Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-15 00:00:00

30.09.2025 ТОВ «Споживчий центр» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позову представник позивача зазначив, що 27.12.2024 між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] було укладено кредитний договір (оферти) № 27.12.2024-100000309, відповідно до умов якого позичальнику надано кредит у розмірі 3000 грн., на умовах строковості, платності і поворотності, шляхом перерахування коштів на банківський рахунок позичальника, включаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача 4441-11XX-XXXX-1708. ТОВ «Споживчий центр» свої зобов`язання за договором виконало в повному обсязі. [PERSON] свої зобов`язання за договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим утворилась заборгованість у розмірі 8670 грн., що складається з заборгованості по тілу кредиту в розмірі 3000 грн., по процентах в розмірі 3570 грн., комісії 600 грн., неустойки 1500 грн. У зв`язку з наведеним, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь вищевказану заборгованість та судовий збір. У судове засідання сторони не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. У позовній заяві міститься клопотання про розгляд справи у відсутності представника позивача, проти заочного розгляду справи позивач не заперечує. Відповідачка про причини неявки суд не повідомила, відзиву на позов не подала. На підставі ч. 1 ст. 280, ч. 4 ст. 223 ЦПК України, суд проводить заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково, з наступних підстав. Судом встановлено, що 27.12.2024 між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 27.12.2024-100000309 (далі договір), що підтверджується пропозицією про укладення кредитного договору (офертою), заявкою кредитного договору № 27.12.2024-100000309, відповіддю позичальника про прийняття пропозиції (акцептом) кредитного договору, інформацією з BankID щодо позичальника, паспортом споживчого кредиту, (а.с. 18-25). Відповідно до умов договору кредитодавець надає позичальнику кредит у розмірі 3000 грн. на умовах строковості, платності і поворотності, шляхом перерахування коштів на рахунок споживача, включаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача 4441-11XX-XXXX-1708, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти, комісію, пов`язану з наданням кредиту в сумі 150 грн., комісію за обслуговування кредитної заборгованості 150 грн. у кожному з 3 чергових періодів, наступних за першим черговим періодом, та неустойку 45 грн., що нараховується за кожен день у разі невиконання/неналежного виконання зобов`язання. Процентна ставка фіксована і становить 1 % за 1 день користування кредитом. Кредит надається на строк 140 днів з дати його надання. Дата повернення кредиту 15.05.2025. Договір діє протягом одного року. Позивач виконав свої зобов`язання за договором і перерахував 27.12.2024 відповідачці кредит в сумі 3000 грн. на платіжну банківську картку № [NUMBER] , що підтверджується копією листа ТОВ «Універсальні платіжні рішення» № 26-2409 від 24.09.2025, випискою по картковому рахунку відповідачки від 27.12.2024 (а.с. 26, 52-54). Відповідно до довідки-розрахунку за кредитним договором № 27.12.2024-100000309 від 27.12.2024, відповідача має заборгованість перед позивачем в розмірі 8670 грн., з яких: 3000 грн. - заборгованість по тілу кредиту, 3570 грн. заборгованість по процентах, 150 грн. заборгованість по комісії за надання кредиту, 450 грн. заборгованість по комісії за обслуговування кредиту, 1500 грн. неустойка (а. с. 27). Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За змістом частини першої ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Частиною 1 ст. 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України, норми якої в силу ч. 2 ст. 1054 ЦК України поширюються на кредитні відносини, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Частиною 1 ст. 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. В силу ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. За змістом ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Як встановлено судом, позивач виконав свої зобов`язання за кредитним договором № 27.12.2024-100000309 від 27.12.2024 та надав відповідачці кредит в сумі 3000 грн. Відповідачка не виконала своїх зобов`язань за цим договором, у зв`язку з чим має заборгованість. Звертаючись до суду з даним позовом, позивач просив стягнути з відповідачки заборгованість за вищевказаним кредитним договором в розмірі 8670 грн., з яких: 3000 грн. - заборгованість по тілу кредиту, 3570 грн. заборгованість по процентах, 600 грн. заборгованість по комісії, 1500 грн. - неустойка. При цьому, з довідки-розрахунку вбачається, що заборгованість по комісії складається з комісії за надання кредиту в сумі 150 грн. і комісії за обслуговування кредиту в сумі 450 грн. (а.с. 27). Відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону України "Про споживче кредитування" до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Таким чином, Законом України "Про споживче кредитування" безпосередньо передбачено право кредитодавця встановлювати у кредитному договорі комісію за надання кредиту, і підписуючи договір, відповідач погодився з розміром комісії за отримання кредитних коштів. Разом з тим, відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. У постанові Верховного Суду від 31 серпня 2022 року у справі № 202/5330/19 зроблено висновок, що у кредитному договорі не зазначено перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). При цьому до таких послуг не може бути віднесено щомісячне надання інформації про стан кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з частинами першою та другою статті 11 Закону України «Про споживче кредитування». Банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладення оспорюваного кредитного договору. За таких обставин положення пункту 1.2 та розділу 4 кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». З огляду на вказане, суд вважає, що вимога про стягнення комісії за обслуговування кредитної заборгованості не підлягає задоволенню, оскільки позивачем не надано доказів переліку послуг, за які ним нараховувалася комісія за обслуговування кредитної заборгованості, тому така вимога є необґрунтованою. Крім того, позивач просить стягнути з відповідачки неустойку в розмірі 1500 грн. Відповідно до п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). З огляду на вказане, позовні вимоги в частині стягнення неустойки сумі 1500 грн., також задоволенню не підлягають. Враховуючи наведене, позов слід задовольнити частково і стягнути з відповідачки на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 27.12.2024-100000309 від 27.12.2024 в розмірі 6720 грн., з яких: 3000 грн. - заборгованість по тілу кредиту, 3570 грн. заборгованість по процентах, 150 грн. заборгованість по комісії за надання кредиту. Щодо розподілу судових витрат. За подання до суду позовної заяви позивачем сплачено судовий збір в сумі 2422,40 грн. (а.с. 1). Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов задоволено частково, розмір судового збору, який підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача становить 1877,57 грн. (2422,40 х 6720 : 8670).

Outcome: partial