Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-11 00:00:00

Адвокат Никифорак Володимир Михайлович в інтересах [PERSON] звернувся до Сторожинецького районного суду Чернівецької області із позовною заявою до Сторожинецької міської ради Чернівецького району Чернівецької області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що [INFO] помер [PERSON] . На момент смерті з [PERSON] проживала його колишня дружина [PERSON] . Факт розірвання шлюбу підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу. Після його смерті відкрилася спадщина. Зокрема спадкодавець мав право власності на частку житлового будинку з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] . Окрім цього [PERSON] був власником земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер - 7324586500:03:002:0535. Після смерті [PERSON] позивач не зверталася до нотаріуса щодо отримання спадщини, оскільки не була його прямою спадкоємицею за законом. Про те, що спадкодавець за свого життя оформив заповіт на позивача, вона дізналася від своїх родичів лише у вересні 2025 року. Заповіт був складений 30 листопада 2021 року і посвідчений старостою Михальчанського старостинського округу Кам`янської сільської ради Чернівецького району Чернівецької області. Одразу після того, як вона дізналася про наявність заповіту на її користь, а саме 29.09.2025 року, вона звернулася до приватного нотаріуса Чернівецького міського нотаріального округу Бреславської-Стратой В.О. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Однак 29.09.2025 приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Чернівецької області Бреславською-Стратой В.О. було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, оскільки позивачем пропущено шестимісячний строк для прийняття спадщини, а отже вона вважається такою, що не прийняла спадщину. Позивач вважає, що вказаний строк для прийняття спадщини був пропущений нею з поважних причин, оскільки вона не знала і не могла знати про те, що [PERSON] залишив їй спадок за заповітом. У зв`язку з викладеним позивачка вимушена звернутися до суду з цим позовом, в якому просила визначити їй додатковий строк у 2 місяці з дня набрання рішенням законної сили для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] у судове засідання не з`явилися, про день, час і місце судового засідання повідомлялись належним чином, представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи без його участі та участі позивачки, просив суд позов задовольнити у повному обсязі. Представник Сторожинецької міської ради Чернівецького району Чернівецької області Дячук А.В. у судове засідання не з`явилася, подала до суду письмову заяву, в якій просила розглянути справу без її участі та ухвалити рішення на розсуд суду. Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі фактичні обставини. З матеріалів справи судом встановлено, що згідно з копією свідоцтва про смерть серія [NUMBER] , виданого 20 березня 2025 року Виконавчим комітетом Кам`янської сільської ради, [PERSON] помер [INFO] у с. Михальча Чернівецького району Чернівецької області. Згідно з копією заповіту від 30.11.2021, посвідченого старостою Михальчанського старостинського округу Кам`янської сільської ради Чернівецького району Чернівецької області Миглей О.В., все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що буде йому належати і на що він за законом матиме право [PERSON] заповів [PERSON] , [INFO] . Заповіт зареєстрований в реєстрі за № 17. З довідки № 929 від 22.09.2025, виданої Михальчанським старостинським округом Чернівецького району Чернівецької області, вбачається, що [PERSON] був зареєстрований в [ADDRESS] , до дня смерті [INFO] . В даному житловому будинку зареєстрована і його колишня дружина [PERSON] . Постановою приватного нотаріуса Чернівецького районного нотаріального округу Чернівецької області Бреславської-Стратой В.О. від 29.09.2025 [PERSON] відмовлено у вчиненні нотаріальної дії як видача їй свідоцтва про право на спадщину за заповітом, у зв`язку з тим, що вона пропустила шестимісячний строк для прийняття спадщини та відсутній факт прийняття нею спадщини, а вчинення такої нотаріальної дії без визначення їй додаткового строку, достатнього для подання нею заяви про прийняття спадщини, або встановленого судом факту постійного проживання її разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, суперечить чинному законодавству України. Отже, з досліджених в судовому засіданні фактичних обставин справи судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу захисту позивачем свого права на спадкування за заповітом після смерті [PERSON] у зв`язку з пропуском нею строку для прийняття спадщини. Вказані правовідносини регулюються нормами Цивільного кодексу України. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1236 ЦК України заповідач має право охопити заповітом права та обов`язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов`язки, які можуть йому належати у майбутньому. Частинами 1, 3 ст. 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Відповідно до пункту 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», вирішуючи питання про визначення додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому, необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Оцінюючи поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини [PERSON] , суд зазначає про таке. У судовому засіданні встановлено, що позивачка [PERSON] не звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини протягом 6 місяців з дня смерті [PERSON] , адже не була обізнана про наявність заповіту. Як вбачається з матеріалів справи позивачка [PERSON] не є близьким родичем померлого [PERSON] , не проживала з ним за однією адресою, не є спадкоємцем за законом перших черг та дійсно не знала про складання померлим заповіту на її користь. У постанові Верховного Суду № 130/2517/18 від 21.09.2020 колегія суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду дійшла наступного висновку. Згідно зі статтею 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Статтею 1223 ЦК України встановлено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини; спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України). Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Відповідно до пунктів 1, 2, 3 частини першої статті 34 Закону України «Про нотаріат» нотаріуси вчиняють такі нотаріальні дії: посвідчують правочини (договори, заповіти, довіреності, вимоги про нотаріальне посвідчення правочину тощо); вживають заходів щодо охорони спадкового майна; видають свідоцтва про право на спадщину. На нотаріусів може бути покладено вчинення інших нотаріальних дій згідно із законом (частина друга статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; ці обставини суд визнав поважними. Відповідно до статті 63 Закону України «Про нотаріат» нотаріус або в сільських населених пунктах - посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, отримавши від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, зобов`язана повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких відоме. Нотаріус або посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, також може зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення у пресі. Згідно з пунктом 1.2 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок № 296/5), при зверненні спадкоємця у зв`язку з відкриттям спадщини нотаріус з`ясовує відомості стосовно факту смерті спадкодавця, часу і місця відкриття спадщини, кола спадкоємців, наявності заповіту, наявності спадкового майна, його складу та місцезнаходження, необхідність вжиття заходів щодо охорони спадкового майна. Для того, щоб не допустити пропуску шестимісячного строку для прийняття спадщини, нотаріус роз`яснює спадкоємцям право подачі заяви про прийняття спадщини чи про відмову від її прийняття (пункт 3.2 глави 10 розділу II Порядку № 296/5). Пунктом 3.16 глави 10 розділу II Порядку № 296/5 передбачено, що суд може визначити спадкоємцю, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Отже, на нотаріуса покладено обов`язок щодо повідомлення спадкоємця про необхідність подачі заяви про прийняття спадщини за заповітом чи про відмову від її прийняття, щоб не допустити пропуску шестимісячного строку для прийняття спадщини. Як вбачається з матеріалів справи приватний нотаріус Бреславська-Стратой В.О. не мала у своєму розпорядженні заповіту від 30.11.2021 та не була знайома з його змістом, оскільки спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилась, а отже нотаріус був позбавлений можливості виконати свій обов`язок щодо повідомлення спадкоємця [PERSON] про необхідність подачі заяви про прийняття спадщини за заповітом чи про відмову від її прийняття, щоб не допустити пропуску шестимісячного строку для прийняття спадщини. Зазначена вище обставина, на думку суду, перешкоджала [PERSON] звернутись в установлений законом строк до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON] . Суд вважає, що зазначена причина є поважною та пов`язана з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для позивача на вчинення цих дій. За таких обставин суд доходить висновку, що причина пропуску позивачем строку для прийняття спадщини є поважною, у зв`язку з чим вважає за можливе позов про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини задовольнити, визначивши позивачу додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини у 2 місяці з дня набрання цим рішенням законної сили. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд враховує, що хоча позов і задоволено у повному обсязі, проте відповідач не порушував своїми діями або бездіяльністю права позивача на спадкування. Крім того, суд враховує, що позивачка, звертаючись до суду з позовною заявою, просила не стягувати судовий збір з відповідача, а тому вважає за можливе не стягувати судові витрати з відповідача та залишити їх за рахунок позивача.

Outcome: approved