Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-14 00:00:00

У травні 2025 року представник ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» (надалі ТОВ «ФК«ЄАПБ») звернулась в суд з цим позовом, в якому просила стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «ФК«ЄАПБ» заборгованість за Кредитним договором у розмірі 60800 грн. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЇ ПОЗИВАЧА. 08.04.2024 між ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» та [PERSON] укладено Кредитний договір № 13787-04/2024, який підписано електронним підписом позичальника. 21.10.2024 між ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» та ТОВ «ФК«ЄАПБ» укладеного Договір факторингу №211022024, у відповідності до умов якого позивач набув права грошової вимоги за указаним Кредитним договорам до відповідача на суму 60800 грн, де 15200 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 45600 грн за відсотками. З моменту отримання права вимоги до відповідача, позивачем не здійснювалось нарахування жодних штрафних санкцій. Зазначена сума заборгованості відповідачем на даний час не погашена, що підтверджується розрахунком заборгованості. Посилаючись на указане позивач просив стягнути з відповідача прострочену заборгованість за кредитним договором. 30.10.2025 на адресу суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив, відповідно до якої представник просила позовні вимоги задовольнити в повному обсязі з підстав того, що сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк, умови кредитування та нарахування відсотків у зв`язку з простроченням повернення кредитних коштів, що свідчить про наявність волі Відповідача для укладення Кредитного договору, на таких умовах шляхом підписання Кредитного договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Заборгованість нараховано відповідно до умов Кредитного договору та додатків до нього. Відповідачем при підписанні Кредитного договору не було висловлено жодних заперечень або зауважень щодо умов Кредитного договору, в тому числі і порядку нарахування відсотків, що свідчить про факт погодження Відповідача із всіма умовами Кредитного договору, враховуючи і нарахування відсотків. Отже, підписавши кредитний договір відповідач посвідчив свою обізнаність та згоду з його умовами. При укладенні кредитного договору волевиявлення сторін було вільним та відповідало їх внутрішній волі. Відповідач розумів розмір відсотків, підписуючи Кредитний договір та отримуючи кредитні кошти. Також, за весь період перебування права вимоги по Кредитному договору у ТОВ «ФК «ЄАПБ», позивач не здійснював жодних додаткових нарахувань і не застосовував жодних штрафних санкцій до Відповідача. Відтак, позивач лише просить суд стягнути із Відповідача ту заборгованість за Кредитним договором, яка була нарахована Первісним кредитором на дату відступлення права вимоги до позивача. Оскільки у Кредитному договорі, прямо зазначено, що Відповідач підтверджує, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, які розміщені на сайті Первісного кредитора, а також отримав від Первісного кредитора до укладення Кредитного договору інформацію, зазначену в ч. 2 ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», нарахування відсотків здійснювалося Первісним кредитором у межах умов Кредитного договору та відповідно до законодавства, чинного на момент підписання Кредитного договору. Крім того, відповідач не надав первісному кредитору жодних доказів на підтвердження того факту, що у нього є право на пільги відповідно до ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Для припинення нарахування штрафних санкцій, пені, а також процентів за користування кредитом відповідач зобов`язаний був звернутись первісного кредитора, надати відповідні підтверджуючі документи для призупинення нарахування штрафних санкцій за користування кредитом і як наслідок отримати документ, що підтверджує призупинення нарахування штрафних санкцій за користування кредитом. Отже, нарахування відповідачу відсотків здійснювалося первісним кредитором на законних підставах, оскільки відповідач не повідомив первісного кредитора у відповідності до чинного законодавства про те, що він являється військовослужбовцем та, що на нього поширюється норми Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Тому заборгованість вказана у позовній заяві, яка підлягає стягненню з відповідача нараховувалася Первісним кредитором станом на дату відступлення права вимоги до ТОВ «ФК «ЄАПБ», а ТОВ «ФК «ЄАПБ» не здійснювало жодних додаткових нарахувань та вживає дії щодо врегулювання заборгованості виключно у розмірі отриманих прав вимоги. Позивачем було надано до суду всі наявні документи за Кредитним договором, які були передані Первісним кредитором до ТОВ «ФК ЄАПБ» в рамках укладеного Договору Факторингу. До відповіді на відзив представником позивача було надано розрахунок заборгованості за кредитним договором, укладеним з [PERSON] (а.с.85-88). СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЇ ВІДПОВІДАЧА. 22.10.2025 від представника відповідача Кадук А.І. до суду надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого остання просила позов задовольнити частково та стягнути з відповідача заборгованість в сумі 15200 грн, що становить суму заборгованості за основною сумою боргу, в стягненні з відповідача 45600 грн заборгованості за процентами просила відмовити з підстав того, що відповідач являється військовослужбовцем та відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» проценти за користування кредитом не нараховуються. Відповідно відповідач має право на пільгу стосовно списання нарахованих йому усіх процентів за користування кредитом про що відповідач в телефонному режимі повідомляв первісного кредитора, а кредитні кошти витрачав на своє лікування після перенесеного поранення. Крім того, нараховані відсотки за користування кредитом в розмірі 45600 грн втричі перевищують суму позики (тіла кредиту), а тому умови договору є явно несправедливими та створюють дисбаланс договірних прав на шкоду споживачу. До позовної заяви додано не належний розрахунок заборгованості. Дані викладені в розрахунку є незрозумілими, необґрунтованими, з них неможливо детально встановити на яку суму заборгованості, які проценти було нараховано. Дані документи містять лише загальні суми, що унеможливлює дійти розуміння та логіки нарахування позивачем таких процентів. Враховуючи вищезазначене, розрахунок заборгованості, доданий до позовної заяви не є належним, достовірним та достатнім доказом, оскільки він не містить належного обґрунтування, обчислення та підрахунку заборгованості за кредитом, що унеможливлює встановити правильність та точність такої заборгованості відповідача. Окрім того, представник відповідача просила стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір пропорційно до задоволених вимог, виходячи з суми 15200 грн, в розмірі 757 грн. До відзиву представником відповідача було додано документи, що підтверджують наявність у [PERSON] статусу військовослужбовця ЗСУ, проходження ним військової служби та наявність захворювання у зв`язку з проходженням військової служби (а.с.51-62). 03.11.2025 від представника відповідача до суду надійшли заперечення на відповідь на відзив, відповідно до яких представник відповідача просила прийняти до уваги заперечення та відзив на позовну заяву та задовольнити позовні вимоги частково. У своїх запереченнях [PERSON] вказала, що спірний кредит був оформлений онлайн через мережу інтернет (про що також вказує представник Позивача), шляхом заповнення стандартних даних, які вимагаються при оформленні подібних домовленостей, де не відбувалось фізичного особистого спілкування Позичальника з Кредитором та відповідно можливості/форми повідомити про дану пільгу у Відповідача саме при оформленні кредиту не було. Крім того, до відзиву долучені необхідні докази на підтвердження статусу військовослужбовця Відповідача [PERSON] , із зазначенням періоду його військової служби під час мобілізації. Отже, на час укладення кредитного договору 08.04.2024, в період виконання його умов, а також станом на момент розгляду справи в суді на Відповідача поширюються пільги, передбачені пунктом 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовці та членів їх сімей», тобто до нього не може застосовуватися відповідальність у виді штрафних санкцій та пені за невиконання зобов`язань за користування кредитом, а також відсутній обов`язок щодо сплати процентів за користування кредитом. Відтак відсутні правові підстави для стягнення з нього на користь позивача нарахованих відсотків в сумі 45600 грн. Такий висновок цілком узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 14.05.2021 року у справі № 502/1438/18. Також, до відзиву додано всі належні, достовірні та достатні докази на підтвердження права Відповідача про застосування до нього пільги щодо списання/звільнення від сплати процентів за користування кредитом на гарантованій частиною 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» підставі. У зв`язку з цим, просить Суд сприяти дотриманню гарантованих прав та гарантій військовослужбовців, які роками відстоюють та захищають незалежність України у важкій та кривавій боротьбі з агресором, щодня покладаючи своє здоров`я та життя та не ґрунтуватись формальними переконаннями, про які описує позивач у відповіді на відзив про неналежне повідомлення його щодо наявності пільги, враховуючи умови війни, в яких перебував та донині перебуває відповідач. А доданий до відповіді на відзив додатковий розрахунок заборгованості у своєму форматі, трактуванні та вигляді нічим не відрізняється від розрахунку, який вже був долучений. Дані, викладені в додатковому розрахунку є аналогічно незрозумілими та необґрунтованими, з них неможливо детально встановити: на яку суму заборгованості, які проценти нараховувались, Дані документи містять лише загальні суми, без колонок «%» та без колонок «сума, на яку нараховується %», що унеможливлює дійти розуміння та логіки нарахування позивачем таких процентів. До наданих заперечень представником відповідача додано копію посвідчення офіцера та копію заяви повідомлення (а.с.95-98). ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ, ЗАЯВИ ТА КЛОПОТАННЯ. 23.05.2025 ухвалою судді відкрито провадження у справі. Визначено розгляд справи провести за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику сторін за наявними у справі матеріалами 18.09.2025 о 13:00. Представник позивача за довіреністю Кудіна А.В. в позовній заяві просила розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження на підставі наявних у справі матеріалів. Ухвала про прийняття позовної заяви та відкриття провадження у справі, а також копія позовної заяви з додатками були надіслані відповідачу рекомендованим листом за зареєстрованим місцем проживання, яке підтверджено довідкою виконавчого комітету Жмеринської міської ради Вінницької області (а.с.52). Однак, 21.05.2025 на адресу суду повернувся конверт із відміткою на довідці Укрпошти про причини повернення «адресат відсутній за вказаною адресою», що стверджується рекомендованим повідомленням «УКРПОШТА» №0610253235902 (а.с.55-56). 18.09.2025, 02.10.2025, 24.10.25 розгляд справи було відкладено. 22.10.2025 на адресу суду від представника відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву (а.с.48-50). 30.10.2025 від представника позивача надійшла відповідь на відзив (а.с.73-80). 03.11.2025 від представника відповідача до суду надійшли заперечення на відповідь на відзив (а.с.89-92). 24.11.2025 за клопотанням представника позивача у АТ КБ «ПриватБанк» витребувано докази. Розгляд справи відкладено на 15.01.2026. У визначений судом строк сторони клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін не заявляли, заперечень проти розгляду справи в спрощеному порядку до суду не надходило. З огляду на вищезазначене суд, на підставі частини п`ятої статті 279 ЦПК України розглянув справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідно до положень частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ. 08.02.2024 між ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» та [PERSON] укладено Кредитний договір № 13878-04/2024, який підписано електронним підписом позичальника. Відповідно до умов якого Товариству надає Клієнту фінансовий кредит в розмірі, на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених Договором. Також відповідачем були підписані Графік платежів та Паспорт споживчого кредиту, як складові частини договору. Відповідно до п. 1 Кредитного договору, Товариство надає фінансовий кредит в розмірі 15200 грн на 120 днів, процентна ставка становить 2,50% в день, кредит надається Клієнту в безготівковій формі на рахунок Клієнта на платіжну картку № [NUMBER] хх-хххх-1348 (а.с.6-11 на звороті) 08.04.2024 18:05:00 кредитні кошти в розмірі 15200,00 грн були зараховані на карту відповідача (маска карта [NUMBER] ), що підтверджується довідкою сервісу онілайн платежів iPay.ua (а.с.12). 21.10.2024 між ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» та ТОВ «ФК«ЄАПБ» укладеного Договір факторингу №21102024, відповідно до якого ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» передає за плату ТОВ «ФК «ЄАПБ» права вимоги за кредитними договорами, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі, в тому числі і до відповідача у відповідності до умов якого позивач набув права грошової вимоги за указаним Кредитним договором до відповідача на суму на суму 60800 грн, де 15200 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 45600 грн за відсотками (а.с.13-17). Відповідно до розрахунку заборгованості за Кредитним договором № 13787-04/2024, станом на 21.10.2024 відповідач заборгував позивачу 60800 грн, де 15200 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 45600 грн за відсотками (а.с.18-19; 85-88). З моменту отримання права вимоги до відповідача, позивачем не здійснювалось нарахування штрафних санкцій та відсотків. ТОВ «ФК «ЄАПБ» є юридичною особою та основним видом фінансових послуг, які має право здійснювати фінансова компанія без отримання ліцензії та/або дозволів відповідно до законодавства- факторинг (а.с.21-28). Відповідно до листа від 17.10.2024 АТ КБ «Приват Банк» на виконання вимог ухвали суду від 24.11.2025, надало суду інформацію про те, що станом на 08.04.2024 на ім`я [PERSON] відкрито рахунок у АТ КБ «ПриватБанк» [NUMBER] , на який 08.04.2024 зараховані кошти в сумі 15200 грн (а.с.116-117), що також не заперечується відповідачем. Матеріалами справи підтверджується, що кредитний договір було укладено на підставі вільного волевиявлення На підтвердження своєї обізнаності про умови кредитування поставив свій підпис у кредитному договорі, тим самим підтвердивши отримання та ознайомлення з інформацією про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, наданого згідно з обраними умовами кредитування. З огляду на зазначене, з урахуванням встановлених судом обставин справи та досліджених доказів суд доходить висновку про укладення та підписання [PERSON] кредитного договору; невиконання ним, як позичальником своїх зобов`язань щодо повернення отриманих в борг коштів та наявності у нього боргових зобов`язань перед ТОВ «ФК «ЄАПБ», яке набуло прави вимоги за кредитним договором. Оцінюючи вищеперераховані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів відповідно до вимог статті 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд згідно з положеннями статей 77, 78, 79, 80 цього ж Кодексу вважає ці докази належними, допустимими, достовірними та достатніми, оскільки вони містять інформацію щодо предмета доказування, одержані у встановленому законом порядку, на їх підставі можна встановити дійсні обставини справи, а також у своїй сукупності вони дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. АРГУМЕНТИ НА СПРОСТУВАННЯ ЗАПЕРЕЧЕНЬ ВІДПОВІДАЧА. ЩОДО НАРАХУВАННЯ ВІДСОТКІВ ТА ПРОЛОНГАЦІЇ КРЕДИТНОГО ДОГОВОРУ. Відповідач, укладаючи кредитний договір з ТОВ «АВАНС КРЕДИТ», погодився на наступні умови, передбачені кредитним договором. Відповідно до умов якого Товариству надає Клієнту фінансовий кредит в розмірі, на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених Договором. Також відповідачем був підписаний Паспорт споживчого кредиту, як складова частина договору. Відповідно до п. 1 Кредитного договору, Товариство надає фінансовий кредит в розмірі 15200 грн на 120 днів, процентна ставка становить 2,50% в день, кредит надається Клієнту в безготівковій формі на рахунок Клієнта на платіжну картку № [NUMBER] хх-хххх-1348 (а.с.6-11 на звороті). Таким чином, Сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення такого Договору на таких умовах шляхом підписання Договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Позичальник погодився на умови визначені Договором зокрема і щодо нарахування відсотків у випадку прострочення повернення кредиту. Підписавши Кредитний договір, відповідач посвідчив свою обізнаність та згоду з його умовами. При укладенні Кредитного договору волевиявлення сторін було вільним та відповідало їх внутрішній волі, правочин вчинено у формі, встановленій законом, та був спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлений ним, а саме отримання кредитних коштів Позичальником. Відповідач з власної ініціативи звернувся за отриманням кредиту до вільно обраної ним фінансової установи, отримавши від останньої всю, передбачену законодавством інформацію, перед укладанням Кредитного договору, тому твердження представника відповідача про незаконність нарахування процентів є необґрунтованими. Окрім того, за весь період перебування права вимоги по Кредитному договору у ТОВ «ФК «ЄАПБ», позивач не здійснював жодних додаткових нарахувань і не застосовував жодних штрафних санкцій до відповідача. ЩОДО НАРАХУВАННЯ ВІДСОТКІВ ВІЙСЬКОВОСЛУЖБОВЦЯМ. Оскільки, Позичальник погодився на умови визначені Договором щодо нарахування відсотків у випадку прострочення повернення кредиту, твердження Відповідача щодо списання нарахованих процентів є необґрунтованим, оскільки заборгованість була нарахована не Позивачем, а первісним кредитором за укладеним договором та з моменту отримання права вимоги до відповідача за Договором факторингу, позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Представник відповідача посилається на те, що позивач є військовослужбовцем та, відповідно, відсотки за кредитом не підлягають нарахуванню, однак не звертає увагу за яких умов це відбувається. Відповідно до частини 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовцям, призваним на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, на весь час їх призову, а військовослужбовцям під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, які перебували або перебувають безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (житлового будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля. Підставами для отримання пільг військовослужбовцями під час дії особливого періоду є: 1. Для військовослужбовців, призваних на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період довідка за формами 5 або 6 Інструкції з діловодства у Збройних Силах України, затвердженої наказом Генерального штабу Збройних Сил України від 07.04.2017 № 124 (далі Інструкція) та витяг із наказу або довідка про призов військовозобов`язаного або резервіста на військову службу за призовом від час мобілізації, на особливий період, видана територіальним центром комплектування та соціальної підтримки (раніше військовим комісаріатом), військовою частиною, органом військового управління, військовим навчальним закладом, установою та організацією Збройних сил України. 2. Для військовослужбовців, які проходять військову службу всіх видів, передбачених частиною шостою статті 2 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу (крім осіб, зазначених в пункті 1 цього листа), які брали або беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, які перебували або перебувають безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів довідки за формами 5 або 6 Інструкції та довідка за формою, яка встановлена додатком 4 до Порядку надання та позбавлення статусу учасника бойових дій осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередньо участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення чи у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій 4 та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.08.2014 №413. Отже, військовослужбовці, які надали вищезазначені документи мають право на пільги, визначені пунктом 15 статті 14 Закону про захист військовослужбовців. Слід наголосити на тому, що саме у разі надання вищезазначених документів, відповідач має право на пільги, тобто в даному випадку відповідач мав повідомити первісного кредитора, що він є військовослужбовцем та надати відповідні документи щодо застосування відповідної пільги. Натомість твердження представника відповідача про обізнаність первісного кредитора щодо його статусу військовослужбовця не підтверджено жодними доказами. Національний банк України у своєму листі від 02 вересня 2014 року № 18-112/48620 надав роз`яснення, що для звільнення від нарахування штрафів, пені та відсотків за користування кредитом мобілізовані позичальники повинні надати банку перелік документів, встановлений листом Міністерства оборони України від 21 серпня 2014 року № 322/2/7142. Такими документами є: військовий квиток, в якому у відповідних розділах здійснюються службові відмітки, або довідка про призов військовозобов`язаного на військову службу, видана військовим комісаріатом або військовою частиною, а для резервістів витяг із наказу або довідка про зарахування до списків військової частини, які видаються військовою частиною. Отже, в даному випадку відсутні підстави про наявність підстав для застосування до спірних правовідносин частини 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», оскільки Відповідач не надав первісному кредитору вищезазначені документи. МОТИВИ СУДУ, НОРМИ ПРАВА ЗАСТОСОВАНІ СУДОМ. За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. У силу ч. 1 ст. 638 ЦК України, договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. За правилом частини першої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч. 2 ст. 639 ЦК України). Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі. Верховним Судом у постанові від 12.01.2021 по справі № 524/5556/19, наголошено, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК). Згідно з матеріалами справи, між Первісним кредитором та Відповідачем було укладено кредитний договір в електронній формі, підписання якого здійснювалося шляхом застосування електронного підпису Відповідача. Зазначений підпис було сформовано із використанням одноразового ідентифікатора, направленого на номер мобільного телефону, зазначений Відповідачем під час укладення договору. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Згідно із п. 5 ч. 1ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Як визначено у ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Наслідки порушення договору позичальником передбачені у ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. За змістом статті 1056-1 ЦК України, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі. Як визначено ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час, крім випадків, установлених законом про банки і банківську діяльність. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Відповідно до ч.1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Як визначено ч.1 ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до положення ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Усупереч умов укладеного кредитного договору, зобов`язання щодо повернення кредитних коштів та сплати процентів у повному обсязі у строки і на умовах, передбачених договором, відповідач [PERSON] належним чином не виконував, у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Виконання зобов`язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов`язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов`язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін. Матеріалами справи встановлено, що відповідач, підписавши електронний договір погодився на умови, визначені в ньому, зокрема і щодо сплати процентів за користування кредитом. У Кредитному договорі, підписаному відповідачем, прямо зазначено, що Відповідач підтверджує, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, які розміщені на сайті Первісного кредитора, а також отримав від Первісного кредитора до укладення Кредитного договору інформацію, зазначену в ч. 2 ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». Правила надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту фінансового кредиту є публічною пропозицією (офертою), у розумінні ст. ст. 641, 644 ЦК України, на укладення договору кредиту, та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору та знаходяться у загальному доступі в мережі інтернет. Жодних заперечень щодо змісту та/чи умов Правил надання кредиту відповідачем при укладенні Кредитного договору висловлено не було. Ніяких застережень або зауважень з боку Відповідача, щодо неповного розуміння змісту Кредитного договору або незгоди з умовами Кредитного договору та/або додаткових угод (при їх наявності) під час їх підписання, до суду зі сторони Відповідача не надавалося. Слід зазначити, що у випадку неповного розуміння умов Кредитного договору у відповідача була можливість відмовитися від підписання Кредитного договору, якою він не скористався. Відтак, з огляду на свободу договору, яка передбачена статтею 6, 627 ЦК України, сторони на власний розсуд визначили строк кредитування, а також передбачили право кредитора у випадку прострочення погашення кредиту, нараховувати проценти і за період прострочення. При цьому спірний договір кредиту та його умови в судовому порядку не оскаржувались, не визнавалися недійсними, а тому є такими, що відповідають волевиявленню сторін та відповідно до статей 628, 629 ЦК України обов`язковими до урахування. Представником відповідачем не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про сплату ним заборгованості чи про причини несвоєчасного погашення заборгованості за кредитним договором у добровільному порядку. Суду не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про наявність підстав звільнення відповідача від відповідальності за порушення зобов`язання, що відповідає положенням ст. 617 ЦК України. Згідно з п.1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст.516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У постанові від 22 вересня 2021 року у справі № 463/3724/18 (провадження № 61-4970св21) Верховний Суд зробив висновок про те, що формування змісту та обсягу позовних вимог є диспозитивним правом позивача. Кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, а також предмет та підстави позову, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів. У постанові Верховного Суду від 14 вересня 2021 року у справі № 910/14452/20 зазначено, що Верховний Суд неодноразово наголошував на необхідності застосування категорій стандартів доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Верховного Суду від 02 жовтня 2018 року у справі № 910/18036/17, від 23 жовтня 2019 року у справі № 917/1307/18, від 18 листопада 2019 року у справі № 902/761/18, від 04 грудня 2019 року у справі № 917/2101/17). Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19). Згідно із ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу. Рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Краска проти Швейцарії» від 19 квітня 1993 року визначено, що ефективність справедливого розгляду досягається тоді, коли сторони процесу мають право представити перед судом ті аргументи, які вони вважають важливими для справи. При цьому такі аргументи мають бути «почуті», тобто ретельно розглянуті судом. Іншими словами, суд має обов`язок провести ретельний розгляд подань, аргументів та доказів, поданих сторонами. Отже наявними в матеріалах справи письмовими доказами підтверджується факт укладення Відповідачем кредитного договору, зазначеного в позові, та факт існування заборгованості внаслідок неналежного виконання Відповідачем своїх обов`язків по поверненню кредитних коштів. Надані позивачем докази укладення кредитного договору та отримання відповідачем кредитних коштів є належними, допустимими, достовірними та Відповідачем спростовані не були всупереч вимог ст. ст. 12, 81 ЦПК України. Відповідач в порушення вимог Кредитного договору та норм ЦК України, не виконав взяті на себе зобов`язання ні перед первісним кредитором, ні перед позивачем, а тому приходить до висновку про повне задоволення позову. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ МІЖ СТОРОНАМИ. Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України документально підтверджені судові витрати позивача, понесені ним при подачі позовної заяви до суду (а.с.5) підлягають стягненню з відповідача в повному розмірі. На підставі викладеного,

Outcome: approved