Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини, вказуючи на те, що 17 січня 2025 року між ним та відповідачкою було укладено шлюб від якого в них народився син - [PERSON] [INFO] , який проживає з ним. Він з відповідачкою до реєстрації шлюбу також мешкав однією сім`єю, але після реєстрації шлюбу і народження дитини їхні відносини різко погіршилися, відповідачка з травня місяця не мешкає з ним однією сім`єю, на даний час проживає в м. Бориславі. Сина [PERSON] відповідачка залишила йому, в зв`язку з чим він повністю займається вихованням та утриманням дитини, мати ніякої участі не приймає, навіть не цікавиться станом здоров`я дитини, її розвитком, потребами. Також йому відомо, що на даний час відповідачка має стосунки з іншим чоловіком. Вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить його інтересам, вони тривалий час не проживають разом, припинили шлюбно-сімейні відносини остаточно і у подальшому їх сім`я збережена бути не може. Згідно акту обстеження умов проживання, виданого 06.10.2025 року, він проживає з сином за адресою: [ADDRESS] , сім`я є неповною, він сам виховує сина, належним чином дбає про нього, дитина забезпечена повним доглядом. Мати з сім`єю не проживає, станом на 06 жовтня 2025 року батько проживає з сином. Збільшивши позовні вимоги, просить суд розірвати шлюб між ним та відповідачкою; визначити місце проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] разом з батьком [PERSON] , [INFO] , як основним та єдиним утримувачем, та таким, що самостійно виховує та утримує дитину за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ухвали судді від 28.10.2025 року по справі відкрите загальне позовне провадження у справі, призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 11.12.2025року закрито підготовче судове засідання, справу призначено до судового розгляду. Позивач надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримує. Відповідачка надала заяву в якій просила справу розглядати у її відсутність, на даний час проти задоволення позову не заперечує, оскільки проживає з іншим чоловіком і не має наразі можливості забрати до себе дитину. У разі поліпшення житлових умов і зміни обставин життя обов`язково забере дитину до себе. Від представника органу опіки та піклування виконавчого комітету Бориславської міської ради - Подставек Г. надійшла заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримують та визнають. Оскільки, відповідно до вимог ч. 2 ст.279 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого висновку. Судом встановлено, що 17 січня 2025 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб у Дрогобицькому відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Дрогобицькому районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, актовий запис №24 (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] ). Від даного шлюбу сторони мають сина - [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] ). Суду наданий Акт фактичного проживання сім`ї №125 від 02.10.2025 року складений комісією в складі старости с.Уріж, с.Винники, с. Мокряни та с.Підмонастирок [PERSON] та сусідів: [PERSON] , [PERSON] про те, що [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , але фактично проживає у [ADDRESS] , спільно з сином [PERSON] , [INFO] . Суду представлений акт обстеження умов проживання від 06.10.2025, складений посадовими особами служби у справах дітей виконавчого комітету Бориславської міської ради, в якому вказано, що дитина [PERSON] [INFO] проживає з татом [PERSON] , [INFO] за адресою: [ADDRESS] . Для виховання та розвитку дитини створено такі умови: дитина має окреме спальне місце для сну, шафу для одягу, куток дозвілля. Стосунки традиції сім`ї - сім`я не повна, [PERSON] проживає разом зі своїм сином [PERSON] за вищевказаною адресою. Батько самостійно виховує та належним чином дбає про сина, мати з сім`єю не проживає. Суду також представлена Довідка про психологічну характеристику дитини, видана психологом [PERSON] 26.09.2025 року за в якій вказано, що [PERSON] [INFO] відповідає віковим нормам, догляд та виховання забезпечує батько, що позитивно впливає на психологічний стан та гармонійний розвиток дитини. Мати участі у вихованні дитини не приймає. З наданої Довідки-характеристики виданої 25.09.2025 року лікарем [PERSON] вбачається, що батько [PERSON] належним чином дбає про здоров`я та розвиток сина [PERSON] , [INFO] , регулярно відвідує з дитиною медичні огляди, своєчасно забезпечує виконання рекомендацій лікаря, створює умови для повноцінного харчування, відпочинку та розвитку. Мати дитини - [PERSON] у медичному забезпеченні та питаннях здоров`я участі не бере, інтересу до стану здоров`я дитини не проявляє. Згідно Витягу з інформаційно-аналітичної системи «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості» [PERSON] [INFO] не має незнятої чи непогашеної судимості. Згідно ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно до ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ст.112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст.114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Як встановлено, сторони припинили сімейно-шлюбні, родина розпалась остаточно і у подальшому збережена бути не може. Враховуючи вищевикладене, а також те, що відповідачка визнала позовні вимоги, та підтвердила, що проживає з іншим чоловіком в наданій суду заяві, суд вважає неможливим в подальшому зберегти сім`ю, оскільки шлюб сторін носить формальний характер, а тому повинен бути розірваний. Відповідно до частин першої, другої статті 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Відповідно до ч.4 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Місце проживання дитини цього віку визначається за згодою батьків. При цьому не має значення, чи знаходяться батьки у шлюбі між собою, чи проживають вони спільно. Крім того, питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватися не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все з урахуванням прав та законних інтересів дитини - її права на належне батьківське виховання, яке повною мірою може бути забезпечене тільки обома батьками; права на безперешкодне спілкування з кожним з батьків, здійснення обома батьками якого є запорукою нормального психічного розвитку дитини. Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Окрім прав батьків щодо дітей, діти теж мають рівні права та обов`язки щодо батьків (стаття 142 СК України), у тому числі, й на рівне виховання батьками. У справі «Хант проти України» вказано, що права дитини мають перевагу над правами батьків. Так, 11 липня 2017 року Європейським Судом з прав людини (далі - ЄСПЛ) було винесено рішення у справі «М.С. проти України», у якому йдеться визначення «інтересів дитини», їх місця у взаємовідносинах між батьками. При цьому ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є не благонадійним. У всіх рішеннях, що стосується дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення. Аналіз вищезазначених норм права дає підстави для висновку, що рівність прав батьків витікає з прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, і у першу чергу повинні бути визначені інтереси дитини у ситуації спору, а вже тільки потім права батьків. Частиною 5 ст.19 СК України передбачено, що орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд, оцінивши обставини справи, приходить до висновку, що позивачем надано суду достатньо доказів, що підтверджують свідоме ухилення відповідачки від виконання своїх батьківських обов`язків та її небажання виховувати дитину, що остання сама підтверджує у наданій письмовій заяві, де зазначає, що перебуває у відносинах з іншим чоловіком і визнає, що дитина перебуває на вихованні та утриманні батька, в зв`язку з чим, позовні вимоги підлягають задоволенню. Крім того, з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, які складаються з суми сплаченого позивачем судового збору в розмірі 2422 грн. 40 коп.

Outcome: approved