Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-18 00:00:00

ТОВ «Споживчий центр» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позов обґрунтовує тим, що 22.10.2024 року між ТОВ «Споживчий центр» та відповідачем, укладено кредитний договір (оферти) №22.10.2024-100000929, відповідно до умов якого ТОВ «Споживчий центр» надало відповідачу кредит у розмірі 9000 грн., строком на 98 днів, на умовах, передбачених договором, а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти, комісію (якщо комісія встановлена договором). Кредитодавець свої зобов`язання надати кредит виконав у повному обсязі перерахувавши відповідачу 9000 грн. Однак, відповідач належним чином не виконує своїх зобов`язань щодо погашення кредиту, відсотків, комісії та неустойці а тому станом на 27.10.2025 року за ним утворилась заборгованість в розмірі 22230 грн., яка складається із: 9000 грн. заборгованість по тілу кредиту; 6930 грн. заборгованість по процентам; 1800 грн. комісії; 4500 грн. заборгованість по неустойці. На підставі викладеного ТОВ «Споживчий центр» просить стягнути з [PERSON] на свою користь заборгованість за кредитним договором №22.10.2024-100000929 від 22.10.2024 року в розмірі 22230,00 грн. та суму сплаченого судового збору у розмірі 2422,40 грн. Ухвалою Буринського районного суду Сумської області від 18.06.2025 року відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи. 03.07.2025 року від представника відповідача Спасьоненка О.В. до суду надійшов відзив на позов, в якому він заявлені позовні вимоги не визнав в повному обсязі, покликаючись на те, що матеріали справи не містять доказів, що свідчили б про підписання саме відповідачем електронного договору. Матеріали справи не містять доказів того, що саме відповідач будь-яким способом застосував ідентифікатор електронного підпису, так і факту отримання саме відповідачем цього одноразового ідентифікатора, тому наявні достатні підстави для відмови у задоволення позову. Вважає, що вимога позивача про стягнення 4500,00 грн. неустойки не підлягає задоволенню, оскільки відповідно до п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, які чинні, як станом на 22.10.2024 року, так і на час розгляду даної справи, в період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). До матеріалів справи позивачем не надано доказів дійсного надання конкретних послуг з обслуговування кредитної заборгованості, які не включені до послуг, які кредитодавець зобов`язаний надавати позичальнику безоплатно відповідно до чинного законодавства. За вказаних обставин позивачем всупереч вимогам ст.81 ЦПК України не доведено обставин щодо підстав для стягнення комісії за обслуговування кредиту в сумі 1350 грн. яка передбачена п. 9 Заявки та Акцепту. Окрім того, умова щодо комісії за надання кредиту (п. 8 Заявки та Акцепту) є нікчемною та кошти в сумі 450 грн. не підлягають стягненню, адже чинним законодавством не наділено кредитодавця правом нарахування та стягнення таких коштів. З наведених підстав просить суд відмовити ТОВ «Споживчий центр» в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Стягнути з ТОВ «Споживчий центр» на користь [PERSON] усі судові витрати понесені ним у зв`язку з розглядом даної справи. Представник ТОВ «Споживчий центр» в судове засідання не з`явилася, в позовній заяві просила справу розглянути за відсутності представника позивача, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання в черговий раз не з`явився та про причини неявки не повідомив. Представник відповідача адвокат Спасьоненко О.В. подав до суду письмові пояснення в яких просив судове засідання провести у його відсутність та відсутність відповідача. Також, зазначив, що згідно наданої позивачем довідки-розрахунку про стан заборгованості за кредитним договором №22.10.2024-100000929 від 22.10.2024 року, заборгованість складає: 9000,00 грн. - основного боргу; 6930,00 грн. - проценти; 1800,00 грн. - комісії; 4500,00 грн. неустойка. Разом - 22 230,00 грн. Однак, дана довідка-розрахунок заборгованості по суті лише фіксує суму боргу за тілом кредиту, процентами, неустойкою та комісіями на певну дату, фактично без самого розрахунку заборгованості за конкретний період кредитування з використанням процентної ставки та кількості днів користування. За таких обставин, не можливо перевірити наявність підстав для стягнення заборгованості з відповідача, наявність самої заборгованості, порядок та період її нарахування. Відтак, проценти за користування кредитом у розмірі 6930 грн. стягненню не підлягають. Також позивачем не надано належних, допустимих та достовірних доказів про виконання ТОВ «Споживчий центр» свого обов`язку з надання кредитних коштів та отримання їх відповідачем. Враховуючи викладене, оскільки позивачем не було надано належних та достатніх доказів на підтвердження заявлених позовних вимог, то позов ТОВ «Споживчий центр» про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором задоволенню не підлягають. З врахуванням положень ст.223 ЦПК України, суд визнав за можливе провести розгляд справи за відсутності її учасників. Оскільки сторони у судове засідання не з`явились, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України. Згідно з ч.5 ст.268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Розглянувши позовну заяву та додані до неї матеріали, повно та всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення її по суті, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що шляхом акцептування пропозиції про укладення кредитного договору (оферти) 22.10.2024 року між [PERSON] та ТОВ «Споживчий центр» був укладений кредитний Договір №21.10.2024-100000929. Умовами пропозиції про укладення кредитного договору (кредитної лінії) (оферти) передбачено, що позичальник, який має намір укласти електронний кредитний договір, ідентифікується (реєструється) в особистому кабінеті на вебсайті кредитодавця за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, отриманим позичальником в повідомленні на номер телефону, вказаний позичальником при його ідентифікації (реєстрації) в особистому кабінеті на вебсайті (п.2.3.2); позичальник в особистому кабінеті на вебсайті кредитодавця обирає умови, на яких бажає укласти електронний кредитний договір (п.2.3.3); позичальник, який прийняв (акцептував) пропозицію укласти електронний договір на умовах, викладених у вищевказаних пропозиції про укладення кредитного договору (оферту) та заявці, підписує відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) електронним підписом, одноразовим ідентифікатором, отриманим ним у вищезазначеному порядку (п.2.3.6). Відповідно до умов заявки кредитного договору №22.10.2024-100000929 (кредитної лінії) від 22.10.2024 року, позичальнику надається кредит на наступних умовах: дата надання/видачі кредиту 22.10.2024 року; сума кредиту 9000 грн.; строк, на який надається кредит 98 днів з дати його надання; дата повернення (виплати) кредиту 27.01.2025 року; процентна ставка «Стандарт» - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1 % за 1 (один) день користування кредитом, яка застосовується протягом перших 4 чергових періодів користування кредитом, зазначених у графіку платежів; процентна ставка «Економ» - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 0,5 % за 1 (один) день користування кредитом, яка застосовується протягом чергових періодів, наступних за черговими періодами, в яких застосовується процентна ставка «Стандарт». Розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку; комісія, пов`язана з наданням кредиту 5% від суми кредиту та дорівнює 450,00 грн. Комісія за обслуговування кредитної заборгованості 450 грн. у кожному з 3 чергових періодів, наступних за першим періодом. Комісія за обслуговування нараховується кредитором та обліковується в перший день кожного з 3 чергових періодів, наступних за першим черговим періодом, сплачується згідно Графіку платежів. Денна процентна ставка та її розрахунок: 0,99% = (8730/9000)/98 х 100%; проценти розраховуються шляхом множення всієї суми кредиту (включаючи всі транші) (залишку від всієї суми кредиту) (база розрахунку) на кількість днів користування кредитом/залишком кредиту та на процентну ставку, яка застосовується у відповідному періоді. Орієнтовна реальна річна процентна ставка за кредитом становить 4208.06%. Орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача 17730,00 грн. Загальні витрати за споживчим кредитом 8730,00 грн. Неустойка: 112,50 грн., що нараховується за кожен день невиконання/неналежного виконаного зобов`язання незалежно від суми невиконаного/неналежно виконаного зобов`язання. Розмір процентів відповідно до ст.625 Цивільного кодексу України становить 456,25% річних, які нараховуються від простроченої позичальником суми (база розрахунку). Вищевказані умови кредитування містяться в заявці, яка є невід`ємною частиною пропозиції про укладення кредитного договору (оферти) (а.с.24-26). [PERSON] підтвердив, що однозначно та безумовно приймає (акцептує) пропозицію про укладення кредитного договору (оферту), невід`ємною частиною якої є заявка до кредитного договору №22.10.2024-100000929 від 22.10.2024 року, з якими попередньо уважно ознайомився. Таким чином, підписавши вказаний договір, відповідач добровільно погодився на визначені у ньому умови кредитування, взяв на себе відповідні зобов`язання. ТОВ «Споживчий центр» свої зобов`язання за кредитним договором виконало у повному обсязі, надало відповідачу кредитні кошти в розмірі 9000,00 грн. шляхом їх перерахунку 22.10.2024 року на банківську картку [NUMBER] , що підтверджується листом ТОВ «Універсальні платіжні рішення» ТОВ «УПР» (а.с.16). Згідно довідки-розрахунку про стан заборгованості за кредитним договором №22.10.2024-100000929 від 22.10.2024 р. позичальник [PERSON] має заборгованість по кредитному договору №22.10.2024-100000929 від 22.10.2024 року в сумі 22230,00 грн., яка складається з: 9000,00 грн. основний борг; 6930,00 грн. проценти; 1800,00 грн. комісія за обслуговування; 4500,00 грн. неустойка. Проценти по кредиту нараховані за період з 22.10.2024 р. по 27.01.2025 р. (а.с.39). Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). У статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Положеннями статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 599 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до статей 12, 81 ЦПК кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Матеріалами справи підтверджено укладення відповідачем з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем кредитного договору з ТОВ «Споживчий центр». Вищевказаний кредитний договір підписаний електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора, який був надісланий на номер мобільного телефону відповідача, зазначений останнім в заявці від 22.10.2024 року. Договір, укладений між сторонами в електронній формі, має силу договору, який укладений в письмовій формі та підписаний сторонами, які узгодили всі умови, так як без проходження реєстрації та отримання одноразового ідентифікатора (коду, що відповідно до домовленості є електронним підписом позичальника, який використовується ним як аналог власноручного підпису), без здійснення входу відповідачем на веб-сайт за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між відповідачем та первісними кредиторами не було б укладено. Щодо доводів представника відповідача про те, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів того, що відповідачем підписано електронним цифровим підписом кредитний договір, узгоджено його умови та отримано кошти за цим договором, суд зазначає, що вказаний договір містить прізвище, ім`я, по батькові відповідача, дату народження, РНОКПП, паспортні дані, адресу та банківський рахунок, а також підпис у формі алфавітно-цифрової послідовності, що підтверджує факт укладення договору між ним та ТОВ «Споживчий центр». Доказів того, що персональні дані відповідача (дані паспорта громадянина України, картки фізичної особи-платника податків, реквізити банківської картки, на яку ТОВ «Споживчий центр» здійснювалося перерахування грошових коштів, адреса реєстрації місця проживання), були використані товариством для укладення договору від його імені, відповідачем та його представником до суду не надані, як і не надано доказів того, що відповідач звертався до правоохоронних органів із відповідною заявою про вчинення відносно нього шахрайських дій чи оскарження ним правомірності укладеного договору. При цьому, у відзиві представник відповідача, не вказувала, що зазначений у договорі банківський рахунок не належать відповідачу, а тому враховуючи умови надання позики, суд зазначає, що саме боржник має доступ до свого рахунку, зазначеного в договорі, і він мав можливість надати суду виписку зі свого рахунку в підтвердження відсутності надходження коштів від ТОВ «Споживчий центр» на виконання укладеного договору. Зважаючи на вказане, доводи представника відповідача про те, що позивач не надав доказів на підтвердження отримання та використання відповідачем електронного підпису одноразовим ідентифікатором, спростовуються матеріалами справи, а невизнання самим відповідачем факту укладання договору і використання такого ідентифікатора, а також факту отримання коштів, не підтверджене жодними належними та допустимими доказами. Доводи представника відповідача про те, що надана позивачем довідка-розрахунок про стан заборгованості за кредитним договором лише фіксує суму боргу за тілом кредиту, процентами, неустойкою та комісіями на певну дату, фактично без самого розрахунку заборгованості за конкретний період кредитування з використанням процентної ставки та кількості днів користування, а тому не дає можливості перевірити наявність самої заборгованості, порядок та період її нарахування, також є безпідставними, оскільки наведені у довідці-розрахунку складові частини заборгованості за кредитним договором та їх розмір повністю узгоджуються з графіком платежів, який наведено в умовах договору та містить, як розмір платежів за тілом кредиту, процентами та комісіями, так і періоди їх нарахування. Щодо доводів представника відповідача про неправомірність нарахування позивачем комісії, суд виходить з наступного. 10.06.2017 року набув чинності Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку із чим текст статті 11 цього Закону викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування». Положення частин першої, другої, п`ятої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» з набуттям чинності Закону України «Про споживче кредитування» залишилися незмінними. Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту. Згідно з частиною другою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Отже, Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право кредитодавця встановлювати у кредитному договорі комісію за надання кредиту. Комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Зазначене узгоджується з висновками викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.07.2022 року у справі № 496/3134/19. Виходячи з аналізу вимог п.4 ч.1 ст. 1, ч.2 ст.8, ч.1 ст.1, ст. 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність», роз`яснень Великої Палати Верховного Суду у постанові від 13.07.2022 року по справі №496/3134/19 щодо застосування ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування», така форма витрат, як комісія за надання кредиту існує на законодавчому рівні, визначається кожним банком (фінансовою установою) індивідуально та затверджується внутрішніми актами. Отже, спеціальним законодавством України прямо визначені легальні можливості позивача як включати до тексту кредитних договорів із споживачами умови щодо нарахування комісії, так і в подальшому нараховувати її, а також стягувати суму несплаченої вищевказаної комісії з відповідача (в т.ч. і в судовому порядку). Разом з цим, суд повністю погоджується з доводами представника відповідача щодо позовних вимог про стягнення неустойки в розмірі 4500 грн. Так, пунктом 17 відповіді позичальника визначено, що неустойка: 112 грн. 50 коп., що нараховується за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконаного/неналежно виконаного зобов`язання. Однак, відповідно до п.18 «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Відповідно до Указу Президента України №64/2022від 24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на території України із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 введено воєнний стан, дія якого неодноразово продовжена відповідними Указами Президента України, та який діє станом на час розгляду даної справи у суді. Враховуючи що кредитний договір №22.10.2024-100000929 від 22.10.2024 року між [PERSON] та ТОВ «Споживчий центр» був укладений 22.10.2024 року та строк користування кредитом становить до 27.01.2025 року, то неустойка, передбачена договором, нарахована позивачем під час дії в Україні воєнного стану. Таким чином, в задоволені вимог позивача про стягнення неустойки в розмірі 4500 грн. слід відмовити. Враховуючи викладене, оскільки відповідачем не надано суду жодних доказів належного виконання ним своїх зобов`язань за вищевказаним договором по поверненню кредиту в розмірі 9000,00 грн., сплаті процентів в розмірі 6930,00 грн. та комісії в розмірі 1800,00 грн., то з нього підлягає стягненню на користь позивача вказана заборгованість за кредитним договором в загальній сумі 17730,00 грн., в зв`язку з чим позов підлягає частковому задоволенню. Оскільки позов підлягає частковому задоволенню (на 79,75%), відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути пропорційно до задоволених позовних вимог, понесені ним судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1931,86 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial