Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-12 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, в обґрунтування якого зазначає, що останній 17 квітня 2024 року, скориставшись проектом «monobank», звернувся до банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг. Ця Анкета-заява разом з Умовами і правилами обслуговування фізичних осіб в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо карткових продуктів (MONOBANK/Universal Bank), таблицею обчислення вартості кредиту, паспортом споживчого кредиту та тарифами складають Договір про надання банківських послуг. На підставі укладеного Договору відповідач отримав кредит у розмірі 8 000,00 грн у виді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка. Відповідач свої зобовязання за договором не виконав належним чином, у зв`язку з чим утворилася заборгованість у розмірі 26 153,79 грн, яку позивач просить стягнути з відповідача в судовому порядку, а також відшкодувати судовий збір. В судове засідання сторони не викликались. Від відповідача відзив не надходив. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Клопотання учасників провадження про розгляд справи з викликом сторін до суду не надходило. У відповідності до вимог ст. ст. 280 - 281 ЦПК України, з урахуванням особливостей, встановлених для розгляду справ в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, суд вважає за можливе вирішити справу в заочному порядку, з огляду на те, що відповідач повідомлявся про перебування в провадженні суду даної справи, однак у встановлений судом термін відзив на позовну заяву та/або клопотання про розгляд справи з викликом сторін - не подав. Крім того, позивач не заперечує проти винесення заочного рішення. Ухвалою суду від 10 листопада 2025 року прийнято до розгляду дану позовну заяву та відкрито провадження у справі. Розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Суд, вивчивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з таких підстав. 17 квітня 2024 року [PERSON] , скориставшись проектом «monobank», звернувся до позивача та підписав Анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг, за умовами якої відповідач отримав кредит на платіжну картку з базовою відсотковою ставкою за користування кредитом у розмірі 3,1 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, у виді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка. У заяві зазначено, що ця Анкета-заява разом із Умовами і Правилами обслуговування в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо продуктів monobank | Universal Bank, таблицею обчислення вартості кредиту та паспортом споживчого кредиту, що розміщені за посиланням www.monobank.ua/terms, тарифами, що розміщені за посиланням www.monobank.ua/rates, складають Договір про надання банківських послуг Згідно з п. 5 Анкети-заяви відповідач погодився з тим, що невід`ємною частиною Анкети-заяви є Запевнення Клієнта до Договору про надання банківських послуг «monobank», з підписанням якого в мобільному додатку Договір набуває чинності. 17 квітня 2024 року [PERSON] було підписано електронним підписом Запевнення Клієнта до Договору про надання банківських послуг monobank, згідно з яким, підписуючи власним УЕП в Мобільному додатку це Запевнення, відповідач підтвердив отримання примірника договору в мобільному додатку monobank; своє ознайомлення та згоду з умовами договору, згідно з яким буде здійснюватися відкриття та обслуговування його рахунків, розміщення ним вкладів, отримання споживчого кредиту тощо; підтвердив укладання ним договору та зобов`язався виконувати його умови. Відповідачу видана Картка Чорна № [NUMBER] , яка активна до 01/29, на яку 17 квітня 2024 року встановлено кредитний ліміт у розмірі 8 000,00 грн. Факт користування [PERSON] кредитнимм коштами підтверджується випискою по рахунку відповідача за вказаним кредитним договором. Відповідно до доданого до позовної заяви розрахунку встановлено, що відповідач свої зобов`язання за договором належним чином не виконав, внаслідок чого утворилася заборгованість, яка станом на 08 вересня 2025 року становить 26 153,79 грн, яка складається з: 20 207,92 грн загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту); 4 369,76 грн заборгованість за пенею; 1 576,11 грн заборгованість за порушення грошового зобов`язання. Викладеним обставинам відповідають правовідносини, що витікають із неналежного виконання зобов`язань за договором кредиту. Відповідно до частин 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч.1 ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Своїм підписом у анкеті-заяві відповідач підтвердив свою згоду на те, що Анкета-заява разом із Умовами і Правилами обслуговування в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо продуктів monobank|Universal Bank, таблицею обчислення вартості кредиту, паспортом споживчого кредиту та тарифами складають Договір про надання банківських послуг. У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до положень статті 11 вказаного закону електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. У підписаній анкеті-заяві відповідач визнав, що удосконалений електронний підпис є аналогом власноручного підпису та його накладення має рівнозначні юридичні наслідки із власноручним підписом на документах на паперових носіях. Відтак встановлено, що кредитний договір між АТ «Універсал Банк» та [PERSON] було підписано шляхом накладення удосконаленого електронного підпису [PERSON] . Отже після підписання договору у сторін виникли взаємні права та обов`язки, зокрема у банку виникло зобов`язання надати кредитні кошти відповідачу, а у відповідача зобов`язання оплачувати послуги банку, що виникають в результаті використання платіжних карток згідно з Тарифами, та повернути кредит. Нормою статті 639 ЦК України передбачено, що якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до ч.1 ст.1054 Цивільного кодексу України - за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно із ч.1 ст. 1069 ЦК України якщо відповідно до договору банківського рахунка банк здійснює платежі з рахунка клієнта, незважаючи на відсутність на ньому грошових коштів (кредитування рахунка), банк вважається таким, що надав клієнтові кредит на відповідну суму від дня здійснення цього платежу. Відповідно до ст.ст. 526 та 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу; якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно зі ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що була передана йому позикодавцем) у строк та порядку, що встановлені договором. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Частина 1 ст.611 ЦК України передбачає, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Встановлено, що взяті на себе зобов`язання за кредитним договором АТ «Універсал Банк» виконало своєчасно і повністю, надававши кредитні ресурси в повному обсязі. Відповідач користувався кредитними коштами, однак порушував умови договору, своєчасно і в повному обсязі кошти на повернення кредиту не сплачувалися, що призвело до виникнення простроченої заборгованості. Відповідач не надав суду доказів, які спростовували б розрахунок заборгованості за тілом кредиту перед АТ «Універсал Банк», не довів відсутність заборгованості за тілом кредиту. За таких обставин, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту в розмірі 20 207,92 грн. Разом із тим, вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення з відповідача заборгованості за пенею та за порушення грошового зобов`язання, суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Статтею 550 ЦК України передбачено, що право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання. Проценти на неустойку не нараховуються. Кредитор не має права на неустойку в разі, якщо боржник не відповідає за порушення зобов`язання. Відповідно до пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який неодноразово продовжено і триває по теперішній час. Отже, нарахування заборгованості за пенею в розмірі 4 369,76 грн., а також заборгованості за порушення грошового зобов`язання в розмірі 1 576,11 грн. у період дії воєнного стану не відповідає вимогам закону, а тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають. Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Отже, оцінивши кожний доказ з точки зору їх належності та допустимості, а сукупність доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню стягненню з відповідача заборгованості за договором про надання банківських послуг «Monobank» від 17 квітня 2024 року в розмірі 20 207,92 грн, яка складається із загального залишку заборгованості за тілом кредиту. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір у розмірі 2 339,61 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial