Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-18 00:00:00

Представник позивача звернулася до суду з вказаним позовом, який у подальшому уточнила, про стягнення із відповідача заборгованості, мотивуючи його тим, що 24 жовтня 2024 року відповідач уклав з ТОВ «Селфі Кредит» договір №1854230, на підставі якого отримав кредитні кошти в сумі 35000,00 грн строком на 360 днів. 21 липня 2025 року на підставі договору факторингу №21-07/25 ТОВ «Селфі Кредит» відступило ТОВ «Факторинг Партнерс» за плату право грошової вимоги до відповідача. Останній, скориставшись кредитними коштами, свої зобов`язання щодо своєчасного погашення кредиту та сплати відсотків належним чином не виконує, внаслідок чого станом на день подання позову у нього виник борг в сумі 138599,98 грн, з яких: 34999,99 грн заборгованість за тілом кредиту, 73500,00 грн - заборгованість за відсотками на дату відступлення прав вимоги та 30099,99 грн заборгованість за відсотками з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку. У добровільному порядку [PERSON] не вчиняє дій, спрямованих на погашення заборгованості. Тому позивач звернувся з вказаним позовом до суду і просить стягнути з відповідача борг по кредиту в сумі 138599,98 грн, сплачений ним судовий збір в сумі 2422,40 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 25000,00 грн. Ухвалою суду від 06 листопада 2025 року відкрито провадження у справі, розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву. У встановлений законом строк клопотання про розгляд справи у судовому засіданні жодна зі сторін не подала. Відповідач у встановлений судом строк відзиву не подав, копію ухвали та позов з додатками направлено відповідачу за зареєстрованим місцем проживання, але конверт повернувся у зв`язку з «відсутністю адресата за вказаною адресою». Згідно з ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд вважає за можливе ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Беручи до уваги, що розгляд справи здійснюється судом за відсутності всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється в силу вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Повно, об`єктивно та всебічно дослідивши наявні у справі докази та оцінивши їх у сукупності, суд дійшов таких висновків. Судом встановлено, що 24 жовтня 2024 року позивач отримав кредит від ТОВ «Селфі Кредит» у розмірі 35000,00 грн строком на 360 днів. Позичальник зобов`язаний сплачувати проценти на кожний 20 день після рекомендованої дати погашення процентів за фактичне користування грошовими коштами. Договір підписаний електронним підписом одноразовим ідентифікатором Х165. Тип процентної ставки фіксована. Стандартна процентна ставка становить 1 % в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п. 1.3 цього Договору. У п. 1.6. зазначена мета отримання кредиту: споживчі (особисті) потреби. Денна процентна ставка на дату укладення Договору складає за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 1 % в день. Розрахунок денної процентної ставки за формулою, наведеною в Законі України «Про споживче кредитування»: (126000 грн / 35000 грн) / 360 дн. ? 100 % = 1 % в день. Загальні витрати на дату укладення Договору складають за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 126000 грн. Орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення Договору складає за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 2686.49 % річних. Орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення Договору складає за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 161000 грн. Відповідач підписав паспорт кредиту від ТОВ «Селфі Кредит» електронним підписом одноразовим ідентифікатором Х815, а також графік платежів за кредитом електронним підписом одноразовим ідентифікатором Х156 (матеріали електр. справи). 24 жовтня 2024 року на картковий рахунок [PERSON] , вказаний у заявці кредитного договору, перераховано грошові кошти в сумі 35000,00 грн на картку [NUMBER] , що підтверджується листом ТОВ «Пейнтек» (матеріали в елек. вигляді). З листа ТОВ «Селфі Кредит» №1854230 від 02 вересня 2025 року вбачається, що ТОВ «Селфі Кредит» підтверджує зарахування кредитних коштів на банківську картку клієнта, право вимоги за яким передано ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» відповідно до Договору факторингу №21-07/25 від 21 липня 2025 року (матеріали в елек. вигляді). 21 липня 2025 року між ТОВ «Селфі Кредит» та ТОВ «Факторинг Партнерс» укладено Договір факторингу №21-07/25, відповідно до якого ТОВ «Селфі Кредит» передає ТОВ «Факторинг Партнерс» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Факторинг Партнерс» приймає належні ТОВ «Селфі Кредит» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі Боржників (матеріали в елек. вигляді). Відповідно до Реєстру Боржників за кредитними договорами, укладеними між Позичальниками та ТОВ «Селфі Кредит» до Договору факторингу №21-07/25 від 24 жовтня 2024 року, ТОВ «Факторинг Партнерс» набуло право вимоги до відповідача в розмірі 108499,99, з яких 34999,99 грн - заборгованість за тілом кредиту та 73500,00 грн заборгованість за відсотками (матеріали в елек. вигляді). Згідно з Розрахунком заборгованості за Кредитним договором №1854230 від 24 жовтня 2024 року станом на 21 липня 2025 року сума заборгованості [PERSON] становить 138599,98 грн, з яких: 34999,99 грн - сума заборгованості за основним зобов`язанням; 103599,99 грн - сума заборгованості за нарахованими процентами (матеріали в елек. вигляді). 17 вересня 2025 року директором ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» було направлено на адресу відповідача листа №16526678 від 17 вересня 2025 року з вимогою сплатити кошти (матеріали електр. справи), але кошти повернуто не було ні первісному кредитору, ні новому. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі статтями 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином та в установлений термін. Статтею 623 ЦК України передбачено, що боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Згідно зі ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 1 ст. 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до ч. 1 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Частиною 2 статті 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. Проте, відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Тобто, за змістом наведених положень закону боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним. Отже, до позивача перейшло право грошової вимоги до відповідача за договором №1854230 від 24 жовтня 2024 року, укладеним між ТОВ «Селфі Кредит» та [PERSON] . Відповідач не сплачує заборгованість по кредитному договору ні первісному, ні новому кредитору. Враховуючи викладене, із [PERSON] підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором №1854230 від 24 жовтня 2024 року у розмірі 138599,98 грн на користь позивача, які підтверджені наданим розрахунком (матеріали електр. справи). Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, серед іншого, належать і витрати на професійну правничу допомогу. Так, представник позивача просить стягнути витрати, понесені позивачем на професійну правничу допомогу у розмірі 25000 грн. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина четверта статті 137 ЦПК України). У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137 ЦПК України). Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (п. 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (п.п. 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (п. 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Діючим законодавством передбачено, що при визначенні розміру компенсації суду слід враховувати (а сторонам доводити) розумність витрат, тобто відповідність понесених стороною витрат складності, обсягу та характеру наданої адвокатом (іншим фахівцем) допомоги. На доведення обсягу наданої правової допомоги суду може бути надано як доказ докладний письмовий звіт адвоката у конкретній справі, адресований клієнту. У цьому випадку позивач підтверджує понесення ним витрат на професійну правничу допомогу такими доказами, а саме договором про надання правової допомоги №02-07/2024 від 02 липня 2024 року, прайс-листом АО «Лігал Ассістанс», в якому визначено вартість послуг, витягом з Акту №19 про надання юридичної допомоги від 30 вересня 2025 року, заявкою на надання юридичної допомоги №1626 від 01 вересня 2025 року (матеріали електр. справи). Однак, відповідно до закріпленого на законодавчому рівні принципу співмірності розміру витрат на послуги адвоката при їхньому розподілі визначається з урахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, ціни позову, а також значення справи для сторони. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані позивачем документи на обґрунтування суми заявлених витрат, пов`язаних із розглядом справи, взявши до уваги рівень складності юридичної кваліфікації правовідносин у справі, обсяг та обґрунтованість підготовлених та поданих до суду адвокатом документів, їх значення для спору (справи), суд дійшов висновку про те, що заявлений до стягнення розмір витрат на професійну правничу допомогу не є співмірним із складністю справи, обсягом наданих ним послуг та виконаних робіт. Отже, з урахуванням складності справи, обсягу виконаних адвокатом робіт, часу, витраченого адвокатом на виконання таких робіт, враховуючи принципи розумності та справедливості, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 4000,00 грн. При зверненні до суду позивач сплатив судовий збір з урахуванням коефіцієнту 0,8, передбаченого ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», у розмірі 2422,40 грн. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України на відповідача слід покласти понесені позивачем судові витрати у справі у вигляді сплаченого судового збору у розмірі 2422,40 грн.

Outcome: approved