Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-13 00:00:00

09 грудня 2025 року до Кобеляцького районного суду Полтавської області надійшла позовна заява [PERSON] до Кобеляцької міської ради Полтавського району Полтавської області про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом. Позовна заява обґрунтована тим, що [INFO] помер брат позивача [PERSON] . Після смерті спадкодавця протягом шестимісячного строку [PERSON] подав до Кобеляцької державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Інші спадкоємці відсутні. За життя спадкодавець мав право на земельну частку (пай) площею 4,44 умовних кадастрових гектари. 18 листопада 2025 року позивач звернувся із заявою до Кобеляцької державної нотаріальної контори про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого брата, однак нотаріус відмовив, оскільки відсутній оригінал документу, що підтверджує право власності на право на земельну частку (пай), а саме сертифікат на право власності на земельну частку (пай) серії ПЛ № 0116146, виданий на підставі розпорядження Кобеляцької районної державної адміністрації № 939 від 13.12.1996 року. В листопаді 2025 року позивач усно звернувся до Кобеляцької районної державної адміністрації про видачу сертифіката на право власності на земельну частку (пай) серії ПЛ № 0116149, проте йому було роз`яснено, що чинним законодавством України не передбачено повторної видачі сертифікатів чи їх дублікатів, тому дане питання необхідно вирішувати лише в судовому порядку. Таким чином, позивач [PERSON] прохав суд визнати за ним у порядку спадкування за законом після смерті брата [PERSON] , який помер [INFO] , право на земельну частку (пай) площею 4,44 умовних кадастрових гектари на землях колишнього КСП «Перемога» на території Красненської сільської ради Кобеляцького району Полтавської області. Ухвалою Кобеляцького районного суду Полтавської області від 10 грудня 2025 року по даній справі відкрито провадження за правилами загального позовного провадження (а.с.15-17). Позивач [PERSON] прохав проводити розгляд справи без його участі. Представник відповідача Кобеляцької міської ради Полтавського району Полтавської області подав заяву про розгляд справи без його участі. Позов визнає в повному обсязі. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, розглянувши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню повністю. Судом установлено, що 10.01.1997 року за № 117 [PERSON] зареєстровано та видано сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ПЛ № 0116149 на підставі розпорядження Кобеляцької районної державної адміністрації № 939 від 13.12.1996 року, про що свідчить підпис в його отриманні. Площа земельної частки (паю) складає 4,44 умовних кадастрових гектари (а.с.5). [INFO] помер [PERSON] (а.с.13). Після його смерті залишилася спадщина, зокрема, земельна частка (пай) площею 4,44 умовних кадастрових гектари із земель колективної власності бувшого КСП «Перемога» Красненської сільської ради Кобеляцького району Полтавської області. У передбачений законом строк [PERSON] подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини за законом після смерті брата [PERSON] . Інші спадкоємці за законом відсутні. Мати покійного [PERSON] відмовилася від спадщини (а.с.24-25). Постановою державного нотаріуса Кобеляцької державної нотаріальної контори Русняка Р.В. від 18.11.2025 року відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] на земельну частку (пай) площею 4,44 умовних кадастрових гектари із земель КСП «Перемога» Красненської сільської ради Кобеляцького району Полтавської області, в зв`язку з відсутністю оригіналу документа, що підтверджує право власності на право на земельну частку (пай) (а.с.7). Статтею 319 ЦК України встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Положеннями статей 1216, 1217, 1218 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно частин 1, 5 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. У ч. 1 ст. 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. За змістом частин 1, 3 ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно роз`яснень п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай), основним документом, що посвідчує таке право є сертифікат про право на земельну частку (пай). Якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку (пай) або помилково не був включений (безпідставно виключений) до списку, доданого до державного акту про колективну власність на землю відповідного сільськогосподарського підприємства, товариства тощо, при вирішенні спору про право спадкування на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин Земельного кодексу 1990 року, Указу Президента України від 8 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» та відповідні норми ЦК УРСР. Відповідно до пунктів 16, 17 Перехідних положень Земельного кодексу України, громадянам - власникам земельних часток (паїв) за їх бажанням виділяються в натурі (на місцевості) земельні ділянки з видачею державних актів на право власності на землю. Сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Згідно абз. 3 ч. 1 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність», паювання земель передбачає визначення розміру земельної частки (паю) у колективній власності на землю кожного члена колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства без виділення земельних ділянок в натурі (на місцевості). Статтями 1, 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» встановлено, що право на земельну частку (пай) мають громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом. Основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є зокрема, рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» передбачено, що сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акту на право власності на землю. Член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акту і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 3.5 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13, у разі втрати, пошкодження сертифіката про право на земельну частку (пай) аналогічного порядку видачі нового сертифікату на ім`я спадкодавця спадкоємцям особи, яка мала право на земельну частку (пай), не передбачено. Отже, належним способом захисту прав спадкоємців у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину на земельну частку (пай) є звернення спадкоємців з вимогами про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування. Статтею 392 ЦК України передбачено, якщо право власності спадкоємця на спадкове майно оспорюється або не визнається іншою особою, таке право підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання. Враховуючи, що за життя [PERSON] належало право на земельну частку (пай) площею 4,44 умовних кадастрових гектари із земель КСП «Перемога» Красненської сільської ради Кобеляцького району Полтавської області, [PERSON] своєчасно прийняв спадщину після смерті брата, однак у зв`язку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документа не може оформити свої спадкові права, суд вважає за необхідне визнати за [PERSON] право на дану земельну частку (пай).

Outcome: approved