Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-14 00:00:00

Позивач 15.08.2025 року через систему «Електронний суд» звернулась до Новокодацького районного суду міста Дніпра з вищезазначеним позовом, в якому просила стягнути з стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , після досягнення ним повноліття, у зв`язку з продовженням навчання та необхідністю надання йому матеріальної допомоги, в розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, з дня досягнення ним повноліття, а саме [INFO] . Позов мотивований тим, що позивач перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 05.07.2007 року. Від даного шлюбу у позивача народився син - [PERSON] , [INFO] . Неповнолітня дитина перебуває на утриманні позивача. Відповідачем на користь позивача сплачуються аліменти у зв`язку з проживанням та опікою дитини з інвалідністю, яка не може обходитися без постійного стороннього догляду. Наразі позивач з сином перебувають в Італії в статусі осіб з тимчасовим захистом у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, оскільки були змушені покинути рідне місто Маріуполь, яке перебуває під окупацією росії. Останній рік проживають у місті Рим. Дитина - інвалід з дитинства. Повна сліпота офіційно встановлена медичними комісіями як в Україні, так і в Італії. Стан здоров`я не піддається корекції чи медикаментозному лікуванню. Основна увага приділяється реабілітації, розвитку особистої автономії та інтеграції у суспільство. Через повну втрату зору син позивача потребує постійного супроводу і допомоги як у побуті, так і поза домом - під час відвідувань лікарів, поїздок, навчання тощо. Він навчається одночасно у двох школах: у 10-А класі Української школи ім. Короленка (м. Харків) для дітей з порушеннями зору (дистанційно), у 3-му класі італійського лінгвістичного ліцею Ораціо (м. Рим), у класі з поглибленим вивчанням англійської, французької та іспанської мови. Навчання є надзвичайно вимогливим, оскільки доступ до навчальних матеріалів шрифтом Брайля вкрай обмежений. Для забезпечення рівного доступу до освіти позивачу доводиться витрачати багато часу на пошук та адаптацію навчальної літератури та матеріалів. Для полегшення навчального процесу було подано заявку на вступ до електронної аудіобібліотеки для незрячих, річний абонемент якої складає 50 євро. Окрім шкільної освіти, син займається музикою, грає на фортепіано та відвідує лекції у музичній школі. Вартість навчання у музичній школі - 560 євро на рік; вартість музичного синтезатора для занять - 447 євро. Також син є членом Італійського товариства сліпих, де він нещодавно пройшов шестимісячний курс розвитку особистої автономії (заняття тривалістю по 3 години, двічі на тиждень у позашкільний час, де також потребував постійною присутності і супроводу позивача). У зв`язку з усім вищезазначеним син позивача і надалі потребує постійної присутності та допомоги. Це суттєво обмежує можливість позивача працювати повний робочий день. Син [PERSON] на державному утриманні не перебуває. Враховуючи складні життєві обставини, стан здоров`я сина та реальну неможливість його повної фінансової самостійності у найближчі роки, позивачу доведеться утримувати сина, який потребує майнової допомоги відповідно до ст. 198 СК і після завершення ним навчання. Ухвалою Новокодацького районного суду міста Дніпра від 29.08.2025 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження. Позивач у судове засідання не з`явилась, натомість її представник - адвокат Певна А.В. письмово просила справу розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи сповіщався належним чином. Про причини своєї неявки суд не повідомив. Письмових заяв та/або відзиву від нього не надходило. На підставі ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд вважає можливим розглядати справу за відсутності відповідача. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані та здобуті докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 05.07.2007 року, який було розірвано рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 13.05.2015 року. Від сумісного шлюбу мають повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . [PERSON] є інвалідом з дитинства. Наразі позивач з сином [PERSON] перебувають в Італії в статусі осіб з тимчасовим захистом у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України. На теперішній час [PERSON] повнолітній, навчається у 11-А класі Комунального закладу «Харківська спеціальна школа ім. В.Г. Короленка» Харківської обласної ради за дистанційною формою навчання в у 2025/2026 навчальному році в термін з 01.09.2025 року по 31.05.2026 року, у 2026/2027 навчальному році - буде навчатись у 12-А класі. Також встановлено, що [PERSON] проживає в Римі, регулярно відвідує 41 клас (лінгвістичний/французька мова) Державного ліцею-гімназії «Гораціо» у 2025/2026 навчальному році. Навчальна програма ліцею має загальну тривалість п`ять років. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з ч. 1 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Частиною 2 цієї статті передбачено, що право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Пунктом 20 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15.06.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» визначено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Стягнення аліментів на утримання доньки, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів особи, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків. На підставі ч. 1 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 СК України. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином (ч. 2 ст. 200 СК України). Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Положеннями ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. ч. 7, 8 ст. 7 CК України визначено, що при вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей. У постанові Верховного Суду від 06.08.2018 року у справі № 748/2340/17 зроблено висновок щодо застосування статті 199 СК України, який полягає в тому, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: походження дитини від батьків або наявність між ними іншого юридично значущого зв`язку (усиновлення); досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину). Встановлено, що [PERSON] є інвалідом з дитинства, дійсно продовжує навчання, що підтверджується належними доказами, що вказує на наявність об`єктивних причин, що позбавляють повнолітнього сина можливості працювати та утримувати себе самостійно. Суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити та стягувати із відповідача на користь позивача аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON] , який продовжує навчання, в розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, починаючи стягнення з 11.10.2025 року і до закінчення повнолітнім сином навчання, але не пізніше, ніж до досягнення ним двадцяти трьох років. На підставі п. 7 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення. П. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України передбачено, що суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. З урахуванням зазначеного, суд вважає можливим допустити негайне виконання судового рішення у межах суми платежу за один місяць. [PERSON] згідно з п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору, тому з відповідача слід стягнути судовий збір в дохід держави у розмірі 1 211,20 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved