Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-18 00:00:00

Позивачка [PERSON] через свого представника - адвоката Вільчинського В.О. звернулась до суду з позовом до Городоцької міської ради Хмельницької області про визнання права власності на домоволодіння, яке знаходиться по [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] . Представник позивача зазначає, що позивачка звернулась до приватного нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину щодо даного домоволодіння після смерті батька. Однак їй було відмовлено у вчинені будь-яких нотаріальних дій, оскільки відсутні документи, що підтверджують право власності на домоволодінняза спадкодавцем. В підготовче судове засідання позивачка та її представник не з`явились. Представник позивачки подав клопотання про розгляд справи за їх відсутності. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Представник відповідача у підготовче судове засідання не з`явився. Подав до суду заяву про те, що позов визнає в повному обсязі і просить справу розглянути за наявними матеріалами за його відсутності. Частиною 3 статті 211 ЦПК України передбачено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Враховуючи дану норму закону, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін (їх представників). Згідно ч.3 ст.200 ЦПК України визначено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлено, що позивачка є дочкою [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про її народження (а.с.10). Дата народження зазначена [INFO] . 17.01.1957 укладено шлюб між [PERSON] та [PERSON] , згідно свідоцтва про одруження, після реєстрації шлюбу позивачці присвоєно прізвище « [PERSON] » (а.с.11). [INFO] помер батько позивачки [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.13). Згідно архівних витягів з погосподарських книг по Великояромирській сільській раді Городоцького району Хмельницької області за період з 1991 по 2000 р.р., головою двору рахувався [PERSON] (а.с.12, 14). Позивачка належним чином прийняла спадщину після померлого [PERSON] , що підтверджується копією спадкової справи №198/2001 від 23.04.2001, заведеної після смерті [PERSON] , яка була витребувана судом у Хмельницького обласного державного нотаріального архіву. З даної копії спадкової справи також вбачається, що позивачка є єдиним спадкоємцем майна [PERSON] . З архівної довідки №2297/01-15 від 02.12.2025 вбачається, що після смерті [PERSON] його дочці [PERSON] видане свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну частку (пай) розміром 2,09 га. (а.с.15). До складу спадкового майна після смерті [PERSON] увійшов в тому числі житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Згідно довідки виконавчого комітету Городоцької міської ради від 08.12.2021, що наявна у матеріалах справи, домоволодіння за адресою [ADDRESS] станом на 01.01.1992 належало [PERSON] , якаий помер [INFO] . Рік побудування домоволодіння - 1956 (а.с.17). В підтвердження складу спадкового майна до матеріалів справи долучено копію довідки КП «Городоцьке БТІ» від 06.11.2025 №563 про склад спадкового домоволодіння, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , та складається з: 1) глиновалькованого житлового будинку «А» загальною площею 61,7 кв.м., житловою площею 29,9 кв.м.; 2) цегляного гаража «Б» загальною площею 33,5 кв.м.; 3) цегляної літньої кухні збл. з хлівом «В» загальною площею 69,0 кв.м.; 4) черепичий туалет «Г» загальною площею 5,1 кв.м. (а.с.18). В підтвердження вартості спадкового майна до матеріалів справи також долучено звіт №58 від 24.11.2025 про оцінку майна-домоволодіння, у відповідності до якого його вартість складає 114145,00 грн. Позивач у встановленому порядку не може оформити право власності на дане домоволодіння, оскільки за життя спадкодавця не було виготовлено правовстановлюючих документів на нього. Підтвердженням цього є постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії вих.№ 342/02-3/ від 08.12.2025, що міститься в матеріалах справи (а.с.16). Згідно звіту технічного стану житлового будинку та господарських будівель і споруд вбачається, що дане спадкове домоволодіння знаходиться в задовільному стані та придатне для проживання (а.с.25-28). Відповідно до ч.1 ст.524 Цивільного кодексу УРСР в редакції Закону 1963 року, який був чинним на час виникнення спірних правовідносин, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. За змістом ч.1 ст.529 ЦК УРСР 1963 року при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Згідно зі статтею 548 ЦК УРСР 1963 року для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. В силу статті 549 ЦК УРСР 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Статтею 1216 ЦК України встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За змістом статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. В силу пункту 1 статті 13 Закону України від 7 лютого 1991 року №697-ХІІ «Про власність», який був чинним на час виникнення спірних правовідносин, об`єктами права приватної власності є жилі будинки, квартири, предмети особистого користування, дачі, садові будинки, предмети домашнього господарства, продуктивна і робоча худоба, земельні ділянки, насадження на земельній ділянці, засоби виробництва, вироблена продукція, транспортні засоби, грошові кошти, акції, інші цінні папери, а також інше майно споживчого і виробничого призначення. Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Із положень статті 89 ЦПК України слідує, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що спадщиною є сукупність прав та обов`язків, які в разі смерті фізичної особи (спадкодавця) переходять від нього до інших осіб (спадкоємців). Ці права та обов`язки мають належати спадкодавцеві на момент його смерті. Спадкоємці набувають право на спадщину лише за умови, що вони віднесені законом до спадкоємців померлої особи (за законом або за заповітом) та прийняли спадщину в установленому порядку. За відсутності заповіту право на спадкування виникає у спадкоємців за законом почергово. Відносини спадкування регулюються тим законом, який був чинним на час відкриття спадщини, зокрема, у разі відкриття спадщини до 1 січня 2004 року до відносин спадкування застосовуються відповідні правила ЦК УРСР 1963 року, в тому числі щодо кола спадкоємців і порядку прийняття спадщини. Згідно цього Кодексу до спадкоємців за законом відносяться діти, дружина і батьки (усиновителі) померлого (перша черга) та брати, сестри, дід і бабка померлого (друга черга). Для визнання спадкоємця таким, що прийняв спадщину, необхідно щоб він фактично вступив в управління чи володіння спадковим майном або щоб він подав нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Спадкоємець має вчинити ці дії протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, у зв`язку з чим учасники справи мають довести належними та допустимими доказами обставини, на які вони посилаються, а суд зобов`язаний надати належну оцінку цим доказам. Суд приходить до висновку, що оскільки спадкування охоплює перехід всіх прав та обов`язків (за винятком визначених законом, які не можуть входити до складу спадщини), то спадкуванню підлягають і права та обов`язки щодо об`єктів нерухомого майна, які знаходились у володінні спадкодавця хоча і не були оформленні у встановленому законом порядку. А отже такі права та обов`язки можуть успадковуватись, оскільки вони не припиняються зі смертю спадкодавця, а будуть існувати доти, доки буде існувати об`єкт нерухомості та до юридичного оформлення прав власності на нього спадкоємцем. Враховуючи вищевикладені обставини, суд вважає за можливе позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Outcome: approved