Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-18 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Поморянської селищної ради Золочівського району Львівської області, в якому просить, з урахуванням уточнення позовних вимог, визнати за ним право власності на земельну ділянку та право на завершення приватизації земельної ділянки в порядку спадкування. В обґрунтування позову вказує, що [INFO] помер його дідусь [PERSON] , у зв`язку з чим відкрилася спадщина, до складу якої входять: земельна ділянка площею 0,6228 га, яка складається з двох земельних ділянок: площею 0,1830 га, кадастровий номер 4621886100:09:000:0146, та площею 0,4398 га, кадастровий номер 4621886100:09:000:0145, які виділені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва і розташовані на території Ремезівцівської сільської ради Золочівського району Львівської області; та земельна ділянка площею 0,94 га для ведення та обслуговування особистого підсобного господарства. Інших спадкоємців у померлого [PERSON] немає, спадкова справа не заводилась, що підтверджується витягом зі Спадкового реєстру. Після смерті дідуся позивач фактично прийняв спадщину. З метою отримання свідоцтва на право на спадщину в установленому законом порядку останній звернувся до нотаріальної контори, однак у видачі свідоцтва на право власності на спадкове майно йому було відмовлено, у зв`язку з відсутністю документів, які б підтверджували право власності на дане майно за спадкодавцем. Разом з тим, вказує, що [PERSON] рішенням № 35 від 25.12.1993 року виконавчого комітету Ремезівцівської сільської ради народних депутатів Золочівського району Львівської області «Про приватизацію земельних ділянок в особистих підсобних господарствах» затверджено його заяву про передачу у приватну власність безплатно земельної ділянки площею 0,94 га для ведення особистого підсобного господарства. На підставі вказаного рішення органу місцевого самоврядування спадкодавець повинен був зареєструвати право власності на дану земельну ділянку, але не встиг, оскільки помер. Враховуючи наведене, позивач звернувся до суду для захисту свого права на спадкування. В підготовче засідання позивач не з`явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав. Представник відповідача в підготовче засідання не з`явився, подав заяву, в якій просив справу розглядати у його відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечив. Згідно вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Суд, з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог, перевіривши їх поданими доказами, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] у с. Ремезівці Золочівського району Львівської області. З матеріалів справи встановлено, що позивач є онуком померлого [PERSON] . Згідно довідки № 277, виданої Поморянською селищною радою Золочівського району Львівської області 29.04.2025, останнє постійне місце проживання померлого [INFO] [PERSON] , який народився в с. Ремезівці Золочівського району Львівської області, зареєстровано за адресою: [ADDRESS] . Заповіт від його імені у Поморянській селищній раді Золочівського району Львівської області не посвідчувався. Спадщину після смерті [PERSON] фактично прийняв його онук [PERSON] , так як проживав разом із спадкодавцем за адресою: [ADDRESS] . З копії державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЛВ № 031391 від 03.05.2004 вбачається, що [PERSON] , на підставі розпорядження голови Золочівської райдержадміністрації від 26.01.2004 № 17, є власником земельної ділянки площею 0,6228 га, яка складається з двох земельних ділянок: площею 0,1830 га, кадастровий номер 4621886100:09:000:0146, та площею 0,4398 га, кадастровий номер 4621886100:09:000:0145, які виділені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва і розташовані на території Ремезівцівської сільської ради Золочівського району Львівської області. Оглянувши рішення від 25.12.1993 року № 35 виконавчого комітету Ремезівцівської сільської ради народних депутатів Золочівського району Львівської області «Про приватизацію земельних ділянок в особистих підсобних господарствах», суд прийшов до висновку, що земельна ділянка площею 0,94 га була передана померлому [PERSON] у власність для ведення особистого підсобного господарства і для обслуговування особистого підсобного господарства. Тобто спадкодавець [PERSON] подав відповідну заяву, однак не встиг зареєструвати право власності на дану земельну ділянку, оскільки помер. З витягу зі спадкового реєстру № 81309296 встановлено, що інформація в спадковому реєстрі після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , відсутня, що свідчить про те, що ніхто із можливих спадкоємців до нотаріальної контори не звертався із заявою про прийняття спадщини. Статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою (ч. 1ст. 1220 ЦК України). Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця (ч.1ст. 1221 ЦК України). Статтею 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Згідно статті 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Верховний Суд в постановах від 20 березня 2019 року у справі № 350/67/15-ц, та від 17 квітня 2019 року у справі № 723/1061/17 у справі тотожних правовідносин, прийшов до висновків, що у випадку, коли спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі статтею 125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. Якщо видача державного акта про право власності на землю здійснюється на підставі рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийнятого органами місцевого самоврядування, до спадкоємців переходить право отримати державний акт про право власності на земельну ділянку. До складу спадщини входить право на завершення процедури приватизації земельної ділянки, яку спадкодавець розпочав за життя у встановленому порядку та не завершив у зв`язку зі смертю. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно змісту ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. З врахуванням того, що представником відповідача позов визнано до проведення підготовчого засідання, таке визнання позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а також з врахуванням вище встановлених обставин справи, що підтверджені належними, допустимими, достовірними та достатніми у своїй сукупності доказами, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved