Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-18 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] та прохає розірвати між нею та відповідачем шлюб, зареєстрований 19 листопада 2022 року. Свої вимоги обґрунтовує тим, що спільне життя з відповідачем у неї не склалося. Їх сім`я фактично перестала існувати. Вони припинили шлюбні відносини та проживають окремо. Вона не бажає у подальшому перебувати у шлюбі з відповідачем. Ухвалою Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 18 грудня 2025 року провадження у справі було відкрито та справа призначена до судового розгляду у порядку спрощеного позовного провадження на 19 січня 2026 року (а.с. 19). Позивачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася. Її представник - адвокат Буркацький В.Л. надав заяву про розгляд справи без його участі та без участі позивачки, у якій зазначив, що [PERSON] позовні вимоги підтримує у повному обсязі ( а.с. 22) Відповідач [PERSON] у судове засідання також не з`явився, про час і місце розгляду справи була повідомлений у встановленому законом порядку, надав заяву про розгляд справи без його участі, у якій зазначив, що позов визнає (а.с. 26). Суд, дослідивши надані докази, приходить висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 19 листопада 2022 року (а.с. 3). [INFO] у сторін народилася донька [PERSON] (а.с.4). Із заяв сторін вбачається, що вони у подальшому не бажають перебувати у шлюбі. Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. За таких обставин суд приходить висновку, що слід розірвати шлюб, зареєстрований між сторонами. Статтею 113 СК України передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивачка [PERSON] не порушує питання про відновлення її дошлюбного прізвища, а тому після розірвання шлюбу її прізвище слід залишити « [PERSON] ». Позивачкою [PERSON] при зверненні до суду через систему «Електронний суд» був сплачений судовий збір в розмірі 1 211 грн 20 коп (а.с. 1). Частиною 1 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 % судового збору, сплаченого при поданні позову. Згідно ч. 1 ст. 43 Бюджетного Кодексу України, Казначейство України забезпечує казначейське обслуговування бюджетних коштів, яке передбачає розрахунково-касове обслуговування розпорядників і одержувачів бюджетних коштів, а також інших клієнтів відповідно до законодавства. Аналогічне положення передбачене і під. 2 п. 4 Положення про Державну казначейську службу, затв. постановою КМУ від 15 квітня 2015 року № 215. Враховуючи вищевикладене, повернення судового збору повинно здійснюватися органами Казначейства України. За таких обставин, суд вважає необхідним повернути позивачці з державного бюджету 50 % судового збору, що становить 605 грн 60 коп, та стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивачки [PERSON] понесені судові витрати у вигляді сплати судового збору в розмірі 605 грн 60 коп.

Outcome: approved