Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-11 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення коштів в сумі 32300 грн 00 коп, а також понесених судових витрат. Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що в березні 2024 року позивач познайомився з відповідачкю через месенджер «Телеграм». В подальшому стали домовлятися про співпрацю в області онлайн-реклами, домовились що позивач буде перераховувати аванс, а [PERSON] дала обіцянку розміщувати на сайті в інтернеті: https://www.instagram.com та [INFO] , рекламу про його діяльність. 08.03.2024 року позивач перерахував аванс на банківську карту відповідачки в сумі 13300 грн 00 коп, 31.03.2024 року 3000 грн 00 коп., 24.04.2024 року 11000 грн 00 коп, 06.05.2024 року 3000 грн 00 коп, 10.05.2024 року 2000 грн 00 коп, що в сумі складає 32300 грн 00 коп. Відповідачка отримала перераховані позивачем кошти, проте обіцяні послуги не надала та не повернула аванс. Договірні стосунки між позивачем та відповідачкою оформлено не було. Позивач звертався до поліції із заявою від 24.12.2024 року та листом від 16.01.2025 року про відкриття кримінальної справи, однак відповіді позивач не отримав. 24.02.2025 року позивачем було направлено відповідачці листа з вимогою повернути грошові кошти, але вказаний лист вона не отримала, лист повернувся за закінченням терміну зберігання. Позивач вважає, що відповідачка [PERSON] зобов`язана повернути йому грошові кошти як безпідставно набуте майно у відповідності до статті 1212 ЦК України. 16.07.2025 ухвалою судді відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено справу до розгляду у судовому засіданні. Позивач у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, заявлені вимоги підтримує та просить задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явилась, про час і місце розгляду справи повідомлялась у встановленому законом порядку, відповідно до ст. 128, 130 ЦПК України. З клопотанням про відкладення розгляду справи до суду не зверталась, відзив на позовну заяву до суду не надходив. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд доходить наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа в порядку, встановленому цим Кодексом, має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частина 1 статті 11 ЦК України визначає, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Згідно ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 177 ЦК України, об`єктами цивільних прав є, зокрема, речі, у тому числі гроші. Главою 83 ЦК України визначаються загальні підстави для виникнення зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави. Предметом регулювання цього інституту є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна, і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Згідно ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Відповідно до 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті: 1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача; 2) інше майно, якщо це встановлено законом. Тлумачення вказаних норм свідчить, що при визначенні того, чи підлягають безпідставно набуті грошові кошти потерпілій особі слід враховувати, що акти цивільного законодавства, мають відповідати змісту загальних засад, зокрема, добросовісності. Безпідставно набуті грошові кошти не підлягають поверненню, якщо потерпіла особа знає, що в неї відсутнє зобов`язання (відсутній обов`язок) для сплати коштів, проте здійснює таку сплату, тому що вказана особа поводиться суперечливо, якщо згодом вимагає повернення сплачених коштів. Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 11 січня 2023 року у справі № 548/741/21 (провадження № 61-1022 св 22). Згідно ч. 2 ст. 40 Закону України «Про платіжні послуги», платіжна інструкція має містити інформацію, що дає змогу надавачу платіжних послуг ідентифікувати особу платника та отримувача за платіжною операцією, рахунки платника та отримувача, надавачів платіжних послуг платника та отримувача, суму платіжної операції та іншу інформацію (реквізити), необхідну для належного виконання платіжної операції. Згідно наданої позивачем квитанції №5М56-325К-ВМ0М-992В від 08.03.2024, убачається відправник: [PERSON] , одержувач: платіжна система VISA, платіжний інструмент 4441111400599084, зазначено призначення платежу «Переказ особистих коштів» у сумі 13330 грн 00 коп (а.с.29). Згідно квитанції №ЕК1Х-0Р94-6Т9К-2В20 від 31.03.2024, відправник: [PERSON] , одержувач: платіжна система VISA, платіжний інструмент 4441111150007239, зазначено призначення платежу «Переказ особистих коштів» у сумі 3000 грн 00 коп (а.с.30). Згідно квитанції №ХРК1-7ХР5-ТЕ54-Х385 від 24.04.2024, відправник: [PERSON] , одержувач: платіжна система VISA, платіжний інструмент 4441111400599084, зазначено призначення платежу «Переказ особистих коштів» у сумі 11000 грн 00 коп (а.с.31). Згідно квитанції №55Р1-СЕКК-0АХР-2В3Х від 06.05.2024, відправник: [PERSON] , одержувач: платіжна система VISA, платіжний інструмент 4441111156118998, зазначено призначення платежу «Переказ особистих коштів» у сумі 3000 грн 00 коп (а.с.32). Згідно квитанції №Н999-Т3А9-С59В-5РМС від 10.05.2024, відправник: [PERSON] , одержувач: платіжна система VISA, платіжний інструмент 4441111156118998, зазначено призначення платежу «Переказ особистих коштів» у сумі 2000 грн 00 коп (а.с.33). Разом із тим, позивачем не надано жодних доказів на підтвердження належності відповідачу по справі [PERSON] платіжних інструментів 4441111400599084, 4441111150007239, 4441111156118998, на які [PERSON] було перераховано кошти, Крім того, суд враховує, що позивач не звертався до банківських установ з жодними запитами щодо зазначених платіжних операцій та з питань блокування та (або) повернення грошових коштів, у зв`язку з чим суд доходить висновку, що позивач вільно і без помилки погодився на настання невигідних для себе наслідків, а тому підстави для задоволення позовних вимог про стягнення безпідставно набутих грошових коштів відсутні. Відповідно до ст.ст. 12, 13 ЦПК України суд вирішує цивільний спір на засадах змагальності із застосуванням принципу диспозитивності в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Згідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч.1 ст .77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно ст.79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Згідно ч. 1 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування Згідно ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. На підставі викладеного, з огляду на відсутність доказів безпідставності перерахування коштів, суд доходить висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed