Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-11 00:00:00

В листопаді 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 18.01.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Аванс Кредит» та [PERSON] було укладено кредитний договір №27430-01/2024. Договір підписано електронним підписом позичальника, що відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора, який був надісланий на номер мобільного телефону відповідача, зазначений у договорі. 19.09.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Аванс Кредит» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №19092024, за умовами якого ТОВ «Аванс Кредит», а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає права вимоги до боржників, вказаних в Реєстрі боржників. Згідно Реєстру боржників від 19.09.2024 до Договору Факторингу №19092024 від 19.09.2024, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до відповідача в сумі 16 575 грн, з яких: 5 100 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 11 475 грн сума заборгованості за процентами. Після відступлення позивачу права вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні ТОВ «ФК «ЄАПБ», ні попередньому кредитору. Таким чином, відповідач [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» за кредитним договором №27430-01/2024 в розмірі 16 575,00 грн, з яких: 5 100 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 11 475 грн сума заборгованості за процентами, які позивач просить стягнути з відповідача, а також судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 3028,00 грн. Ухвалою Ладижинського міського суду Вінницької області від 27.11.2025 відкрито провадження у цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін. Ухвала суду про відкриття провадження у справі з цивільним позовом і долученими до нього матеріалами надсилалася відповідачу [PERSON] за місцем реєстрації: [ADDRESS] , та було вручене йому 07.12.2025. 10.12.2025 від представника відповідача [PERSON] адвоката Ліндаєва О.С. через систему «Електронний суд» надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач не визнає позовні вимоги у повному обсязі. Позивачем не надано жодних належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що 18.01.2024 відповідач відвідував інтернет-сайт ТОВ «Аванс Кредит», ознайомлювався з правилами кредитування та іншими документами з питань отримання кредиту, подав заявку про отримання кредиту на певну суму, заповнював дані про себе як позичальника, надавав згоду на укладення та підписання кредитного договору, отримував на власний мобільний телефон повідомлення із одноразовим ідентифікатором для підписання договору в електронній формі та вчиняв інші дії, які б свідчили про волевиявлення відповідача на укладення договору, отримання грошових коштів у кредит та користування цими коштами певний час на умовах кредиту. Крім того, на підтвердження перерахування кредитних коштів на банківську картку відповідача до позову долучено копію листа сервісу онлайн-платежів iPay.ua від 30.01.2025, який не є первісним бухгалтерським документом, який підтверджує вчинення фінансової операції із перерахування грошових коштів на банківський рахунок відповідача. Крім того, нарахування процентів/відсотків за спірним кредитним договором не відповідає вимогам Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», який набрав чинності 24.12.2023, яким передбачено максимальний розмір денної процентної ставки. Відповідно до вимог ч.5 ст.268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутністю учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Розглянувши надані позивачем документи і матеріали, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 18.01.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Аванс Кредит» (Товариство) та [PERSON] (Клієнт) був укладений Договір про надання фінансового кредиту №27530-10/24 (а.с.7-11), за умовами якого Товариство надає Клієнту фінансовий кредит у сумі 7000,00 грн, строком на 120 днів, дата погашення кредиту 16.05.2024, зі сплатою процентів 2,50 % в день у межах строку кредитування. Відповідно до п.п. 1.6. п. 1 Кредитного договору, кошти кредиту надаються ТОВ «Аванс Кредит» у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки № [NUMBER] хх-хххх-0820 протягом одного робочого дня з дня прийняття рішення про видачу кредиту. Кредит вважається наданим в день перерахування Товариством суми кредиту (загального розміру) за вказаними реквізитами. Підписанням Кредитного договору відповідач підтвердив, що він ознайомлений з усіма умовами правил надання грошових коштів у позику, у тому числі на умовах фінансового кредиту ТОВ «Аванс Кредит» (п.п. 7.6 Кредитного договору), які розміщені на веб-сайті Товариства. Приймаючи умови Кредитного договору, відповідач підтверджує, що він повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватися цих правил. Зазначений договір підписаний [PERSON] електронним підписом одноразовим ідентифікатором W197. Також електронним підписом [PERSON] підписаний Паспорт споживчого кредиту (а.с.12-13), Заявка-анкета Клієнта на отримання фінансового кредиту в ТОВ «Аванс Кредит» (а.с.14), інформаційне повідомлення споживача (а.с.15). Згідно відповіді за вих. №3466_250130174719 від 30.01.2025 ТОВ «Універсальні платіжні рішення» відповідно договору на переказ коштів ФК-П-2022/01-1 від 12.01.2022 між ТОВ «Українські платіжні рішення» та ТОВ Аванс Кредит», успішно перераховано кошти на платіжну картку клієнта 18.01.2024 22:35:06 на суму 7 000,00 грн, маска картки [NUMBER] , номер транзакції в системі iPay.ua 333211175, призначення платежу: зарахування 7000 грн на карту [NUMBER] (а.с.16). 19.09.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Аванс Кредит» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №19092024, за умовами якого ТОВ «Аванс Кредит», а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає права вимоги до боржників, вказаних в Реєстрі боржників (а.с.21-26). Згідно Реєстру боржників від 19.09.2024 (Додаток №1 до Договору Факторингу №19092024 від 19.09.2024), ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до відповідача [PERSON] в сумі за договором №27430-01/2024 на суму 16 575 грн, в тому числі: 5 100 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 11 475 грн сума заборгованості за процентами (а.с.27-28). Здійснення оплати за договором факторингу підтверджується платіжною інструкцією №455 від 23.09.2024 (а.с.29). З розрахунку заборгованості за кредитним договором №27430-01/2024 від 18.01.2024, виконаного первинним кредитором ТОВ «Аванс Кредит» вбачається, що заборгованість відповідача [PERSON] становить 16 575 грн, в тому числі: 5 100 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 11 475 грн сума заборгованості за процентами (а.с.17-19). Згідно з пунктом 1 частини другої статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до статті 1077 Цивільного кодексу України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Статтею 512 Цивільного кодексу України визначено, що кредитору зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитору зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 Цивільного кодексу України). Згідно із частиною першою статті 627 Цивільного кодексу України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. За змістом статей 626, 628 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно з частиною першою статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до частини першої статті 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно із частинами першою, другою статті 639 Цивільного кодексу України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору невстановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні визначені Законом України «Про електронну комерцію», який встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Відповідно до частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі; електронний правочин - дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Суб`єкт електронної комерції - суб`єкт господарювання будь-якої організаційно-правової форми, що реалізує товари, виконує роботи, надає послуги з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, або особа, яка придбаває, замовляє, використовує зазначені товари, роботи, послуги шляхом вчинення електронного правочину. Згідно зі статтею 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 Цивільного кодексу України). Аналогічні висновки викладені в постановах Верховного Суду від 02.11.2021 у справі №243/6552/20, від 09.09.2020 у справі №732/670/19, від 23.03.2020 у справі №404/502/18, від 07.10.2020 у справі №127/33824/19 та інших. Таким чином, з урахуванням доказів, наданих суду, суд вважає встановленим, що 18.01.2024 між ТОВ «Аванс Кредит» та [PERSON] був укладений Договір про надання фінансового кредиту №27430-01/2024, який підписаний з використанням електронного підпису за допомогою одноразового ідентифікатора і відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» цей договір вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі, у зв`язку з чим між сторонами виникли договірні зобов`язання. Матеріали справи не містять та відповідачем не надано доказів щодо спростування презумпції правомірності кредитного договору №27430-01/2024 від 18.01.2024, укладеного між первісним кредитором ТОВ «Аванс Кредит» та [PERSON] . Доказів того, що персональні дані відповідача були використані товариством для укладення договору від його імені, відповідачем та його представником до суду не надані, як і не надано доказів того, що відповідач звертався до правоохоронних органів із відповідною заявою про вчинення відносно нього шахрайських дій чи оскарження правомірності укладеного договору. На підтвердження перерахування коштів на платіжну картку відповідача до позовної заяви надано інформаційну довідку про перерахування кредитних коштів через платіжну систему. Заперечуючи проти позову відповідач [PERSON] не надав виписки з його рахунку у банківській установі, зокрема, рахунку № [NUMBER] , який він зазначив у договорі, як номер особистого платіжного засобу, на спростування доказів, наданих стороною позивача, хоча такий обов`язок передбачений статтею 81 ЦПК України. За договором факторингу №19092024 від 19.09.2024 ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право грошової вимоги до відповідача за договором про надання фінансового кредиту №27430-01/2024 від 18.01.2024, укладеним між ТОВ «Аванс Кредит» та [PERSON] . З матеріалів справи вбачається, що відповідач [PERSON] не сплатив заборгованість за кредитним договором ні новому, ні первісному кредитору. Відповідач [PERSON] не довів повернення кредитних коштів і відсотків за користування кредитом у розмірі та на умовах, визначених кредитним договором, презумпція правомірності якого не спростована. Станом на день звернення до суду заборгованість за кредитним договором в частині повернення суми кредиту відповідачем у добровільному порядку не сплачена, а тому позовні вимоги про стягнення із відповідача на користь позивача суми заборгованості за основною сумою боргу в розмірі 5100 грн підлягає задоволенню в повному обсязі. Разом з тим, оцінюючи обґрунтованість позовних вимог в частині заборгованості за нарахованими відсотками за користування кредитом в сумі 11 475 грн, суд виходить з такого. Пунктом 1.4.1. Договору встановлено, що процентна ставка становить 2,50% в день та застосовується в межах строку кредитування, вказаного в п.1.2. цього Договору. Як вбачається з розрахунку заборгованості за договором №27430-01/2024 від 18.01.2024, який здійснено первинним кредитором ТОВ «Аванс Кредит», відповідачу [PERSON] нараховані відсотки за користування кредитом на загальну суму 11 575 грн за період користування кредитом з 17.02.2024 по 16.05.2024 включно за ставкою 2,5%. Нараховані відсотки відповідають умовам Договору та нарахування здійснено в межах строку кредитування. Разом з тим, підпунктом 6 пункту 5 Закону №3498-IX від 22.11.2023 «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», який набрав чинності 24.12.2023, стаття 8 Закону України «Про споживче кредитування» була доповнена частиною п`ятою, згідно якої максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1%. Відповідно до частини 5 статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Договір про споживчий кредит, укладений з порушенням вимог частини першої цієї статті, є нікчемним. Пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів 2,5 %; протягом наступних 120 днів 1,5 %. З врахуванням цих змін з 25.12.2023 максимальний розмір денної процентної ставки становив 2,5 %, з 23.04.2024 - 1,5 %, з 21.08.2024 - 1%. Договір №27430-01/2024 між ТОВ «Аванс Кредит» та [PERSON] укладений 18.01.2024, тобто після набрання чинності Законом України №3498-IX від 22.11.2023 «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», а отже умова договору про нарахування відсотків за користування кредитними коштами з використанням процентної ставки в більшому розмірі є нікчемною. Таким чином, нарахування відсотків по даному договору має відбуватися наступним чином: з 17.02.2024 по 22.04.2024 включно (66 днів) за ставкою 2,5% в день на суму 8 415 грн (5 100 х 2,5%/100 х 66 дн.), з 23.04.2024 по 16.05.2024 включно (24 днів) за ставкою 1,5 % в день на суму 1 836 грн (5 100 х 1,5%/100 х 24 дн.). Отже, загальна заборгованість за відсотками за договором №27430-01/2024 від 18.01.2024, яка підлягає стягненню з відповідача [PERSON] складає 10 251 грн (8 415 грн + 1836 грн). Долучені до позовної заяви докази підтверджують надання кредитних коштів [PERSON] , фактично отримані та використані відповідачем кошти в добровільному порядку ні первинному кредитору, ні його правонаступнику ТОВ «ФК «ЄАПБ» не повернуті, суд вважає позовні вимоги у частині стягнення з відповідача заборгованості по тілу кредиту в сумі 5100 грн та процентів за користування кредитом в сумі 10 251 грн обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Враховуючи викладене, приймаючи до уваги невиконання зобов`язань відповідачем [PERSON] за кредитним договором №27430-01/2024 від 18.01.2024, суд вважає, що позовні вимоги ТОВ «ФК «ЄАПБ» про стягнення заборгованості підлягають частковому задоволенню на суму 15 621,00 грн, в тому числі: заборгованість за основною сумою боргу - 5 100,00 грн, заборгованість за процентами - 10 251,00 грн. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, враховуючи часткове задоволення позовних вимог, розмір понесених позивачем судових витрат пов`язаних з розглядом справи,

Outcome: partial