Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-12 00:00:00

23.09.2025 до суду надійшла вищевказана цивільна справа за підсудністю з Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області. Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом в якому просив стягнути з відповідача на користь ТОВ «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» заборгованість за Кредитним договором № 1002121841 від 26.10.2012 року у розмірі 28535,96 грн. Позов обґрунтовано тим, що 26.10.2012 року між АТ «ОТП БАНК» та [PERSON] укладено кредитний договір № 1002121841. Відповідно до умов кредитного договору, банк надає позичальнику споживчий кредит, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом, інші платежі, визначені даним кредитним договором. Відповідачем не виконані належним чином кредитні зобов`язання, що є грубим порушенням чинного законодавства України в частині виконання договірних відносин ст.526 та ст.527 ЦК України. Внаслідок чого, 24.03.2023 року між АТ «ОТП БАНК» та ТОВ «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» відповідно до чинного законодавства України укладений Договір факторингу № 24/03/23, згідно якого первісний кредитор АТ «ОТП БАНК» відступив на користь нового кредитора ТОВ «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» права вимоги за Кредитним договором № 1002121841 від 26.10.2012 року, продукт (CARD), укладеним між АТ «ОТП БАНК» та [PERSON] , разом з усіма додатками до нього (у т.ч. графіками здійснення платежів) та додатковими договорами (угодами), договорами про внесення змін, змінами і доповненнями, що є невід`ємними частинами. Згідно Договору факторингу сума боргу перед новим кредитором (ТОВ «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ») є обґрунтованою та документально підтвердженою, та становить 28535,96 грн., із яких: - заборгованість по тілу кредиту 24549,3 грн.; заборгованість по відсотках 3986,66 грн.; заборгованість по комісії: 0 грн. Ухвалою суду від 29.09.2025 року відкрито провадження у справі та постановлено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи у відповідності до ч. 5 ст. 279 ЦПК України. Відповідачу за зареєстрованою адресою місяця проживання направлено судові поштові документи, а саме копія ухвали про відкриття провадження у справі, проте до суду повернувся конверт з відміткою на довідці «адресат відсутній». Враховуючи положення п.5 ч.6 ст. 272 ЦПК України днем вручення вказаних судових документів є 14.10.2025. В установлені строки відзив не надійшов. Будь-які інші заяви, клопотання від відповідача до суду не надійшли. Розгляд справи здійснюється на підставі ст. 279 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Згідно ч. 8 ст.178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів. В порядку спрощеного позовного провадження вивчивши матеріали справи, суд доходить наступного висновку. Судом встановлено, що 12.06.2012 між сторонами правочину ТОВ «ОТП Кредит», [PERSON] та ПАТ «ОТП Банк» укладено Договір про надання споживчого кредиту № 1002121841. За умовами даного договору вбачається, що кредитор (ТОВ «ОТП Кредит») надає позичальнику споживчий кредит, а позичальник отримує його на наступних умовах: на придбання товару у Продавця 1 - 8510,00 грн.; на придбання послуг у Продавця 2 1201,00 грн.; на придбання послуг у Продавця 3 0,00 грн.; на придбання послуг у Продавця 4 0,00 грн.; на сплату консультаційних послуг за оформлення кредиту 0,00 грн. Загальна сума кредиту 8711,60 грн. Цільове призначення кредиту придбання товарів та послуг у вищевказаних продавців. Строк кредиту 16 міс. Сума першого внеску за товар 1000 грн. Розмір процентної ставки 0,01% річних. У даному Договорі зазначено, що Продавець 1: ФОП [PERSON] , магазин « [INFO] », товар позичальник купує у продавця із залученням кредитних коштів кредитора та наведено нижче опис товару, а саме шкаф купе (ціна 3960,00 грн., кредит 3494,00 грн.), м/угол (ціна 4550,00 грн., кредит 4016,00 грн.). Продавець 2: ПАТ «Страхова компанія» «СК Кардіф» - послуги із добровільного страхування життя, які позичальник купує у Продавця 2 із залученням кредитних коштів кредитора, що зазначено у п.1.1 Договору. Згідно з п.п. 1.3.1 п. 1.3 Договору передбачено, що датою надання кредиту є 12.06.2012. Разом з копією вищевказаного Договору позивачем надано з позовом копії: - Додатку № 1 до нього «Графік платежів», де зокрема зазначено вартість суму кредиту 8711,60 грн., вартість товару 8510,00 грн., вартість страхових послуг 1201,60 грн.; - згоду на обробку персональних даних наданою [PERSON] від 12.06.2012; - опитувальний лист фізичної особи [PERSON] від 12.06.2012; - специфікацію до кредитного договору № 1002121841 від 12.06.2012 в якій зокрема зазначено, що сума кредиту 8711,60 грн. та зазначено найменування майна і його вартість; - рахунок фактура № 21 від 12.06.2012 на загальну суму 8510,00 грн. із зазначеним товару та вартості кожного; - товарний чек № 7 від 12.06.2012 на вищевказаний товар; - накладна № 21 від 12.06.2012 на вказаний у договорі товар на суму 8510,00 грн; - договір комплексного страхування позичальника № 06/07/1002121841 від 12.06.2012. При матеріалах справи наявна надана позивачем виписка АТ «ОТП Банк», розрахунок заборгованості за Договором № 1002121841 від 26.10.2012 та вимога про погашення кредитної заборгованості за кредитним договором № 1002121841 від 26.10.2012. 24 березня 2023 року між АТ «ОТП БАНК» та ТОВ «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» укладено Договір факторингу №24/03/23, який було посвідчено приватним нотаріусом КМНО Бочкарьовою А.В., зареєстровано в реєстрі за №265. Відповідно до умов даного Договору позивач прийняв право грошової вимоги і став кредитором за кредитними договорами, укладеними між банком та боржниками в розмірі Портфеля заборгованості. Відповідно до витягу з додатку № 1 до Договору факторингу № 24/03/23, укладеного 24.03.2023 року, позивач прийняв право грошової вимоги і став кредитором за кредитним договором № 1002121841 від 26.10.2012 року, продукт CARD, загальна сума боргу по тілу 24549,30 грн. та додано акти приймання передачі реєстрів боржників. Відповідно до ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч.1 ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно з ч.2 ст.83 ЦПК України, позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Отже, з аналізу зазначених положень випливає, що сторони є рівними в поданні суду доказів, доведенні обставин, які мають значення для справи, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається. Зокрема позивач повинен довести обставини, викладені ним в позові, має подати докази на підтвердження цих обставин. За змістом ч.ч.1-3 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до ч.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частиною 1 ст. 15, частиною 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Тлумачення вказаних норм дозволяє зробити висновок, що для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити, які ж права чи інтереси позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав чи інтересів позивач звернувся до суду. Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно п.1 ч.2 ст.11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Відповідно до положень ч. 1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч.1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до положень ст. ст. 12, 81 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Отже, як вбачається, позивач у позові просить стягнути з відповідача заборгованість за Кредитним договором № 1002121841 від 26.10.2012 року у розмірі 28535,96 грн. Позивачем зазначено в обґрунтування позову зокрема, що 26.10.2012 року між АТ «ОТП БАНК» та [PERSON] укладено кредитний договір № 1002121841. З копії витягу з додатку № 1 до Договору факторингу № 24/03/23, укладеного 24.03.2023 року між АТ «ОТП БАНК» та ТОВ «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ», позивач прийняв право грошової вимоги і став кредитором за кредитним договором № 1002121841 від 26.10.2012 року, продукт CARD, загальна сума боргу по тілу 24549,30 грн. В той же час, наданими позивачем доказами не підтверджено, що саме між АТ «ОТП Банк» та відповідачем укладено Договір саме від 26.10.2012 № 1002121841 (продукт CARD) та відповідно наявність кредитних правовідносин між ними. В матеріалах позову наявний лише Договір про надання споживчого кредиту № 1002121841 датований 12.06.2012 року, де кредитор - ТОВ «ОТП Кредит», а цільовим використанням кредиту є придбання товарів та послуг у продавців, зазначено продавців, найменування товарів та послуг їх вартість, загальна сума кредиту складає 8711,60 грн., який не є предметом розгляду в межах вказаної справи. Згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом. З огляду на вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову, оскільки при матеріалах справи відсутній Договір, на підставі якого позивач просить стягнути заборгованість, укладений саме між АТ «ОТП Банк» та відповідачем саме від 26.10.2012 № 1002121841 (продукт CARD) та не підтверджено наявність кредитних правовідносин між ними, тому в задоволенні позову слід відмовити повністю. В порядку визначеному ст. 141 ЦПК України судові витрати слід покласти на позивача. При складенні повного рішення, суд застосовує положення другого речення ч.5 ст. 268 ЦПК України та, зокрема, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05.09.2022 у справі 1519/2-5034/11.

Outcome: dismissed