Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-15 00:00:00

Представник заявника [PERSON] адвокат Шкабуро О.В. 20.06.2025 звернувся до суду із вказаною заявою, згідно з якою просить встановити факт припинення іпотеки за договором іпотеки від 13.10.2006 №5874, який укладений між Акціонерним комерційним банком «Форум» та [PERSON] , який виступає майновим поручителем фізичної особи [PERSON] , посвідчений 13.10.2006 приватним нотаріусом Бургазли Іриною Іванівною; припинити в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна за реєстраційним номером 16304000, тип майна: будинок, жилий літ.Д-2, адреса нерухомого майна: [ADDRESS] , обтяження: заборона на нерухоме майно, реєстраційний номер обтяження: 3889944, зареєстровано: 13.10.2006 18:09:03 за №3889944 реєстратором: Приватний нотаріус Вовк I.І., підстава обтяження: іпотечний договір, 5874, 13.10.2006, Приватний нотаріус ЗМНО Бургазли І.I., заборона 520, об`єкт обтяження: будинок, жилий літ.Д-2, адреса: [ADDRESS] , номер РПВН: 16304000, власник: [PERSON] , заявник: [PERSON] ; припинити в Державному реєстрі іпотек щодо об`єкта нерухомого майна за реєстраційним номером 16304000, тип майна: будинок, жилий літ.Д-2, адреса нерухомого майна: [ADDRESS] , обтяження: іпотека, реєстраційний номер обтяження: 3900355, зареєстровано: 17.10.2006 12:58:08 реєстратором: Приватний нотаріус Вовк I.I., підстава обтяження: іпотечний договір, 5874, 13.10.2006, Приватний нотаріус ЗМНО Бургазли I.I., об?єкт обтяження: будинок, жилий літ.Д-2, адреса: [ADDRESS] , номер РПВН: 16304000, Іпотекодержатель: АКБ "Форум", Код: 21574573, м. Київ, бул. Верховної Ради, буд. 7, майновий поручитель: [PERSON] , боржник за основним зобов`язанням: [PERSON] , розмір основного зобов`язання: 30000 доларів США, строк виконання: 12.10.2011, заставна: Немає. Стороною заявника стверджується, що 13.10.2006 між Акціонерним комерційним банком «Форум» та [PERSON] укладений кредитний договір N0738/06/07-КЕ, відповідно до умов якого банк відкриває позичальнику кредитну лінію на споживчі цілі з лімітом у розмірі 30 000,00 доларів США, строком по 12.10.2011 року, із процентної ставкою 14 процентів річних, а позичальник зобов?язується повертати банку надані транші та сплачувати проценти за користування кредитними коштами. Крім того, 13.10.2006 між [PERSON] , який є майновим поручителем [PERSON] , та Акціонерним комерційним банком «Форум», що виступає іпотекодержателєм, укладений іпотечний договір за р.5874, предметом якого є забезпечення виконання іпотекодавцем зобов?язань, що випливають з укладеного з іпотекодержателем Кредитного договору. Згідно з п.1.2 Іпотечного договору, предметом іпотеки є нерухоме майно: житловий будинок літ. Д-2 N50, розташований за адресою: [ADDRESS] , який належить Іпотекодавцю на праві власності на підставі свідоцтва про право власності серії [NUMBER] , виданого 09.10.2006 управлінням житлового господарства Запорізької міської зареєстрованого в Орендному підприємстві Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації 11.10.2006 за номером 33978 в реєстровій книзі N186, зареєстрованому в електронному Реєстр прав власності на нерухоме майно за номером 16304000, що підтверджується витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно, виданим ОП Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації 11.10.2006. Представник заявника стверджує, що за змістом пунктів 1.6, 1.7 Іпотечного договору обтяження предмета іпотеки підлягає державній реєстрації в порядку, встановленому законом. Державна реєстрація здійснюється на підставі повідомлення іпотекодержателя. На предмет іпотеки нотаріусом накладається заборона відчуження на період дії цього договору. Так, на виконання умов Іпотечного договору приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Вовк (Бургазли) І.І. накладено заборону відчуження зазначеного в договорі нерухомого майна, у зв?язку з чим 13.10.2006 внесено запис до Єдиного реєстру заборон відчуження об?єкта нерухомого майна N3889944 та 17.10.2006, а також запис до Державного реєстру іпотек N3900355. При цьому, відповідно до Постанови Правління Національного банку України від 13.06.2014 N355 ПАТ "БАНК ФОРУМ" відкликано банківську ліцензію та згодом ліквідовано 04.07.2019. Фонд гарантування вкладів фізичних осіб 08.11.2024 на адвокатський запит представника заявника повідомив, що за даними ЄОІС в ПАТ «Банк Форум» станом на дату запровадження тимчасової адміністрації у банку, інформація щодо укладених кредитних угод з [PERSON] та відкритих рахунків з обліку заборгованості за кредитом на її ім?я відсутня. З огляду на наведене, заявник стверджує, що зобов`язання [PERSON] , як позичальником за кредитним договором виконані повністю, при цьому, внаслідок ліквідації 04.07.2019 ПАТ "БАНК ФОРУМ" припинення зобов`язань за кредитним договором має місце незалежно від виконання вказаних зобов?язань, оскільки юридична особа кредитор та іпотекодержатель не існує. У зв`язку з наведеним, заявник вважає, що наявні підстави для встановлення в порядку окремого провадження факту припинення іпотеки за договором іпотеки від 13.10.2006, р.№5874 та припинення заборони на нерухоме майно та про іпотеку, які внесені на підставі вказаного договору іпотеки. Наводячи посилання на енорси ст. 8, 104, 293, 315, 316, 318, 593, 609 ЦК України, представник заявника, діючи в інтересах [PERSON] , просить задовольнити заяву. Ухвалою судді від 19.08.2025 постановлено прийняти заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, проводити розгляд справи у відкритому судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи, визначено дату, час та місце проведення судового засідання. Представник заявника адвокат Шкабуро О.В. 08.01.2026 під час розгляду справи підтвердив доводи заяви, просив її задовольнити, пояснив, що докази сплати заборгованості у сторони заявника та заінтересованої особи [PERSON] відсутні, що з?ясовувалось адвокатом особисто, крім того, будь-які судові спори за участі як боржника, так і майнового поручителя за кредитним договором відсутні. В судовому засіданні судом оголошено перерву для витребування актуальних відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо предмета іпотеки. 09.01.2026 адвокат Шкабуро О.В. подав письмову заяву, відповідно до якої просить продовжити розгляд заяви за відсутності сторони заявника, на вказаній заяві наполягає, просить задовольнити її Згідно з заявою приватного нотаріуса ЗМНО Вовк І.І. від 13.10.2025 заінтересована особа просить здійснювати розгляд справи за її відсутності, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та її обставини. Судом не встановлено підстав для відкладення розгляду справи відповідно до норм ст.223, 240 ЦПК України з урахуванням наявних у матеріалах справи письмових доказів. Розглянувши заяву, всебічно з`ясувавши обставини справи, вивчивши її матеріали, дослідивши надані у справі письмові докази у їх сукупності та взаємозв`язку, вислухавши пояснення представник заявника в попередньому судовому засіданні, суд дійшов висновку про те, що подана заява не підлягає задоволенню у зв?язку із таким. Відповідно до ч.1 ст.293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає справи про встановлення низки фактів, що мають юридичне значення, перелік яких наведений у ч.1 ст.315 ЦПК України. Разом з цим, згідно з ч.2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. За нормою ч.3 ст.294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом. Згідно з ч.1 ст.319 ЦПК України у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Так, судом встановлено, що відповідно до матеріалів справи, а саме засвідченої копії свідоцтва про право власності на нерухоме майно [NUMBER] від 09.10.2006, виданого Управлінням житлового господарства ЗМР, житловий будинок літ.Д-2, [ADDRESS] , загальною площею 301,8 кв.м. на праві приватної власності належить [PERSON] (заявнику), на підставі розпорядження голови Шевченківської РДА №918р від 10.05.2006. Відповідно до даних витягу №12114305, виданого ОП «ЗМБТІ» від 11.10.2006, право власності на вказаний будинок, р.№ об?єкта 16304000, зареєстровано за № запису 33978 в книзі 186 - 11.10.2006. Згідно з інформаційною довідкою №404257629 від 18.11.2024 реєстратором приватним нотаріусом Вовк І.І. 13.10.2006 за №3889944 внесено відомості про заборону на дане нерухоме майно відповідно до іпотечного договору, р.№5874 від 13.10.2006, посвідченого приватним нотаріусом Бургазли І.І. Крім того, згідно з відомостями з Державного реєстру іпотек, р.№ обтяження 3900355, тип іпотека, 17.10.2006 приватним нотаріусом Вовк І.І. зареєстровано обтяження відповідно до вказаного вище іпотечного договору, іпотекодержатель АКБ «Форум», майновий поручитель [PERSON] , боржник за основним зобов`язанням [PERSON] , розмір зобов`язання 30 000 доларів США, строк виконання 12.10.2011. Дані відомості також підтверджені й згідно з відповіддю від 08.01.2026 на електронний запит суду. Судом встановлено, що 13.10.2006 між АКБ «Форум», а також [PERSON] укладено кредитний договір №0738/06/07-КЕ. Відповідно до предмета договору Банк відкриває Позичальнику кредитну лінію на споживчі цілі з лімітом у розмірі 30 000 доларів США строком по «12» жовтня 2011 року. Надання кредитних коштів буде здійснюватися окремими частинами на умовах зазначених в даному договору та визначених Додатковими угодами до цього Договору в межах встановленого ліміту. За користування Траншами встановлюється плата в розмірі 14 (Чотирнадцять) процентів річних (розділ 1). Відповідно до розділу 2 договору забезпеченням повернення Траншів, сплати процентів за користування кредитними коштами та можливої неустойки (штраф, пеня) є іпотечний договір жилого будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] та Договір поруки з [PERSON] . Згідно з п.2.2. договору при наявності пріоритету інших обтяжувачів на предмет застави (іпотеки) згідно з витягом, отриманим після реєстрації Банком предмету застави (іпотеки) в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна (Державному реєстрі іпотек), кредитні кошти надаються після виключення предмету застави (іпотеки) з відповідних реєстрів іншими обтяжувачами. Вказаного витягу матеріали справи не містять, як і доказів видачі кредитних коштів на виконання умов договору, часткової або повної сплати основної суми заборгованості, процентів та можливих інших складових ( штрафу, пені), таким чином суд позбавлений можливості встановити факт відсутності заборгованості, а також виконання умов договору як з боку кредитора, так і з боку позичальника. При цьому, матеріали справи не містять й доказів правонаступництва ПАТ «Форум» прав та обов?язків АКБ «Форум». Крім того, як врегульовано сторонами правочину, а саме за змістом п.3.1.1. договору, після укладення Додаткової угоди до цього Договору, на умовах, визначених цим Договором, у сумі, в розмірі та на строк, що обумовлюється в Додатковій угоді до цього Договору банк зобов?язаний надати Позичальнику кредитні кошти шляхом їх перерахування відповідно до цільового призначення за наданими Позичальником платіжними документами, або видачі готівкою через касу Банку. Тобто, умовами договору передбачено декілька способів надання кредитних коштів. Суд окремо наголошує, що відповідно до п.5.5.1 договору позичальник підтверджує, що йому відомо, (i) що кредитні кошти за цим Договором надаються за рахунок кредиту, одержаного Банком від Європейського Банку Реконструкції та Розвитку ("ЄБРР") відповідно до кредитного договору між Банком та ЄБРР від 17 жовтня 2005 р.; та (ії) що Банк та ЄБРР уклали договір застави від 17 жовтня 2005 р., за яким Банк передав у заставу ЄБРР всі свої права та вимоги ("Заставлені права") за цим Договором, зокрема права отримувати всі суми в погашення цього кредиту від Позичальника. Заставлені права стають предметом Застави з моменту підписання Сторонами цього Договору. При цьому, згідно з п.5.5.3 договору ЄБРР може від імені Банку уступити всі або будь-яку частину Заставлених прав в будь-який час та на будь-якій підставі собі або будь-якій третій особі шляхом надання повідомлення про уступку. Так, матеріали справи не містять доказів звернення заявника або заінтересованої особи (позичальника) до ЄБРР щодо виконання умов даного договору або чинності застави, відступлення права вимоги за кредитним договором. Сторони не можуть припинити або змінити цей Договір в частині, викладеній в пункті 5.5, без попередньої письмової згоди ЄБРР. ЄБРР може здійснювати будь-які свої права за цим Договором на свій власний розсуд, в будь-якій послідовності і незалежно від будь-яких своїх інших прав (п.5.5.5 кредитного договору). Крім того, до заяви у додатках долучено додаткову угоду №1 до даного кредитного договору від 13.10.2006, укладену між АКБ «Форум» та [PERSON] , відповідно до умов якої в межах відкритої кредитної лінії Банк надає Позичальнику 1-й транш у розмірі 30 000 доларів США строком по «12» жовтня 2011 року. У додатковій угоді сторонами також узгоджено графік повернення траншу. Відповідно до іпотечного договору від 13.10.2006, укладеного між АКБ «Форум» (Іпотекодержатель) з однієї сторони та гр. [PERSON] (Іпотекодавець та майновий поручитель [PERSON] ), цей Договір забезпечує виконання Позичальником зобов?язань, що випливають з укладеного ним з Іпотекодержателем Кредитного договору N0738/06/07-КЕ від 13 жовтня 2006 року та додаткових угод до нього, які можуть бути укладені в майбутньому, (надалі за текстом разом - Кредитний договір), за умовами якого Позичальник зобов?язаний повернути Іпотекодержателю кредитні кошти в розмірі 30 000,00 (тридцять тисяч) доларів США 00 центів, з кінцевим терміном повернення - 12 жовтня 2011 року, має право користуватися кредитом у вигляді Траншів, здійснювати часткове повернення кредиту згідно з графіком, зазначеним в Додаткових угодах до Кредитного договору, щомісячно сплачувати нараховані проценти за користування кредитними коштами із розрахунку 14% (чотирнадцять процентів) річних і можливі неустойки у розмірах та у випадках, передбачених Кредитним договором і цим Договором, а також інші витрати на здійснення забезпеченої іпотекою вимоги (п.1.1). Згідно з п.1.2. Предметом іпотеки є нерухоме майно: житловий будинок літ. Д-2 N50 (п?ятдесят), розташований за адресою: [ADDRESS] , який належить Іпотекодавцю на праві власності на підставі свідоцтва про право власності [NUMBER] , виданого 09.10.2006 року Управлінням житлового господарства Запорізької міської ради, зареєстрованого в Орендному підприємстві Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації 11 жовтня 2006 року за номером 33978 в реєстровій книзі N186, зареєстрованому в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно за номером 16304000, що підтверджується Витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно, виданим ОП Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації 11 жовтня 2006 року за N? 12114313 (надалі іменоване ПРЕДМЕТ ІПОТЕКИ). Загальна площа зазначеного будинку складає 301,8 кв.м., житловий будинок розташований на земельній ділянці площею 815 кв.м. Відповідно до п.1.3., 1.4., 1.5 вартість ПРЕДМЕТУ ІПОТЕКИ згідно з Витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно, виданим ОП Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації року за номером 12114313 від 11 жовтня 2006 року становить 422 268 (чотириста двадцять дві тисячі двісті шістдесят вісім гривень. Заставна вартість ПРЕДМЕТА ІПОТЕКИ є договірною і погоджується Сторонами в розмірі 227 250,00 (двісті двадцять сім тисяч двісті п?ятдесят) гривень 00 коп., Що еквівалентно 45 000 (сорок п?ять тисяч) доларів США 00 центів. На строк дії цього Договору ПРЕДМЕТ ІПОТЕКИ залишається у володінні та користуванні Іпотекодавця відповідно до цільового призначення. Згідно з п.1.6, 1.7. договору обтяження іпотекою ПРЕДМЕТА ІПОТЕКИ підлягає державній реєстрації в порядку, встановленому законом. Державна реєстрація здійснюється на підставі повідомлення Іпотекодержателя. На ПРЕДМЕТ ІПОТЕКИ нотаріусом на підставі ст. 73 Закону України "Про нотаріат" накладається заборона відчуження на період дії цього Договору. Як врегульовано п.2.1.5, 2.4. договору ПРЕДМЕТ ІПОТЕКИ передано в іпотеку за згодою дружини. Наступні застави ПРЕДМЕТА ІПОТЕКИ забороняються без надання попередньої письмової згоди Іпотекодержателем. Відповідно до п.2.6. договору ризик випадкового знищення, випадкового пошкодження або псування ПРЕДМЕТА ІПОТЕКИ несе Іпотекодавець. При цьому, згідно з п.2.7 договору зобов?язання, забезпечене іпотекою, вважається виконаним, якщо кредит погашений, проценти за користування наданим кредитом сплачені, можливі неустойки та витрати, пов?язані з виконанням зобов?язань за Кредитним договором відшкодовані. Іпотекодатель, як визначено у п. 3.1.8., зобов?язаний не здійснювати реконструкцій ПРЕДМЕТА ІПОТЕКИ, крім проведення поточного ремонту ПРЕДМЕТА ІПОТЕКИ без письмової згоди з Іпотекодержателем та належним чином оформлених документів. Матеріали справи не містять відповідних доказів. За умовами договору (п.3.4.1., 4.1., 4.2., 4.3) Іпотекодержатель має право у випадку невиконання Позичальником зобов?язань за Кредитним договором, задовольнити свої вимоги за рахунок ПРЕДМЕТА ІПОТЕКИ шляхом його реалізації у спосіб визначений цим Договором та чинним законодавством України. Іпотека виникає з моменту підписання та нотаріального посвідчення цього Договору Сторонами. Іпотека припиняється виконанням Позичальником забезпечених нею зобов?язань за Кредитним договором, а також в інших випадках, передбачених чинним законодавством України. У разі часткового виконання Позичальником, забезпечених Іпотекою, зобов?язань за Кредитним договором іпотека зберігається у первісному вигляді. Відповідно до п.5.4. договору звернення стягнення на ПРЕДМЕТ ІПОТЕКИ здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або відповідно до застереження про задоволення вимог Іпотекодержателя. Доказів відсутності відповідного виконавчого напису нотаріуса або застереження стороною заявника не подано. Суд також звертає увагу, що згідно з п.7.3. договору цей Договір набуває чинності з моменту його нотаріального посвідчення і діє до повного виконання зобов?язань за Кредитним договором, враховуючи можливу наявність додаткових угод, у тому числі про його пролонгацію, зміну процентної ставки та ін. Договір посвідчений приватним нотаріусом ЗМНО Бургазли І.І. за р.№5874 від 13.10.2006. Також судом встановлено, що 08.11.2024 на адвокатський запит адвоката Шкабуро О.В. від 14.10.2024 Фонд гарантування вкладів фізичних осіб повідомив, що в Єдиній операційно-інформаційній системі Фонду (далі - ЄОІС) зберігається інформація щодо кредитів та рахунків, відкритих у неплатоспроможних банках, починаючи з дати запровадження тимчасової адміністрації у банку. За даними ЄОІС в ПАТ «БАНК ФОРУМ» станом на дату запровадження тимчасової адміністрації у банку, інформація щодо укладених кредитний угод з [PERSON] та відкритих рахунків з обліку заборгованості за кредитом на її ім?я відсутня. Таким чином, суд не погоджується із доводами сторони заявника, викладеними в заяві, адже Фонд у даній відповіді не повідомляв про погашення (сплату) заборгованості [PERSON] або майновим поручителем [PERSON] , наголосивши, що не має повної інформації щодо укладених кредитних угод, адже інформативне наповнення бази обмежено часом запровадження тимчасової адміністрації у банку. Відповідь Фонду засвідчена підписом заступника директора-розпорядника А.Оленчика. Також судом встановлено, що відповідно до наявних витягів з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, ПАТ «Банк Форум», код ЄДРПОУ 21574573, припинено в результаті ліквідації 04.07.2019. Відмовляючи у задоволенні заяви, суд виходить з такого. У даній цивільній справі предметом розгляду є встановлення факту припинення іпотеки та застосування наслідків (відповідно до вимог заяви) у вигляді припинення обтяжень у відповідних державних реєстрах (заборони на нерухоме майно предмет іпотеки та іпотеки), що має безпосередні наслідки для майнових прав [PERSON] . Судом встановлено, що 04 липня 2019 року до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесено запис про державну реєстрацію припинення ПАТ «БАНК ФОРУМ» як юридичної особи, а, отже, ліквідація банку вважається завершеною, а 04 липня 2019 ПАТ «БАНК ФОРУМ» було ліквідовано Фондом гарантування вкладів фізичних осіб. Таким чином, повноваження Фонду як ліквідатора ПАТ «БАНК ФОРУМ» припинено, тобто, залучення Фонду як учасника справи є безпідставним. При цьому, правонаступництво прав та обов?язків АКБ «Форум» ПАТ «Банк Форум» наданими доказами не доведено. Суд наголошує, що до завершення ліквідації неплатоспроможного банку Фонду гарантування вкладів фізичних осіб зобов`язаний забезпечити збереженість архівних документів неплатоспроможного банку і передати їх на зберігання до Національного банку. Національний банк зобов`язаний прийняти документи неплатоспроможного банку на зберігання по мірі їх подання Фондом. Отримуючи документи на архівне зберігання, Національний банк не здійснює перевірку (моніторингу) обтяжень в реєстрах, які були зареєстровані на підставі договорів забезпечення за кредитними договорами, оскільки такого обов`язку не визначено законодавством та нормативно-правовими актами. З огляду на вищевикладене, рішення суду у даній справі не може вплинути й на права та інтереси Національного банку. Відповідно до положень статей 525-526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язань або одностороння зміна його умов не допускається. Зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (частини перша статті 598, стаття 599 ЦК України). Іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання (частина п`ята статті 3 Закону України «Про іпотеку»). Іпотека припиняється у разі припинення основного зобов`язання (абзац 1 частини першої статті 17 Закону України «Про іпотеку»). Зобов`язання припиняється ліквідацією юридичної особи (боржника або кредитора), крім випадків, коли законом або іншими нормативно-правовими актами виконання зобов`язання ліквідованої юридичної особи покладається на іншу юридичну особу, зокрема за зобов`язаннями про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю (стаття 609 ЦК України). Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Так, суд враховує висновки, здійснені Верховним Судом у постанові від 25.09.2024 у справі № 569/4330/24, провадження № 61-9253св24. Згідно з частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства (статті 15, 16 ЦК України). Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Ч.2 ст.319 ЦПК України передбачено, що рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів. Тобто для розгляду справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, роз`яснено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів. Відповідно до частини першої статті 8 ЦК України, якщо цивільні відносини не врегульовані цим Кодексом, іншими актами цивільного законодавства або договором, вони регулюються тими правовими нормами цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, що регулюють подібні за змістом цивільні відносини (аналогія закону). У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 вересня 2023 року у справі № 295/7291/20 (провадження № 61-11106св21) зроблено такий висновок: «у справі, що переглядається [PERSON] звернулася до суду з позовом про визнання іпотеки припиненою, скасування запису про заборону відчуження нерухомого майна та запису про іпотеку. В обґрунтування своїх вимог посилалась на те, що зобов`язання за кредитним договором припинилося у зв`язку з припиненням без правонаступників юридичної особи позикодавця, а тому є припиненою й іпотека. Тлумачення частини першої статті 8 ЦК України свідчить: законодавець визначив порядок усунення прогалин в приватному праві. Приватні відносини є різноманітними, а соціальне життя ? рухливе. У зв`язку з цим може виникнути необхідність визначення певного правила, яке не закріплено в приватно-правових нормах безпосередньо; умовами застосування аналогії закону є те, що: відносини, до яких застосовується аналогія, охоплюються предметом цивільно-правового регулювання (статті 1, 9 ЦК); наявність прогалини в їх регулюванні (прогалини в праві); відсутній регулятор, який визначав би правило поведінки учасників приватних відносин (норми акту цивільного законодавства або договору); існують правові норми, що регулюють подібні за змістом відносини; застосування аналогії закону не повинно суперечити суті цих відносин. Касаційний суд зауважує, що можуть існувати випадки, коли «відсутня» особа, яка має відповідати за позовом, тобто бути відповідачем (наприклад, припинення юридичної особи внаслідок ліквідації). Касаційний суд констатує, що в ЦК України є прогалина та відсутній регулятор, який визначав би правило поведінки учасників приватних відносин для випадку, коли «відсутня» особа, яка має відповідати за позовом, тобто, бути відповідачем (наприклад, припинення юридичної особи внаслідок ліквідації). Подібною нормою є абзац третій частини четвертої статті 277 ЦК України, відповідно до якої, якщо особа, яка поширила недостовірну інформацію, невідома, то фізична особа, право якої порушено, може звернутися до суду із заявою про встановлення факту недостовірності цієї інформації та її спростування (абзац третій частини четвертої статті 277 ЦК України). Тому Касаційний Суд підкреслює, що коли «відсутня» особа, яка має відповідати за позовом, тобто бути відповідачем (наприклад, припинення юридичної особи внаслідок ліквідації), то особа (іпотекодавець) може звернутися із заявою про встановлення факту припинення іпотеки, скасування запису про заборону відчуження нерухомого майна та запису про іпотеку згідно з абзацом третім частини четвертої статті 277 ЦК України, яка підлягає застосуванню на підставі аналогії закону. За таких обставин та з урахуванням наявних підстав вважати іпотеку припиненою, касаційний суд вважає за можливе встановити факт припинення іпотеки та скасувати запис про заборону відчуження на іпотечне майно та про іпотеку, які внесені на підставі договору іпотеки від 26 грудня 2006 року. Касаційний суд акцентує увагу, що ця постанова Верховного Суду є підставою для внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про скасування заборони відчуження нерухомого майна та запису про іпотеку. Касаційний суд акцентує увагу, що рішення суду за заявою іпотекодавця про встановлення факту припинення іпотеки, коли «відсутня» особа іпотекодержатель, яка має відповідати за позовом (наприклад, припинення юридичної особи внаслідок ліквідації без правонаступників), є підставою для скасування заборони відчуження нерухомого майна та запису про іпотеку в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно». Аналогічні висновки містяться в постанові Верховного Суду від 13 червня 2024 року у справі № 333/8899/21 (провадження № 61-6732св23). Відповідно до частини четвертої статті 10 ЦПК України і статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» (далі ЄСПЛ) на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі Конвенція) і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику ЄСПЛ як джерело права. ЄСПЛ неодноразово наголошував на тому, що право на доступ до суду має бути ефективним. Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції, кожна держава-учасниця Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух. Разом із тим не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним (рішення ЄСПЛ у справі «De Geouffre de la Pradelle v. France» («Де Жуфре де ла Прадель проти Франції») від 16 грудня 1992 року, заява № 12964/87). Отже, відповідно до практики ЄСПЛ, реалізуючи положення Конвенції, необхідно уникати занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, оскільки доступ до правосуддя повинен бути не лише регламентованим, але й реальним. Надмірний формалізм при вирішенні питання щодо прийняття позовної заяви або скарги є порушенням права на справедливий судовий захист. Крім того, у постанові Верховного Суду від 28.05.2025 у справі № 569/5960/21, провадження № 61-17081св23, виснувано, що для приватного права апріорі є притаманною така засада як розумність. Розумність характерна та властива як для оцінки/врахування поведінки учасників цивільного обороту, тлумачення матеріальних приватно-правових норм, що здійснюється при вирішенні спорів, так і тлумачення процесуальних норм (див.: постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду 16 червня 2021 року в справі № 554/4741/19, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 квітня 2022 року в справі № 520/1185/16-ц, постанову Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року в справі № 209/3085/20). Господарський суд при постановленні ухвали про завершення процедури погашення боргів боржника та закриття провадження у справі про неплатоспроможність ухвалює рішення про звільнення боржника - фізичної особи від боргів. Фізична особа не звільняється від подальшого виконання вимог кредиторів після завершення судових процедур у справі про неплатоспроможність та обов`язку повернення непогашених боргів, а саме: 1) відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи; 2) сплати аліментів; 3) виконання інших вимог, які нерозривно пов`язані з особистістю фізичної особи. Такі вимоги, що не були повністю погашені у справі про неплатоспроможність, можуть бути заявлені після закінчення провадження у справі про неплатоспроможність у непогашеній частині (стаття 134 Кодексу України з процедур банкрутства, у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин). Якщо ухвалою звільнено боржника - фізичну особу від боргів і вона набрала законної сили, то це має застосовуватися до всіх правовідносин із участю фізичної особи (за винятком частини другої статті 134 Кодексу України з процедур банкрутства) щодо якої було порушено справу про неплатоспроможність, у тому числі й відносин поруки. Інший варіант правових наслідків суперечив би самій сутності правовідносин, що складаються при неплатоспроможності і на які має чинити вплив розгляд відповідної справи в господарському суді. Метою цієї процедури є саме припинення всіх майнових правовідносин, з яких слідують обов`язки по сплаті особою певних сум. У пунктах 41-43 постанови Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі № 711/4556/16-ц (провадження № 14-88цс19) зазначено, що: «іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору (частина п`ята статті 3, абзаци другий і сьомий частини першої статті 17 Закону України «Про іпотеку», пункт 1 частини першої і речення друге цієї частини статті 593 ЦК України). Зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом (частина перша статті 598 ЦК України). Однією з таких підстав, встановлених законом, є виконання, проведене належним чином (стаття 599 ЦК України). За належного виконання у повному обсязі забезпеченого іпотекою основного зобов`язання за кредитним договором припиняється як це зобов`язання, так і зобов`язання за договором іпотеки, які є похідними від основного зобов`язання (аналогічний висновок сформулював Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постанові від 14 лютого 2018 року у справі № 910/16461/16; див. також пункт 61 постанови Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 522/407/15-ц)». Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частини перша, третя статті 12, частини перша, п`ята, шоста статті 81 ЦПК України). Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені (частини четверта, п`ята статті 82 ЦПК України). Преюдиціальність - обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, оскільки їх з істинністю вже встановлено у рішенні і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив в законну силу. Суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами. У випадку преюдиціального установлення певних обставин особам, які беруть участь у справі (за умови, що вони брали участь у справі при винесенні преюдиціального рішення), не доводиться витрачати час на збирання, витребування і подання доказів, а суду - на їх дослідження і оцінку. Преюдиціальне значення мають лише рішення зі справи, в якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Преюдицію утворюють виключно лише ті обставини, які безпосередньо досліджувалися і встановлювалися судом, що знайшло відображення в мотивувальній частині судового акта (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 квітня 2018 року в справі № 753/11000/14-ц (провадження № 61-11сво17)). Разом з цим, у даній справі доказів звільнення боржника-фізичної особи [PERSON] від боргів (заборгованості відповідно до кредитного договору від 13.10.2006) в порядку господарського судочинства стороною заявника не подано. Відповідно до вище наведених висновків суду не доведено належними та допустимими доказами й відсутність претензій до позичальника щодо заборгованості [PERSON] з боку Європейського Банку Реконструкції та Розвитку (що має право вимоги, як визначено умовами кредитного договору). Тому суд не може констатувати, що на час розгляду справи основне зобов?язання [PERSON] припинено або не має місце факт відступлення права вимоги, можливість якого врегульовано умовами вказаного кредитного договору. Чи застосовано на підставі іпотечного договору процедуру звернення стягнення в позасудовому порядку стороною заявника також не спростовано. Таким чином, доводи сторони заявника щодо доведеності факту припинення іпотеки, що має похідний характер, а також виходячи з умов іпотечного договору, дослідженого судом зокрема, п. 2.7, 4.2, є безпідставними, не обґрунтовуються в належний спосіб наявними доказами (умовами обох договорів, відповіддю Фонду гарантування вкладів фізичних осіб), що зумовлює ухвалення рішення про відмову у задоволенні заяви про встановлення факту припинення іпотеки та застосування наслідків визнання такого факту (припинення обтяжень). Слід окремо наголосити, що справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, суд розглядає в порядку окремого провадження. Справи окремого провадження суд розглядає за участю заявника і заінтересованих осіб. Якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах (пункт 5 частини другої статті 293 ЦПК України, частини четверта, шоста статті 294 ЦПК України). Так, окреме провадження є безспірним, оскільки в ньому не розглядається матеріально-правовий спір, а можуть встановлюватися тільки факти та стани, які мають юридичне значення, а також підтверджуватися наявність чи відсутність неоспорюваних прав. Так, встановлення факту, з приводу якого заявник звернувся до суду, не пов`язується на час розгляду справи з наступним вирішенням спору про право й не можливе в позасудовому порядку. Проте, обґрунтованості доводів заяви суд не може констатувати. Відповідно до положень ч.7 ст.294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати за загальним правилом не відшкодовуються.

Outcome: dismissed