Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу дійсним. В обґрунтування позову зазначила, що 10.03.2011 року рішення Маловисківського районною суду Кіровоградської області за [PERSON] визнано право власності на нерухоме майно - житловий будинок з господарськими спорудами, що розташовані по [ADDRESS] в порядку набувальної давності. 15.09.2013 року між нею (позивачем) та [PERSON] було укладено усний договір купівлі-продажу об`єкту нерухомого майна, а саме будинку з господарськими будівлями і спорудами за адресою: [ADDRESS] . Істотними умовами вказаного договору була повна оплата за будинок у сумі 25 000,00 грн з наступним нотаріальним посвідченням договору купівлі-продажу та реєстрацією права власності. Вона, як покупець, виконала умови усного договору, а саме сплатила 25 000.00 грн., які отримав відповідач [PERSON] . Натомість вона як покупець отримала від [PERSON] розписку, згідно якої [PERSON] [INFO] . продав будинок по [ADDRESS] позивачу ( [PERSON] ) за 25 000 грн та зобов`язався переоформити через рік, ключі від будинку, господарських будівель та споруд віддав та вона в цей же день вселилася у будинок, перевезла до будинку свої речі, де проживає по сьогоднішній день, уклала договір на постачання електричної енергії, яку оплачує, здійснила ремонт, та мала надію на спільне з продавцем відвідання нотаріуса з метою посвідчення договору купівлі - продажу будинку з господарський та побутовими спорудами та подальшої реєстрації права власності у встановленому законом порядку. Проте, відвідати нотаріуса для укладення договору купівлі-продажу в письмовій формі та його нотаріального посвідчення виявилось неможливим, оскільки [PERSON] раптово повернувся до російської федерації, де він постійно проживав та працював, пообіцявши під час наступного свого приїзду спільно відвідати нотаріуса. Разом з тим, у зв`язку із широкомасштабним вторгненням російської федерації на територію України можливість нотаріального посвідчення договору купівлі - продажу будинку втрачена та жодних засобів зв`язку з [PERSON] , у неї немає. Тобто, вона як покупець прийняла будинок з побутовими та господарськими спорудами, повністю розрахувалася за нерухоме майно, але нотаріальне посвідчення договору не відбулось у зв`язку з ухиленням продавця від такого посвідчення. На підставі чого, вона вимушена звернутися до суду з даним позовом про визнання дійсним договору купівлі-продажу. Ухвалою судді Маловисківського районного суду Кіровоградської області суду від 30.05.2025 року позовну заяву залишено без руху з наданням строку для усунення недоліків. 30.06.2025 року позивач вказані в ухвалі недоліки усунула, доплатила судовий збір та надала квитанцію про сплату судового збору. Ухвалою судді Маловисківського районного суду Кіровоградської області суду від 30.06.2025 відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання з повідомленням (викликом) учасників справи. Ухвалою судді Маловисківського районного суду Кіровоградської області суду від 27.10.2025 року підготовче провадження у справі закрито, призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач [PERSON] подала заяву про розгляд справи у її відсутність. Заперечень щодо винесення заочного рішення не висловила. Відповідач [PERSON] у судові засідання призначені на 11.12.2025, 16.01.2026 року не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчать повернуті конверти на адресу суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», крім того, на веб-сайті судової влади України поміщено оголошення про виклик відповідача в судове засідання, з опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, причини неявки суду не відомі. Клопотання, заяви чи докази, від відповідача не надходили, тим самим, судом відзначається, що відповідач не скористався своїм правом на участь в судовому засіданні та на надання суду пояснень та доказів на обґрунтування своєї позиції щодо заявлених позивачем позовних вимог. З огляду на зазначене, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у суду матеріалів. Ненадання відповідачем відзиву та доказів в обґрунтування своїх можливих заперечень проти позову з причини ухилення від участі в судовому засіданні, дає суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що відповідає положенням ч.1 ст. 280 ЦПК України. У зв`язку з неявкою в судове засідання сторін по справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши докази по справі в їх сукупності, з`ясувавши підстави та предмет позову, характер спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернувся позивач, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог, які не суперечать законодавству, яке регулює сімейні правовідносини, та їх задоволення з огляду на таке. Відповідно до положень ст. ст.55, 124 Конституції України та ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У відповідності д ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання чи оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч.2 ст.16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Судом встановлено, що рішенням Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 10.03.2021 року задоволено позов [PERSON] та визнано за [PERSON] право власності на нерухоме майно житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що розташований по [ADDRESS] в порядку набувальної давності. Рішення набрало законної сили 20.03.2011 року (а.с. 6). 22.04.2011 року на підставі рішення Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 10.03.2011 року [PERSON] здійснив державну реєстрацію, житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , зо підтверджується витягом №29763108 від 22.04.2011 року про державну реєстрацію ОКП «Кіровоградське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації «Маловисківська дільниця» (а.с.7). 15.09.2013 року [PERSON] , [INFO] продав будинок по [ADDRESS] , [PERSON] за 25000,00 грн, зобов`язувався переоформити документи через рік, що підтверджується розпискою наданою позивачем (а.с.5). Тобто, позивач свої зобов`язання виконав та сплатив кошти за житловий будинок, при цьому, відповідач не переоформив документи на позивача, не виконав узяті на себе зобов`язання. Відповідно до довідки Мар`янівської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області №307 від 17.04.2024 року, на виконання ЗУ «Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборони пропаганди їхньої символіки» рішення Оникіївської сільської ради Маловискіського району Кіровоградської області від 20.11.2015 року [ADDRESS] (а.с.8). Згідно довідки Мар`янівської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області №80 від 07.03.2024 року [PERSON] , [INFO] , проживає без реєстрації за адресою: [ADDRESS] з 2013 року (а.с.10). Відповідно до довідки ТОВ «КОЕК» №82/02 від 22.04.2024 року в [PERSON] , яка мешкає за адресою: [ADDRESS] , відсутня заборгованість по особовому рахунку [NUMBER] станом на 01.04.2024 року (а.с.11). Згідно виписки із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого №4611, [PERSON] , [INFO] , проживає за адресою: [ADDRESS] (а.с.9). Вирішуючи даний позов, суд застосовує такі норми права. Відповідно до ч.2 ст.218 ЦК України, якщо правочин, для якого законом встановлена його недійсність у разі недодержання вимоги щодо письмової форми, укладений усно і одна із сторін вчинила дію, а друга сторона підтвердила її вчинення, зокрема шляхом прийняття виконання, такий правочин у разі спору може бути визнаний судом дійсним. Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухиляється від його нотаріального посвідчення, суд у відповідності з ч. 2 ст. 220 Цивільного кодексу України може визнати такий договір дійсними. У відповідності до ст. 655 Цивільного кодексу України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно ст. 656 Цивільного кодексу України, предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому. Предметом договору купівлі-продажу можуть бути майнові права. До договору купівлі-продажу майнових прав застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не випливає із змісту або характеру цих прав. Відповідно до ч. 1 ст. 334 Цивільного кодексу України, право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. В силу ч. 1 ст. 638 Цивільного кодексу України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Відповідно до ст. 657 Цивільного кодексу України, договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі. В ч. ч. 2, 4 ст. 639 Цивільного кодексу України, зазначено, що якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріальне посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Правові наслідки недодержання вимог закону про нотаріальне посвідчення договору визначені в ст. 220 Цивільного кодексу України, згідно вимог якої такий договір є нікчемним. Згідно ч. 2 вказаної статті Цивільного кодексу України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Оскільки продавець [PERSON] ухиляється від підписання та посвідчення договору купівлі-продажу від 15.09.2013 року, відповідно до ст. 220 Цивільного кодексу України суд може визнати такий договір дійсним. У пункті 5 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» роз`яснено судам, що вирішуючи питання про правомірність набуття права власності, суд має враховувати, що воно набувається на підставах, які не заборонені законом, зокрема на підставі правочинів. При цьому діє презумпція правомірності набуття права власності на певне майно, яка означає, що право власності на конкретне майно вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК). Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. У постанові Верховного Суду України від 06 вересня 2017 року у справі № 754/2339/16-ц зроблено висновок, що «однією з умов застосування частини другої статті 220 ЦК України та визнання правочину дійсним в судовому порядку є встановлення судом факту безповоротного ухилення однієї із сторін від нотаріального посвідчення правочину та втрата стороною можливості з будь-яких причин нотаріально посвідчити правочин». Позивачем доведено існування таких обставин, а також те, що можливість посвідчити правочин нотаріально на сьогодні втрачена. Згідно ст. 392 Цивільного кодексу України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За таких обставин, враховуючи, що між позивачем та відповідачем [PERSON] 15.09.2013 року фактично було укладено договір купівлі-продажу житлового будинку розташованого: [ADDRESS] і одна із сторін вчинила дію, а друга сторона підтвердила її вчинення, шляхом прийняття виконання, а саме продавець (відповідач [PERSON] ) отримав грошові кошти за продаж майна, а покупець (позивач [PERSON] ), в свою чергу, повністю розрахувалася за нерухоме майно та прийняла його, але нотаріальне посвідчення договору не відбулось у зв`язку з ухиленням продавця від такого посвідчення, суд доходить висновку про можливість визнання дійсним договору купівлі-продажу від 15.09.2013 року, укладеного між продавцем [PERSON] та покупцем [PERSON] . Відповідно до статті 334 ЦК України, право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Проте, якщо права на нерухоме майно підлягають державній реєстрації, то право власності у набувача виникає з дня такої реєстрації відповідно до закону. Питання розподілу судових витрат в позові не ставиться, тому суд залишає судові витрати за позивачем. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved