Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-13 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до ТОВ "Південь Агро Інвест" про розірвання договору оренди землі, стягнення пені та індексації, за 2022-2024 р.р. В подальшому позивачка уточнила, збільшила свої позовні вимоги, просила стягнути орендну плату за 2025, в сумі 22373,88 грн., пеню, в сумі 1364,57 грн. та індексацію, в сумі 1422,44 грн. Позовні вимоги мотивовано тим, що вона є власником земельних ділянок з кадастровими номерами 4825486300:07:000:0321, 4825486300:01:000:0683, 4825486300:05:000:0415, 4825486300:01:000:1422, що знаходяться в межах Синюхино-Брідської сільської ради Первомайського району Миколаївської області з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. 17.06.2008 між нею та ПСП ім. Т.Г. Шевченко було укладено договір оренди землі № 040802200422, державну реєстрацію права оренди якого було проведено у державному реєстрі іншого речового права за номерами 21154043, 21152256,21152753, 21153705 від 22.06.2017. Згодом, у 2017/2018 між нею та ПСП ім. Т.Г. Шевченко і новим орендарем ТОВ "Південь Агро Інвест" було підписано додаткову угоду, копію якої їй не надано, в якій було змінено орендаря та збільшено розмір орендної плати, а саме, в розмірі 22373,88 грн. за рік. Крім того, додатковою угодою було визначено, що строк сплати орендної плати вносить орендарем не пізніше 01 вересня поточного року (п. 4.5 Додаткової угоди). Однак, сплата орендної плати здійснювалась у безготівковій формі шляхом зарахування орендної плати на її картковий рахунок у АТ «ПриватБанк» із грубим порушенням строків сплати орендної плати у відповідності до умов Договорів оренди землі. Так, орендна плата за 2022 рік була зарахована на її картковий рахунок 19.05.2023; орендна плата за 2023 рік була зарахована на її картковий рахунок 15.12.2023; орендна плата за 2024 рік була зарахована на її картковий рахунок 06.09.2025, за 2025 орендна плата не виплачена, сума прострочення становить 61 день. Таким чином, беручи до уваги систематичне порушення відповідачем істотних умов договору, вважала що оспорюваний договір оренди землі слід розірвати, а відповідач повинен сплатити їй орендну плату за 2025, в сумі 22373,80 грн., пеню за порушення зобов`язання, в розмірі 7955,51 грн. та індексацію в розмірі 11192,50 грн., а всього зобов`язаний їй сплатити 41521,89 грн. Позивачка в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи була повідомлена у встановленому законом порядку, проте від представника позивача адвоката Єщенко О.В. до суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності позивача та його представника, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Представник відповідача адвокат Ряснянська І.С. в судове засідання не з`явилась, проте подала до суду заяву про розгляд даної справи у її відсутність, у задоволенні позовних вимог просила відмовити. Крім того, надала до суду відзив у якому, заперечуючи проти позовних вимог зазначила, що з урахуванням індексу інфляції та утриманого орендарем податок з доходів фізичних осіб та військового збору, суми, що підлягають до виплати позивачці: за 2022 рік становить 22 802,48 грн. (22 373,88 грн. + 5 952,18 грн.=28 326,06 *19,5:100=22 802,48 грн.), де 18 010,97 грн. оренда плата за Договором, 4 791,51 - індексація; за 2023 рік становить 18 926,61 грн. (22 373,88 грн. + 1 137,44 грн.=18 926,61 грн.*19,5:100=18 926,61 грн.), де 18 010,97 грн. орендна плата за Договором, 915,64 грн. індексація. за 2024 рік становить 20 168,73 грн. (22 373,88 грн.+2 680,44 грн.=20 168,73 грн.*19,5:100=20 168,73 грн.) де 18 010,97 грн. орендна плата за Договором, 2 157,76 грн. індексація. Всього за період 2022 2024 рр. 61 897,82 грн., з яких 54 032,91 грн. орендна плата за Договором, 7 864,91 грн.. Загальна сума за 2022 рік 22 373,87 грн., а з урахуванням індексації за 2022 рік 28 326,05 грн., (Індексація на суму 22 373,87 грн. [Сукупний індекс інфляції] = 101,30% ? 101,60% ? 104,50% ? 103,10% ? 102,70% ? 103,10% ? 100,70% ? 101,10% ? 101,90% ? 102,50% ? 100,70% ? 100,70% = 126,603% (за період Січень 2022 - Грудень 2022). [Сума індексації] = 22 373,87 грн. (сума орендної плати) ? 126,603% (сукупний індекс інфляції) / 100% - 22 373,87 грн. (сума орендної плати) = 5 952,18 грн.). Загальна сума за 2023 рік 22 373,87 грн., а з урахуванням індексації за 2023 рік 23 511,31 грн., (Індексація на суму 22 373,87 грн. [Сукупний індекс інфляції] = 100,80% ? 100,70% ? 101,50% ? 100,20% ? 100,50% ? 100,80% ? 99,40% ? 98,60% ? 100,50% ? 100,80% ? 100,50% ? 100,70% = 105,084% (за період Січень 2023 - Грудень 2023). [Сума індексації] = 22 373,87 грн. (сума орендної плати) ? 105,084% (сукупний індекс інфляції) / 100% - 22 373,87 грн. (сума орендної плати) = 1 137,44 грн.). Загальна сума за 2024 рік 22 373,87 грн., а з урахуванням індексації за 2024 рік 25 054,30 грн., Індексація на суму 22 373,87 грн. [Сукупний індекс інфляції] = 100,40% ? 100,30% ? 100,50% ? 100,20% ? 100,60% ? 102,20% ? 100,00% ? 100,60% ? 101,50% ? 101,80% ? 101,90% ? 101,40% = 111,980% (за період Січень 2024 - Грудень 2024). Сума індексації] = 22 373,87 грн. (сума орендної плати) ? 111,980% (сукупний індекс інфляції) / 100% - 22 373,87 грн. (сума орендної плати) = 2 680,43 грн.). Відповідно до п. 4.2. Додаткової угоди від 15.10.2018 р. з суми орендної плати за рік, Орендарем (ТОВ «Південь Агро Інвест»), як податковим агентом утримуються податки (збори), передбачені чинним законодавством. Позивачці до виплати за 2022 рік підлягає 22 802,45 грн., де 18 010,97 грн. орендна плата за Договором, 4 791,48 грн. індексація, за 2023 рік 18 926,61 грн. де 18 010,97 грн. - орендна плата за Договором, 915,63 індексація, за 2024 рік 20 168,71 грн., де 18 010,97 грн. орендна плата за Договором, 2 157,74 індексація. Разом за період з 2022 - 2024 рр. сума яка підлягає до виплати 61 897,77 грн., де 54 032,91 грн. орендна плата за Договором, а 7 864,84 грн. сума індексації з урахуванням індексу інфляції. За 2022 рік оренда плата, з урахуванням податків та зборів, була виплачена у розмірі 22 058,72 грн., за 2023 рік 22 058,72 грн., за 2024 рік 22 058,72 грн., що доводиться копіями платіжних інструкцій №3040 від 16.05.2023 р. (оренда за 2022 рік), №9147 від 15.12.2023 р. (оренда за 2023 р.), №3909 від 06.09.2024 р. (оренда за 2024 рік). Всього виплачена за період з 2022 - 2024 рр. орендна плата у сумі 66 176,16 грн. Таким чином, у ТОВ «Південь Агро Інвест» відсутня будь-яка заборгованість перед [PERSON] з орендної плати разом зі складовою її індексації, а навпаки за вказаний період існує переплата на суму 4278,39 грн. Отже, заявлений позивачкою розмір до стягнення у якості заборгованості по орендній платі (індексація), у розмірі 9770,06 грн. вважала необґрунтованим, а пеню - такою, що розрахована невірно. Стосовно позовних вимог в частині розірвання договору оренди землі №040802200422 від 17.06.2008 року, з урахуванням змін та доповнень, внесених додатковою угодою, з посиланням на правові позиції ВСУ, зокрема зазначила, що матеріалами справи підтверджується, що орендна плата позивачці виплачена у повному обсязі і виплачувалась кожного року, окрім 2022, що свідчить про відсутність систематичності несплати. У розумінні ст. 651 Цивільного кодексу України, позивачкою не надано жодного належного доказу на підтвердження того, що незначний період прострочення виконання грошового зобов`язання виплати орендної плати ТОВ «Південь Агро Інвест» призвів для позивачки реальні збитки, упущену вигоду, не надано доказів які б підтверджували істотну різницю між тим, на що позивачка має право розраховувати укладаючи договір, і тим, що в дійсності вона змогла б отримати. Товариство з обмеженою відповідальністю «Південь Агро Інвест» зареєстровано та здійснює свою діяльність на території Миколаївської області. З початку вторгнення військ РФ частина території Миколаївської області навіть була окупована. В умовах дії непереборної сили, майже всі працівники підприємства покинули територію області. Відновлення діяльності відбулося лише на початку 2023 року. Вказане обумовлює затримку виплати орендної плати за 2022 рік. Відповідно до п. 13.2 Договору, сторона, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності , якщо вона доведе, що порушення сталося не з її вини. Відповідно до Листа Торгово-промислової палати України № 2024/02.0-7.1 від 28.02.2022 року Торгово-промислова палата (далі - ТПП України) на підставі ст. ст. 14, 14 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» від 02.12.1997 № 671/97-ВР, Статуту ТПП України, цим засвідчує форсмажорні обставини (обставини непереборної сили): військову агресію Російської Федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні». Крім того, 03.12.2025 адвокат Ряснянська І.С. надала докази сплати 02.12.2025 позивачці орендної плати за 2025 рік. У відповіді на відзив та додаткових поясненнях позивачка виклала твердження аналогічні тим, що містяться у позові, наголосивши про систематичне порушення відповідачем своїх зобов`язань, визначених договором оренди землі №040802200422 від 17.06.2008 року та додатковою угодою, а доводи відповідача щодо затримки виплати орендної плати через вторгнення військ рф, вважала недоведеними. Суд, дослідивши заяви сторін, матеріали справи, дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] є власником земельних ділянок з кадастровими номерами земельних ділянок з кадастровими номерами 4825486300:07:000:0321, 4825486300:01:000:0683, 4825486300:05:000:0415, 4825486300:01:000:1422, що знаходяться в межах Синюхино-Брідської сільської ради Первомайського району Миколаївської області з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с.14-21). 23.02.2008 між [PERSON] та ПСП імені Т.Г. Шевченка був укладений договір оренди землі, який зареєстровано в Книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі по Синюхино-Брідській сільській раді 17.06.2008, за № 040802200422, за умовами якого позивачка передала ПСП імені Т.Г. Шевченка в оренду вказані вище земельні ділянки строком на 5 років (а.с.8-10). 21.04.2017 між [PERSON] та ПСП імені Т.Г. Шевченка укладено додаткову угоду до договору оренди землі, за умовами якої орендар ПСП імені Т.Г. Шевченка прийняв на себе права та обов`язки сторони (орендаря), передбачені договором оренди землі, строком до 30.11.2028. Умовами додаткової угоди було збільшено розмір орендної плати, а саме, орендна плата за 2017 сплачується орендарем, в розмірі 47205,81 грн., а, починаючи з 2018 та подальші роки дії договору оренди - в розмірі 22373,88 грн. за рік (п.4.1) Договору (а.с.11-13). Також, судом встановлено і не заперечувалось сторонами, що між [PERSON] , ПСП імені Т.Г. Шевченка та ТОВ «Південь Агро Інвест» укладено додаткову угоду до договору оренди землі, яка діє на даний час, за умовами якої, зі згоди [PERSON] , орендар ПСП імені Т.Г. Шевченка передав, а новий орендар ТОВ «Південь Агро Інвест» прийняв на себе права та обов`язки сторони (орендаря) передбачені договором оренди землі. Відповідно до п.п.4.1.4.5, Додаткової угоди, орендна плата вноситься у грошовій формі у розмірі 22373,88 грн. за рік до 01 вересня поточного року. Крім того, п.4.7. Додаткової угоди визначає, що у разі невнесення орендної плати у строки, визначені цим Договором, справляється пеня у розмірі 0,1% від несплаченої суми за кожен день прострочення. Пунктом 9.4 угоди, окрім іншого, встановлено, що орендар зобов`язаний вчасно сплачувати всі належні орендні платежі. За змістом статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно зі статтею 77 ЦПК України,предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Статтею 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Основного Закону України. Як на підставу задоволення своїх вимог, позивачка посилається на те, що відповідачем порушуються умови договору оренди землі щодо сплати орендної плати за користування належними їй на праві власності земельними ділянками у період 2022-2025 років, що свідчить про систематичність. Відповідно до частин першої, другої статті 651 ЦК України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Статтею 1 Закону України «Про оренду землі» визначено, що оренда землі це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Відповідно до статті 13 Закону України «Про оренду землі», договір оренди землі це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. За змістом статті 15 Закону України «Про оренду землі», орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату є однією із суттєвих умов договору оренди. Відповідно до статті 21 Закону України «Про оренду землі», орендна плата за землю це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди. Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди. Положеннями статті 24 Закону України «Про оренду землі» передбачено право орендодавця вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати. За положеннями частини першої статті 32 Закону України «Про оренду землі», на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України. Пунктом «д» частини першої статті 141 ЗК України передбачено, що підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати. Згідно з положенням частини першої статті 34 Закону України «Про оренду землі», у разі припинення або розірвання договору оренди землі орендар зобов`язаний повернути орендодавцеві земельну ділянку на умовах, визначених договором. Орендар не має права утримувати земельну ділянку для задоволення своїх вимог до орендодавця. Підставою для розірвання договору оренди землі є систематична несплата орендної плати (два та більше випадки). При цьому, систематична сплата орендної плати не у повному обсязі, визначеному договором, тобто як невиконання, так і неналежне виконання умов договору, є підставою для розірвання такого договору, оскільки згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Подібний висновок викладено у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 березня 2019 року у справі № 183/262/17 (провадження № 61-41932сво18). Об`єднана Палата Касаційного цивільного суду у постанові від 10 жовтня 2019 року у справі № 293/1011/16-ц (провадження № 61-29970сво18) дійшла висновку, що тлумачення пункту д) частини першої статті 141 ЗК України, частини другої статті 651 ЦК України свідчить, що «несплата орендної плати» охоплює випадки як невиплати орендної плати у цілому, так і її виплату у розмірі меншому, ніж визначеному договором (без урахування індексації, індексу інфляції тощо). Велика Палата Верховного Суду у постанові від 20 листопада 2024 року у справі №918/391/22 вважала «за доцільне відступити від висновку, викладеного в її постанові від 27 листопада 2018 року у справі № 912/1385/17, шляхом його конкретизації та зазначення, що: - пункт «д» частини першої статті 141 ЗК України як спеціальна норма права передбачає самостійну і достатню підставу для розірвання договору оренди землі у разі систематичної повної несплати орендної плати. У цьому випадку немає потреби оцінювати істотність порушення та застосовувати загальне правило, передбачене в частині другій статті 651 ЦК України, оскільки законодавство передбачає додаткову (до загальних) підставу розірвання договору оренди землі; - якщо орендар допустив часткову несплату (недоплату) орендної плати, то застосуванню підлягає загальне правило частини другої статті 651 ЦК України, а не припис пункту «д» частини першої статті 141 ЗК України. Якщо суд дійде висновку, що орендар істотно порушив умови договору та внаслідок часткової недоплати орендної плати орендодавець значною мірою був позбавлений того, на що розраховував, укладаючи такий договір, то такий договір має бути розірваний саме на підставі частини другої статті 651 ЦК України. До того ж у цій постанові Велика Палата Верховного Суду зробила висновок про те, що поняття «несплата», вжите у пункті «д» частини першої статті 141 ЗК України, потрібно розуміти саме як повна несплата орендної плати, у строки, визначені договором, що відповідатиме дотриманню принципу збереження договору та забезпечення справедливого балансу інтересів сторін договору оренди землі. У постановах Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 06 березня 2019 року у справі № 183/262/17, від 10 жовтня 2019 року у справі № 293/1011/16-ц, у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 24 листопада 2021 року у справі № 922/367/21, від 20 грудня 2022 року у справі №914/1688/21 та в постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 20 листопада 2019 року у справі № 549/178/17, від 10 листопада 2021 року у справі №175/642/19, від 10 серпня 2022 року у справі № 426/6529/20 - зроблено висновки про те, що систематична (два і більше разів) несплата орендної плати, визначеної умовами укладеного між сторонами правочину, в тому числі сплата орендної плати не у повному обсязі (часткове виконання зобов`язання), є підставою для розірвання такого договору. Оскільки наведені висновки не повною мірою узгоджуються з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними в цій постанові, від них потрібно відступити шляхом конкретизації та зазначення про те, що несплата орендної плати в розумінні пункту «д» частини першої статті 141 ЗК України охоплює випадки лише повної несплати орендної плати, у строки, визначені договором. Натомість часткова несплата (недоплата) орендної плати може бути підставою для розірвання договору оренди землі на підставі частини другої статті 651 ЦК України, якщо таке порушення умов договору буде кваліфіковане як істотне». Отже, підставою розірвання договору оренди землі, згідно з пунктом «д» частини першої статті 141 ЗК України, є систематична, тобто неодноразова (два та більше випадки) повна несплата орендної плати у строки, визначені договором. Ця спеціальна норма у такому випадку є самостійною та достатньою і звертатися до загальної норми частини другої статті 651 ЦК України немає потреби. У постанові Верховного Суду від 14 червня 2022 року в справі № 922/2394/21 зазначено, що «статтею 617 ЦК України передбачено, що особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Так, форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру, і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості належного виконання зобов`язання, повинна довести їх наявність не тільки самих по собі, але і те, що вони були форс-мажорними саме для даного конкретного випадку. Таких висновків дотримується Верховний Суд у постанові від 16 липня 2019 року у справі №917/1053/18 та у постанові від 09 листопада 2021 у справі № 913/20/21». У постанові Верховного Суду від 07 грудня 2022 року в справі №479/210/21 зазначено, що: «Верховний Суд звертає увагу на те, що сплата орендної плати є істотною умовою договору оренди, при укладенні якого орендодавець розраховує на отримання орендних платежів. Разом з тим, сам факт систематичного порушення договору оренди земельної ділянки щодо сплати орендної плати є підставою для розірвання такого договору, незважаючи на те, чи виплачена в подальшому заборгованість, оскільки згідно зі статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться». В ході розгляду справи судом було встановлено, що орендна плата виплачувалась позивачці з порушенням строків, передбачених договором. Таким чином, оскільки орендна плата за 2022-2025 р.р. була сплачена відповідачем з порушенням передбаченого договором строку, суд дійшов висновку, що такі порушення утворюють системність та дають підстави для розірвання договору оренди. Доказів протилежного відповідач не надав, а обмежився лише посиланням на військові дії на території України та, зокрема Миколаївської області, водночас, на підтвердження того, що ці обставини вплинули на господарську діяльність підприємства та перешкоджали використанню орендованих земельних ділянок за призначенням. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що належними, достатніми та допустимими доказами відповідачем не доведено існування форс-мажорних обставин, які б перешкоджали йому в узгоджений договором строк виконати обов`язок з виплати позивачу орендної плати. Таким чином, позовна вимога про розірвання договору оренди землі є доведеною і підлягає задоволенню. Стосовно позовної вимоги щодо стягнення з відповідача пені та індексації, суд зазначає наступне. У пункті 4.4 сторони визначили, що обчислення орендної плати здійснюється з урахуванням індексації. При цьому, коефіцієнт індексації для орендної плати застосовується станом на 01 січня року виплати/нарахування (в залежності від того, яка з подій сталася раніше). Відповідно до частини 3 статті 21 Закону України "Про оренду землі" орендна плата обчислюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди земельної ділянки. Отже сторони при укладанні договорів оренди домовилася, що орендна плата підлягає індексації, що свідчить про те, що орендна плата обов`язково повинна бути проіндексована із застосуванням коефіцієнту індексації для орендної плати на 01 січня року виплати/ нарахування (в залежності від того, яка подія настане раніше). Відповідно до умов п.4.7 угоди, у разі невнесення орендної плати у строки, визначені договором, справляється пеня у розмірі 0,1% від несплаченої суми за кожний день прострочення. Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з частиною першої статті 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору, сплата неустойки. В силу статті 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. В позові позивачка стверджувала, що орендна плата за 2022 рік була зарахована на її картковий рахунок 19.05.2023; орендна плата за 2023 рік була зарахована на її картковий рахунок 15.12.2023; орендна плата за 2024 рік була зарахована на її картковий рахунок 06.09.2025, за 2025 орендна плата не виплачена, сума прострочення становить 61 день. В той же час, належних, допустимих та достатніх доказів про зарахування орендної плати у зазначені дати до позову не надала. За наведеного, суд позбавлений можливості належним чином перевірити розрахунок пені та індексації. До того ж, з наданого у відзиві розрахунку відповідача, який не було спростовано позивачкою, вбачається, що у ТОВ «Південь Агро Інвест» відсутня будь-яка заборгованість перед [PERSON] з орендної плати, разом зі складовою її індексації, і, навпаки, за вказаний період існує переплата на суму 4278,39 грн. За вимогами частини третьої статті 12, частин першої, п`ятої статті 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Отже, в задоволенні позовної вимоги щодо стягнення з ТОВ «Південь Агро Інвест» пені за порушення зобов`язання, в розмірі 7955,51 грн. та індексації, в розмірі 11192,50 грн., необхідно відмовити. З наданих суду платіжних інструкцій № № 10551,10555,10554,10550 від 02.12.2025 вбачається, що відповідач сплатив позивачці орендну плату за 2025 рік ( а.с. 124). За такого, суд вважає доведеним факт виплати відповідачем позивачу орендної плати за 2025 рік у повному обсязі, а тому підстави для стягнення заборгованості з орендної плати за спірний період відсутні. Таким чином, підсумовуючи наведене, суд дійшов висновку, що позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню. В силу вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивачки слід стягнути витрати по сплаті судового збору пропорційно задоволеній частині позовних вимог, а саме в сумі 1211 грн. 20 коп.

Outcome: partial