Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з цим позовом, обґрунтовуючи його таким: 08.12.2015 між позивачем і [PERSON] був укладений договір оренди земельної ділянки № [NUMBER] з кадастровим номером 0523180400:05:001:0047, яка розташована за межами с.Балабанівка Оратівської селищної громади Вінницького району Вінницької області, площею 3,1141 га, категорія земель: землі сільськогосподарського призначення, вид цільового призначення земельної ділянки: 01.01 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, вартістю 315000,00 грн. Право оренди зареєстроване ДРРПННМ 16 січня 2016 року. 19 червня 2025 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки. Вважає цей правочин незаконним, оскільки 25.04.2025 листом № 190/01-16 приватний нотаріус Цукурова С.С. надіслала позивачу повідомлення про намір власника земельної ділянку її продати з додатком проекту договору купівлі-продажу ділянки. 16.05.2025 позивач надіслав нотаріусу повідомлення про бажання скористатись переважним правом купівлі земельної ділянки листом за вих.№ 51, яке було проігноровано. Вважає, що його переважне право купівлі земельної ділянки, передбачене ст.130-1 ЗК України, було порушено незаконними діями відповідача та третьої особи. Просить перевести на Виробничий кооператив «Агрокооператив приватних пайовиків «Золота нива» права та обов`язки покупця щодо земельної ділянки, кадастровий номер 0523180400:05:001:0047, яка розташована за межами с.БалабанівкаОратівської селищної громади Вінницького району Вінницької області, площею 3,1141 га; стягнути з Виробничого кооперативу «Агрокооператив приватних пайовиків «Золота нива» на користь [PERSON] сплачену нею за договором купівлі-продажу від 19.06.2025 вартість земельної ділянки, кадастровий номер 0523180400:05:001:0047, яка розташована за межами с.БалабанівкаОратівської селищної громади Вінницького району Вінницької області, площею 3,1141 га, у сумі 315000 грн. Ухвалою від 01.09.2025 відкрито провадження у справі, за правилами загальногопозовного провадження. Призначено підготовче судове засідання. Ухвалою від 13.10.2025закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Ухвалою від 18.12.2025 позовна заява залишена без руху для усунення недоліків, 06.01.2025 розгляд справи продовжено. Відповідач подала відзив на позовну заяву, в якому не заперечує проти того, що позивач є суб`єктом переважного права купівлі земельної ділянки, як її орендар, але вважає, що позивачем не здійснені дії, передбачені законом для реалізації переважного права, оскільки повідомлення, надіслане позивачем нотаріусу про його бажання реалізувати своє переважне право і купити земельну ділянку, не було викладено у формі заяви, справжність підпису на якій засвідчена нотаріально. Повідомлення позивача на адресу нотаріуса було складене в простій письмовій формі, тому вважається відмовою від свого переважного права. Також зазначає, що позивачем не внесена одночасно з пред`явленням позову на депозитний рахунок суду грошова сума, яку за договором повинен сплатити покупець. Просить у задоволенні позову відмовити. У відповіді на відзив позивач не погодився з позицією відповідача щодо неналежного повідомлення нотаріуса про бажання скористатись переважним правом. Вважає, що повідомлення відбулось в порядку абз.5 ч.3 ст.130-1 ЗК України, і нотаріус повинен був повідомити позивача про дату та час укладення договору купівлі-продажу, чого не зробив. Також зазначив, що грошові кошти, які за договором повинен сплатити покупець, були внесені на депозитний рахунок суду до першого підготовчого засідання. В запереченнях відповідач наполягає на тому, що належним повідомленням з урахуванням абз.5,6 ч.3 ст.130-1 ЗК є направлення нотаріусу повідомлення у формі заяви, справжність підпису на якій засвідчується нотаріально цінним листом з описом вкладення та повідомленням про вручення або особисто під розписку. Позивач втратив своє переважне право на етапі надіслання нотаріусу повідомлення про бажання ним скористатись з причини його подання неналежним чином. Третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, подані пояснення по справі, з яких вбачається, що нотаріус Київського міського нотаріального округу Цукурова С.С. вважає, що нею були дотримані вимоги діючого законодавства, а позовні вимоги не ґрунтуються на законі і не підлягають задоволенню. Зазначає, що відповідно до ст.130-1 ЗК України нею було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно намір щодо продажу земельної ділянки та орендар як суб`єкт переважного права, належним чином про цей намір повідомлений цінним листом з описом вкладень від 25.04.2025 року вих.№ 190/01-16. 23.05.2025 нею отримано від Виробничого кооператива «Агрокооператив приватних пайовиків «Золота нива» повідомлення про бажання скористатись переважним правом купівлі земельної ділянки, яке викладено в простій письмовій формі, тобто з порушенням норм, які передбачені законодавством щодо оформлення відповідних повідомлень. При цьому нотаріус зауважує, що законодавство не встановлює обов`язку нотаріуса додатково з`ясовувати у таких випадках дійсні наміри суб`єкта переважного права, надсилати повторні повідомлення про намір чи інші повідомлення, запитувати додаткову інформацію, чи надсилати письмові роз`яснення. Крім того, вважає, що переведення прав та обов`язків покупця можливе лише у випадку, коли обов`язок покупця щодо сплати ціни ще не виконаний та є невиконаним договір купівлі-продажу. В судовому засіданні представник позивача наполягав на задоволенні позовних вимог з підстав, викладених у позовній заяві та відповіді на відзив. Представник відповідача у задоволенні позову просив відмовити з підстав, викладених у відзиві та запереченнях. Також зазначив, що відсутність нотаріального засвідчення підпису на повідомленні про бажання скористатись наміром придбати земельну ділянку не дає нотаріусу можливості встановити особу підписанта цього повідомлення. Третя особа надала пояснення, ідентичні викладеним у письмових поясненнях, надісланих на адресу суду. Вислухавши пояснення сторін та третьої особи, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі обставини та відповідні правовідносини: 08 грудня 2015 року між [PERSON] та Виробничим кооперативом «Агрокооператив приватних пайовиків «Золота нива» укладено договір оренди земельної ділянки сільськогосподарського призначення загальною площею 3,1441, кадастровий номер 0523180400:05:001:0047, яка знаходиться на території Балабанівської сільської ради Оратівського району Вінницької області строком на 10 років. 16 січня 2016 року державним реєстратором реєстраційної служби Оратівського районного управління юстиції Вінницької області Патик Л.М. зареєстровано право оренди земельної ділянки на підставі зазначеного договору. 25 квітня 2025 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Цукурова С.С. надіслала на адресу Виробничого кооперативу «Агрокооператив приватних пайовиків «Золота нива» повідомлення про намір власника земельної ділянки [PERSON] щодо продажу земельної ділянки, до якого доданий витяг з Державного реєстру речових прав з зареєстрованим наміром власника земельної ділянки щодо її продажу та проект договору купівлі-продажу від 24.04.2025. 16 травня 2025 року голова Виробничого кооперативу «Агрокооператив приватних пайовиків «Золота нива» П.Картовий надіслав приватному нотаріусу Цукуровій С.С. повідомлення про бажання скористатись переважним правом купівлі земельної ділянки сільськогосподарського призначення на зазначених умовах і просив повідомити про день та час укладання договору. 23.05.2025 лист був отриманий нотаріусом згідно з відповіддю АТ «Укрпошта» від 05.08.2025 на адвокатський запит. 19 червня 2025 між [PERSON] та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки, посвідчений приватним нотаріусом Цукуровою С.С., відповідно до якого продаж земельної ділянки відбувся за 315000,00 грн. Статтею 9 Закону України «Про оренду землі» встановлено переважне право орендаря, який відповідно до закону може мати у власності орендовану земельну ділянку, на її придбання у власність у разі продажу цієї земельної ділянки за умови, що він сплачує ціну, за якою вона продається, а в разі продажу на аукціоні - якщо його пропозиція є рівною з пропозицією, яка є найбільшою із запропонованих учасниками аукціону. Орендодавець зобов`язаний повідомити в письмовій формі орендаря про намір продати земельну ділянку третій особі із зазначенням її ціни та інших умов, на яких вона продається.У разі продажу земельної ділянки сільськогосподарського призначення (крім продажу її на земельних торгах) орендар повідомляється у порядку, визначеному статтею 130-1 Земельного кодексу України. У відповідності до статті 130-1 Земельного кодексу України переважне право купівлі земельних ділянок сільськогосподарського призначення мають такі суб`єкти: а) у першу чергу - особа, яка має спеціальний дозвіл на видобування корисних копалин загальнодержавного значення (металічні руди кольорових металів, металічні руди благородних металів, металічні руди рідкіснометалевих та рідкісноземельних металів, радіоактивних металів, електро- та радіотехнічна сировина), якщо відповідно до інформації, отриманої з Державного земельного кадастру, така земельна ділянка знаходиться в межах ділянки надр, наданої такій особі у користування, крім земельних ділянок, на яких розташовані об`єкти нерухомого майна (будівлі, споруди), що перебувають у власності особи, яка використовує земельну ділянку на праві власності, оренди, емфітевзису, суперфіцію, а також крім земельних ділянок для садівництва; б) у другу чергу - орендар земельної ділянки. Суб`єкт переважного права купівлі земельної ділянки сільськогосподарського призначення другої черги може реалізувати таке право у разі відсутності суб`єкта переважного права першої черги або відмови суб`єкта першої черги від реалізації такого права. Суб`єкт переважного права купівлі земельної ділянки сільськогосподарського призначення може відмовитися від реалізації такого права шляхом подання нотаріусу відповідної заяви, справжність підпису на якій засвідчується нотаріально. Відмова суб`єкта переважного права купівлі земельної ділянки сільськогосподарського призначення від реалізації такого права на земельних торгах здійснюється в порядку, визначеному статтями 135-139 цього Кодексу. За наявності переважного права купівлі земельної ділянки сільськогосподарського призначення її власник зобов`язаний не пізніш як за два місяці до дня укладення договору купівлі-продажу земельної ділянки зареєструвати намір щодо продажу земельної ділянки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. У разі якщо продаж земельної ділянки сільськогосподарського призначення здійснюється не на земельних торгах, заява про державну реєстрацію такого наміру подається у визначений цією частиною строк нотаріусу, який здійснюватиме нотаріальне посвідчення договору купівлі-продажу в межах його нотаріального округу за місцезнаходженням земельної ділянки або за зареєстрованим місцем проживання (місцезнаходженням) власника земельної ділянки, або нотаріусу, який його заміщує, разом з проектом такого договору. Нотаріус зобов`язаний протягом трьох робочих днів повідомити про такий намір суб`єктів переважного права цінним листом з описом вкладень та повідомленням про вручення або особисто під розписку. Суб`єкт переважного права купівлі земельної ділянки сільськогосподарського призначення, який бажає скористатися таким переважним правом, зобов`язаний повідомити про це нотаріуса цінним листом з описом вкладень та повідомленням про вручення або особисто під розписку. Протягом місяця з дня отримання такого повідомлення нотаріус за погодженням із продавцем земельної ділянки повинен призначити день і час укладення договору купівлі-продажу та повідомити про це суб`єкта переважного права купівлі земельної ділянки, який виявив бажання скористатися таким правом, цінним листом з описом вкладень та повідомленням про вручення. Повідомлення про бажання скористатися переважним правом купівлі земельної ділянки сільськогосподарського призначення може бути надано лише суб`єктом такого права, який на момент надання згоди відповідно до закону може набувати у власність таку земельну ділянку. У разі якщо протягом місяця з дня, коли суб`єкт переважного права був належним чином повідомлений нотаріусом про намір щодо продажу земельної ділянки, суб`єкт переважного права, який відповідно до цього Кодексу має право набувати у власність земельну ділянку, не повідомив належним чином нотаріуса про своє бажання скористатися переважним правом шляхом подання нотаріусу заяви, справжність підпису на якій засвідчується нотаріально, або відмовився від укладення договору купівлі-продажу земельної ділянки, або не з`явився для укладення такого договору у день і час, призначені нотаріусом (за умови отримання повідомлення про вручення суб`єкту переважного права повідомлення про призначення дати та часу укладення договору купівлі-продажу або повідомлення про відмову від отримання такого повідомлення або якщо повідомлення повернуто нотаріусу у зв`язку із закінченням встановленого строку зберігання), вважається, що такий суб`єкт переважного права відмовився від свого переважного права. У разі якщо суб`єкти переважного права першої та другої черги, належним чином повідомлені про намір щодо продажу земельної ділянки, не скористалися своїм переважним правом купівлі земельної ділянки сільськогосподарського призначення у порядку та спосіб, встановлені цією статтею, або надали відмову від реалізації свого переважного права шляхом подання нотаріусу заяви, справжність підпису на якій засвідчується нотаріально, договір купівлі-продажу земельної ділянки сільськогосподарського призначення на умовах, визначених проектом такого договору, може бути укладений з третьою особою у будь-який час після державної реєстрації наміру щодо продажу такої земельної ділянки, незалежно від строку, передбаченого абзацом першим цієї частини. У разі продажу земельної ділянки сільськогосподарського призначення з порушенням переважного права її купівлі суб`єкт переважного права, який відповідно до цієї статті може реалізувати таке право, має право пред`явити до суду позов про переведення на нього прав та обов`язків покупця. Одночасно позивач зобов`язаний внести на депозитний рахунок суду грошову суму, яку за договором купівлі-продажу повинен сплатити покупець. Отже, саме на нотаріуса закон покладає обов`язок з забезпечення реалізації переважного права купівлі земельної ділянки суб`єктом такого права. При цьому, як вбачається з положень чпстини 3 ст.130-1 Земельного кодексу України, абз.5 і абз.6 містять неузгодженості з питання повідомлення нотаріуса субєктом переважного права щодо наміру купівлі земельної ділянки. Відповідно до ст.1 Закону України «Про нотаріат» нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Відповідно до ст.3 Закону нотаріус - це уповноважена державою фізична особа, яка здійснює нотаріальну діяльність у державній нотаріальній конторі, державному нотаріальному архіві або незалежну професійну нотаріальну діяльність, зокрема посвідчує права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняє інші нотаріальні дії, передбачені законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. При здійсненні нотаріальної діяльності нотаріус зобов`язаний здійснювати свої професійні обов`язки відповідно до цього Закону і принесеної присяги, дотримуватися правил професійної етики; сприяти фізичним та юридичним особам у здійсненні їх прав та захисті законних інтересів, роз`яснювати права і обов`язки, попереджати про наслідки вчинюваних нотаріальних дій для того, щоб юридична необізнаність не могла бути використана їм на шкоду (ст.5 Закону). З урахуванням прав та обов`язків нотаріуса, завдань нотаріату, нотаріус, як особа, уповноважена державою у відповідних правовідносинах, повинен визначити процедуру продажу земельної ділянки за наявності переважного права таким чином, щоб були захищені права всіх учасників цих правовідносин і дотримані вимоги закону. В матеріалах справи міститься лист-повідомлення, яке приватний нотаріус Цукурова С.С. 25.04.2025 направила на адресу позивача, в якому вона повідомляє про намір власника земельної ділянки [PERSON] щодо продажу земельної ділянки з кадастровим номером 0523180400:05:001:0047 за 315000 грн і реєстрацію такого наміру в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, а також пропонує суб`єкту переважного права у тридцятиденнийтермін з моменту отримання цього повідомлення сповістити приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Цукурову С.С. шляхом відправлення листа на адресу нотаріуса про намір купувати чи не купувати вищезазначену земельну ділянку. При цьому нотаріус звернула увагу суб`єкта переважного права на те, що у випадку нечіткої відповіді, з якої не буде вбачатися чіткий намір, буде вважатися, що він не бажає купити вищезазначену земельну ділянку. До листа додані витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та проект договору купівлі-продажу земельної ділянки. Як вбачається з відповіді нотаріусу від 16.05.2025, позивач чітко дотримався вказівок, які містились у повідомленні нотаріуса у межах визначеного строку направив на адресу нотаріуса лист - Повідомлення про бажання скористатись переважним правом купівлі земельної ділянки сільськогосподарського призначення, яке підписано головою кооперативу та завірено печаткою кооперативу, що відповідає вимогам п. 5.23. ДСТУ 4163:2020, яким встановлено, що юридичні особи, що відповідно до положення (статуту) мають гербову печатку або основну круглу печатку юридичної особи із зазначенням найменування та ідентифікаційним кодом ЄДРПОУ, можуть засвідчувати на документі підпис посадової (відповідальної) особи. В листі позивач висловив чіткий і недвозначний намір купити земельну ділянку на умовах, визначених продавцем і просив повідомити про день та час укладення договору. Форма і зміст цього листа дозволяють як однозначно ідентифікувати особу, яка його направила, так і встановити намір суб`єкта переважного права купити земельну ділянку. Таким чином, повідомивши нотаріуса про свій намір купити земельну ділянку у спосіб, зазначений нотаріусом в повідомленні, позивач мав всі підстави очікувати бажаного для себе результату. Натомість, нечіткими і такими, що фактично вводили позивача в оману, були пропозиції нотаріуса щодо документів, які слід надати позивачу для реалізації його переважного права. Отримавши від Кооперативу повідомлення про бажання скористатись переважним правом, яке, на думку нотаріуса, не було оформлено належним чином, нотаріус мав можливість звернутись до позивача повторно, роз`яснивши, які саме документи той має подати для вчинення нотаріальної дії,і в якому вигляді. Однак нотаріус проігнорувала зазначене повідомлення і бажання суб`єкта переважного права його реалізувати, що призвело до порушення переважного права орендаря на купівлю земельної ділянки. Пояснення нотаріуса щодо того, що закон не встановлює обов`язку нотаріуса додатково з`ясовувати у таких випадках дійсні наміри суб`єкта переважного права, надсилати повторні повідомлення про намір чи інші повідомлення, запитувати додаткову інформацію, чи надсилати письмові роз`яснення, суд вважає такими, що не заслуговують на увагу. Як зазначалось вище, саме на нотаріуса законодавець поклав обов`язок забезпечити дотримання переважного права купівлі земельної ділянки, що неможливо без з`ясування дійсних намірів суб`єкта переважного права. Надання роз`яснень є обов`язком нотаріуса, передбаченим і Законом «Про нотаріат», і Правилами професійної етики нотаріусів нотаріус зобов`язаний роз`яснити особі, яка звертається за вчиненням нотаріальної дії, її права та обов`язки, зокрема і те, які саме документи для цього необхідно надати. Щодо посилань відповідача на невнесення вартості земельної ділянки на депозит суду одночасно з поданням позову, суд зазначає, що метою внесення коштів на депозит суду є забезпечення реального виконання рішення суду в частині отримання покупцем компенсації вартості майна, якого він позбавляється. Оскільки до моменту винесення рішення вартість земельної ділянки на депозит суду внесена, ця мета досягнута. Судом встановлено, що на момент виявлення власницею земельної ділянки наміру її відчужити ця ділянка перебувала в оренді у позивача на підставі відповідного договору. Той факт, що позивач є суб`єктом переважного права купівлі земельної ділянки, учасниками справи не оспорюється. З урахуванням того, що судом встановлено порушення переважного права позивача на купівля земельної ділянки, відповідно до ч.4 ст.130-1 ЗК України, позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З огляду на задоволення позовних вимог, стягненню з відповідача на користь позивача підлягають витрати зі сплати судового збору в сумі 4725 (чотири тисячі сімсот двадцять п`ять) грн. Крім того, представник позивача в судовому засіданні просив стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу в розмірі 20000 грн. Вирішуючи це питання, суд виходить із диспозиції ч. 1 ст. 137 ЦПК України, у відповідності до якої витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (ч. 2 ст. 137 ЦПК України). Частиною 8 ст.141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Позивач не надав документи на підтвердження розміру витрат на правничу допомогу, в зв`язку з чим відсутні підстави для відшкодування за рахунок Відповідача зазначених витрат.

Outcome: approved