Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-14 00:00:00

Представник позивача 14.10.2025 через підсистему «Електронний суд» звернувся до суду з даною позовною заявою, в якій просить суд: позбавити відповідачку батьківських прав щодо її дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] ; звільнити позивача від сплати судового збору відповідно до п. 14 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір», оскільки виконавчий комітет Таращанської міської ради, будучи органом опіки і піклування, виступає із заявою про захист прав малолітніх дітей. Обґрунтування позиції позивача Представник позивача в обґрунтування позовної заяви зазначає, що рішенням Таращанського районного суду Київської області від 28.03.2024 у справі ЄУН 379/185/24 малолітні діти [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , відібрані від матері без позбавлення її батьківських прав. Відповідно до рішення відділу СЗН Таращанської міської ради від 16.08.2023 № 42-д та наказу КЗ «ЦНСП» Таращанської міської ради від 16.08.2023 № 433/1 відповідачці фахівцями із соціальної роботи надається соціальна послуга соціального супроводу сімей, яка спрямована на мінімізацію складних життєвих обставин та створення умов реінтеграції дітей в біологічну сім`ю. Протягом усього періоду надання соціального послуги співпраця з відповідачкою не відбулася, оскільки вона постійно змінювала місце перебування, лише на нетривалий період поверталася до свого місця проживання в с. Калинове. План соціального супроводу, спрямований на мінімізацію складних життєвих обставин для створення умов для реінтеграції дітей в біологічну сім`ю відповідачка не виконала. [PERSON] не зверталася до відділу «Служба у справах дітей та сім`ї» з питанням про повернення їй дітей, не заявляла про бажання турбуватися про них, коштів на утримання протягом року опікуну не надавала, аліменти не сплачувала. Поведінка та спосіб життя відповідачки свідчать про те, що вона свідомо порушує батьківські обов`язки, злісно не виконує вимоги та рекомендації органу оіпки і піклування. Відповідачка у встановлений судом строк відзив на позовну заяву не подала. Процесуальній дії у справі 16.10.2025 судом, з відділу реєстрації місця проживання управління «ЦНАП» виконкому Таращанської міської ради, на виконання вимог ч. 6 ст. 187 ЦПК України, отримано інформацію щодо зареєстрованого місця проживання (перебування) відповідачки. Ухвалою суду від 17.10.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче судове засідання на 10.11.2025. Ухвалою суду від 10.11.2025 закрито підготовче провадження, призначено справу до судового розгляду по суті на 22.12.2025, задоволено клопотання представника позивача про виклик свідків. Відповідно до наказу голови суду від 07.11.2025 № 25-В, головуючий суддя Зінкін В.І. з 24.11.2025 по 10.12.2025 перебував у щорічній відпустці. 22.12.2025 протокольною ухвалою суду судове засідання відкладено до 15.01.2026 у звязку з неявкою відповідачки. Представник позивача - [PERSON] у судовому засіданні позов підтримала у повному обсязі, прохала його задовольнити. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить суд їх задовольнити. Пояснила, що відповідачка не з`являлась у полі зору дітей. З вересня 2025 року по теперішній час відповідачка не приїжджала до с. Калинове, не цікавилась навчанням Злати. Відповідачка не має хвороб, які б перешкоджали опікуватися дітьми. До органів опіки не з`являлась і намірів повертати дітей не виявляла. В розмові колись казала, що дітям буда краще з опікунами. Батьківських почуттів відповідачка не має. Злата проживає у Калиновому з квітня 2024, а [PERSON] - з серпня 2024. Арсен зараз не ходе у дитячий садочок, оскільки відсутня група і до весни він буде вдома. Відповідачка у судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належно, причини своєї неявки в судове засідання суду не повідомила. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що вона проживає у с. Калиновому. [PERSON] не приділяє уваги дітям, не виховує їх, не допомагає матеріально. Відповідачка не проживає у селі, не цікавиться дітьми. [PERSON] отримує кошти за зниклого безвісті чоловіка і більш їй нічого не треба. Від [PERSON] не чула такого, що вона хоче повернути дітей. Вона не зміниться на краще. Житло вона не привела у порядок. Коли народився [PERSON] , то його виховував чоловік відповідачки, а не вона сама. В неї відсутні материнські почуття. Не чула щоб вона скучала. Їй цікаві гроші, а не діти. Якщо діти будуть повернуті відповідачці, вона все одно не зможе бути матір`ю. Діти живуть у с. Калинровому, дівчинка навчається у школі. Однак мати не цікавиться навчанням, у школу не ходить. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що вона вже два роки виховує дітей [PERSON] . Відповідачка не виявляє материнських почуттів. Коли свідок знаходилась у лікарні с [PERSON] , то з нею зв`язувалась [PERSON] , прохала повідомити показання лічильника. Станом здоров`я [PERSON] вона не цікавилася, а написала, що знову вагітна і знаходиться на зберіганні. Життя старшої доньки [PERSON] теж не цікавиться. [PERSON] діти не інтересують, а приходе в гості попити кави. [PERSON] не знає взагалі відповідачку. [PERSON] казала, що не збирається взагалі дітей забирати. Відповідачка дома не проживає, постійно їздить, працює «на трасі». Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що вона працює фахівцем із соціальної роботи КЗ «Центр надання соціальних послуг». З сім`єю [PERSON] укладений договір і розроблений план соціального супроводу. Однак сім`я не виконувала план, ні батько, ні мати. Потім батько був мобілізований і зник безвісті. [PERSON] казала, що дітям буде краще у опікунів. Місце перебування відповідачки не відомо. Вона не приводе до ладу будинок, не працевлаштовується. Відповідачка не зможе змінитися і бути повноцінною матір`ю. Жодних почуттів до дітей вона не виявляла. Відповідачці подобається її спосіб життя. Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Стаття 280 ЦПК України визначає, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки відповідачка в судове засідання не з`явилася, будучи належно повідомленою про дату, час і місце судового розгляду, причини своєї неявки в судове засідання суду не повідомила, відзив на позовну заяву не подала, водночас, сторона позивача не заперечує щодо заочного вирішення справи, - є всі передбачені законом підстави для проведення заочного розгляду даної справи. Ухвалою суду від 15.01.2026, занесеною до протоколу судового засідання, постановлено провести заочний розгляд даної цивільної справи. Зі змісту положень статті 281 ЦПК України вбачається, що заочний розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою. У зв`язку з ненаданням відповідачем у встановлений судом строк без поважних причин відзиву на позовну заяву, суд вирішує справу за наявним матеріалами, що відповідає положенню частини восьмої статті 178 ЦПК України. Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин Відповідачка є матір`ю [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с.6,8). Відомості про батька [PERSON] при державній реєстрації її народження, записані зі слів матері відповідно до частини 1 статті 135 Сімейного кодексу України, що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини 1 статті 135 Сімейного кодексу України № 00019927056 (а.с.7). Відповідно до рішення відділу соціального захисту населення Таращанської міської ради від 16.08.2023 № 42-д та наказу КЗ «ЦНСП» Таращанської міської ради від 16.08.2023 № 433/1 сім`я [PERSON] та [PERSON] отримує соціальну послугу соціального супроводу сімей, які перебувають в складних життєвих обставинах (а.с.10 на звороті-11). Рішеннями виконавчого комітету Таращанської міської ради від 09.05.2024 № 162-VІІІ та № 163-VІІІ [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , надано статус дітей, позбавлених батьківського піклування (а.с.8 на звороті-9). Відповідно до рішень виконавчого комітету Таращанської міської ради від 21.05.2024 № 180-VІІІ та № 181-VІІІ [PERSON] , жительку с. Калинове Білоцерківського району Київської області, призначено опікуном над малолітніми дітьми [PERSON] та [PERSON] (а.с.9 на звороті-10). У зв`язку з ухиленням від виконання батьківських обов`язків [PERSON] та [PERSON] фахівцями із соціальної роботи КЗ «ЦНСП» Таращанської міської ради надається соціальна послуга соціального супроводу сімей, які перебувають в складних життєвих обставинах. Співпраця з батьками відсутня, оскільки [PERSON] , який є батьком малолітнього [PERSON] , з 28.12.2024 мобілізований та нині перебуває на військовій службі в Збройних Силах України, мати дітей [PERSON] не працевлаштована, постійно змінює місце перебування, лише на нетривалий період повертається до свого місця проживання в с. Калинове, що унеможливлює надання сім`ї соціальних послуг. [PERSON] не прикладає зусиль для створення умов для повернення дітей та їх виховання у родинному середовищі. В ході останнього візиту в сім`ю 08.05.2025 по [ADDRESS] , фахівцям з соціального супроводу з`ясовано, що [PERSON] перебуває на лікуванні вдома, найближчим часом планує повертатися у військову частину. Умови проживання в будинку незадовільні, навколо помешкання територія не впорядкована, рекомендації, надані фахівцем із соціальної роботи, не виконувались. Надання батькам соціальної послуги спрямовано на мінімізацію складних життєвих обставин та створення умов для реінтеграції дітей в біологічну сім`ю. Проте план соціального супроводу не виконаний, умови для повернення дітей у біологічну сім`ю не створені. За весь період перебування дітей в сім`ї опікуна [PERSON] , батьки не зверталися до відділу «Служба у справах дітей та сім`ї» Таращанської міської ради щодо повернення їм дітей, не виявляли бажання турбуватися про їх фізичний та духовний розвиток, не надавали коштів на утримання, аліменти не сплачували. Зі слів опікуна дітей [PERSON] , мати зрідка відвідувала дітей, але не проявляла щодо них особливої турботи, не завжди цікавилась станом їхнього здоров`я, розвитком та навчальними успіхами. Питання про стан виконання батьківських обов`язків [PERSON] та [PERSON] неодноразово розглядалося на засіданні комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Таращанської міської ради. Проте батьки жодного разу на засідання комісії не з`явилися. Протягом року [PERSON] не виконувала план соціального супроводу та рекомендації фахівця із соціальної роботи, не працевлаштувалася для покращення матеріального становища сім`ї, не створила умов для повернення дітей у сім`ю. Опікун дітей [PERSON] не чинила та не чинить перешкод у спілкуванні дітей з матір`ю, однак мати не бажає брати участі у вихованні сина та дочки, не проявляє інтересу до них. Відповідно до довідки-характеристики, виданої 14.05.2025 в.о. старости Калиновецького старостинського округу, [PERSON] зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] перебуває на військовій службі, на даний час на лікуванні. [PERSON] непрацевлаштована, постійного доходу не має. У будинку відсутні умови для проживання, безлад, подвір`я заросло бур`янами та хмизом, відсутні продукти харчування та необхідні речі (а.с.12). За інформацією Калиновецького ліцею відділу освіти Таращанської міської ради від 19.05.2025 [PERSON] навчається в 3 класі, навчанням та вихованням дитини займається її опікун [PERSON] , яка тісно співпрацює з класним керівником та адміністрацією ліцею. Мати дитини [PERSON] не цікавиться успіхами та шкільним життям дочки, до навчального закладу не телефонувала і не приходила (а.с.11 на звороті). [PERSON] була запрошена на засідання комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Таращанської міської ради, яке відбулося 15.05.2025, проте не виявила бажання бути присутньою на ньому і повідомила, що немає ні можливості, ні бажання повертати дітей та вважає, що для повноцінного розвитку їм краще продовжувати перебувати в сім`ї опікуна [PERSON] . Згідно висновку, затвердженого рішенням виконавчого комітету Таращанської міської ради від 22.05.2025 № 255-VIII, виходячи з інтересів дитини, орган опіки і піклування виконавчого комітету Таращанської міської ради вважає доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , стосовно малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (а.с.16). Мотиви, з яких виходив суд, застосовані норми права та висновки суду Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. За положенням статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно ст. 5 Сімейного кодексу України(далі - СК України) держава охороняє сім`ю, дитинство, материнство, батьківство, забезпечує охорону прав матері та батька, створює умови для зміцнення сім`ї. Держава забезпечує пріоритет сімейного виховання дитини. Ніхто не може зазнавати втручання в його сімейне життя, крім випадків, встановлених Конституцією України. Відповідно до ст. 150 СК Українибатьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства»визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та людської гідності. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 СК Українимати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по виханню дитини. Відповідно п. 16 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав»ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Таке рішення має бути прийнято з метою захисту інтересів неповнолітньої дитини, яка фактично позбавлена його батьківського піклування. Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК Українидозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграф 57, 58). Статтею 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІпередбачено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 березня 2019 року (справа № 631/2406/15-ц провадження № 61-36905св18). За таких обставин, з урахуванням пояснень представника позивача, свідків, суд приходить до висновку, що [PERSON] фактично самоусунулася від виконання батьківських обов`язків по відношенню до малолітніх дітей, не цікавилася і не цікавиться їх життям та здоров`ям, не надає матеріальної допомоги на їх утримання, не спілкується, не турбується про їх моральний стан, тобто не виявляє до дітей жодного інтересу. Зазначені факти, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення відповідачки від виховання дітей, свідомого нехтування нею своїми обов`язками, що підтверджує відсутність серйозного ставлення її до своїх батьківських обов`язків. Небажання відповідачки виконувати батьківські обов`язки та легковажне ставлення щодо факту позбавлення її батьківських прав у відношенні дітей, що виразилося у відсутності будь-яких заперечень щодо задоволення позову, ігнорування явки до суду, свідчить про небажання змінитися та змінити спосіб свого життя, в зв`язку з чим суд приходить до висновку про свідоме нехтування нею своїми батьківськими обов`язками та, відповідно, про необхідність позбавлення її батьківських прав у відношенні її малолітніх дітей. Розподіл судових витрат Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Частиною 1 статті 131 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Позивач, на підставі п. 12 ч. 2 ст. 3, п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», звільнений від сплати судового збору. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Отже, з відповідачки підлягає стягненню судовий збір на користь держави у розмірі 1 211,20 грн. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved