Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-18 00:00:00

В листопаді 2024 року позивач [PERSON] , в особі представника Конюшка Д.Б. , звернулася до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Страхова група "Оберіг", [PERSON] про стягнення невиплаченої частини страхового відшкодування та шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 16.12.2023 о 20 год. 25 хв. [PERSON], керуючи транспортним засобом «Mersedes-Bens GLE 300D», державний реєстраційний номер [NUMBER] , на перехресті вул. Молочна та м-н. Захисників України в м. Харкові, при виїзді на нерегульоване перехрестя не надав перевагу в русі транспортному засобу «Chery Tiggo», державний реєстраційний номер [NUMBER] , який належить на праві приватної власності [PERSON] , який рухався по головній дорозі, в результаті чого допустив з ним зіткнення, що призвело до механічних пошкоджень транспортних засобів. Постановою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 16.01.2024 винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди було визнано водія [PERSON] та притягнуто до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КпАП України. 14.02.2024 за результатами розгляду заяви позивача Приватне акціонерне товариство ТДВ «СН «Обергі» виплатила страхове відшкодування у розмірі 37800,00 грн. Згідно зі Звітом № 286/03-24 від 19.03.2024 про оцінку вартості матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу «Chery Tiggo», державний реєстраційний номер [NUMBER] , вартість відновлювального ремонту КТЗ з урахуванням зносу становить 62897,91 грн, повна вартість відновлювального ремонту КТЗ складає 87317,54 грн. Позивач також понесла витрати на складання оцінки заподіяного збитку у розмірі 4500,00 грн. Станом на день пред`явлення позову, відповідачем-1 так і не було здійснено повну виплату належного страхового відшкодування. Вважає, що їй завдана моральна шкода протиправними діями відповідача-2. Враховуючи викладене, позивач просить стягнути з з відповідача-1 невиплачене страхове відшкодування у розмірі 25097,91 грн, пеню у розмірі 4347,64 грн, 3% річних у розмірі 480,15 грн, інфляційні втрати у розмірі 1414,00 грн.; стягнути з відповідача-2 майнову шкоду у розмірі 24419,63 грн, моральну шкоду у розмірі 12000,00 грн; вирішити питання про розподіл судових витрат, зокрема витрат у розмірі 1211,20 грн судового збору, 6000,00 грн витрат на отримання професійної правничої допомоги та витрати пов`язані зі збиранням доказів у розмірі 4500,00 грн, а всього 11711,20 грн. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 13.11.2024 року, у справі відкрито провадження та справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 27.05.2025 заяву представника позивача [PERSON] - Конюшка Дениса Борисовича про закриття провадження в частині позовних вимог в цивільній справі за позовом [PERSON] до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова група «Оберіг», [PERSON] про стягнення невиплаченої частини страхового відшкодування та шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - задоволено. Провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова група «Оберіг», [PERSON] про стягнення невиплаченої частини страхового відшкодування та шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - закрито в частині позовних вимог до відповідача-1 Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова група «Оберіг». У жовтні 2025 представник позивача подала заяву про розгляд справи без участі сторони позивача, зазначила, що підтримує позовну заяву та просить її задовольнити. Згідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Відповідно до ч. 8 ст. 279 ЦПК України, при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Положеннями ст. 174 ЦПК України, визначено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Відповідно до довідки про причини повернення поштового відправлення, копія ухвали про відкриття провадження у справі та копія позовної заяви разом з копіями доданих до неї документів, які направлялись за місцезнаходженням відповідача, повернулись до суду у зв`язку з закінченням встановленого строку зберігання. Відповідно до ст.ст. 174, 178 ЦПК України, відповідач не скористався своїм правом та не направив суду відзив на позовну заяву, із викладенням заперечень проти неї. Разом з цим, на адресу місця проживання третьої особи, судом було направлено копію ухвали про відкриття провадження у справі, однак конверт повернувся до суду з відміткою поштового відділення «адресат відсутній». Враховуючи наведене, суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено ч. 8 ст. 178, ст. 181 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає необхідним позов задовольнити частково, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 16.12.2023 о 20 год. 25 хв. [PERSON], керуючи транспортним засобом «Mersedes-Bens GLE 300D», державний реєстраційний номер [NUMBER] , на перехресті вул. Молочна та м-н. Захисників України в м. Харкові, при виїзді на нерегульоване перехрестя не надав перевагу в русі транспортному засобу «Chery Tiggo», державний реєстраційний номер [NUMBER] , який належить на праві приватної власності [PERSON] , який рухався по головній дорозі, в результаті чого допустив з ним зіткнення, що призвело до механічних пошкоджень транспортних засобів. Постановою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 16.01.2024 винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди було визнано водія [PERSON] та притягнуто до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КпАП України. В силу положень ч. 6 ст. 82 ЦПК України, наявність винних дій [PERSON] у настанні зазначеної дорожньо-транспортної пригоди, не підлягає доказуванню. Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини. Згідно ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», встановлений обов`язок власників транспортних засобів застрахувати свою відповідальність. Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «Mersedes-Bens GLE 300D», державний реєстраційний номер [NUMBER] станом на дату настання дорожньо-транспортної пригоди була забезпечена в ТДВ «СН «Оберіг» за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ЕР-215424577. Згідно цього ж полісу страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором (полісом). Відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Судом встановлено, що відповідач-1 був повідомлений про настання дорожньо-транспортної пригоди, та позивачем подано заяву про виплату суми страхового відшкодування. Крім того, станом на день звернення до суду сума страхового відшкодування виплачена відповідачем не була та доказів зворотному суду надано не було. Завдання потерпілому внаслідок дорожньо-транспортної пригоди шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, породжує деліктне зобов`язання, в якому право потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується з відповідним обов`язком боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас така дорожньо-транспортна пригода слугує підставою для виникнення договірного зобов`язання згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника - в договірному зобов`язанні ним є страховик. При цьому потерпілий не є стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, але наділяється правами за договором: на його, третьої особи, користь страховик зобов`язаний виконати обов`язок зі здійснення страхового відшкодування. Пунктом 2 частини 1 ст. 988 ЦК України, страховик зобов`язаний протягом двох робочих днів, як тільки стане відомо про настання страхового випадку, вжити заходів щодо оформлення всіх необхідних документів для своєчасного здійснення страхової виплати страхувальникові. Відповідно до п. 1 ст. 990 ЦК України, страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Згідно ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у ст. 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніше як через 90 днів з моменту отримання заяви про страхове відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Статтею 9 Закону України «Про страхування» визначено, що страхова виплата - грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. Розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством. Згідно зі Звітом № 286/03-24 від 19.03.2024 про оцінку вартості матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу «Chery Tiggo», державний реєстраційний номер [NUMBER] , вартість відновлювального ремонту КТЗ з урахуванням зносу становить 62897,91 грн, повна вартість відновлювального ремонту КТЗ складає 87317,54 грн. 14.02.2024 ТДВ «СГ «Оберіг» здійснило виплату страхового відшкодування в розмірі 37803,13 грн на реквізити зазначені у заяві про страхове відшкодування, що не заперечується позивачем. В подальшому між відповідачем-1 та позивачем була досягнута домовленість у позасудовому порядку щодо виплати страхового відшкодування позивачеві у належному розмірі за страховим випадком, що є предметом договору, відповідно до умов полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 215424577. Між позивачем та відповідачем-1 було укладено угоду про виплату страхового відшкодування № 48239 по даній судові справі на виконання якої відповідачем-1 на користь позивача буде здійснено доплату страхового відшкодування у належному розмірі, і відтак - виконано свої обов`язки відповідно до умов полісу ОСЦПВВНТЗ № 215424577. Позивач зазначає, що претензії до відповідача-1 щодо розміру та способу сплаченого страхового відшкодування відсутні. Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача-2 майнової та моральної шкоди, суд зазначає наступне. Стаття 22 Цивільного Кодексу України передбачає, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є - втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); Частиною 1 ст.1166 Цивільного Кодексу України передбачено, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ч. 1 ст. 1187 Цивільного Кодексу України визначено, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Відповідно до ч.2 ст.1187 Цивільного Кодексу України передбачено, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Статтею 1192 Цивільного Кодексу України визначено, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до п. 1.1. Методики товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24.11.2003 № 142/5/2092, зареєстрована в Міністерстві юстиції України 24.11.2003 за № 1074/8395 (у редакції наказу Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24.07.2009 № 1335/5/1159 визначено, що ця Методика розроблена згідно із Законами України "Про судову експертизу", "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні", Національним стандартом № 1 "Загальні засади оцінки майна і майнових прав", затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 10.09.2003 № 1440, та іншими нормативно-правовими актами з питань судової експертизи й оцінки майна. Пунктом 1.3. Методики передбачено, вимоги Методики є обов`язковими під час проведення автотоварознавчих експертиз та експертних досліджень судовими експертами науково-дослідних інститутів судових експертиз Міністерства юстиції України, експертами науково-дослідних експертно-криміналістичних центрів Міністерства внутрішніх справ України, експертами інших державних установ, суб`єктами господарювання, до компетенції яких входить проведення судових автотоварознавчих експертиз та експертних досліджень, а також всіма суб`єктами оціночної діяльності під час оцінки КТЗ у випадках, передбачених законодавством України або договорами між суб`єктами цивільно-правових відносин. Пункт 1.4 Методики передбачає, Методика застосовується з метою: д) визначення матеріальних збитків, завданих власнику в разі пошкодження КТЗ; е) визначення вартості відновлювального ремонту КТЗ. Пунктом 2.3. Методики визначено, що Вартість відновлювального ремонту КТЗ визначається як грошові витрати, необхідні для відновлення пошкодженого, розукомплектованого КТЗ, а пунктом 2.4 Методики наведено поняття Вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування КТЗ, з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості). Таким чином, законодавчо розмежовано поняття, як відновлювального ремонту так і вартості матеріального збитку. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Таким чином, Страховик відшкодовує шкоду (матеріальний збиток) з врахуванням коефіцієнту фізичного зносу, однак, відповідно до Звіту №286/03-24 від 19.03.2024 про оцінку вартості матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу «Chery Tiggo», державний реєстраційний номер [NUMBER] , вартість відновлювального ремонту КТЗ з урахуванням зносу становить 62897,91 грн, повна вартість відновлювального ремонту КТЗ складає 87317,54 грн. Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Положеннями ч. 2 ст. 36.2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. Статтею 1194 ЦК України визначено, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Згідно з ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. За загальним правилом майнова шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (ч.2 ст. 1187 ЦК України). Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України). Отже, з відповідача-2 на користь позивача підлягає стягненню різниця між фактичним розміром заподіяної шкоди і належним страховим відшкодуванням у розмірі: 87317,54 грн (фактичний розмір заподіяної шкоди, що становить повну вартість відновлювального ремонту пошкодженого ТЗ) - 62897,91 грн (належний розмір страхового відшкодування, що становить вартість відновлювального ремонту пошкодження ТЗ з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу) = 24419,63 грн. Суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що відповідач-2 не надав будь-яких заперечень щодо визначення суми страхового відшкодування або його виплати, цим самим не спростував доводи позивача та не надав суду належних та допустимих доказів, які б поза розумним сумнівом спростовували обставини, викладені позивачем. Суд також вважає за необхідне звернути увагу на те, що відповідачем-2 також не спростовані доводи позивача в цій частині та не надано суду належних та допустимих доказів, які б поза розумним сумнівом спростовували обставини, викладені позивачем. Щодо стягнення з відповідача-2 моральної шкоди, суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Як зазначено позивачем та не спростовано відповідачем, що пошкодження автомобіля позивача спричинило для неї порушення звичайних життєвих зв`язків, викликало порушення звичного й зручного для неї способу життя, вимусило зробити додаткові зусилля для його відновлення та витрачати свій час на відновлення порушених прав позивача. При визначенні розміру суми відшкодування моральної шкоди, суд враховує принципи розумності, виваженості і справедливості, тому вважає, що розмір моральної шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, становить 5000,00 грн., оскільки саме ця сума відповідає всім обставинам справи, а також вищезазначеним принципам. Щодо вимог про витрати на правничу допомогу, суд зазначає наступне. Частиною 1 статті 137 ЦПК України, визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (ч. 2 ст. 137 ЦПК України). Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», визначає, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Крім того, ч. 4 ст. 136 ЦПК України, встановлено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Як вбачається з матеріалів справи, між [PERSON] та адвокатом Конюшко Денисом Борисовичем укладено договір про надання правової допомоги адвокатом від 15.02.2024 № 30/02/24-ЮІІ/IL. Згідно Акту виконаних робіт № 1 від 28.10.2024 до договору від 15.02.2024 № 30/02/24-ЮІІ/IL, загальна вартість наданої адвокатом професійної правничої допомоги склала 6000,00 грн. Крім того, в матеріалах справи наявна платіжна інструкція № 0.0.3478353371.1 від 17.02.2024, яка підтверджує оплату вартості наданої адвокатом професійної правничої допомоги у розмірі 6000,00 грн. Враховуючи вищевикладене, оскільки з врахуванням вимог чинного законодавства, стороною позивача були надані відповідні розрахунки та докази надання адвокатських послуг, та враховуючи, що позовні вимоги задоволено частково, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правову допомогу у розмірі - 5000,00 грн. Окрім цього, як вбачається із квитанції від 19.02.2024, позивач поніс витрати на складання оцінки заподіяного збитку у розмірі 4500,00 грн., що підтверджується платіжною інструкцією № 2PL169065 від 19.02.2024. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про стягнення невиплаченої частини страхового відшкодування та шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Згідно з ч. 1, 3 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню понесені судові витрати по оплаті судового збору у сумі 1211,20 грн. у зв`язку з документальним підтвердженням їх понесення.

Outcome: partial