Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-11 00:00:00

Заявник [PERSON] в особі представника - адвоката Єлисеєва С.С. звернулася до суду з вищевказаною заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа спадкодавцю, у якій зазначено наступне. [INFO] помер батько заявника [PERSON] , після смерті якого відкрилася спадщина, до складу якої увійшла квартира, розташована за адресою: [ADDRESS] , яка належала спадкодавцю на праві власності. Заявниця прийняла спадщину після смерті батька у встановленому законом порядку, однак у державній реєстрації прав на нерухоме майно їй було відмовлено, оскільки у свідоцтві про право власності на квартиру її власником зазначений [PERSON] , що є технічною опискою при оформленні документа. Посилаючись на те, що зазначена помилка перешкоджає в оформленні спадкових прав, заявник просить суд встановити факт належності спадкодавцю [PERSON] правовстановлюючого документу Свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] , виданого ТОВ «Житлобуд-Сервіс» 30.08.2007 року на квартиру за адресою: [ADDRESS] , яке видане на ім`я [PERSON] . Ухвалою судді від 19.12.2025 року відкрито провадження у справі за вказаною заявою та призначено розгляд в порядку окремого провадження. Представник заявника адвокат Єлисеєв С.С. суду подав письмову заяву про розгляд справи за відсутності заявниці та її представника, за змістом якої, зазначені у заяві вимоги підтримує у повному обсязі та просить задовольнити. Представник заінтересованої особи Запорізької міської ради у судове засідання не з`явилася, суду подала заяву про розгляд справи за її відсутності, вирішення справи залишає на розсуд суду. Заінтересована особа Приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області Садовніченко В.М. у судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася у встановленому законом порядку, причину неявки суду не повідомила. У зв`язку з чим, на підставі ст. 247 ЦПК України, суд розглянув справу за відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу. Дослідивши матеріали справи, надані докази, оцінивши їх у сукупності, суд приходить до наступного висновку. Статтею 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах. Відповідно до ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ст. 55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Відповідно до ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема, про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18) зроблено висновок, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів. Згідно із роз`ясненнями, які містяться в п. 12 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про встановлення фактів, що мають юридичне значення» при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я по батькові, місце і час народження якої зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові надати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Заводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжя Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 04.05.2024 рок, актовий запис № 805 (а.с. 23). Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Дніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Дніпровському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 10.10.2024 року, актовий запис № 158, [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] , яка після укладення 25.04.2015 року шлюбу з [PERSON] іменується прізвищем « [PERSON] », що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого Бабушкінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис № 224 (а.с. 8, 22). Згідно з витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 78013531, 15.08.2024 приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області Садовніченко В.М. заведено спадкову справу після померлого [INFO] [PERSON] (номер у спадковому реєстрі 72845869, номер у нотаріуса 23/2024) (а.с. 14). За матеріалами спадкової справи № 23/2024, заявник [PERSON] , [INFO] , є одним із спадкоємців після смерті [PERSON] , що підтверджується довідкою приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області Садовніченко В.М. від 25.03.2024 № 47/02-14 (а.с. 15). Згідно ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно з ч. 1 ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. Рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно Нікітенко Л.О. Департаменту адміністративних послуг Запорізької міської ради № 79030476 від 21.05.2025 року заявнику відмовлено у проведенні реєстраційних дій, оскільки подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження, у зв`язку з наступним. Заявником подано заяву про державну реєстрацію прав щодо права власності після померлого [PERSON] , тоді як згідно поданих документів вбачається, а саме у свідоцтві про право власності на житло № [NUMBER] /Д від 30.08.2007 року, виданому ТОВ «Житлобуд-Сервіс», власником квартири за адресою: [ADDRESS] , зазначено [PERSON] . Аналогічний запис міститься у Державному реєстрі речових прав щодо зареєстрованого права власності на вказану квартиру за [PERSON] (а.с. 13). Судом встановлено, що у свідоцтві про право власності на житло № [NUMBER] /Д від 30.08.2007 року, виданому ТОВ «Житлобуд-Сервіс», власником квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , зазначено [PERSON] . З поданих суду матеріалів позову вбачається, що батько заявниці [PERSON] за життя був документований паспортом громадянина України [NUMBER] , виданим Орджонікідзевським РВУМВС України в Запорізькій області від 10.10.1996 року народження, що підтверджує його особу. З копії долученого до заяви паспорта на ім`я [PERSON] , [INFO] , вбачається, що останній був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 9-10). За встановлених обставин, суд приходить до висновку, що дослідженими вищезазначеними доказами повністю підтверджується факт належності правовстановлюючого документа на квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] , спадкодавцю [PERSON] , який, в тому числі, пов`язаний з даним житлом, шляхом реєстрації місця проживання за зазначеною адресою. Дослідженими судом документами підтверджено, що розбіжності у написанні прізвища спадкодавця [PERSON] допущено внаслідок очевидної помилки, що перешкоджає належному оформленню спадкових прав заявника, у зв`язку з чим, суд приходить до висновку, що викладені заявником факти про належність [PERSON] правовстановлюючого документу Свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] , виданого ТОВ «Житлобуд-Сервіс» 30.08.2007 року на квартиру за адресою: [ADDRESS] , знайшли своє підтвердження. Судом встановлено, що у даній справі встановлення факту не пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право. У даному конкретному випадку, виключним способом захисту права заявника є звернення до суду із заявою в порядку окремого провадження про встановлення факту, що має юридичне значення. За встановлених обставин, які зумовлюють необхідність встановлення факту належності правовстановлюючого документу спадкодавцю і мають для заявника юридичне значення, а також неможливість усунення встановлених невідповідностей у написанні прізвища у зазначеному документі іншим шляхом, суд приходить до висновку, що заява є обґрунтованою і підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення по справі в порядку окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Outcome: approved