Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-12 00:00:00

Маразліївська сільська рада Білгород-Дністровського району Одеської області, як орган опіки та піклування звернулась до суду з позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору служба у справах дітей Маразліївської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області про відібрання малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] у матері [PERSON] , [INFO] без позбавлення її батьківських прав та передати малолітніх дітей органу опіки та піклування для забезпечення тимчасового їх влаштування та вжиття заходів щодо захисту особистих майнових прав дітей. Короткий зміст та обґрунтування позову Відповідач [PERSON] є матір'ю малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 09.01.2020 року, актовий запис №22, [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 06.07.2021 року, актовий запис №347, [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 14.01.2025 року, актовий запис №12. [PERSON] проживає із співмешканцем, з батьком дітей шлюб не розірвано, місцепроживання та місцеперебування його не відоме, на зв`язок не виходить, з відповідачем та дітьми не спілкується декілька років. Відповідач [PERSON] зареєстрована та фактично мешкає разом з дітьми за адресою: [ADDRESS] . За неналежне виконання батьківських обов`язків мати притягувалась до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.184 КУпАП України, крім того до служби у справах дітей Маразліївської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області надійшло повідомлення від Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеськй області про те, що відносно [PERSON] було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.2 ст.173-2 КУпАП, оскільки встановлено що вона застосовує міри психологічного характеру відносно своїх малолітніх дітей. Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї, складеного службою у справах дітей, житлово-побутові умови в арендованому будинку вкрай незадовільні, в кімнатах брудно, діти не мають необхідних речей, в будинку повна антисанітарія, продукти харчування відсутні, їжу готують на пічній плиті, господарство [PERSON] не утримує, присадибну ділянку не обробляє. Вказана сім`я перебуває на обліку КЗ «Центр надання соціальних послуг», як сім`я, що опинилась у складних життєвих обставинах та працівниками Центру постійно здійснюються інспекції сім`ї, надається необхідна матеріальна, документальна та психологічна допомога, однак [PERSON] не вчиняє жодних самостійних дій для покращення рівня життя. На підставі статті 170 Ск україни представник позивача просить відібрати малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] у матері [PERSON] , [INFO] без позбавлення її батьківських прав та передати малолітніх дітей органу опіки та піклування для забезпечення тимчасового їх влаштування та вжиття заходів щодо захисту особистих майнових прав дітей. Рух справи у суді Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 11.04.2025 провадження у справі відкрито в порядку загального позовного провадження та призначено підтоговче судове засідання. Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 24.11.2025 підготовче судове засідання закрито та справа призначена до судового розгляду по суті. Представник позивача надала на адресу суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила задовольнити, проти ухвалення заочного рішення суду не заперечує. Представник третьої особи в судове засідання не зявився, повідомлявся, причини неявки суду не відомі. Відповідач у судове засідання не зявилась, повідомлялась, причини неявки суду не відомі, будь-яких заяв або клопотань до суду не надходило. Відповідно до ч.3 ст.128 ЦПК України судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик. Згідно ч.5 ст.128 ЦПК України, судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення завчасно. Відповідно до ч.1, 2 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів. Враховуючи зазначене, суд вважає можливим у даній цивільній справі ухвалити заочне рішення. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов таких висновків. Фактичні обставини встановлені судом, позиція суду та нормативно-правове обґрунтування Відповідач [PERSON] є матір'ю малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 09.01.2020 року, актовий запис №22, [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 06.07.2021 року, актовий запис №347, [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 14.01.2025 року, актовий запис №12. [PERSON] проживає із співмешканцем, з батьком дітей шлюб не розірвано, місцепроживання та місцеперебування його не відоме, на зв`язок не виходить, з відповідачем та дітьми не спілкується декілька років. Відповідач [PERSON] зареєстрована та фактично мешкає разом з дітьми за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується витягом з реєстру територіальної громади №2025/004352079 від 02.04.2025. Згідно характеристики Маразліївської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області №138 від 02.04.2025 відповідач [PERSON] за місцем проживання зарекомендувала себе з негативної сторони, часто перебуває в нетверезому стані, ухиляється від виконання батьківських обов`язків, самостійно виховувати дітей не може, часто залишає малолітніх дітей самих вдома або на знайомих, не дбає про належний зовнішній вигляд дітей, не дотримується гігієнічних процедур дітей, в результаті чого, діти переважно брудні та занедбані, діти часто не відвідують навчальний заклад, дитина дошкільного віку не відвідує дитячий садок. За неналежне виконання батьківських обов`язків відповідач [PERSON] притягувалась до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.184 КУпАП України, крім того, відносно [PERSON] був складений протокол про адміністративне правопорушення за ч.2 ст.173-2 КУпАП за вчинення домашнього насилля по відношенню до своїх малолітніх дітей, що підтверджується листами Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області №К-6 від 13.01.2025, №63/454 від 07.01.2025. Працівники служби у справах дітей та КЗ «Центр надання соціальних послуг» виїхали до місця проживання [PERSON] для проведення з останньою бесіди, про недопущення вчинення протиправних дій відносно малолітніх дітей та відповідальності за їх вчинення. Під час розмови, було встановлено, що [PERSON] скоїла психологічне та фізичне насилля над своїми малолітніми дітьми у стані алкогольного сп`яніня та остання підтвердила цей факт і пояснила, що була в нетверезому стані, діти її не слухали, тому вона скоїла над ними фізичне насилля. Після розмови, [PERSON] було надано час для виправлення та попереджено про можливість відібрання у неї дітей, але при повторному візиті спеціалістів, покращень не виявлено, у звязку з чим складено акт обстеження матеріально-побутових умов сім`ї для початку процедури відібрання дітей від матері. З акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї, складеного 28.03.2025 службою у справах дітей вбачається, що житлово-побутові умови в арендованому будинку вкрай незадовільні, в кімнатах брудно, діти не мають необхідних речей, в будинку повна антисанітарія, продукти харчування відсутні, їжу готують на пічній плиті, господарство [PERSON] не утримує, присадибну ділянку не обробляє. Вказана сім`я перебуває на обліку КЗ «Центр надання соціальних послуг», як сім`я, що опинилась у складних життєвих обставинах. Працівниками Центру постійно здійснюються інспекції сім`ї, надається необхідна матеріальна, документальна та психологічна допомога, однак [PERSON] не вчиняє жодних самостійних дій для покращення рівня життя своїх малолітніх дітей. Органом опіки та піклування Маразліївської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області надано висновок, затверджений рішенням виконавчого комітету Маразліївської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області №38 від 31.03.2025 про доцільність негайного відібрання малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] у матері [PERSON] , [INFO] . Відповідно до статті 5 Конституції України, статті 5 СК України держава охороняє сім`ю, дитинство, материнство, батьківство, забезпечує охорону прав матері та батька, створює умови для зміцнення сім`ї. Ніхто не може зазнавати втручання в його сімейне життя, крім випадків, встановлених Конституцією України. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини. Згідно зі статтею 9 Конвенції ООН про права дитини держава має забезпечити, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли за рішенням суду буде встановлено, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Відповідно до частини восьмої статті 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Закон України «Про охорону дитинства» у статті 11 передбачає, що кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Крім того, діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили (статті 14 Закону). Такі ж положення містяться у Конвенції ООН про права дитини, де зазначено, що дитині для повного та гармонійного розвитку необхідно зростати в сімейному оточенні. Згідно статті 9 Конвенції, Держави - сторони дбають про те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їхньому бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи за судовим рішенням визначають відповідно до застосовного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в інтересах дитини. Вирішення такого питання може бути необхідним у тому чи іншому випадку, коли, наприклад, батьки жорстоко поводяться з дитиною чи не піклуються про неї. При цьому всім заінтересованим сторонам надається можливість брати участь у вирішенні такого питання та викладати свою позицію. Відібрання дитини - це насамперед спосіб захисту прав та інтересів дитини, в зв`язку з чим у кожному випадку треба виявити і оцінити позитивний результат у долі дитини, який має настати. Частиною другою статті 150 СК України передбачено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про охорону дитинства», батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно із частиною першої статті 152 СК України, право дитини на належне батьківське виховання, забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Частиною четвертої статті 155 СК України передбачено, що ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до пункту 8 Постанови КМУ від 24.09.2008 №866 «Про питання діяльності органів опіки та піклування, пов`язаної із захистом прав дитини» визначено, що у разі, якщо виникла безпосередня загроза життю або здоров`ю дитини, орган опіки та піклування, якому стало відомо про це, приймає рішення про негайне відібрання дитини у батьків або осіб, які їх замінюють. Згідно частини першої статті 170 СК України, суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2 - 5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням, або Органу опіки та піклування. Відповідно до роз`яснень пунктів 16 і 18 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 30.03.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і позбавлення батьківських прав та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу. Суд має право вирішити питання про відібрання дитини від батьків без позбавлення їх батьківських прав та передати органу опіки та піклування (якщо цього потребують інтереси дитини), без визначення при цьому конкретного закладу. Європейський суд з прав людини зазначив, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у як найкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у як найкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (справа "Мамчур проти України", № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року). З огляду на викладене, суд зазначає, що основними підставами для відібрання дітей від батьків серед іншого є випадки, що охоплюють ситуації, коли залишення дітей у батьків є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. Така небезпека може випливати не лише із поведінки батьків (безвідповідальне ставлення та невжиття заходів щодо забезпечення лікування у зв`язку із тяжким станом здоров`я), а й із їх особистих негативних звичок. Для відібрання дітей від батьків достатня наявність ризику лише для життя, здоров`я або лише для морального виховання. Варто враховувати й ступінь небезпеки для кожної окремо взятої дитини, враховуючи її фізичний та психічний розвиток. При винесенні рішення суд враховує положення частини 1 статті 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради УРСР № 789-ХХІІ від 27 лютого 1991 року, в яких зазначено, що під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] зловживає спиртними напоями, притягувалась до адміністративної відповідальності за невиконання обов`язків щодо виховання дітей за ч.2 ст.184 КУпАП, вчинення домашнього насилля по відношенню до своїх малолітніх дітей за ч.2 ст.173-2 КУпАП, житлово-побутові умови в арендованому будинку вкрай незадовільні, в кімнатах брудно, діти не мають необхідних речей, в будинку повна антисанітарія, продукти харчування відсутні. Відповідач [PERSON] в свою чергу не вчиняє жодних самостійних дій для покращення рівня життя своїх малолітніх дітей та як мати безвідповідально ставиться до виховання та догляду за своїми малолітніми дітьми і не усвідомлює в повній мірі свого байдужого ставлення до виконання своїх батьківських обов`язків, на думку суду, відповідач зняла з себе обов`язки з виховання та забезпечення дітей. Суд погоджується з тим, що на теперішній час є підстави для відібрання дітей від відповідача, оскільки умови для їх проживання відсутні і дійсно існує загроза для здоров`я дітей та їх життя та вважає, що відібрання дітей від матері відповідає їх інтересам. Відібрання дітей без позбавлення батьківських прав є тимчасовим заходом і відповідач [PERSON] , відповідно до частини третьої статті 170 СК України, не позбавлена можливості повернути дітей, якщо відпадуть причини, які перешкоджали належному вихованню дітей, і суд за заявою матері може постановити рішення про повернення їй дітей.

Outcome: approved