Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-14 00:00:00

ТОВ «ФК «ЄАПБ» звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Обгрунтовуючи заявлені позовні вимоги, позивач зазначає, що 13.12.2021 між АТ «ТАСКОМБАНК» та [PERSON] було укладено Договір про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб №002/13118443-СК_SB. 15.05.2024 між АТ «ТАСКОМБАНК» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» було укладено Договір факторингу №НІ/11/19-Ф, у відповідності до умов якого АТ «ТАСКОМБАНК» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні АТ «ТАСКОМБАНК» Права Вимоги до Боржників, вказаних у Реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників від 15.05.2024 до Договору факторингу №НІ/11/19-Ф від 15.05.2024 ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача за Договором про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб №002/13118443-СК_SB у сумі 13075,95 грн., з яких: 9000 грн. сума заборгованості за тілом кредиту; 4075,95 грн. сума заборгованості за відсотками. Позивач просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість у розмірі 13075,95 грн. 18.08.2025 судом відкрито загальне позовне провадження у справі, підготовче засідання по справі призначено на 19.09.2025 (а.с. 32). 17.10.2025 судом закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду на 18.11.2025 (а.с. 49). У подальшому розгляд справи неодноразово відкладався, з поважних причин. Сторони у судове засідання 15.01.2026 повторно не з`явилися, судом постановлено ухвалу про проведення заочного розгляду справи з ухваленням заочного рішення. Оскільки усі учасники судового розгляду в судове засідання не з`явилися, суд розглядає справу з урахуванням положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд повно, всебічно та об`єктивно дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності та взаємозв`язку, приходить до наступних висновків. 15.05.2024 між АТ «ТАСКОМБАНК» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» було укладено Договір факторингу №НІ/11/19-Ф, у відповідності до умов якого Фактор зобов`язується передати (сплатити) Клієнту суму фінансування, а Клієнт зобов`язується відступити Факторові Права вимоги за кредитними договорами в обсязі та на умовах, що існують на Дату відступлення Прав Вимоги. Перелік Позичальників, підстави виникнення Права Вимоги до Позичальників, сума боргу та інші дані зазначаються в Реєстрі Прав Вимог, який формується згідно Додатку №1 та є невід`ємною частиною цього Договору. Відповідно до Акту прийому-передачі Реєстру Прав Вимоги за Договором факторингу №НІ/11/19-Ф від 15.05.2024 Клієнт передав, а Фактор прийняв Реєстр Боржників кількістю 7234 (а.с. 11). Згідно витягу з Реєстру Прав Вимоги за Договором факторингу №НІ/11/19-Ф від 15.05.2024, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача за Договором про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб №002/13118443-СК_SB від 13.12.2021 у сумі 13075,95 грн., з яких: 9000 грн. сума заборгованості за тілом кредиту; 4075,95 грн. сума заборгованості за відсотками ( а.с. 13). Згідно розрахунку заборгованості ТОВ «ФК «ЄАПБ» за Договором про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб №002/13118443-СК_SB від 13.12.2021 за період з 15.05.2024 по 30.06.2025 [PERSON] має борг перед позивачем у сумі 13075,95 грн. (а.с. 14). Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів цього виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (стаття 638 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За правилами статей 12, 13, 76-81, 89 ЦПК України обов`язок доказування і подання доказів покладається на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Позивач у позові посилається на те, що 13.12.2021 відповідач [PERSON] уклала договір з АТ «ТАСКОМБАНК» про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб №002/13118443-СК-SB. Проте жодних доказів у цій частині позивачем суду не надано. Позивачем до матеріалів справи додано заяву-договір на укладення Договору про комплексне банківське обслуговування без номеру від 12.12.2021, який є неналежним доказом, оскільки не містьть інформації щодо предмета доказування. При цьому, на користь позивача, згідно договору факторингу №НІ/11/19-Ф було відступлено АТ «ТАСКОМБАНК» заборгованість саме за договором №002/13118443-СК-SB від 13.12.2021. Крім того, позивачем не надано суду жодних доказів того, що відповідачці надавалися грошові кошти в кредит, коли, в якому розмірі були надані гроші, чи користувалася відповідачка зазначеними коштами, чи виконувала зобов`язання по їх поверненню. Наданий в обґрунтування позовних вимог розрахунок заборгованості ТОВ «ФК «ЄАПБ» за Кредитним договором №002/13118443-СК_SB від 13.12.2021 за період з 15.05.2024 по 30.06.2025 не може бути сам по собі доказом, який підтверджує факт укладення договору та його виконання сторонами. Також розрахунок заборгованості не є первинним документом, який підтверджує факт укладення договору, його умови. З огляду на вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог ТОВ «ФК «ЄАПБ» щодо стягнення з [PERSON] заборгованості, у зв`язку з недоведеністю позовних вимог. Відповідно до вимог статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, судовий збір позивачу не відшкодовується.

Outcome: dismissed