Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-14 00:00:00

ПредставникАкціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» Ляр Д.Ю. через систему «Електронний суд» звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача АТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість станом на 07.10.2025 за кредитним договором № б/н від 26.11.2024 у розмірі 60 060,00 грн., а також понесені судові витрати у розмірі сплаченого судового збору в сумі 2422,40 грн. Позов обгрунтовує тим, що 18.12.2021 банком здійснено ідентифікацію клієнта, в результаті чого [PERSON] власноруч на планшеті (що відповідає вимогам Постанови НБУ від 13.12.2019 №151 «Про затвердження Положення про застосування цифрового власноручного підпису в банківській системі України») підписав Заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг. Відповідно до п.3 заяви, відповідач погодився з використанням ОТР пароля в якості підпису та інших видів простого електронного підпису, а саме при здійсненні будь-якої операцій та правочинів між ним та Банком за допомогою ОТР паролю як простого електронного підпису. У подальшому відповідач виявив бажання отримати послугу «Оплата частинами», ознайомився із актуальними умовами кредитування та 26.11.2024 підписав за допомогою ОТР пароля Кредитний договір б/н від 26.11.2024, відповідно до якого відповідач на свій картковий рахунок отримав грошові кошти у сумі 100 000,00 грн. строком повернення до 26.08.2025. Після чого за допомогою ОТР пароля було підписано Паспорт кредиту та Графік платежів за кредитом. Банком умови договору були виконані у повному обсязі. Відповідач взяті на себе обов`язки, щодо виконання умов договору, належним чином не виконував, у зв`язку із чим, з урахуванням внесених коштів, станом на 07.10.2025 виникла заборгованість по сплаті кредиту у сумі 60 060,00 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача. Позовна заява з додатками надіслані відповідачу позивачем, що підтверджено копією фіскального чека АТ «Укрпошта», описом вкладення до цінного листа та копією списку згрупованих поштових відправлень від 16.10.2025. Ухвалою суду від 21 листопада 2025 року після отримання інформації про зареєстроване місце проживання відповідача позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. В судове засідання сторони не з`явилися. Про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином, що підтверджується довідками про доставку електронного листа про виклик до суду та оголошеннями про виклик до суду на офіційному веб-порталі судової влади України. В прохальній частині позовної заяви представник позивача просить справу розглянути в його відсутності, проти ухвалення заочного рішення по справі не заперечує. Відповідачу у встановленому законом порядку на зареєстровану адресу місця проживання направлялися судова повістка про виклик до суду, копія ухвали про відкриття провадження, якою повідомлено про розгляд справи у порядку спрощеного провадження, а також роз`яснено право подати відзив на позовну заяву. Поштові повідомлення повернулися на адресу суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Крім цього, про призначення судового засідання на 19.12.2025 та 15.01.2026 [PERSON] повідомлявся шляхом здійснення опублікування оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України, однак в судове засідання не з`явився. Відповідач відзиву на позовну заяву не подав, про причини неявки суд не повідомив, з будь-якими клопотаннями та заявами до суду не звертався. Враховуючи вказані факти, згоду представника позивача, що викладена у поданій ним до суду заяві, щодо заочного розгляду справи, суд вважає за можливе, відповідно до частини 4 статті 223 ЦПК України, ухвалити рішення у справі при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 280 ЦПК України, при цьому у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК Українифіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких грунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до переконання про обгрунтованість заявлених вимог і можливість задоволення позову з наступних підстав. Судом встановленоі це підтверджується матеріалами справи, що 18.12.2021 здійснено ідентифікацію клієнта та [PERSON] підписав заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг шляхом проставлення власноручного підпису на планшеті. Вказані дії відповідача відповідають вимогам Постанови НБУ від 13.12.2019 №151 «Про затвердження Положення про застосування цифрового власноручного підпису в банківській системі України». Відповідно до п.3 Договору із Відповідачем погоджено використання ОТР пароля в якості підпису та інших видів простого електронного підпису, а саме при здійсненні будь-якої операцій та правочинів між Сторонами за допомогою ОТР паролю як простого електронного підпису Сторони домовилися вважати, що він однозначно ідентифікує особу Клієнта та є логічно пов`язаний із електронними даними про будь-яку операцію або правочин виключно за умови, якщо підтвердження Клієнтом здійснення операції або укладення правочину здійснено шляхом введення у відповідне поле інтерфейсу програмного комплексу або сайту Банку цифрової послідовності, яка повністю ідентична надісланому Банком ОТП-паролю на фінансовий номер телефону Клієнта. В подальшому, 26.11.2024 [PERSON] , виявивши бажання отримати від АТ КБ «ПриватБанк» послугу «Оплата частинами», за допомогою ОТП пароля підписав кредитний договір № 24112637582165, відповідно до якого доручив Банку встановити регулярний платіж з картки/рахунку № [NUMBER] на погашення заборгованості. Згідно вказаного кредитного договору, розмір кредиту склав 100 000,00 грн., кількість платежів - 10; оплата щомісяця (не пізніше 26 числа) у розмірі 10 010,00 грн., у тому числі проценти за користування кредитом - 0,01% - 10,00 грн.; період платежів: 26.12.2024 по 26.08.2025. Цього ж дня, за допомогою ОТП пароля [PERSON] підписав Загальні умови надання кредитів «Оплата частинами» АТ КБ «ПриватБанк», в яких викладені умови, аналогічні тим, що зазначені у кредитному договорі № 24112637582165 від 26.12.2024. Також, відповідач 26.11.2024 простим електронним підписом підписав Паспорт споживчого кредиту «Оплата частинами» АТ КБ «ПриватБанк». Банком умови кредитного договору були виконані у повному обсязі, що підтверджується Довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування картки, оформленої на ім`я відповідача, відповідно до якої на ім`я останнього відкрито картковий рахунок № [NUMBER] та встановлено кредитний ліміт у сумі 100 000,00 грн., а також долученою до позову випискою за договором за період з 26.11.2024 по 08.10.2025. За правилами частини першої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України). За змістом статей 626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України). Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Пунктами 5, 6, 12 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електрону комерцію» встановлено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додається до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Одноразовий ідентифікатор це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним із моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Правилами ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію регламентовано, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Як вбачається з матеріалів справи, Кредитний договір від 26.11.2024 між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] був підписаний шляхом накладення електронного підпису позичальника. Отже, між сторонами був укладений кредитний договір, який оформлений сторонами в електронній формі з використанням електронного підпису, факт укладання, підписання яких та отримання кредитних коштів за якими, відповідачем не спростовані. Враховуючи вищевикладене, між сторонами було досягнуто згоди щодо всіх істотних умов кредитного договору, які оформлені сторонами в електронній формі, з використанням електронного підпису. Згідно зі статтею 627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (частина перша статті 638 ЦК України). Підписуючи 18.12.2021 заяву про приєднання до Умов та правил надання послуг, Умови та правила надання банківських послуг на дату приєднання та підписання їх Клієнтом, Тарифи, а також 26.14.2024 Кредитний договір № 24112637582165, відповідачем не було надано зауважень на умови, зазначені у вказаних документ ах, до того ж, він як Позичальник не скористався своїм правом, передбаченим Законом України «Про споживче кредитування», відмовитися від договору без пояснення причин, у тому числі в разі отримання ним Кредиту протягом 14-ти днів з дня його підписання. Стаття 1054 ЦК України передбачає, що за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно із ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Відповідно до ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з нормою ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (статті 611 ЦК України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 611 ЦК України). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Правові наслідки порушення грошового зобов`язання боржником визначені у статтях 1050, 625 ЦК України, які передбачають відповідальність боржника та зобов`язують його сплатити суму боргу кредитору. При цьому право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом і комісії припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. АТ КБ «ПриватБанк» належно виконало умови кредитного договору, надавши [PERSON] кредитні кошти. На підтвердження своїх вимог позивачем до позовної заяви надано: розрахунок заборгованості за договором №б/н від 26.11.2024 станом на 07.10.2025, виписку за договором за період з 26.11.2024 по 08.10.2025. Згідно з наданим позивачем розрахунком заборгованості за кредитним договором станом на 07.10.2025 заборгованість відповідача за кредитом становить 60 060,00 грн., з яких: заборгованість за тілом кредита - 60 000,00 грн. та заборгованість за простроченими відсотками 60,00 грн. Водночас, суд зазначає, що відповідач доводів позивача про таку заборгованість не спростував, контррозрахунку заборгованості не надав, доказів сплати заборгованості за кредитним договором у відповідності до його умов, до суду не подав. На підставі досліджених судом доказів судом встановлено, що вимоги позивача є законними та обгрунтованими, а отже позов підлягає задоволенню в повному обсязі в межах заявлених позовних вимог. Відповідно до п.6 ч.1 ст.264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 2 422,40 грн.

Outcome: approved