Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-13 00:00:00

23.09.2025 р. до суду надійшла вказанана заява. Разом із поданням вказаної заяви, заявники просили суд призначити по справі судово-психіатричну експертизу необхідну для визначення психічного стану здоров`я [PERSON] . Ухвалою суду від 25.09.2025 у справі було відкрито провадження. Ухвалою суду від 11.11.2025 у справі призначено судово-психіатричну експертизу (амбулаторну), проведення якої доручено Державній установі "Інститут психіатрії, судово-психіатричної експертизи та моніторингу наркотиків Міністерства охорони здоров`я України". Провадження у справі на час експертизи було зупинено. 11.12.2025 р. з експертної установи повернулася справа з висновком експертів. 15.12.2025 року ухвалою судді провадження відновлено. В судове засідання заявник та представник заінтересованої особи не з`явились, до суду подали заяви, в яких просили справу розглядати у їх відсутності. Суд, розглянувши справу та дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Відповідно до ч. 3 ст. 296 ЦПК України заяву про визнання фізичної особи недієздатною може бути подано членами її сім`ї, близькими родичами, незалежно від їх спільного проживання, органом опіки та піклування, психіатричним закладом. Згідно ч. 3 ст. 297 ЦПК України у заяві про визнання фізичної особи недієздатною мають бути викладені обставини, що свідчать про хронічний, стійкий психічний розлад, внаслідок чого особа не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Згідно ст. 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Відповідно вимогам ч.1 ст. 40 ЦК України фізична особа визнається недієздатною з моменту набрання законної сили рішенням суду про це. Відповідно до ст. 105 ЦПК України призначення експертизи судом є обов`язковим, якщо у справі необхідно встановити психічний стан особи. Судом встановлено, що заявник [PERSON] є матір`ю [PERSON] , яка є особою з інвалідністю 1 групи з дитинства, безстроково (а.с.13). Згідно висновку судово-психіатричного експертизи №1683 від 08.12.2025р. [PERSON] страждає на хронічний, стійкий психічний розлад у вигляді - помірної розумової відсталості (F71 за МКХ-10) і за своїм психічним станом не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що [PERSON] внаслідок психічного захворювання не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, що є підставою для визнанняїї недієздатною. З урахуванням викладеного, вимога заявника про визнання недієздатною гр. [PERSON] є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню, з віднесенням судових витрат по розгляду зазначеної справи на рахунок держави При цьому, вирішуючи питання про призначення опікуна суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦК України, суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Подання органу опіки та піклування про доцільність призначення [PERSON] опікуном над [PERSON] в матеріалах справи відсутнє. Враховуючи те, що до суду не надходило подання про доцільність призначення заявника опікуном НцВИД о.м., а суд самостійно позбавлений компетенції вирішити зазначене питання без подання органу опіки і піклування із дотримання встановленої законодавством процедури, то у задоволенні вимоги про призначення [PERSON] опікуном над недієздатною [PERSON] , слід відмовити з вказаних підстав. Відповідно до ст. 65 ЦК України до встановлення опіки або піклування і призначення опікуна чи піклувальника опіку або піклування над фізичною особою здійснює відповідний орган опіки та піклування. Таким чином, суд приходить до висновку, щодо призначення у встановленому законом порядку опікуна над гр. [PERSON] , його обов`язки слід покласти на Орган опіки та піклування Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації. На підставі викладеного,

Outcome: partial