Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-18 00:00:00

04 вересня 2025 року позивач [PERSON] , через свого представника - адвоката Січкар О.С., звернувся до суду із вищезазначеним позовом, в якому просить тлумачити заповіт [PERSON] від 28 березня 2005 року, посвідчений секретарем Лизогубовослобідської сільської ради Згурівського району, зареєстрований в реєстрі за № 19, таким чином, що волевиявлення [PERSON] було спрямовано щодо земельної ділянки площею 3,2565 га, кадастровий номер якої 3221983300:03:005:0014, розташованої в адміністративних межах Лизогубовослобідської сільської ради Згурівського району Київської області, право на яку на час складення заповіту підтверджував сертифікат на земельну частку (пай) Серії КВ № 0123153, зареєстрований в книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) від 12.02.1997 за № 420. Судові витрати покласти на позивача. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що [INFO] у с. Лизогубова Слобода Броварського району Київської області помер [PERSON] [INFO] , батько позивача та відповідача. На випадок смерті [PERSON] 28 серпня 2005 року склав заповіт, посвідчений секретарем Лизогубовослобідської сільської ради Згурівського району реєстр. № 19, яким заповів земельну ділянку, яка належить на підставі сертифіката на земельну частку (пай) виданий Згурівською районною державною адміністрацією 12 лютого 1997 року серія КВ № 0123153 [PERSON] . Дійсність заповіту сторонами не оспорюється. На день смерті [PERSON] мав у власності земельні ділянки сільськогосподарського призначення з кадастровими номерами 3221983300:03:005:0014 та 3221983300:03:010:0010. Земельна ділянка кадастровий номер 3221983300:03:005:0014 площею 3,2565 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Лизогубовослобідської сільської ради належала спадкодавцю на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 304869 від 22.02.2006 року, виданого на підставі розпорядження Згурівської районної державної адміністрації за № 781 від 14.11.2005 року. Земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з кадастровий номер 3221983300:03:010:0010 площею 3,2002 га на території Лизогубовослобідської сільської ради належала спадкодавцю на підставі свідоцтва про право на спадщину за померлою [INFO] матір`ю спадкодавця [PERSON] , реєстр. № 14, виданого 18.01.2017, Згурівською районною державною нотаріальною конторою. Право власності [PERSON] на земельну ділянку 3221983300:03:010:0010 підтверджувалося Державним актом ЯБ № 304770, виданим на підставі розпорядження голови Згурівської РДА № 781 від 14.11.2005. 08 квітня 2025 року за заявою позивача [PERSON] державним нотаріусом Згурівської державної нотаріальної контори заведена спадкова справа № 40/2025 до майна померлого [INFO] [PERSON] [INFO] . 15 квітня 2025 року до спадкової справи долучена заява сина спадкодавця, [PERSON] 1987 р.н. про прийняття спадщини. На даний час [PERSON] та [PERSON] не дійшли згоди в самостійному тлумаченні заповіту [PERSON] . Постановою державного нотаріуса Згурівської державної нотаріальної контори Саркісян від 22 липня 2025 року відмовлено [PERSON] у вчиненні нотаріальної дії видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку площею 3,2565 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 3221983300:03:005:0014 та на земельну ділянку площею 3,2002 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 3221983300:03:010:0010. Постанова мотивована тим, що земельні ділянки з кадастровими номерами 3221983300:03:005:0014 та 3221983300:03:010:0010 не охоплені заповітом, а [PERSON] та [PERSON] мають успадкувати їх в порядку спадкування за законом як спадкоємці першої черги по частині кожної земельної ділянки. Відповідно майно, зазначене в заповіті (земельна ділянка, право на яке посвідчене сертифікатом [NUMBER] ) відсутнє у власності спадкодавця на час відкриття спадщини. Позивач [PERSON] натомість переконана, що волевиявлення спадкодавця було спрямовано на заповідання їй земельної ділянки, право на яку посвідчувалося на час складання заповіту сертифікатом на земельну частку (пай) КВ № 0123153, а потім Державним актом на право власності ЯБ № 304869 від 22 лютого 2006 року і стосується однієї й тієї самої земельної ділянки, однак зазнав змін правовий зв`язок між заповітом та правовстановлюючим документом на фактично заповідану земельну ділянку. 12 лютого 1997 року [PERSON] отримав сертифікат КВ № 0123153 на право на земельну частку (пай) в розмірі 3,55 умовних кадастрових гектарів із земель колективної власності КСП «Світанок» Лизогубовослобідської сільської ради Згурівського району Київської області на підставі розпорядження голови Згурівської РДА від 26 січня 1997 р. № 28. Сертифікат зареєстровано в Книзі сертифікатів на право на земельну частку (пай) 12.02.1997 за № 420. Відповідно до розпорядження голови Згурівської РДА № 781 від 14.11.2005 «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку власників земельних часток (паїв) в межах Лизогубовослобідської сільської ради» [PERSON] отримав державний акт ЯБ № 304869 від 22 лютого 2006 року на право власності на земельну ділянку сільськогосподарського призначення площею 3,2565 га на території Лизогубовослобідської сільської ради Згурівського району Київської області з кадастровим номером 3221983300:03:005:0014. Пунктом 1 розпорядження визначено, що затверджувана технічна документація із землеустрою зроблена на підставі дозволу, наданого розпорядженням голови Згурівської РДА № 769 від 10.11.2005 власникам сертифікатів на земельну частку (пай) в межах Лизогубовослобідської сільської ради, а п. 2 розпорядження земельні ділянки передано у приватну власність власникам земельних часток (паїв). В списку власників земельних часток (паїв), яким надаються земельні ділянки у приватну власність для ведення товарного сільськогосподарського виробництва під № 121 [PERSON] , площа земельної ділянки 3,2565 га (рілля), код земельної ділянки на схемі поділу - №424. Листом Головного управління Держгеокадастру м. Києва та Київської області у відповідь на адвокатський запит щодо відомостей про заміну сертифікату КВ № 0123153 на державний акт ЯБ № 304869 був виданий взамін сертифіката на земельну частку (пай) КСП «Світанок» гр. [PERSON] немає можливості, оскільки в місцевому фонді документації із землеустрою та оцінки земель відсутня документація із землеустрою по виготовленню державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 304869 від 22.02.2006 року. Також відсутня технічна документація на земельну ділянку з кадастровим номером 3221983300:03:005:0014 і у спадкоємця [PERSON] , позивача [PERSON] . В документах спадкодавця оригінал сертифікату КВ № 0123153 відсутній., оригінал державного акту ЯБ № 304869 наявний і був пред`явлений нотаріусу. Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта (довідка № 439874915 від 18.08.2025) речове право власності на земельну ділянку 3221983300:03:005:0014 зареєстровано за [PERSON] 09.11.2016 р., а 16.11.2016 р. зареєстровано договір оренди земельної ділянки строком на 33 роки з СТОВ «Аратта» (Київська область, Броварський (раніше Згурівський) район, с. Лизогубова Слобода, код за ЄДРПОУ 31805705). Втрати спадкодавцем технічної документації на земельну ділянку з кадастровим номером 3221983300:03:005:0014, а тим більше її відсутність за належним місцем зберігання в ГУ Держгеокадастру м. Києва та Київської області з незалежних від спадкоємця причин не має призводити до нехтування волею спадкодавця, вираженою у заповіті, та фактичного усунення спадкоємця від спадкування за чинним заповітом. Нечіткість в предметі спадкування за заповітом не є підставою для позбавлення спадкоємця [PERSON] права на спадкове майно, охоплене заповітом. Разом з позовною заявою подано клопотання про витребування доказів. Ухвалою судді Згурівського районного суду Київської області від 23 вересня 2025 року відкрито провадження у справі, розгляд справи призначено проводити за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання, встановлено відповідні строки для подання заяв по суті справи. За клопотанням представника позивачки витребувано докази. Ухвалою судді Згурівського районного суду Київської області від 07 жовтня 2025 року задоволено клопотання представника позивача адвоката Січкар О.С. про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду. Ухвалою від 26.11.2025, постановленою судом без оформлення окремого документа та зазначеною в протоколі судового засідання, Згурівський районний суд Київської області, задовольнив клопотання представника позивача про витребування доказів від 04.09.2025. Ухвалою від 24.12.2025 суд закрив підготовче провадження у справі та призначив справу до судового розгляду. В судове засідання позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] не з`явились, про дату, час та місце проведення судового засідання були повідомлені належним чином, направили до суду заяви, в яких просили розгляд справи проводити у їх відсутність. У своїй заяві позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] у своїй заяві проти задоволення позовних вимог не заперечував. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала з підстав зазначених у позовній заяві та просила його задовольнити. Обставини, викладені в позові підтверджуються дослідженими судом письмовими доказами. Так, судом встановлено, що [INFO] в с. Лизогубова Слобода Броварського району Київської області помер [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 25 жовтня 2024 року (а.с. 10). [PERSON] є батько позивача [PERSON] (що підтверджується копією свідоцтва про народження [NUMBER] від 04 березня 1980 року та копією свідоцтва про укладення шлюбу [NUMBER] від 21 листопада 1998 року а.с. 39, 40) та відповідача [PERSON] (що підтверджується копією свідоцтва про народження [NUMBER] від 01 грудня 1978 року а.с. 104). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на все його майно, до складу якого входять, в тому числі, дві земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва: - площею 3,2565 га з кадастровий номер 3221983300:03:005:0014, що розташована на території Лизогубовослобідської сільської ради, яка належала спадкодавцю на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 304869 від 22.02.2006 року, виданого на підставі розпорядження Згурівської районної державної адміністрації за № 781 від 14.11.2005 року (а.с. 20-21 копія державного акту, а.с. 23-24 копія витягу з Державного реєстру речових прав від 18.08.2025), та - площею 3,2002 га з кадастровим номером 3221983300:03:010:0010, що розташована на території Лизогубовослобідської сільської ради, яка належала спадкодавцю на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом за померлою [INFO] матір`ю спадкодавця - [PERSON] , реєстр. № 14, виданого 18.01.2017 Згурівською районною державною нотаріальною конторою. Право власності [PERSON] на земельну ділянку 3221983300:03:010:0010 підтверджувалося Державним актом ЯБ № 304770, виданим на підставі розпорядження голови Згурівської РДА № 781 від 14.11.2005 (а.с. 17 копія свідоцтва про право на спадщину за законом, а.с. 25-26 - копія витягу з Державного реєстру речових прав від 18.08.2025). 08 квітня 2025 року у Згурівській державній нотаріальній конторі до майна померлого [INFO] [PERSON] заведена спадкова справа № 40/2025 (а.с. 90-124 копія спадкової справи). Після смерті [PERSON] спадщину прийняли його діти [PERSON] (позивач) та [PERSON] (відповідач) шляхом звернення до нотаріуса із заявами про прийняття спадщини у встановлений законом шестимісячний строк. У спадковій справі свідоцтва про право на спадщину не видавались. За життя [PERSON] склав заповіт, яким на випадок своєї смерті зробив розпорядження, а саме, земельну ділянку, яка належала йому на підставі сертифіката на земельну частку (пай), виданого Згурівською районною державною адміністрацією 12 лютого 1997 року серія КВ № 123153, заповів [PERSON] . Заповіт посвідчено 28 березня 2005 року секретарем Лизогубовослобідської сільської ради Зеленською Ольгою Володимирівною (а.с. 12 копія дублікату заповіту, а.с. 102 копія заповіту). 22 липня 2025 року [PERSON] звернулася до Згурівської державної нотаріальної контори із заявою, в якій просила видати їй свідоцтво про право на спадщину за заповітом на: земельну ділянку площею 3,2565 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 3221983300:03:005:0014 та земельну ділянку площею 3,2002 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 3221983300:03:010:0010 (а.с. 105). Постановою від 22 липня 2025 року державний нотаріус Згурівської державної нотаріальної контори Саркісян О.М. відмовила [PERSON] у вчинення нотаріальної дії видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вищевказані земельні ділянки з тих підстав, що вони не охоплені заповітом (а.с. 122-123). Позивач [PERSON] переконана, що волевиявлення спадкодавця було спрямовано на заповідання їй земельної ділянки, право на яку посвідчувалося на час складання заповіту сертифікатом на земельну частку (пай) КВ № 0123153, а потім Державним актом на право власності ЯБ № 304869 від 22 лютого 2006 року і стосується однієї й тієї самої земельної ділянки, однак зазнав змін правовий зв`язок між заповітом та правовстановлюючим документом на фактично заповідану земельну ділянку. Чинність заповіту сторонами не оспорюється, проте спадкоємці [PERSON] та [PERSON] не дійшли згоди щодо самостійного тлумачення заповіту. З матеріалів справи вбачається, що 12 лютого 1997 року [PERSON] отримав сертифікат КВ № 0123153 на право на земельну частку (пай) в розмірі 3,55 умовних кадастрових гектарів із земель колективної власності КСП «Світанок» Лизогубовослобідської сільської ради Згурівського району Київської області на підставі розпорядження голови Згурівської РДА від 26 січня 1997 р. № 28. Сертифікат зареєстровано в Книзі сертифікатів на право на земельну частку (пай) 12.02.1997 за № 420 (а.с. 18-19 копія сертифікату). Розпорядженням Згурівської районної державної адміністрації № 769 від 10.11.2005 «Про надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку власників земельних часток (паїв) в межах Лизогубовослобідської сільської ради» надано дозвіл сільському голові с. Лизогубова Слобода на заключення договору з проектною організацією, яка має ліцензію на виконання відповідних робіт, на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельні ділянки власників сертифікатів на земельну частку (пай) КСП «Світанок» в межах Лизогубовослобідської сільської ради, в тому числі, [PERSON] (№ ділянки згідно схеми поділу 424) (а.с. 27-30 копія розпорядження № 769 з додатком). Розпорядженням Згурівської районної державної адміністрації № 781 від 14.11.2005 «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку власників земельних часток (паїв) в межах Лизогубовослобідської сільської ради» затверджено розроблену ТОВ «Земля і Ринок» на підставі розпорядження голови Згурівської РДА № 769 від 10.11.2005, технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку власників земельних часток (паїв) в межах Лизогубовослобідської сільської ради, передано у приватну власність земельні ділянки (а.с. 27-30 копія розпорядження № 781 з додатком). На підставі розпорядження Згурівської РДА № 781 від 14.11.2005 [PERSON] отримав Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 304869 від 22 лютого 2006 року, зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі, що посвідчує право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 3,2565 га з кадастровим номером 3221983300:03:005:0014, що розташована на території Лизогубовослобідської сільської ради Згурівського району Київської області (а.с. 20-21 копія державного акту, а.с. 44-54 копія витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-9958183102025 від 09.04.2025). З листа Головного управління Держгеокадастру у м. Києві та Київській області у відповідь на адвокатський запит вбачається, що в архіві Відділу № 3 наявний сертифікат на право на земельну частку (пай) КСП «Світанок», виданий на ім`я [PERSON] , зареєстрований за № 420 від 12.02.1997, та державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 304869 від 22.02.2006. Проте, підтвердити чи спростувати, зазначений державний акт виданий [PERSON] взамін сертифіката на право на земельну частку (пай) КСП «Світанок» немає можливості, оскільки в місцевому фонді документації із землеустрою та оцінки земель Відділу № 3 відсутня документація із землеустрою по виготовленню державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 304869 від 22.02.2006 року (а.с. 22). Відомості про відсутність зазначеної технічної документації із землеустрою в Держгеокадастрі підтверджується відкритими загальнодоступними даними переліком місцевого фонду документації із землеустрою по Київській області за посиланням https://land.gov.ua/derzhavnyi-fond-dokumentatsii-zemleustroiu/. У спадкоємця [PERSON] - позивача [PERSON] , також відсутня технічна документація на земельну ділянку з кадастровим номером 3221983300:03:005:0014. В документах спадкодавця оригінал сертифікату КВ № 0123153 відсутній, оригінал державного акту ЯБ № 304869 наявний і був пред`явлений нотаріусу. Відповідно до статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно з частиною першою статті 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Частиною другою статті 1236 ЦК України визначено, що заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини. Статтею 1256 ЦК України визначено, що тлумачення заповіту може бути здійснене після відкриття спадщини самими спадкоємцями. У разі спору між спадкоємцями тлумачення заповіту здійснюється судом відповідно до статті 213 цього Кодексу. Відповідно до частин першої, другої статті 213 ЦК України зміст правочину може бути витлумачений стороною (сторонами). На вимогу однієї або обох сторін суд може постановити рішення про тлумачення змісту правочину. Відповідно до частини 4 статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Верховного Суду від 16 грудня 2020 року у справі № 467/356/19 зазначено, що відповідно до частини другої статті 1256 ЦК України суд розглядає справу про тлумачення заповіту за наявності таких умов: 1) зміст заповіту містить суперечності, неточності, що ускладнюють розуміння останньої волі заповідача; 2) наявність спору між спадкоємцями щодо тлумачення заповіту - спадкоємці мають різне уявлення про волевиявлення заповідача. За відсутності спору тлумачення заповіту здійснюється самими спадкоємцями на підставі частини першої статті 1256 ЦК України. Оскільки суди у справі, що переглядається, встановили, що між спадкоємцями є спір щодо тлумачення заповіту, то відповідно до частини другої статті 1256 ЦК України тлумачення заповіту здійснює суд. Тлумачення заповіту судом не повинно змінювати волі заповідача, тобто підміняти собою сам заповіт. Суд не може брати на себе права власника щодо розпоряджання його майном на випадок смерті. Тлумачення заповіту є лише інструментом з`ясування волі заповідача після його смерті. Отже, суд, здійснюючи тлумачення заповіту, не повинен виходити за межі цього процесу та змінювати (доповнювати) зміст заповіту, що може спотворити волю заповідача. Неточне відтворення в заповіті власної волі заповідача щодо долі спадщини може бути зумовлене, перш за все, неоднаковим використанням у ньому слів, понять і термінів, які є загальноприйнятими у сфері речових, зобов`язальних, спадкових відносин тощо. Цьому також можуть сприяти й певні неузгодженості між змістом окремих частин заповіту і змістом заповіту в цілому, що ускладнюють розуміння волі заповідача стосовно долі спадщини. При цьому частина друга статті 213 ЦК України не допускає, щоб при тлумаченні правочину здійснювався пошук волі учасника правочину, який не знайшов відображення у тексті самого правочину при тлумаченні заповіту, не допускається і внесення змін у зміст заповіту. Системний аналіз положень статей 213, 1256 ЦК України дає підстави для висновку, що при тлумаченні змісту заповіту не допускається пошук волі заповідача, яка відтворена в тексті самого заповіту, а також не допускається внесення змін у зміст заповіту, який є особистим розпорядженням фізичної особи щодо належного їй майна, яким вона відповідно до законодавства має право розпоряджатися на випадок своєї смерті. На це вказано в постанові Верховного Суду від 22 березня 2023 року у справі № 595/731/21. Вимога про тлумачення заповіту може бути як самодостатньою вимогою (предметом позову), так і підставою майнової вимоги. Нотаріус відмовив позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, в тому числі, на земельну ділянку площею 3,2565 га з кадастровим номером 3221983300:03:005:0014, оскільки вона не охоплена заповітом. У суду не виникає жодних сумнівів, що волевиявлення заповідача [PERSON] у заповіті від 28 березня 2005 року, посвідченому секретарем Лизогубовослобідської сільської ради, реєтр. № 19, було спрямоване на заповідання [PERSON] саме належної йому земельної ділянки площею 3,2565 га з кадастровим номером 3221983300:03:005:0014, право власності на яку було набуте [PERSON] після складання заповіту на підставі виділення в натурі (на місцевості) належної йому земельної частки (паю) КСП «Світанок», право на яку на час складання заповіту підтверджувалося Сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії КВ № 0123153, що зареєстрований в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) 12 лютого 1997 року за № 420, а на дату відкриття спадщини - державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 304869 від 22.02.2006 року За змістом ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених фізичними або юридичними особами вимог і на підставі наданих ними доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно зі ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог, а відтак вважає за необхідне тлумачити заповіт [PERSON] від 28 березня 2005 року, посвідчений секретарем Лизогубовослобідської сільської ради Згурівського району, зареєстрований в реєстрі за № 19, таким чином, що волевиявлення [PERSON] було спрямовано щодо земельної ділянки площею 3,2565 га, кадастровий номер якої 3221983300:03:005:0014, розташованої в адміністративних межах Лизогубовослобідської сільської ради Згурівського району Київської області, право на яку на час складення заповіту підтверджував сертифікат на право на земельну частку (пай) Серії КВ № 0123153, зареєстрований в книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) від 12.02.1997 за № 420. За клопотанням позивачки, суд не застосовує до відповідача ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved