Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-14 00:00:00

Стислий виклад позицій позивача та заперечень відповідача. 24.11.2025 року ТОВ «Бізнес Позика» в системі Електронний суд звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 19.11.2021 року між ТОВ «Бізнес Позика» та [PERSON] укладено Договір №342180-КС-003 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку визначеному ст.12 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідно до умов договору Позичальнику надано у кредит грошові кошти у розмірі - 12000 грн. на засадах строковості, поворотності, платності, а Позичальник зобов`язався повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування Кредитом у порядку та на умовах, визначених Договором кредиту та Правил про надання грошових коштів у кредит. ТОВ «Бізнес Позика» свої зобов?язання за договором кредиту виконало, та надало позичальнику грошові кошти в розмірі 12 000 грн. шляхом перерахування на банківську картку позичальника (яку позичальником було вказано при заповненні анкетних даних в особистому кабінеті). А Позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом. Проте, відповідач всупереч умовам Кредитного договору, свої зобов`язання за Кредитним договором належним чином не виконував, а лише частково сплатив кошти, і станом на 30.10.2025 року заборгованість відповідача перед позивачем за Договором №342180-КС-003 про надання кредиту від 19.11.2021 року складає - 10 479,75 грн., з яких: сума прострочених платежів по тілу кредиту - 7047,51 грн.; сума прострочених платежів по процентах - 3432,24 грн. Таким чином, ТОВ «Бізнес Позика» просило стягнути з [PERSON] заборгованість за Договором №342180-КС-003 про надання кредиту від 19.11.2021 року, що становить 10 479,75 грн., а також понесені судові витрати у розмірі 2422,40 грн. сплаченого судового збору. Відповідачу було забезпечено право подати відзив на позовну заяву, однак такий не було подано. Заяви та клопотання учасників справи. Представник позивача в судове засідання призначене для розгляду справи не з`явився, однак в позовній заяві просив проводити розгляд справи без участі представника позивача. Проти заочного розгляду справи не заперечив. Відповідач в судове засідання не з?явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, про причину неявки суд не повідомила, відзив на позовну заяву не подавала. Судом також розміщувалось оголошення на сайті про виклик відповідача в судове засідання (а.с.61). Процесуальні дії у справі. Ухвалою від 02.12.2025 року позовну заяву ТОВ «Бізнес Позика» прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено до судового розгляду на 15.01.2026 року. Ухвалою від 02.12.2025 року витребувано докази у АТ КБ «Приват Банк». Про судове засідання відповідач повідомлялася належним чином в порядку ч.3 ст.130 ЦПК України, що підтверджується трекінгом відстеження поштового відправлення, де 24.12.2025 року Укрпоштою проставлено відмітку «Вручено члену сім?ї» (а.с.69). Одночасно із цим, судом було розміщено (оприлюднено) на веб-порталі Судової влади України оголошення про виклик у судове засідання по справі №347/2462/25 відповідача [PERSON] (а.с.61). Враховуючи те, що відповідач в судове засідання не з`явилася, про час та місце судового засідання повідомлялася належним чином, про причини неявки суд не повідомляла, жодних заяв від неї не надходило, та у строк встановлений судом відповідач відзив на позов не подала, будь-яких інших клопотань та заяв від відповідача подано до суду не було, відтак у відповідності до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, суд вважає за можливе провести розгляд справи за наявними у справі матеріалами. З урахуванням положень ст.280 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд доходить наступного висновку. Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Судом встановлено, що 19.11.2021 року між ТОВ «Бізнес Позика» та позичальником [PERSON] за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи було укладено електронний Договір №342180-КС-003 про надання кредиту (а.с.21-23), а також підписано Пропозицію (оферту) укласти Договір №342180-КС-003 про надання кредиту (а.с.24-25) та Прийняття (акцепт) пропозиції (оферту) укласти Договір №342180-КС-003 про надання кредиту (а.с.26-27). Вказані договори відповідачем [PERSON] було підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором. Згідно умов кредитного договору [PERSON] було надано кредит у розмірі 12000 грн., зі строком кредитування строком на 16 тижнів з терміном дії договору до 11.03.2022 року, процентна ставка становить в день 1,15958126 фіксована, з комісією за надання кредиту 1800 грн. Орієнтовна загальна вартість наданого кредиту 25200 грн., з яких 12000 грн. - сума кредиту, 11400 грн. - проценти за користування кредитом та 1800 грн. - комісія. Позичальник зобов`язався погашати кредит шляхом сплати обов?язкового платежу у розмірі 3150 грн. (8 платежів) згідно Графіка платежів (а.с.21). З копії Анкети клієнта (витяг з інформаційно-телекомунікаційної системи) від 29.10.2025 року (а.с.28) встановлено анкетні дані та місце проживання позичальника [PERSON] . Копією Візуальної форми послідовності дій клієнта підтверджується алгоритм дій клієнта ( [PERSON] ) та товариства (ТОВ «Бізнес Позика») щодо укладення електронного Договору №342180-КС-003 про надання кредиту від 19.11.2021 року (зворот а.с.28). З копії Паспорта споживчого кредиту видно, що він містить інформацію, яка обов`язкова для ознайомлення позичальником та надається споживачу щодо умов кредитування до укладення договору про споживчий кредит (а.с.29-30). Відповідно до копії платіжного документа ТАС Рay №463444735, - 19.11.2021 року на платіжну картку № [NUMBER] було перераховано 12 000 грн. згідно до кредитного договору №342180-КС-003 від 19.11.2021 року (а.с.31). Згідно копії Правил надання споживчих кредитів ТОВ «Бізнес Позика» від 03.11.2021 року, встановлено загальні положення та правила надання кредиту в ТОВ «Бізнес Позика» (а.с.32-36). Згідно копії розрахунку заборгованості за кредитним договором №342180-КС-003 від 19.11.2021 року станом на 29.10.2025 року (а.с.37-44), та копії Довідки про стан заборгованіості станом на 29.10.2025 року (зворот а.с.44), виданих ТОВ «Бізнес Позика», - заборгованість відповідача [PERSON] становить 10479,75 грн, в т.ч.: заборгованість за кредитом - 7047,51 грн., заборгованість по відсотках - 3432,24 грн. Відповідно до копії інформації наданої АТ КБ «Приват Банк» на вимогу суду в порядку витребування доказів за №20.1.0.0.0/7-251203/16036-БТ від 03.12.2025 року (а.с.65) та копії Виписки за договором №б/н за період 19.11.2021-09.03.2022 (а.с.66-67) - підтверджено, що на ім?я [PERSON] РНОКПП [NUMBER] в банку емітовано платіжну картку № [NUMBER] та надано інформацію про рух коштів по картці за вказаний період. Зміст спірних правовідносин. Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з неналежним виконанням позичальником (відповідачем [PERSON] ) взятих на себе зобов`язань перед кредитодавцем (ТОВ «Бізнес Позика») за кредитним договором, внаслідок чого утворилась заборгованість. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. До спірних правовідносин, які виникли між сторони, підлягають застосуванню норми Цивільного кодексу України. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 ЦПК України). У відповідності до вимог ст.ст.12,13 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Як передбачено ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав і обов`язків є у тому числі договори та інші правочини. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку , а також, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно норм статей 628, 638 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. Договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Що ж до форми договору, то положеннями статті 639 ЦК України передбачено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. У відповідності до положень ч.1,2 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (ст.ст.1046-1053 ЦКУ), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ч.3 ст.1054 ЦК України, особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору, що передбачено ч.2 ст.1056-1 ЦК України. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу (ч.1 ст.1050 ЦК України). Окрім того, спірні правовідносини регулюються нормами Законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну комерцію». Так, відповідно до ст.5 ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною. Згідно ст.8 ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг», юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму. Положеннями ст.11 ЗУ «Про електронну комерцію» передбачено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: 1) надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; 2) заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; 3) вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Згідно положень ст.ст.3, 12 ЗУ «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: -електронного підпису відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Мотивована оцінка наведених сторонами аргументів щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Судом встановлено на підставі безпосередньо досліджених та оцінених наявних у справі доказів, що 19.11.2021 року між ТОВ «Бізнес Позика» та відповідачем [PERSON] укладено Договір №342180-КС-003 про надання кредиту, відповідно до умов якого товариство надало позичальнику грошові кошти у розмірі 12000 грн. на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов?язався повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених Договором. Таким чином, між сторонами виникли договірні зобов?язання із приводу надання кредиту, які регулюються главою 71 ЦК України та загальними положеннями ЦК України про зобов`язання та договір. Всупереч умов Договору №342180-КС-003 про надання кредиту від 19.11.2021 року відповідач [PERSON] не виконала свої зобов?язання, внаслідок чого у відповідача за вказаним договором станом на 30.10.2025 року утворилася заборгованість у розмірі 10479,75 грн, в т.ч.: заборгованість за кредитом - 7047,51 грн., заборгованість по відсотках - 3432,24 грн. Враховуючи, що відповідачем не виконано грошове зобов?язання в строки, передбачені умовами договору, суд вважає вимоги позивача щодо стягнення з відповідача на його користь суми заборгованості, обґрунтованими. Надаючи оцінку сумі заборгованості, наведеній позивачем у розрахунку, суд не знаходить обґрунтованих підстав для сумнівів у правильності її нарахування, відтак доходить переконання про обґрунтованість цієї суми. Надати оцінку аргументам відповідача суд позбавлений можливості, оскільки такі нею не наведені, в судове засідання відповідач не з?явилася, відзив на позовну заяву не подавала. Враховуючи вищевикладене у своїй сукупності суд вважає, що позов слід задовольнити повністю, стягнувши з відповідача на користь позивача заборгованість за Договором №342180-КС-003 про надання кредиту від 19.11.2021 року у розмірі 10479,75 грн. Розподіл між сторонами судових витрат. Відповідно до вимог статті 141 ЦПК України, сплачений позивачем судовий збір у розмірі 2422,40 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у повному обсязі. На підставі статей 11, 207, 526, 549, 598, 599, 611, 626, 628, 638, 1049, 1054, 1055, 1056-1 Цивільного кодексу України та

Outcome: approved