Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-12 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Процент" (далі - ТОВ "ФК "Процент") звернулось до суду з позовом, в якому просила суд стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором № 16057 від 30.07.2024 у загальному розмірі 28277,00грн., що складається із суми кредиту у розмірі 5000,00 грн. та заборгованості за нарахованими процентами за період з 30.07.2024 по 30.07.2025 за процентною ставкою 1,50 % за кожен день користування кредитом (547,50% річних) у розмірі 23277,00грн., а також стягнути з відповідача витрати по сплаті судового збору 2422,40 грн та 10000 грн витрат на правничу допомогу. В обґрунтування позову вказано, що 30.07.2024 між ТОВ ФК Процент та [PERSON] укладено договір кредиту, на виконання умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 5000 грн строком на 365 днів (до 30.07.2025), шляхом переказу коштів на її платіжну картку [NUMBER] емітовану в ПУМБ, взявши на себе зобов`язання зі сплати відсотків за користування кредитом у розмірі 1,50 % суми кредиту за кожен день користування кредитом (547,50 % річних). Вказаний договір був укладений в електронному вигляді, з застосуванням для підписання договору з боку відповідача одноразового ідентифікатора. Відповідач погодився з умовах кредитування, визначені договором кредиту, який за своєю суттю є договором приєднання. Відповідно до п. 1.2 кредитного договору, позивач нараховував відсотки за користування кредитом у розмірі 1,50 % від суми кредиту за кожен день користування кредитом. Відповідач взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконувала, у зв`язку з чим, станом на 21.10.2025 розмір заборгованості за відсотками за кредитом за період з 30.07.2024 по 30.07.2025 становить 23277,00 грн. Позивач просив суд стягнути з відповідача вказану суму заборгованість за тілом кредиту та заборгованість за відсотками за кредитом, та просив стягнути з відповідача понесені ТОВ ФК Процент витрати при зверненні до суду, а саме витрати зі сплати судового збору 2422,40 грн та витрати на правничу допомогу 10000 грн. Представник позивача в судове засідання не з`явився, але надав клопотання в якому просив справу розглянути за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Проти винесення заочного рішення не заперечував (а.с. 12). Відповідач у судове засідання не з`явилася, причини неявки суду не повідомила, про час та місце розгляду справи повідомлялася в установленому законом порядку. Заяв з процесуальних питань від відповідача до суду не надходило, відзиву не подано. Справу розглянуто в порядку спрощеного позовного провадження за правилами глави 10 розділу ІІІ ЦПК України. Зі згоди представника позивача, який не заперечує проти заочного розгляду справи, суд на місці постановив ухвалити по справі заочне рішення, на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. В зв`язку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 30.07.2024 року між ТОВ "ФК Процент" та [PERSON] , за допомогою електронного підпису з одноразовим ідентифікатором, укладено електронний договір про надання кредиту №16057 та відповідно до умов кредитного договору, позивач надав відповідачеві кредит у розмірі 5000 грн, на строк 365 днів, з обов`язком сплати відсотків за користування кредитом у розмірі 1,5 % від суми кредиту за кожен день користування кредитом (547,50 % річна процента ставка). Умовами договору визначено, що процента ставка є фіксованою, а проценти за кредитом мають сплачуватися з періодичністю кожні 20 днів (пункти 1.1.-1.3 договору). Договір підписаний відповідачем одноразовим ідентифікатором 551389. Факт отримання позичальником коштів підтверджений витягом з інформаційно-телекомунікаційної системи, що відображає хронологію укладення договору та отримання коштів, квитанцією про перерахування коштів ( а.с..22). Відповідно до норм ст.ст.11, 525, 629 ЦК України підставами для виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договір, який є обов`язковим для виконання сторонами, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Різновидом договору є кредитний договір, який обов`язково укладається в письмовій формі (ст.ст.1054, 1055 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Згідно ч. 1 ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. Частиною 2 ст.1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст.1055 ЦК України). Статтею 204 ЦК України встановлена презумпція правомірності правочину. За правилом частини першої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Стаття 652 ЦК України дає визначення, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ч. 1ст. 638 ЦК України договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли усіх істотних умов. Судом встановлено, що кредитний договір укладений у формі електронного документу, із застосуванням електронного підпису, для укладення якого позичальник подав відповідну заявку на кредит на сайті ТОВ «Фінансова компанія «Процент», в якій вказала свої персональні дані, зокрема прізвище, ім`я, по-батькові, дата народження, паспортні дані, реєстраційний номер облікової картки платника податків, адреса реєстрації та місце фактичного проживання, номер мобільного телефону, та адресу електронної пошти. Отже, ідентифікація клієнта була проведена належним чином. Згідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Частиною 1 ст.530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст.ст.610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. За змістом ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідач належним чином своїх зобов`язань за кредитним договором не виконала, своєчасно кредитні кошти та відсотки товариству не повернув, у зв`язку з чим утворилась заборгованість. Правильність розрахунку заборгованості за договором відповідачем не спростована. Таким чином, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь ТОВ «Фінансова компанія «Процент» заборгованості за договором в сумі 28277,00 грн. Відповідно до п.1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно положень ч. 2-6 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог щодо співмірності витрат суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. При цьому обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до ч.3 ст. 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, серед іншого, чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Відповідно до висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 24.01.2022 рок у справі № 911/2737/17, метою стягнення витрат на правничу допомогу є не тільки компенсація стороні, на користь якої ухвалене рішення, понесених збитків, але й спонукання боржника утримуватися від вчинення дій, що в подальшому спричиняють необхідність поновлення порушених прав та інтересів позивача (подібний висновок викладений в постановах Верховного Суду від 04.10.2021 від № 640/8316/20, від 21.10.2021 у справі № 420/4820/19 тощо). Водночас стягнення витрат на професійну правничу допомогу з боржника не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу. На підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу, позивачем суду надано договір про надання юридичних послуг від 03.06.2024, згідно якого ФОП [PERSON] надає ТОВ ФК «Процент» юридичні послуги, зокрема складання адвокатських запитів, позовних заяв, пояснень, тощо. Суду надано копію витягу з реєстру № 1 до акту приймання-передавання послуг № 73 до договору від 03.06.2024, згідно якого ФОП [PERSON] підготував позовну заяву, клопотання про витребування доказів вартість послуги 9000 грн, а також склав адвокатський запит до «ПУМБ» про витребування доказів по боржнику - вартість послуги 1000 грн (а.с. 24). Однак, надаючи оцінку обґрунтованості, співмірності, розумності та необхідності витрат на професійну правничу допомогу по даній справі, суд приходить до висновку, що розмір судових витрат на професійну правничу допомогу, про відшкодування яких за рахунок відповідача просить позивач, є не співмірним зі складністю справи та наданими адвокатом послугами, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, ціною позову. Так, суд звертає увагу на те, що позивач надає фінансові послуги за договорами приєднання, що містять подібні (а то й ідентичні) умови, відповідно і позовні вимоги до боржників є подібними, а тому робота адвоката зі складення позовної заяви про стягнення заборгованості за подібними за своїм змістом умовами договорів, не вимагає витрачання значного часу. Так, надані суду докази щодо розміру витрат на правничу допомогу не містять даних щодо того, скільки часу було витрачено адвокатом на складення позову, клопотання про витребування доказів, при цьому розмір таких витрат визначено в 9000 грн, що беручи до уваги характер спірних правовідносин, зміст позовних вимог, є завищеним. Суд погоджується з тим, що кожний позов підлягає підготовці, для даної категорії справ необхідним є проведення розрахунків, однак розмір заявлених витрат на правничу допомогу щодо складення позову по даній справі, з урахуванням її складності, обсягу доказів та з урахуванням ціни позову, на переконання суду є надмірним. Більш того, суд вважає необґрунтованими витрати на правничу допомогу, що полягала у складенні адвокатського запиту, вартість яких склала 1000 грн, адже для представника який є адвокатом є очевидним порядку отримання інформації з банківських установ, яка становить охоронювану законом таємницю, відповідно готуючи та подаючи адвокатський запит, представник усвідомлював що він не може бути задоволеним, оскільки запитувана інформація є таємною. Відповідно необхідність підготовки та надсилання представником позивача адвокатського запиту була необґрунтована. Справа призначалася до розгляду у спрощеному провадженні, але представник позивача право на участь у судовому засіданні не реалізував. Беручи до уваги викладене, суд вважає, що з урахуванням складності справи та обсягу виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), ціни позову, співмірним розміром витрат на професійну правничу допомогу буде 5000 грн. Відповідно до ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи задоволення позовних вимог з відповідача підлягає стягненню сума судового збору в розмірі 2422,40 грн., сплачена позивачем при зверненні до суду із вказаним позовом.

Outcome: approved