Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-18 00:00:00

Представник позивача товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» (надалі - ТОВ «Діджи Фінанс») Романенко М.Е., через систему «Електронний суд», звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення з нього боргу за Кредитним договором № 5104669 від 11.08.2021 року в розмірі 21 437,50 грн., 2 422,40 грн. - судового збору, 5 000,00 грн. - правничої допомоги. Свої вимоги мотивує тим, що 11.08.2021 року за власного волевиявлення, з повним розумінням умов кредитування та усвідомленням рівня відповідальності, в особистому кабінеті на сайті ТОВ «Мілоан», [PERSON] було подано заявку на отримання кредиту № 5104669. Дана заява знаходиться у власному кабінеті відповідача на сайті Товариства. Законодавством України передбачено оформлення кредиту онлайн із використанням одноразового пароля прирівнюється до підписання договору в паперовій формі власноручним підписом. Оскільки ТОВ «Мілоан» було направлено відповідачу електронним повідомленням (SMS) одноразовий ідентифікатор, при веденні якого відповідач підтверджує прийняття умов Кредитного договору № 5104669 від 11.08.2021 року, який також знаходиться у власному кабінеті відповідача на офіційному сайті Товариства. Таким чином, відповідач уклав Договір про споживчий кредит № 5104669 від 11.08.2021 року з ТОВ «Мілоан» та на підставі платіжного доручення відповідачу були перераховані кредитні кошти на картковий рахунок в сумі 5 000,00 грн. Відповідно до п.1.3 Договору кредит надається строком на 15 днів з 11.08.2021 року (строк кредитування). Проте, відповідачем не виконані належним чином кредитні зобов`язання, що є грубим порушенням чинного законодавства України в частині виконання договірних відносин передбачених ст.526 та ст.527 ЦК України. Згідно умов Договору відступлення прав вимоги № 12Т від 11.11.2021 року, ТОВ «Мілоан» відступило право вимоги за Кредитним Договором № 5104669 від 11.08.2021 року на користь ТОВ «Діджи Фінанс», а відповідно ТОВ «Діджи Фінанс», набуло права вимоги до відповідача. Згідно Договору відступлення права вимоги сума боргу перед новим кредитором (ТОВ «Діджи Фінанс») є обґрунтованою та документально підтвердженою та становить 21 437,50 грн., яку позивач просить стягнути. Ухвалою Кам`янець-Подільський міськрайонний суд Хмельницької області від 13.10.2025 року у даній справі відкрито провадження та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надіслав до суду заяву, в якій позов підтримав та просить справу розглядати за його відсутності, щодо винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач, який належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, до суду повторно не з`явився, причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не подав. Відповідно до вимог ст.274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи, що виникають з трудових відносин, а також може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті. За змістом ст.279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Судом було вжито всіх заходів для повідомлення відповідача про розгляд даної справи в порядку спрощеного позовного провадження, однак, відповідач не скористався процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву, а також доказів, на підтвердження своїх заперечень, та за відсутності доказів поважності причин неподання учасниками розгляду заяв по суті справи, суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що відповідає положенню ч.8 ст.178 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без участі сторін за наявними у справі матеріалами. Враховуючи вимоги ст.280 ЦПК України, а також беручи до уваги згоду позивача по справі, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі тих доказів, які є в матеріалах справи. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні правовідносини. Судом встановлено, що 11.08.2021 року між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] укладено Договір про надання споживчого кредиту № 5104669. Так, за умовами п.1.2, 1.3, 1.4 вказаного Договору, Товариство на умовах цього Договору надає Позичальнику кредит у сумі 5 000,00 грн., строком на 15 днів, з терміном повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом (дата платежу): 26.08.2021 року, а споживач зобов`язується одержати та повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконувати інші обов`язки, передбачені Договором. Відповідно до п.1.7. Договору - тип процентної ставки - фіксована. За користування кредитом нараховуються проценти відповідно до наступних умов: 1.6. Стандартна (базова) процентна ставка становить 5 % від фактичного залишку кредиту за кожен строку користування кредитом; 1.5.2. Проценти за користування кредитом: 937,50 грн., які нараховуються за ставкою 1.25% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом; п.1.5.1. Комісія за надання кредиту: 500,00 грн., яка нараховується за ставкою 10% від суми кредиту одноразово. Переказ коштів, виданих в рамках вказаного Кредитного договору, здійснено шляхом перерахування на платіжну картку відповідача, що підтверджується платіжним дорученням № 53476466 від 11.08.2021 року. 11.11.2021 року між ТОВ «Діджи Фінанс» та ТОВ «Мілоан» укладено Договір факторингу № 12Т, відповідно до якого ТОВ «Діджи Фінанс» набуто права вимоги до [PERSON] за договором № 5104669 від 11.08.2021 року в сумі 21 437,50 грн., із яких: заборгованість за тілом кредиту становить 5 000,00 грн.; заборгованість за відсотками становить 15 937,50 грн.; заборгованість за комісійними винагородами становить 500,00 грн. Суд вважає, що перехід права вимоги за Кредитним договором проведено згідно вимог законодавства, про що суду позивачем надано належні та допустимі докази. Вказані обставини підтверджуються: Анкетою-заявою на кредит № 5104669; відомістю про щоденні нарахування та погашення ТОВ «Мілоан»; графіком платежів за договором про споживчий кредит № 5104669 від 11.08.2021 року; Договором про споживчий кредит № 5104669 від 11.08.2021 року; Паспортом споживчого кредиту № 5104669; Договором факторингу №12Т від 11.11.2021 року та Додатками до нього; платіжним дорученням 53476466 від 11.08.2021 року; розрахунком заборгованості. Згідно ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до ст.11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Відповідно до ст.525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами, а в ч.1 ст.625 ЦК України зазначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно ч.1, 3 ст.549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Отже, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ТОВ «Діджи Фінанс» щодо нарахування суми заборгованості за тілом кредиту в розмірі 5 000,00 грн., по процентам в розмірі 15 937,50 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Також банк, пред`являючи вимоги про стягнення заборгованості за кредитом, просив стягнути й заборгованість за комісією в сумі 500,00 грн. Слід зазначити, що 10 червня 2017 року набув чинності Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку із чим у Законі України «Про захист прав споживачів» текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування». Положення частин першої, другої, п`ятої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» з набуттям чинності Закону України «Про споживче кредитування» залишилися незмінними. Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту. Згідно з частиною другою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Отже, Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту. Разом з тим, Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації. Відповідно до частин першої та другої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. Згідно з частиною п`ятою статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19. Окрім того, Об`єднана палата Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду в постанові від 06.11.2023 по справі №204/224/21 виклала висновок щодо застосування норми права, а саме якщо в кредитному договорі банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування), то положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Так, у Кредитному договорі № 53476466 від 11.08.2021 року містяться умови про комісію за надання кредиту в розмірі 500,00 грн, яка нараховується за ставкою 10 % від суми кредиту, яка складає згідно розрахунку заборгованості за Кредитним договором № 53476466 від 11.08.2021 року 500,00 грн. Проте, суд звертає увагу, що в кредитному договорі, який складається з пропозиції про укладення кредитного договору (оферта), заявки та відповіді позичальника про прийняття пропозиції (акцепт) від 11.08.2021 року не містять зазначення конкретного переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням кредиту і поверненням кредиту, що надаються відповідачу та за які банком встановлена комісія, пов`язана з наданням кредиту, а тому доводи заявника, що комісія пов`язана із наданням послуги, а саме: перерахування кредитодавцем коштів на рахунок, зазначений позичальником, з використанням стороннього сервісу інтернет-еквайрингу не заслуговують на увагу, оскільки ТОВ «Діджи Фінанс» не надало доказів наявності, переліку такої послуги і погодження її зі споживачем при укладенні оспорюваного кредитного договору. У зв`язку з наведеним відсутні підстави стягувати нараховану позивачем у даній справі заборгованість по комісії в сумі 500,00 грн. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Отже, обраховані на підставі узгоджених сторонами кредитного договору тарифів суми тіла кредиту та відсотки, оскільки вони не сплачені добровільно, підлягають до стягнення з відповідача на користь позивача як правонаступника первісного кредитора в судовому порядку. Щодо вирішення питання про розподіл судових витрат суд зазначає наступне. Статтею 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. ТОВ «Діджи Фінанс» в позові заявлено, що судові витрати позивача на правничу допомогу склали 5 000,00 грн. На підтвердження понесених витрат у справі позивачем суду надано: Договір № 01-05/05 від 05.05.2025 року про надання правничої допомоги, який укладений між ТОВ «Діджи Фінанс» та ФОП (з ознакою само зайнятої особи) [PERSON] , предметом якого виступають зобов`язання адвоката надавати юридичну (правничу) допомогу для ТОВ «Діджи Фінанс»; Додаткову угоду № 681 до Договору № 01-05/05 від 05.05.2025 року, предметом якої виступають зобов`язання адвоката надавати юридичну (правничу) допомогу ТОВ «Діджи Фінанс»; Акт надання послуг № 681 від 31.07.2025 року та детальний опис робіт (наданих послуг), в яких зазначено про склад, обсяг та види виконаних робіт (наданих послуг) адвокатом та їх вартість, яка складає - 5 000,00 грн. З врахуванням наведеного, за відсутності клопотання відповідача про зменшення витрат на правничу допомогу, слід стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4 883,50 грн. (97,67%). Крім цього, в зв`язку із задоволенням позову, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в сумі 2 365,96 грн. пропорційно задоволеним позовним вимогам (97,67%).

Outcome: partial