Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-11 00:00:00

У жовтні 2025 року позивач [PERSON] звернулась до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що в зареєстрованому шлюбі з відповідачем позивач перебуває з 14 вересня 2023 року. Позивач вказує, що за час подружнього життя вони спільного майна не набули, дітей не мають, сімейні стосунки у сторін не склались, між ними відсутнє взаєморозуміння, наразі шлюбні відносини між сторонами припинені, вони проживають окремо, подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Враховуючи вищенаведене, позивач просить шлюб розірвати. Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16 жовтня 2025 року дану цивільну справу передано за підсудністю до Підволочиського районного суду Тернопільської області. Матеріали вказаної цивільної справи надійшли до Підволочиського районного суду Тернопільської області12 листопада 2025 року. Ухвалою судді Підволочиського районного суду Тернопільської області від 13 листопада 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі за вказаним позовом. Позивач в судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву в якій просила справу розглядати без її участі. Крім того вказала, що не заперечує проти ухвалення у справі заочного рішення. Відповідач, будучи належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився повторно, після поновлення провадження у справі жодних заяв чи клопотань до суду від його імені не надходило. Відповідач про причини неявки суду не повідомив, правом на подання відзиву не скористався. За згодою позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.280 ЦПК України. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, тому відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Як вбачається зі свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого повторно 11 вересня 2025 року Тернопільським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Тернопільському районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , зареєстрували шлюб 14 вересня 2023 року, про що складено відповідний актовий запис за №1637, місце державної реєстрації: Тернопільський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Тернопільському районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. Після реєстрації шлюбу прізвище чоловіка - [PERSON] , дружини - [PERSON] . Відповідно до ч.1 ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно зі змістом ст.55 СК України, дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. Як вбачається зі змісту ч.3 та ч.4 ст.56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст.ст.104,105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Пунктом 10Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» передбачено, що проголошена Конституцією України(254к/96-ВР) охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Судом встановлено, що подружні відносини між сторонами не склались, шлюбні відносини між ними припинено. Позивач підтримала заявлені позовні вимоги, про що свідчить її заява. Відповідач після закінчення строку на примирення жодних заяв до суду не подав, проти заявленого позову про розірвання шлюбу у встановленому законом порядку не заперечив. За таких обставин суд вважає, що подальше спільне життя сторін є неможливим, збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, а тому шлюб підлягає розірванню. Позовні вимоги про поділ майна подружжя у даній справі сторони не заявляли. З врахуванням вимог ст.ст.24,55,56 СК України суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Згідно з ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Позивачем не було заявлено вимог про стягнення з відповідача на користь позивача витрат зі сплати судового збору, тому судом не вирішується питання про розподіл судових витрат. На підставі ст.ст.24,56,110,112,113 СК України,

Outcome: approved