Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-15 00:00:00

02 лютого 2024 року представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АРТЕМІДА-Ф» Бачинський О.М. звернувся в суд із позовом до відповідача [PERSON] , у якому просить стягнути з відповідача заборгованість за договором позики №6672543 від 27 березня 2020 року в розмірі 19 271,30 гривень. на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АРТЕМІДА-Ф», а також судові витрати, що складаються зі сплаченого судового збору в сумі 2422,40 грн. та витрат на правничу допомогу адвоката в сумі 7000 грн. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 27 березня 2020 року між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та [PERSON] укладено договір позики №6672543. Договір укладено в електронній формі на умовах пропозиції (оферти) укладення договору про надання кредиту, що опублікована на веб-сайті: https://mycredit.ua, підписана електронним цифровим підписом ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та акцептована [PERSON] 27 березня 2020 року, шляхом підписання електронним підписом заявки на укладення договору №6672543 від 27 березня 2020 року про прийняття пропозиції ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» укласти договір позики. Генерація і надсилання одноразового ідентифікатора, використаного для підписання заявки і, відповідно, укладення договору здійснюється наступним чином: коли клієнт на веб-сайті натискає відповідну кнопку для підписання заявки/договору, силами програмного забезпечення генерується одноразовий ідентифікатор ключа для підписання, доступу до якого працівники ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» не мають. Вказаний ключ автоматично через АРІ-сервіс клієнт отримує на сторінці в особистому кабінеті, на електронну пошту або на номер мобільного телефону, вказаний ним під час реєстрації. Для цього використовуються послуги оператора СМС-відправлень. Після введення клієнтом згенерованого ключа у відповідне поле для підписання, програма звіряє згенерований та введений ключі, і у випадку їх співпадіння заявка/договір вважаються підписаними. Відповідач здійснивши дії, спрямовані на укладання договору позики шляхом заповнення заявки на сайті, з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору, та зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки, на рахунок якої в подальшому було перераховано грошові кошти у розмірі 5400,00 грн., на поточний/картковий рахунок [NUMBER] вказаний відповідачем при оформленні договору позики. На умовах договору позики позикодавець надав відповідачу грошові кошти (позику) у гривні на умовах передбачених договором позики у розмірі 5400,00 гривень, а відповідач зобов'язався повернути позику та сплатити проценти за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором, з кінцевим терміном погашення не пізніше 24 квітня 2020 року, розмір процентів акційних у день становить 0,96% , розмір процентів на прострочену позику у день становить 2,70%. Первісний кредитор надав докази перерахування коштів від ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНЕКСПРЕС», яка являється підрядником в частині технічного перерахування коштів у безготівковій формі, та діє на підставі витягу з реєстру платіжної інфраструктури з інформацією про ліцензію на надання фінансових платіжних послуг від 27 квітня 2023 року №21/764- рк, відповідно до умов Договору №23-01-18/5 від 23 січня 2018 року , укладеного між компанією та ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ». Первісний кредитор надав довідку про ідентифікацію позичальника, особу позичальника, а також акцепт і підписання такого договору одноразовим цифровим підписом. Позикодавець свої зобов'язання за договором позики виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу грошові кошти в обсязі та у строк визначеними умовами договору позики. 01 квітня 2021 року ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «СІРОКО ФІНАНС» уклали договору факторингу №016-010421 від 01 квітня 2021 року , яке в свою чергу відступило право вимоги на користь ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АРТЕМІДА-Ф» на підставі договору факторингу №20210622/1 від 22 червня 2021 року . Згідно договору факторингу №20231130/1 від 30 листопада 2023 року, та у відповідності до ст.512 ЦК України, ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АРТЕМІДА-Ф» набуло статусу кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ», включно і до [PERSON] . У зв`язку із неналежним виконанням зобов`язань за договором позики, станом на 01 лютого 2024 року заборгованість відповідача перед позивачем становить 19 271, 30 гривень, а саме: залишок заборгованості за тілом - 5400 гривень; залишок заборгованості по процентам за користування - 10 316,16 гривень; залишок заборгованості по простроченим процентам за користування - 0,00 гривень; заборгованість за пенею - 0,00 гривень; штрафні санкції згідно ч.2 ст.625 ЦК України (3% річних) - 864,58 гривень (період нарахування 25 квітня 2020 року- 23 лютого2022 року); інфляційне збільшення - 2690,56 гривень (період нарахування 25 квітня 2020 року- 23 лютого2022 року). На підставі наведеного, просить позов задоволити. 05 лютого 2024 року ухвалю судді Галицького районного суду передано за підсудністю до Бориславського міського суду Львівської області. Ухвалою від 22 березня 2024 року прийнято позов до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 29 квітня 2024 року заочним рішенням Бориславського міського суд Львівської області ухвалено: позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АРТЕМІДА-Ф» до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики - задовольнити; стягнути із [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АРТЕМІДА-Ф» заборгованість за договором позики №2178569 від 20.10.2019 у розмірі 19 271,30 гривень (дев`ятнадцять тисяч двісті сімдесят гривень тридцять копійок). Стягнути із [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АРТЕМІДА-Ф» 2422,40 грн. (дві тисячі чотириста двадцять дві гривні сорок копійок) судового збору та 7000 грн. (сім тисяч гривень) витрат на правничу допомогу. 03 квітня 2025 року до Бориславського міського суду Львівської області надійшла заява адвоката Винниченка Михайла Петровича в інтересах [PERSON] про перегляд заочного рішення цього ж суду від 29 квітня 2024 року по справі № 461/1052/24 та клопотання про поновлення строку на звернення до суду із заявою про перегляд заочного рішення Бориславського міського суду Львівської області від 29 квітня 2024 року у справі №461/1052/24. 15 липня 2025 року ухвалою Бориславського міського суду Львівської області постановлено: поновити строк на подання заяви про перегляд заочного рішення. Заяву про перегляд заочного рішення Бориславського міського суду Львівської області від 20 квітня 2024 року задоволити. Заочне рішення Бориславського міського суду Львівської області від 20 квітня 2024 року» за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики скасувати. Розглядати справу за правилами загального позовного провадження. 30 липня 2025 року від представника відповідача Винниченка М.П. надійшов відзив на позовну заяву відповідно до якого просить відмовити у задоволенні позовної заяви ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» про стягнення заборгованості за договором позики у повному обсязі, з огляду на її необґрунтованість та недоведеність. У обґрунтування відзиву зазначає, зокрема, що позивач не є кредитором за спірним кредитним зобов`язанням, ним не надано жодного документу, який би підтверджував дійсний розмір права вимоги відносно відповідача, яке було передано позивачу, при цьому обов`язок виконувати кредитне зобов`язання позивачу у відповідача не виник в силу того, що [PERSON] не була повідомлена про відступлення права вимоги. Також зазначає, що позовні вимоги позивача є необґрунтованими, оскільки позивачем не надані до суду виписки з рахунків, на які згідно кредитного договору має здійснюватись виконання кредитного зобов`язання. Окрім цього, посилається на те, що позивач не довів факт виконання кредитором кредитного договору, а саме до суду не надано доказів зарахування кредитних коштів на банківську картку позичальника, що унеможливлює виконання кредитного зобов`язання відповідачем. Вважає, що проценти нараховані поза межами строку дії договору. Просить застосувати строк позовної давності, а також вважає, що вимога позивача про відшкодування витрат на правничу допомогу є необґрунтованою, не підтверджені належними та допустимими доказами, не відповідає критеріям розумності, необхідності та співмірності, передбаченими ст. 141 ЦПК України, тому просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог повністю. 04.08.2025 року представник позивача подав відповідь на відзив, в якому зазначає, що зважаючи на особливості онлайн кредитування договір укладено в електронній формі на умовах пропозиції (оферти) укладення договору про надання кредиту, що опублікована на веб-сайті https://mycredit.ua, підписана електронним цифровим підписом «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та акцептована [PERSON] 27.03.2020, шляхом підписання електронним підписом відповідача (вчиненим одноразовим ідентифікатором з урахуванням положень ч. 6 і 12 п. 1 ст. 3, ст. 12, п. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», ч. 1 ст. 205 Цивільного Кодексу України) Заявки на укладення договору №6672543 від 27.03.2020 р. про прийняття пропозиції ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» укласти договір позики. Наведене підтверджується пунктом 10 договору позики №6672543 від 27.03.2020 р., в графі Електронний підпис одноразовим ідентифікатором [PERSON] вказано електронний підпис - J547vmoX2k, відповідно відповідач підписав договір одноразовим ідентифікатором, як це передбачено умовами договору, а отже, вчинив дію, що вважається прийняттям пропозиції укласти електронний договір. Разом з тим відповідач зазначила усі свої реквізити та персональні дані, необхідні для оформлення договору, та отримання коштів. Звертає увагу суду, що кредитні кошти зараховувались на картковий рахунок відповідача № [NUMBER] , який був зазначений останньою, що обслуговується у АТ КБ «ПриватБанк». Кошти в розмірі 5000, 00 грн. були перераховані відповідачу ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНЕКСПРЕС», котра являється підрядником в частині технічного перерахування коштів у безготівковій формі, та діє на підставі Витягу з реєстру платіжної інфраструктури з інформацією про ліцензію на надання фінансових платіжних послуг від 27.04.2023 №21/764-рк, відповідно до умов Договору № 23-01-18/5 від 23.01.2018 року, укладеного між Компанією та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» - Документ за вих. №07/12-2023-14 від 07.12.2023 р., що підтверджується відповідним доказом долученим до матеріалів справи. Щодо не повідомлення про відступлення права вимоги, то таке спростовується долученими до матеріалів справи копіями повідомлення ТОВ «СІРОКО ФІНАНС» про зміну кредитора від 22.12.2023 р. копія повідомлення про зміну кредитора 13.12.2023 р., копія Вимоги 15.12.2023 р. Відповідно до п.3 Договору, Проценти за цим Договором нараховуються щоденно, включаючи дати отримання та повернення, на залишок Позики. Згідно п.2 Договору розмір Процентів на строкову Позику у день становить 1,60%, а розмір Процентів на прострочену Позику у день становить 2,70%. Відповідно залишок заборгованості по строкових процентам за користування нараховані Первісним Кредитором виходячи із Розміру Процентів 1,60% та умов договору 2419,20 грн. (5400 х 1.6% х 28 днів), а залишок заборгованості по прострочених процентам за користування нараховані Первісним Кредитором виходячи із Розміру Процентів 2,70% та умов договору 7896,96 грн. (5400 х 1.6% х 54.163 днів), що в загальній сумі становить 10 316,16 грн. Далі новий Кредитор, відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України нарахував 3% проценти річних та інфляційні. Період прострочення грошового зобов'язання з 25/04/2020 до 31/12/2020. Оскільки Договором позики №6672543 від 23.10.2019 р. чітко визначені проценти після прострочення виконання грошового зобов'язання, і такі становлять 2.7% в день (п.2 Договору), відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України, такі законно нараховані, як Первісним так і Новим кредиторами. Щодо строку позовної давності, то у період дії в Україні воєнного стану, позовна давність, визначена у ст. 257259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 ЦК України, продовжуються на строк його дії. А продовження строків у свою чергу свідчить, що їх перебіг, який відбувається у період дії воєнного стану, не зараховується при обчисленні. Як вбачається із Позовної заяви «кінцевим терміном погашення не пізніше 24.04.2020 р. (п. 2 Договору)». Відповідно строк позовної давності почав перебігати із 24.04.2020 року. Оскільки 24.02.2022 року в Україні введено режим воєнного стану, відповідно з 24.02.2022 року і до закінчення воєнного стану даний строк не зараховується при обчисленні позовної давності. У зв`язку з чим просить позов задовольнити. 01 жовтня 2025 року від представника позивача Бачинського О.М. надійшло клопотання про витребування доказів, а саме: витребувати у АТ КБ «ПриватБанк» (юридична адреса та фактичне місцезнаходження: 01001, Україна, м. Київ, вул. Грушевського, 1-Д. Поштова скринька: help@privatbank.ua) виписку про рух коштів, а саме поступлення на картку № [NUMBER] зазначену Позичальником гр. [PERSON] РНОКПП (ІПН): [NUMBER] , з 27.03.2020 р. і протягом 3-ох банківських робочих днів. А також витребувати в [PERSON] РНОКПП (ІПН): [NUMBER] (Адреса: [ADDRESS] , тел.: [NUMBER] , e-mail: [INFO] ) виписку про рух коштів, а саме поступлення на картку № [NUMBER] із 27.03.2020 р. і протягом 3-ох банківських робочих днів. 13 жовтня 2025 року ухвалою Бориславського міського суду Львівської області постановлено: витребувати у АТ КБ «ПриватБанк» (юридична адреса та фактичне місцезнаходження: 01001, Україна, м. Київ, вул. Грушевського, 1-Д. поштова скринька: help@privatbank.ua) виписку про рух коштів, а саме поступлення на картку № [NUMBER] зазначену Позичальником гр. [PERSON] РНОКПП (ІПН): [NUMBER] , з 27.03.2020 р. і протягом 3-ох банківських робочих днів. Витребувати в [PERSON] РНОКПП (ІПН): [NUMBER] (адреса: [ADDRESS] , тел.: [NUMBER] , e-mail: [INFO] ) виписку про рух коштів, а саме поступлення на картку № [NUMBER] із 27.03.2020 р. і протягом 3-ох банківських робочих днів. 28.11.2025 року від представника відповідача Винниченка М.П. надійшли письмові пояснення, які за змістом аналогічні відзиву на позовну заяву від 30.07.2025 року. Одночасно представник відповідача просить підготовче судове засідання проводити за відсутності відповідача [PERSON] та її представника Винниченка М.П. Завершити підготовче судове засідання та призначити справу до судового розгляду. 28 листопада 2025 року від представника позивача Бачинського О.М. надійшли додаткові пояснення, в яких просить суд при постановлені рішення врахувати, окрім доказів поданих позивачем і наявних в матеріалах справи, докази отримані від АТ КБ «ПриватБанк» виписки по позичальнику [PERSON] РНОКПП: [NUMBER] котрі підтверджують зарахування суми кредитних коштів в розмірі 5400.00 грн. 27.03.2020 р. (поступлення на картку № [NUMBER] , що була/є відкрита на ім`я [PERSON] РНОКПП (ІПН): [NUMBER] в день оформлення договору позики № 6672543 від 27.03.2020). На підставі наведеного просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. 28 листопада 2025 року ухвалою Бориславського міського суду Львівської області закрито підготовче провадження у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» до [PERSON] про стягнення заборгованості. Справу призначити до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні. 19.12.2025 від представника відповідача Винниченка М.П. надійшли письмові пояснення, в яких просить відмовити в повному обсязі в задоволенні позовних вимог позивача; визнати недійсними (нікчемними) умови положень кредитного договору із яких нараховано заборгованість за відсотками; визнати незаконними нарахування комісії та пені; зменшити суму стягнення витрат на правничу допомогу. Представник позивача в судове засідання не з`явився, однак одночасно з позовною заявою подав до суду клопотання, у якому просить проводити розгляд справи за відсутності представника ТОВ «Фінансова компанія «Артеміда-Ф», просить позовні вимоги задовольнити. Відповідач та його представник у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. 16.01.2026 на адресу суду від представника відповідача Винниченка М.П. надійшло клопотання, яким просить судове засідання проводити без участі відповідача та її представника, з врахуванням письмових пояснень відповідача долучених до матеріалів справи. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги та якими доказами вони підтверджуються, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що 27 березня 2020 року [PERSON] звернулась ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим шляхом підписання за допомогою електронного цифрового підпису в електронній формі на умовах пропозиції (оферти) укладення договору про надання кредиту, що опублікована на веб-сайті: https://mycredit.ua, підписана електронним цифровим підписом ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та акцептована [PERSON] 27 березня 2020 року, шляхом підписання електронним підписом заявки на укладення договору №6672543 від 27 березня 2020 року про прийняття пропозиції ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» укласти договір позики. За умовами договору відповідач отримав кредит у розмірі 5400,00 грн., на поточний/картковий рахунок [NUMBER] вказаний відповідачем при оформленні договору позики, строком з 27.03.2020 по 24.04.2020, зі сплатою процентів. Згідно п. 2 договору розмір процентів акційних у день становить 0,96%, розмір процентів на прострочену позику у день становить 2,70%, розмір процентів на позику річний 350,40%, розмір процентів на прострочену позику річний 985,50%. Договір діє з моменту перерахування суми позики протягом строку позики, але в будь-якому випадку до повного виконання зобов`язань за цим договором (п. 6 договору). Договір укладений сторонами шляхом їх підписання електронними цифровими підписами. Відповідач підписав документ з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором c345180n, що свідчить про те, що останньому достовірно було відомо про умови кредитування та зобов`язання, які на нього покладені кредитним договором. Також, на підтвердження укладеного кредитного договору, відповідачем надав позивачу персональні дані, які містяться в договорі позики, що спростовує заперечення наведені відповідачем у відзиві на позовну заяву. Відповідно до листа ТОВ «Фінансова компанія Фінекспрес» від 07.12.2023 № 07/12-2023-14 зазначене товариство, яке є небанківською фінансовою установою, підтверджує прийняття до виконання платіжної інструкції, наданої за допомогою АРІ-інтерфейсу ініціатором платіжної операції ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» стосовно завершення такої платіжної операції як, зокрема, 27.03.2020, сума 5400,00 грн. за номером платіжної картки № [NUMBER] . Номер платежу 6372093677000226252961223. Згідно виписки наданої АТ КБ «Приватбанк» №20.1.0.0.0/7-251030/49467-БТ від 03.11.2025, вбачається, що на ім`я [PERSON] в банку емітовано карту № [NUMBER] на яку зараховано кредитні кошти, про що надано довідку про рух коштів по картці відповідача за період з 27.03.2020 по 30.03.2020. Таким чином з матеріалів справи встановлено, що кредитодавець свої зобов`язання за договором позики виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу грошові кошти в обсязі та у строк визначеними умовами договору позики. 01 квітня 2021 року між ТОВ «СІРОКО ФІНАНС» (фактор) та ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» (клієнт) укладено договір факторингу №016-010421, згідно із умовами якого клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується прийняти такі права вимоги та сплатити клієнту ціну придбання за відповідний реєстр за плату у передбачений цим договором спосіб. 30 листопада 2023 року між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АРТЕМІДА-Ф» (фактор) та ТОВ «СІРОКО ФІНАНС» (клієнт) укладено договір факторингу №20231130/1, згідно із умовами якого фактор передає грошові кошти (розмір фінансування) в розпорядження клієнта за плату у передбачений договором спосіб, а клієнт відступає фактору належні йому права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги. Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги №20231130/1 від 13 лютого 2024 вбачається, що ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АРТЕМІДА-Ф» отримало право вимоги, включно і до [PERSON] ( порядковий номер 49 згідно реєстру прав вимоги №20231130/1) Згідно із повідомлення про відступлення прав вимоги від 22 грудня 2023 року, ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АРТЕМІДА-Ф» повідомило [PERSON] про нового кредитора та пропонувало негайно сплатити заборгованість за договором позики №6672543 в сумі 15 716,16 гривень. за поданими реквізитами. У зв`язку із невиконанням відповідачем умов кредитного договору, ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АРТЕМІДА-Ф» на адресу проживання останнього 22 грудня 2023 року направлено досудову вимогу про оплату заборгованості за договором позики №6672543 в сумі 15 716,16 гривень. Звертаючись до суду з позовом, позивач долучив до матеріалів справи розрахунок заборгованості, згідно якого вбачається, що станом на 01 лютого 2024 року заборгованість відповідача перед позивачем становить 19 271, 30 гривень, а саме: залишок заборгованості за тілом - 5400 гривень; залишок заборгованості по процентам за користування - 10 316,16 гривень; залишок заборгованості по простроченим процентам за користування - 0,00 гривень; заборгованість за пенею - 0,00 гривень; штрафні санкції згідно ч.2 ст.625 ЦК України (3% річних) - 864,58 гривень (період нарахування 25 квітня 2020 року- 23 лютого2022 року); інфляційне збільшення - 2690,56 гривень (період нарахування 25 квітня 2020 року- 23 лютого2022 року). Частинами першою та третьою ст. 512 Цивільного кодексу України(далі -ЦК України) передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Згідно з ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до частини першої ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (частина перша ст. 1078 ЦК України). Відповідно до ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Суд враховує правову позицію Верховного Суду України, викладену в постанові від 23.09.2015 у справі №6-979цс15, за якою «боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі». Встановлені судом обставини та перевірені зібраними у справі доказами підтверджують, що внаслідок укладення договорів факторингу № 016-010421 від 01.04.2021 та № 2021622/1 від 22.06.2021, ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» набула право грошової вимоги до [PERSON] за договором позики № 6672543 від 27.03.2020, надані на підтвердження вказаних обставин докази відповідають вимогам щодо належності та допустимості, договори є дійсними, а відповідачем вказаних обставин не спростовано та іншого не доведено, як і не надано доказів сплати грошових коштів за кредитним договором первісним кредиторам, що не позбавляється його обов`язку погашення заборгованості за взятими на себе зобов`язаннями. Судом встановлено, що між сторонами виник спір з приводу повернення грошових коштів, отриманих в кредит, та відповідальності за неналежне виконання зобов`язань позичальником. Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний недійсним судом. Згідно з частиною першою ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2-383/2010 (провадження №14-308цс18) зроблений висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору усі права, набуті за ним сторонами правочину, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Відповідно до ст. 639ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Закон України «Про електронну комерцію» (далі - Закон) визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Статтею 3 цього Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до частин сьомої, дванадцятої ст. 11 Закону, електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у визначеному статтею 12 цього Закону порядку, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 12 Закону встановлено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Норми ст. 11 Закону відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису, так і електронного підпису, визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа і не може визнаватися недійсним лише через його електронну форму. Судом встановлено, що 27 березня 2020 року [PERSON] підписала договір позики № 6672543, який є предметом цього судового розгляду електронним підписом одноразовим ідентифікатором «J547vmoX2k» з метою засвідчення дій згідно з договором, відтак була дотримана презумпція правомірності договору, отож права, набуті за ними сторонами правочину, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення таких договорів, підлягають виконанню. На спростування вказаних обставин відповідачем не було надано жодних належних та допустимих доказів, тоді як надані позивачем до позову докази відповідають вимогам щодо їх належності та допустимості. Щодо стягнення заборгованості, суд вказує наступне. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1 статті 1054 ЦК України). Тобто, позичальник 1) отримує від банку грошові кошти, власником яких він не був, та 2) отримує можливість певний час правомірно не повертати надані грошові кошти. Натомість у позичальника виникає зобов`язання 1) повернути грошові кошти у встановлений строк та 2) сплатити визначені договором проценти за користування кредитом. Поняття «користування кредитом», яким послуговуються скаржники, є окремим випадком «користування чужими коштами». Термін «користування чужими коштами» Велика Палата Верховного Суду розтлумачила в постанові від 10 квітня 2018 у справі № 910/10156/17 (пункти 34, 35, 37 відповідно). Термін «користування чужими коштами» може використовуватися у двох значеннях. Перше - це одержання боржником (як правило, за плату) можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу. Друге значення - прострочення грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити гроші, але неправомірно не сплачує їх. Відносини щодо сплати процентів за одержання боржником можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу врегульовані законодавством. Зокрема, відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом; розмір і порядок одержання процентів установлюються договором; якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Такі ж правила щодо сплати процентів застосовуються до кредитних відносин у силу частини 2 статті 1054 ЦК України та до відносин із комерційного кредиту - в силу частини 2 статті 1057 цього Кодексу. Наслідки прострочення грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити грошові кошти, але неправомірно не сплачує їх, також врегульовані законодавством. У цьому разі відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України боржник зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, у ст.625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. У силу ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від його виконання не допускається. Матеріалами справи підтверджено, що [PERSON] звернулась до ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим шляхом підписання за допомогою електронного цифрового підпису уклала Договір про позики № №6672543 від 27 березня 2020 року. За умовами договору відповідач отримав кредит у розмірі 5400,00 грн строком з 27.03.2020 по 24.04.2020, зі сплатою процентів. ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» свої зобов`язання за кредитним договором виконало належним чином, перерахувавши відповідачу кошти на розрахунковий рахунок, вказаний останнім. [PERSON] підписавши електронним підписом договір позики підтвердила, що ознайомилась та погодився з умовами кредитування. Таким чином, підписавши вказану заяву, [PERSON] прийняла умови надання кредиту на нарахування відсотків за межами дії договору, зокрема і відсотків, визначених ч.2 ст. 625 ЦК України. Згідно із частиною другою статті 625 ЦК України в разі порушення грошового зобов`язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Судом враховано п. 18 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України відповідно до якого, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцяти денний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 Цивільного кодексу України, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Як встановлено з позовної заяви усі нарахування по договору позики як то, проценти за користування кредитними коштами та інфляційне збільшення розраховувалось до 24 лютого 2022 року, що не суперечить законодавству. Встановлений судом факт існування заборгованості за кредитним договором Стороною відповідача не спростовано, свого контррозрахунку заборгованості чи її відсутності не надано. Таким чином [PERSON] не виконала взяті на себе зобов`язання за договором про надання позики від 27 березня 2020 року, позивач правомірно, діючи відповідно до умов договору нарахував відповідачеві заборгованість по прострочених відсотках за користування кредитом у розмірі 19271,30 грн, що спростовує доводи відповідача про відсутність підстав задоволення позову у цій частині. Щодо доводів відповідача про відсутність первинних документів, суд зазначає, що позивачем у справі є фінансова, а не банківська установа, нормативно-правове регулювання діяльності яких має свої особливості, зокрема, що стосується вимог до первинної документації. Крім цього судом враховано, що з урахуванням принципів цивільного права, зокрема, добросовісності, справедливості та розумності, сумніви щодо дійсності, чинності та виконуваності договору (правочину) повинні тлумачитися судом на користь його дійсності, чинності та виконуваності (див. зокрема, постанови Верховного Суду від 10 березня 2021 року у справі № 607/11746/17, від 25 липня 2024 року у справі № 500/6150/14. Відповідно до положень с. 1051 ЦК України позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Якщо договір позики має бути укладений у письмовій формі, рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків для підтвердження того, що гроші або речі насправді не були одержані позичальником від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Це положення не застосовується до випадків, коли договір був укладений під впливом обману, насильства, зловмисної домовленості представника позичальника з позикодавцем або під впливом тяжкої обставини. Під час вирішення питання розподілу тягаря доведення судом підлягають застосуванню ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, згідно з якими кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2-383/2010 зазначено, що ст. 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. У ст. 629 ЦК України закріплено один із фундаментів, на якому базується цивільне право - обов`язковість договору. Тобто з укладенням договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають обов`язки (а не лише суб`єктивні права), які вони мають виконувати (постанова Верховного Суду від 23 січня 2019 року у справі № 355/385/17). Що стосується клопотання сторони відповідача з приводу застосування строків позовної давності, суд зазначає наступне. Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (ч.4 ст.267 ЦК України). Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у 3 роки (ст.257 ЦК України). Згідно з ч.1 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила, а відповідно до ч.5 ст.261 ЦК України, за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Аналіз змісту наведених норм матеріального права у їх сукупності дає підстави для висновку, що до правових наслідків порушення грошового зобов`язання, передбачених ст.1048 та ст.625 ЦК України, застосовується загальна позовна давність тривалістю у три роки. У відповідності до ст.267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропуску позовної давності, порушене право підлягає захисту (ч.5 ст.267 ЦК України). ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» направило позов до суду 01.02.2024 року. У постанові Верховного Суду від 01 грудня 2021 року (справа №373/651/20) зазначено, що постановою КМУ від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторі хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами і доповненням внесеними постановами Кабінету Міністрів України) установлено з 12 березня 2020 року до 22 травня 2020 року на всій території України діє карантин. Законом України від 30 березня 2020 року №540-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема, пунктом 12 такого змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки визначені ст.ст.257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 ЦК України продовжуються на строк дії такого карантину». У той же час постановою Кабінету Міністрів України від 9 грудня 2020 року №1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (зі змінами) установлено з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (далі - COVID- 19), з 19 грудня 2020 року до 31 грудня 2022 року на території України карантин, продовживши дію карантину, встановленого постановами Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від 20 травня 2020 року № 392 «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» та від 22 липня 2020 року № 641 «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2». Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 7 вересня 2022 року у справі № 679/1136/21. Відповідно до п. 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №64/2022, затвердженим ЗУ «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану ( розділ доповнено пунктом 19 згідно із Законом №2120-IX від 15.03.2022 року; в редакції Закону №3450-IX від 08.11.2023 року). Врахувавши, що останнім днем для звернення до суду з позовом у межах строку позовної давності було 24.04.2023 року, з позовом позивач звернувся 01.02.2024 року, а Закон України від 30 березня 2020 року №540-ІХ про внесення змін до деяких законодавчих актів України, зокрема до ЦК України, щодо продовження строків на час дії карантину, набрав чинності 2 квітня 2020 року, з огляду як на встановлені з 12 березня 2020 року карантинні обмеження, так і введення в Україні режиму воєнного стану, які діяли на час закінчення строку позовної давності, вимоги ст.257, ч.5 ст.267 ЦК України, пункти 12, 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, належить зробити висновок, що позовну давність позивачем не було пропущено. Відтак, станом на 01 лютого 2024 року позивачем не пропущено позовну давність, оскільки враховуючи введення в Україні воєнного стану строки позовної давності зупинені, у зв`язку з чим клопотання відповідача про застосування позовної давності не підлягає задоволенню. Вирішуючи питання судових витрат, суд приходить до такого висновку. Згідно із ч.ч.1, 2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з ч.2 ст.137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану із справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Частиною 3 статті 137 ЦПК України встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг) виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву (ч.8 ст.141 ЦПК України). Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою або тільки має бути сплачено (п.1 ч.2 ст.137 та ч.8 ст.141 ЦПК України). Аналогічну правову позицію викладено Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постановах від 03 лютого 2021 року у справі №554/2586/16-ц (провадження № 61-21197св19), від 17 лютого 2021 року у справі №753/1203/18 (провадження № 61-44217св18). З матеріалів справи вбачається, що на виконання вимог ч.8 ст.141 ЦПК України представник Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АРТЕМІДА-Ф» - адвокат Бачинський О.М. долучив до матеріалів справи договір про надання правової допомоги №20240130-2 від 30 січня 2024 року, укладений між адвокатом Бачинським О.М. (адвокат) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АРТЕМІДА-Ф» (клієнт), копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю серії ЛВ №001477, та попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат. Згідно п.4.2 договору про надання правової допомоги №20240130-2 від 30 січня 2024 року, у разі ухвалення судом рішення на користь клієнта (задоволення судом позовних вимог у повному обсязі), клієнт зобов`язується сплатити адвокату винагороду у розмірі 7000 гривень. Пунктом 4.4 вказаного договору визначено, що клієнт зобов`язується здійснити оплату наданої адвокатом правової допомоги впродовж 10 днів з моменту постановлення судом рішення суду. Таким чином, договором про надання правової допомоги №20240130-2 від 30 січня 2024 року встановлено фіксовану суму гонорару адвоката Бачинського О.М. у разі задоволення судом позовних вимог в повному обсязі у розмірі 7000 гривень. Окрім цього, судом встановлено, що при зверненні до суду з позовною заяву ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АРТЕМІДА-Ф» сплачено судовий збір у розмірі 2422,40 грн. Враховуючи задоволення позовних вимог в повному обсязі, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] судовий збір у розмірі 2422,40 грн. та витрати на правничу допомогу у розмірі 7000 грн.

Outcome: approved