Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-12 00:00:00

03.07.2025 р. позивач звернувся до суду з зазначеною заявою. Провадження у справі відкрито 14.07.2025 р. після усунення недоліків позовної заяви. Ухвалою суду від 12.12.2025 р. справу призначено до судового розгляду. Короткий зміст вимог позовної заяви 09.09.2019 року між Публічним акціонерним товариством «Ідея Банк» (надалі - ПАТ «Ідея Банк») та відповідачем було укладено кредитний договір № Z06.21777.005679920, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит на поточні потреби в розмірі 74999 грн, а відповідач зобов`язався одержати кредит і повернути його разом з процентними платежами і комісіями, згідно умов Договору кредиту. Реальна процентна ставка склала 103,45% (п. 5 дод. 1 до Договору кредиту). Строк договору 09.09.2024 р. Банк свої зобов`язання за договором виконав, перерахував вказану суму відповідачу. Відповідач свої обов`язки щодо своєчасного повернення кредиту не виконав, за договором утворилась заборгованість станом на 19.12.2023 р. , яка становить 196030,05 грн. та складається з: заборгованості за основним боргом 72391,75 грн., заборгованості за відсотками 45543,04 грн., заборгованість за нарахованими та несплаченими комісіями 78095, 26 грн. Також, 14.02.2020 року між ПАТ «Ідея Банк» та відповідачем було укладено кредитний договір № Z75.21777.006366130, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит на поточні потреби в розмірі 19912 грн, включаючи витрати на страховий платіж а відповідач зобов`язався повернути його разом з процентними платежами і платою за послуги з щомісячного обслуговування кредитної заборгованості, згідно умов Договору кредиту. Реальна процентна ставка склала 76,83% (п. 5 дод. 1 до Договору кредиту2). Строк дії договору 14.02.2025 р. Банк свої зобов`язання за договором виконав, перерахував вказану суму відповідачу. Відповідач свої обов`язки щодо своєчасного повернення кредиту не виконав, за договором утворилась заборгованість станом на 19.12.2023 яка становить 43883,45 грн. та складається з: заборгованості за основним боргом 19389,85 грн., заборгованості за відсотками 5187,04 грн., заборгованість за нарахованими та несплаченими комісіями 19306,56 грн. 19.12.2023 року між акціонерне товариство «Ідея Банк» та товариство з обмеженою відповідальністю «ОПТІМА ФАКТОРИНГ» (далі - ТОВ «ОПТІМА ФАКТОРИНГ» / Фактор) укладено договір факторингу № 19/12-2023. Відповідно до п. 2.1 Договору факторингу АТ «Ідея Банк» відступає ТОВ «ОПТІМА ФАКТОРИНГ», а ТОВ «ОПТІМА ФАКТОРИНГ» приймає права вимоги та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження АТ «Ідея Банк» за плату та на умовах визначених Договором факторингу. Права вимоги які клієнт відступає фактору за цим Договором, відступаються ( передаються) в розмірі заборгованості Боржників перед АТ «Ідея Банк», та визначені в реєстрі боржників, що підписується сторонами у паперовому вигляді в день укладення цього договору. ТОВ «ОПТІМА ФАКТОРИНГ» зобов`язання за Договором факторингу виконав в повному обсязі, та відповідно перерахував суму на користь АТ «Ідея Банк». 22.12.2023 року між ТОВ «Оптіма Факторинг» та ТОВ «ФК «Профіт Капітал» був укладений Договір факторингу № 22/12-2023, відповідно до умов якого ТОВ «Оптіма Факторинг» передав (відступив), а ТОВ «ФК «Профіт Капітал»» прийняв права вимоги до за Кредитними договорами Z06.21777.005679920 від 09.09.2019 року, Z75.21777.006366130 від 14.02.2020 року. Відповідно до п. 2.1 за цим договором ТОВ «Оптіма Факторинг» відступає ТОВ «ФК «Профіт Капітал», а ТОВ «ФК «Профіт Капітал» приймає права вимоги та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «Оптіма Факторинг» за плату та на умовах, визначених цим договором. Згідно з положенням п. 2.2 цього договору, права вимоги відступається в розмірі заборгованості боржників перед ТОВ «Оптіма Факторинг», та визначені в друкованому реєстрі боржників, що підписується сторонами та в реєстрі боржників в електронному вигляді та надсилається разом з Актом приймання-передачі реєстру боржників в електронному вигляді. П. 3.2 цього договору передбачена загальна сума фінансування після відступлення прав вимоги яка становить 11861032,61 грн. На виконання вимоги даного договору, ТОВ «ФК «Профіт Капітал» перерахувало на рахунок ТОВ «Оптіма Факторинг» 11861032,61 грн., та відповідно були здійснено передачі реєстру боржників. За таких обставин, до ТОВ «ФК «Профіт Капітал» починаючи з 22.12.2023 року відповідно до договору факторингу № 22/12-2023 перейшло право за кредитними Договорами № Z06.21777.005679920 від 09.09.2019 року, № Z75.21777.006366130 від 14.02.2020 року, що укладено між АТ «Ідея Банк» та [PERSON] . Просить позовні вимоги задовольнити, просить стягнути з відповідача на користь позивача вказані суми заборгованості та судові витрати по сплаті судового збору та на професійну правничу допомогу в розмірі 14000 грн. Позиція відповідача Відповідач відзив не надав. Процедура судового розгляду Ухвалою Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 14.07.2025 р. постановлено справу розглядати за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 12.12.2025 р. підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду. В судове засідання сторони не з`явились, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи. Позивач надав заяву, згідно якої просить справу розглядати за його відсутності, відповідач доказів поважності причин неявки не надав, клопотання про відкладення розгляду справи відсутні. Суд вважає можливим розглянути справу без участі сторін, враховуючи заяву позивача та відповідно до положень п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України за відсутністю відповідача. В справі достатньо даних про права та взаємовідносини сторін на теперішній час. У зв`язку з неявкою сторін в судове засідання фіксація судовоог розгляду не здійснюється. Фактичні обставини, встановлені судом Дослідивши матеріали справи, судом фактично встановлено що 09.09.2019 року між Публічним акціонерним товариством «Ідея Банк» (надалі - ПАТ «Ідея Банк») та відповідачем було укладено кредитний договір № Z06.21777.005679920, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит на поточні потреби в розмірі 74999 грн, а відповідач зобов`язався одержати кредит і повернути його разом з процентними платежами і комісіями, згідно умов Договору кредиту. Реальна процентна ставка склала 103,45% (п. 5 дод. 1 до Договору кредиту). Строк договору 09.09.2024 р. Банк свої зобов`язання за договором виконав, перерахував вказану суму відповідачу. Відповідач свої обов`язки щодо своєчасного повернення кредиту не виконав, за договором утворилась заборгованість, яка, згідно довідки-розрахунку, станом на 19.12.2023 р. , яка становить 196030,05 грн. та складається з: заборгованості за основним боргом 72391,75 грн., заборгованості за відсотками 45543,04 грн., заборгованість за нарахованими та несплаченими комісіями 78095, 26 грн. Також, 14.02.2020 року між ПАТ «Ідея Банк» та відповідачем було укладено кредитний договір № Z75.21777.006366130, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит на поточні потреби в розмірі 19912 грн, включаючи витрати на страховий платіж а відповідач зобов`язався повернути його разом з процентними платежами і платою за послуги з щомісячного обслуговування кредитної заборгованості, згідно умов Договору кредиту. Реальна процентна ставка склала 76,83% (п. 5 дод. 1 до Договору кредиту2). Строк дії договору 14.02.2025 р. Банк свої зобов`язання за договором виконав, перерахував вказану суму відповідачу. Відповідач свої обов`язки щодо своєчасного повернення кредиту не виконав, за договором утворилась заборгованість, яка, згідно довідки-розрахунку, станом на 19.12.2023 яка становить 43883,45 грн. та складається з: заборгованості за основним боргом 19389,85 грн., заборгованості за відсотками 5187,04 грн., заборгованість за нарахованими та несплаченими комісіями 19306,56 грн. Щодо нарахування відповідачу комісій, суд звертає увагу, що по обом укладеним договорам, згідно паспорту споживчого кредиту, який є додатком до договорів, комісія визначена як плата за обслуговування кредитної заборгованості. Обґрунтовуючи розмір заборгованості, ТОВ «ФК «Профіт Капітал посилалося на виписки по рахунку відповідача, що є первинним бухгалтерським документом. При цьому, виписки по рахунку від 19.12.2023 р. містять дати та суми, які були як отримані так і сплачені відповідачем, а також складові, на оплату яких йшли вказані суми. Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно із вказаною нормою закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Відповідно до пункту 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року№75, виписка з клієнтського рахунку може слугувати первинним документом, що підтверджує факт списання/зарахування коштів з/на цього/цей рахунку/рахунок клієнта, якщо вона містить такі реквізити: 1)назву документа(форми); 2)дату складання; 3)найменування клієнта/банку, прізвище, власне ім`я та по батькові (за наявності)фізичної особи; 4)зміст та обсяг операції(підстави для її здійснення)та одиницю її виміру за кожною операцією, відображеній у виписці з рахунку клієнта; 5) особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у складанні виписки з рахунку клієнта/печатку банку. У постановах Верховного Суду від 12 червня 2020 року у справі №169/506/17, від 24 червня 2021 року у справі №686/19271/19 зроблено висновки, що факт отримання та повернення грошових коштів доводять банківські виписки про зарахування чи повернення грошей із поточного рахунку, а також прибуткові та видаткові касові ордери у разі внесення (виплати) грошей до (з) каси товариства. Отже, належними та допустимими доказами внесення/повернення особою коштів у готівковій формі можуть бути прибуткові та видаткові касові ордери, а у випадку внесення/повернення коштів у безготівковій формі таким доказом може бути відповідна банківська виписка. Таким чином, банківські виписки по особовому клієнтському рахунку є належним доказом отримання кредитних коштів саме відповідачем, їх суми та розміру сплачених коштів відповідачем на погашення заборгованості. Суд, дослідивши надані позивачем банківські виписки по обом договорам, вважає, що вона відповідає визначеним п. 62 згаданого Положення від 04 липня 2018 року№75 вимогам, підтверджує факт списання/зарахування коштів з/на цього/цей рахунку/рахунок відповідача , а відтак є належним та допустимим доказом у справі. Крім того, реєстри боржників за наведеними вище договорами факторингу містять розмір відсоткової ставки та кількість днів прострочення. Верховний Суд у постанові від 30 листопада 2022 року у справі №334/3056/15 зазначив, що у справах про стягнення кредитної заборгованості кредитор повинен довести виконання ним своїх обов`язків за кредитним договором, а саме надання грошових коштів (кредиту) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник - повернення грошових коштів у розмірі та на умовах, визначених договором. Із вказаного слідує, що доведення факту повернення грошових коштів у розмірі та на умовах, визначених договором, є обов`язком відповідача, як позичальника, а не позивача, чого останнім при розгляді даної справи здійснено не було. 19.12.2023 року між акціонерне товариство «Ідея Банк» та товариство з обмеженою відповідальністю «ОПТІМА ФАКТОРИНГ» (далі - ТОВ «ОПТІМА ФАКТОРИНГ» / Фактор) укладено договір факторингу № 19/12-2023. Відповідно до п. 2.1 Договору факторингу АТ «Ідея Банк» відступає ТОВ «ОПТІМА ФАКТОРИНГ», а ТОВ «ОПТІМА ФАКТОРИНГ» приймає права вимоги та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження АТ «Ідея Банк» за плату та на умовах визначених Договором факторингу. Права вимоги які клієнт відступає фактору за цим Договором, відступаються ( передаються) в розмірі заборгованості Боржників перед АТ «Ідея Банк», та визначені в реєстрі боржників, що підписується сторонами у паперовому вигляді в день укладення цього договору. ТОВ «ОПТІМА ФАКТОРИНГ» зобов`язання за Договором факторингу виконав в повному обсязі, та відповідно перерахував суму на користь АТ «Ідея Банк». 22.12.2023 року між ТОВ «Оптіма Факторинг» та ТОВ «ФК «Профіт Капітал» був укладений Договір факторингу № 22/12-2023, відповідно до умов якого ТОВ «Оптіма Факторинг» передав (відступив), а ТОВ «ФК «Профіт Капітал»» прийняв права вимоги до за Кредитними договорами Z06.21777.005679920 від 09.09.2019 року, Z75.21777.006366130 від 14.02.2020 року. Відповідно до п. 2.1 за цим договором ТОВ «Оптіма Факторинг» відступає ТОВ «ФК «Профіт Капітал», а ТОВ «ФК «Профіт Капітал» приймає права вимоги та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «Оптіма Факторинг» за плату та на умовах, визначених цим договором. Згідно з положенням п. 2.2 цього договору, права вимоги відступається в розмірі заборгованості боржників перед ТОВ «Оптіма Факторинг», та визначені в друкованому реєстрі боржників, що підписується сторонами та в реєстрі боржників в електронному вигляді та надсилається разом з Актом приймання-передачі реєстру боржників в електронному вигляді. П. 3.2 цього договору передбачена загальна сума фінансування після відступлення прав вимоги яка становить 11861032,61 грн. На виконання вимоги даного договору, ТОВ «ФК «Профіт Капітал» перерахувало на рахунок ТОВ «Оптіма Факторинг» 11861032,61 грн., та відповідно були здійснено передачі реєстру боржників. За таких обставин, до ТОВ «ФК «Профіт Капітал» починаючи з 22.12.2023 року відповідно до договору факторингу № 22/12-2023 перейшло право за кредитними Договорами № Z06.21777.005679920 від 09.09.2019 року, № Z75.21777.006366130 від 14.02.2020 року, що укладено між АТ «Ідея Банк» та [PERSON] . За даним договором відповідач не виконував належним чином свої зобов`язання, утворилась заборгованість. Сума боргу відповідачем не погашена. Мотиви, з яких виходить суд і застосовані норми права За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина 2статті 639 ЦК України). Таким чином, сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строки умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення такого договору, на таких умовах шляхом підписання договору. Згідно ч.1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. В силу ч.1 ст.1048 цього ж Кодексу позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Частиною першою ст.526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ч.1 ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст.599 ЦК України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК України). Згідно з ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Щодо нарахування комісій, суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком. Верховний Суд у постанові від 18 березня 2020 року у справі № 183/2122/15 зробив висновок про те, що відповідно до пункту 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на укладення кредитного договору тощо). У постанові Верховного Суду України від 16 листопада 2016 року № 6-1746цс16 зазначено, що встановлення банком в кредитному договорі обов`язку боржника сплачувати щомісячну комісію за управління кредитом без зазначення, які саме послуги за вказану комісію надаються клієнту, а також нарахування комісії за послуги, що супроводжують кредит, а саме за компенсацію сукупних послуг банку за рахунок клієнта, є незаконним. Несправедливими є положення договору про споживчий кредит, які містять умови про зміни у витратах, зокрема щодо плати за обслуговування кредиту, і це є підставою для визнання таких положень недійсними. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 02 жовтня 2019 року по справі № 740/4328/14. Згідно із Законом України «Про захист прав споживачів» послуга - це діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб; споживчий кредит - це кошти, що надаються кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції (пункти 17 і 23 статті 1). Отже, послугою з надання споживчого кредиту є діяльність банку або іншої фінансової установи з передачі споживачу коштів на придбання продукції для його особистих потреб, а тому встановлення кредитором будь-яких зборів, відсотків, комісій, платежів за інші дії, ніж надання коштів на придбання продукції, є незаконним, а такі умови споживчого кредиту є нікчемними і не потребують визнання недійсними. Такий правовий висновок викладений Верховним Судом України у постанові від 6 вересня 2017 року у справі №6-2071цс16. З урахуванням вимог ст.ст. 549-552, 625, 1046, 1048, 1050 ЦК України, належить зробити висновок, що наслідками укладення договору позики є: зобов`язання позичальника повернути позикодавцеві суму грошових коштів (суму позики); одержання позикодавцем від позичальника процентів від суми позики; сплата позичальником позикодавцю інфляційних втрат за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми; сплату позичальником позикодавцю неустойки (штрафу, пені) у разі порушення боржником зобов`язання. Враховуючи те, що позивачу встановлено щомісячну плату за послуги банку, які за законом повинні надаватись безоплатно, суд приходить до висновку, що положення договору щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за обслуговування кредиту щомісячно в терміни та у розмірах, визначених графіком щомісячних платежів за кредитним договором, є нікчемними. Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19. Таким чином, суд приходить до висновку, що оскільки банком у кредитному договорі була встановлена плата послуги (кредитне обслуговування), які повинні надаватися безоплатно, то з відповідача не підлягає стягненню заборгованість за нарахованими та несплаченими комісіями: за договором від 09.09.2019 р. а сумі 78095,26 грн. та за договором від 14.02.2020 р. в сумі 19306,56 грн. Висновки суду за результатами розгляду позову Зібрані докази вказують на те, що ПАТ «Ідея Банк» та відповідач уклали в електронній формі кредитний договір, який підписаний сторонами у встановленому порядку. Відповідач був належним чином ознайомлений з умовами вищевказаного кредитного договору, однак не виконав грошове зобов`язання по поверненню кредитних коштів, а тому заборгованість по договору кредиту (тіло кредиту, проценти) в межах строку кредитування, підлягають стягненню за рішенням суду на користь позивача, до якого перейшло право вимоги за даними кредитними договорами. Наданий позивачем розрахунок заборгованості відповідає умовам кредитних договорів та є правильним. Відповідачем не надано доказів на його спростування. Правові підстави для стягнення заборгованості по нарахованим та несплаченим комісіям по договорам кредиту відсутні, а тому в цій частині позовних вимог слід відмовити. Таким чином, враховуючи встановлені судом обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача про стягнення заборгованості за договором підлягають задоволенню частково. З відповідача на користь позивача необхідно стягнути заборгованість за кредитним договором № Z06.21777.005679920 від 09.09.2019 р. станом на 19.12.2023 р. в загальній сумі 117934,79 грн., з якої заборгованість за основним боргом 72391,75 грн., заборгованість за несплаченими відсотками 45543,04 грн., заборгованість за кредитним договором № Z75.21777.006366130 від 14.02.2020 р. станом на 19.12.2023 р. в загальній сумі 24576,89 грн., з якої заборгованість за основним боргом 19389,85 грн., заборгованість за несплаченими відсотками 5187,04 грн. Усього стягнути заборгованість в сумі 142511,68 грн. Щодо розподілу судових витрат При розподілі судових витрат суд керується нормами ст. ст. 133, 137, 141 ЦПК України, згідно з якими судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати в т.ч. на професійну правничу допомогу, які несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Ч. 1 ст. 141 ЦПК України, відповідно до якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки в матеріалах справи наявне платіжні доручення про сплату судового збору: в розмірі 3598 грн. 70 коп. (платіжна інструкція від 15.05.2025 р.), в розмірі 2457,30 грн. (платіжна інструкція від 10.07.2025 р.), усього сплачено позивачем судового збору 6056 грн., сума заявлених позовних вимог 239913,50 грн., а суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог частково, в сумі 142511,68 грн., з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тобто в розмірі 3597 грн. 34 коп. Відповідно до частин першої шостої ст. 137 ЦК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2статті 137 ЦПК України). Як вбачається із детального опису робіт, визначених в акті № 1 прийому-передачі правничої допомоги від 14.05.2025 р. (підстава Договір про надання правової допомоги № 02-24 від 01.07.2024 р. та додаткова угода № 1/1 від 01.07.2024 р.) адвокатом відповідно до договору про надання правової допомоги складено позовну заяву вартістю 14000 грн. Відповідачем клопотання про зменшення суми вказаних витрат на правничу допомогу не заявлено, підстави для її зменшення відсутні. Таким чином, сума витрат на правничу допомогу, яка підлягає до стягнення пропорційно задоволених позовних вимог становить 8316,17 грн.

Outcome: partial