Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-14 00:00:00

ТОВ « Споживчий центр» звернувся до суду з вказаним позовом, який обґрунтовує тим, що 03.04.2024 року уклав з [PERSON] кредитний договір № 03.05.2024-100002603, за яким ТОВ «Споживчий центр» зобов`язався надати відповідачу кредит у розмірі 10000,00 грн., а відповідач зобов`язався протягом 112 днів повернути кредит та сплатити відсотки за користування грошовими коштами у розмірі 1,5 % за кожний день користування. ТОВ «Споживчий центр» виконав своє зобов`язання за кредитним договором та надав відповідачу грошові кошти у розмірі 10000,00 грн. Відповідач неналежним чином виконував грошові зобов`язання, тому у нього виникла заборгованість за кредитним договором у розмірі 32800 грн., яка складається з заборгованості за основною сумою боргу у розмірі 10000 грн., заборгованості за відсотками у розмірі 16800 грн., неустойки у розмірі 5000,00 грн., 1000 грн. комісія за надання. Відповідач відмовляється добровільно сплатити заборгованість. Тому, ТОВ «Споживчий центр» просить суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у загальному розмірі 32800 грн. і суму сплаченого судового збору у розмірі 2 422, 40 грн. Ухвалою судді Златопільського міськрайонного суду Харківської області від 27 жовтня 2025 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. У судове засідання представник позивача не з`явився, у позові просив проводити розгляд справи за його відсутності за наявними в матеріалах справи доказами. Відповідач про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, через оголошення на офіційному вебпорталі судової влади України,у судове засідання не прибув, про причини своєї неявки у судове засідання не повідомив, відзиву на позовну заяву у встановлений законом строк не надав. Враховуючи одночасне існування вищезазначених умов суд проводить заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів, відповідно до ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Письмовими матеріалами справи наявними в системі "Електронний суд" встановлено, що 03.05.2024 року ТОВ «Споживчий центр» уклав з [PERSON] кредитний договір № 03.05.2024-100002603, за яким ТОВ «Споживчий центр» зобов`язався надати відповідачу кредит у розмірі 10000,00 грн., а відповідач зобов`язався протягом 112 днів повернути кредит та сплатити відсотки за користування грошовими коштами у розмірі 1,5 % за кожний день користування. Денна процентна ставка загальні витрати за споживчим кредитом за кожний день користування кредитом протягом всього строку, на який надається Кредит, виражені у процентах від загального розміру виданого кредиту та нараховується наступним чином: 1,24 % (денна процентна ставка) = (13848,68/10000)/ 112 * 100% (п.6 Договору). Згідно п.п. 8,13 Договору комісія, пов`язана з наданням кредиту 10 % від суми кредиту та дорівнює 1000, 00 грн. Неустойка: 100 грн. 00 коп., що нараховується за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконаного/неналежно виконаного зобов`язання. Відповідно до п.3.1. Договору Кредитодавець зобов`язується надати Кредит Позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених Договором, а Позичальник зобов`язується повернути Кредит та сплатити Проценти, Комісії встановлені договором. Пунктом 4.1. Договору визначено, що кредитодавець надає Позичальнику Кредит на умовах його строковості, платності і поворотності. Спосіб надання Позичальнику коштів у рахунок кредиту: перерахування на рахунок споживача, включаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача 5168-75XX-XXXX-5292. ТОВ «Споживчий центр» виконав своє грошове зобов`язання та надав відповідачу грошові кошти у розмірі 10000,00 грн. ( а.с. 22,23) Згідно з п. 5 ч.1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 3, ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Згідно з вимогами ст.12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України « Про електронні документи та електронний документообіг » та «; Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги », за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису ( факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису ) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. За змістом ч. 12 ст. 11 цього Закону України електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. У відповідності до ч.2 ст.1050, ч.2 ст.1054 ЦК України позичальник зобов`язується повертати кредит та сплачувати проценти за користування ним у розмірах та на умовах, встановлених договором. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути кредит частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Згідно з ч.1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч.1, ч.6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Встановлено, що кредитний договір № 03.05.2025-100002603 від 03.05.2024 року був підписаний відповідачем за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора Е286. У такий спосіб кредитний договір був укладений в Інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Споживчий центр» в електронній формі. Викладене у повній мірі узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у постанові від 12 січня 2021 року у справі №524/5556/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19. Всупереч вимогам ч.1 ст. 81 ЦПК України відповідач не надав жодного доказу на спростування того, що він не укладав кредитний договір, не отримував та не вводив одноразовий ідентифікатор, не надавав ТОВ «Споживчий центр» відомості своєї банківської картки для переказу кредитних коштів. Відповідач неналежним чином виконував грошове зобов`язання, тому у нього виникла заборгованість у розмірі 32800 грн., яка складається з заборгованості за основною сумою боргу у розмірі 10000 грн., заборгованості за відсотками у розмірі 16800 грн., неустойки у розмірі 5000,00 грн., 1000 грн. комісія за надання. При цьому, проценти по кредиту нараховані за період з 03.05.2024 по 22.08.2024 року. Таким чином, загальний розмір заборгованості за кредитним договором становить 32800 грн., що підтверджується довідкою про стан заборгованості за кредитним договором (а.с.21). У матеріалах цивільної справи відсутні докази на підтвердження того, що відповідач добровільно сплатив заборгованість за кредитним договором. Тому, суд вважає, що з відповідача на користь ТОВ «Споживчий центр» належить стягнути заборгованість за кредитним договором у розмірі 32800 гривень. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в сумі 2 422, 40 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved