Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-14 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог. Товариство з обмеженою відповідальністю УМ Факторинг» (надалі ТОВ «УМ Факторинг») звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором № 1550463 про надання споживчого кредиту за продуктом «NewShort» від 05.06.2024 року у розмірі 14895,00 із яких: прострочена заборгованість за сумою кредиту становить 3000,00 грн., заборгованість за відсотками 11895,00 грн.; а також стягнення 2422,40 грн. сплаченого судового збору. В обґрунтування позову позивач зазначив, що 05.06.2024 року між товариством з обмеженою відповідальністю «СЕЛФІ КРЕДИТ» (надалі ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ») та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту № 1550463, відповідно до умов якого товариство надало відповідачу грошові кошти, а вона зобов`язалася повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом в порядку та строки, визначені договором. Товариство свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі, а саме надало відповідачу грошові кошти в обсязі та у строк визначеними умовами кредитного договору. За покликанням позивача даний кредитний договір укладений відповідно до вимог чинного законодавства у електронній формі. 18.12.2024 року ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та позивач, уклали договір факторингу №18/12/24. Згідно вищевказаного договору ТОВ «УМ Факторинг» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які були боржниками ТОВ СЕЛФІ КРЕДИТ», включно і до [PERSON] за кредитним договором № 1550463 від 05.06.2024 року. З огляду, що термін повернення кредиту у повному обсязі настав, а заборгованість за кредитним договором відповідачем у встановлений строк не була погашена, то на думку позивача наявні підстави для повернення кредитних коштів, відсотків у зв`язку із неналежним виконанням позичальником зобов`язання за кредитним договором. Аргументи учасників справи. Представник Товариства з обмеженою відповідальністю УМ Факторинг»подав заяву, в якій підтримав позовні вимоги, просив розглядати справу за відсутності позивача, у разі неявки відповідача не заперечує проти ухвалення у справі заочного рішення. Відповідач, яка повідомлена про дату, час і місце судового засідання, в порядку ст. 128 ЦПК України, належним чином, в судові засідання 24.11.2025 року, 15.01.2026 року не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила, відзив на позов не подала, заяв та клопотань до суду не надіслала. Суд приходить до висновку про можливість розглянути справи без участі відповідача на підставі ч. 3 ст. 223 ЦПК України. Позиція суду. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання належним чином повідомленого учасника справи не перешкоджає розгляду справи по суті. У відповідності до ст. 280 ЦПК України, за відсутності заперечень з боку позивача проти такого вирішення справи, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів в порядку заочного розгляду. Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи, дослідивши у сукупності надані докази, суд дійшов наступного висновку. Короткий зміст фактичних обставин справи. Судом встановлено, що 05.06.2024 року між ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та [PERSON] через інформаційно-телекомунікаційну систему було укладено договір про надання споживчого кредиту по продукту «NewShort» № 1550463. Після проведення необхідної перевірки ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» було направлено відповідачу електронним повідомленням одноразовий ідентифікатор Н536, після введення якого відповідач підтвердила прийняття умов кредитного договору № 1550463 від 05.06.2024 року, що підтверджується матеріалами справи. Як вбачається з договору, ним визначено, що ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» надає відповідачу кредит у гривні, а споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором. При цьому, відповідно до п. 1.2 договору було визначено суму (загальний розмір) кредиту в розмірі 3000,00 грн; кредит надавався строком на 360 днів; періодичність платежів зі сплати процентів кожні 30 днів (п. 1.4.). Згідно п. 1.5.1. кредитного договору встановлено, що стандартна процентна ставка за користування кредитом складає 1,5% в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п. 1.3 договору. Суд враховує, що п. 1.5.2. кредитного договору визначено, що знижена процентна ставка 1,00 % в день застосовується відповідно до наступних умов: якщо споживач до 05.07.2024 року або протягом трьох календарних днів, що слідують за вказаною датою, сплатить кошти у сумі не менше суми першого платежу, визначеного в графіку платежів. Така знижка на процентну ставку є індивідуальною. Згідно п. 2.1. договору вбачається, що кошти кредиту надавалися відповідачу у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача № [NUMBER] . Згідно додатку №1 до договору про надання споживчого кредиту «NewShort» № 1550463 від 05.06.2024 року розраховано графік платежів з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки. Тим самим, усі основні умови кредитування доведені відповідачу, зокрема процентна ставка та умови застосування зниженої процентної ставки. ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» свої зобов`язання за договором № 1550463 від 05.06.2024 року виконало в повному обсязі та надало відповідачу кредитні кошти в розмірі, передбаченому договором, в сумі 3000,00 грн., що підтверджується листом ТОВ «ПЕЙТЕК» від 26.03.2025 року Вих. № 20250326-788, де чітко простежується здійснення транзакції щодо зарахування 05.06.2024 року коштів в сумі 3000, 00 грн на платіжну картку маска картки № [NUMBER] . При цьому у відповідності до інформації, наданої АТ «ОЩАДБАНК» від 13.11.2025 року № 46/12-11/145947/2025-БТ встановлено, що картка № [NUMBER] емітована на [PERSON] та згідно руху коштів з 05.06.2024 року по 08.06.2024 року останній зараховано кошти в сумі 3000,00 грн. Згідно розрахунку заборгованості станом на 31.05.2025 (у межах строку кредитування) за договором про надання споживчого кредиту № 1550463 від 05.06.2024 року [PERSON] має заборгованість у загальному розмірі, що складає 14895, 00 грн, в тому числі: заборгованість за тілом кредиту 3000 грн.; заборгованість за відсотками 11895,00 грн. 18.12.2024 між ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та ТОВ «УМ ФАКТОРИНГ» було укладено договір факторингу № 18/12/24, відповідно до якого фактор набуває права вимоги від клієнта та сплачує йому за відступлення прав вимоги фінансування у сумі у порядку та строки встановлені цим договором. На виконання умов зазначеного договору позивачем було сплачено ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» кошти, що підтверджується копією платіжної інструкції № 201 від 19.12.2024 року. Згідно витягу з акту приймання-передачі реєстру боржників до договору факторингу №18/12/24 від 18.12.2024 року підтверджується набуття позивачем права вимоги до відповідача. Тим самим позивач набув право вимоги до відповідача за договором про надання споживчого кредиту № 1550463 від 05.06.2024 в сумі 14895,00 грн, яка не виконав належним чином свої зобов`язання за вказаним договором. Дані обставини підтверджуються матеріалами справи. Мотиви, з яких виходить суд і застосовані норми права. Статтею 11 Цивільного кодексу України(далі по тексту рішення -ЦК України) встановлено, що договори та інші правочини є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). За змістом статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 626 ЦК України). У силу частини першої статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з частиною першою статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Із положень статті 11 Закону «Про електронну комерцію» слідує, що електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана, зокрема, шляхом заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно доЗакону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (стаття 12 Закону № 675-VIII). У силу пункту 6 частини першої статті 3 Закону № 675-VIIIелектронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Частиною першою статті 1054 ЦК Українив становлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України(положення якої застосовуються до спірних правовідносин на виконання частини другої статті 1054 ЦК України) позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У частині першій статті 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (частина першастатті 612 ЦК України). Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів. За своїми правовими ознаками кредитний договір є консенсуальною, двосторонньою та відплатною угодою, при укладенні якої кредитодавець бере на себе зобов`язання надати кредит і набуває право вимоги на повернення грошових коштів і сплати процентів, а позичальник має право вимагати надання кредиту та несе зобов`язання щодо своєчасного його повернення та сплати процентів. Такий договір має бути укладений у письмовій формі та підписаний сторонами. Сторони вправі укласти кредитний договір у електронній формі шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Цей договір скріплюється електронним підписом сторін і прирівнюється до письмового договору. Предметом виконання грошового зобов`язання за кредитним договором є певна грошова сума, що має бути сплачена боржником кредитору. Враховуючи презумпцію відплатності кредитного договору, позичальник зобов`язаний повернути кредит і сплатити проценти за користування грошовими коштами, якщо інше не встановлено договором. Зобов`язання має виконуватися належним чином, у тому числі відповідно до умов договору та вимог закону. Боржник визнається таким, що прострочив виконання зобов`язання за договором, якщо він не приступив до його виконання, тобто не виконує дій, які випливають із змісту зобов`язання, в строки, встановлені договором. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, у зв`язку з чим учасники справи мають довести належними та допустимими доказами обставини, на які вони посилаються, а суд зобов`язаний надати належну оцінку цим доказам. Суд враховує, що зібрані у справі докази вказують на те, що ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» і відповідач уклали в електронній формі кредитний договір, який підписаний сторонами електронним підписом. Відповідач підписала цей договір одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем). Таким чином, кредитний договір підписаний відповідачем за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами правочину. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладеним. Наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Отже, сторони вказаного договору досягли згоди з усіх істотних умов кредитного договору, зокрема, щодо розміру кредиту, порядку його надання та повернення, строку кредитування, порядку нарахування та сплати процентів, прав і обов`язків сторін, відповідальності за порушення умов договору тощо. На виконання умов кредитного договору ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» перерахувало відповідачу на картковий рахунок 3000,00 грн. Після закінчення строку кредитування відповідач не повернула кредитні кошти в повному обсязі та не сплатила нараховані проценти, внаслідок чого на момент подачі позову виникла заборгованість у розмірі 14895, 00 грн. У суду відсутні підстави вважати, що сторони не підписали належним чином договір, а тому не досягли згоди щодо усіх його істотних умов. Відповідач відповідно до наданого розрахунку не внесла жодного платежу, щодо погашення заборгованості, а тому сума нарахованих відсотків була залишена незмінною відповідно стандартної (базової) ставки за умовами кредитного договору, про що був належним чином повідомлений та що підтверджує невиконання взятих на себе зобов`язань. Суд звертає увагу на те, що відповідач не надала суду відзиву, заперечень щодо факту отримання кредиту, жодних належних та допустимих доказів на спростування обставин та доказів, наданих позивачем. Суд бере до уваги, що умовами договору чітко визначено обов`язок позичальника сплатити кредитору відсотки за користування кредитними коштами, розмір відсотків, строки повернення коштів, тобто досягнуто згоди щодо істотних умов договору, такий правочин, згідно з вимогами ст. 204 ЦК України, створюють презумпцію правомірності правочину, у зв`язку з чим договір, згідно зі ст. 629 ЦК України є обов`язковим для виконання сторонами, а зобов`язання за ним, відповідно до приписів ст. 526 ЦК України, мають виконуватися належним чином відповідно до закону та умов договору. При цьому, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Оцінивши допустимість, достовірність доказів, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд вважає, що у позивача виникло право на заявлення вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором № 1550463 від 05.06.2024 року в сумі 14895,00 грн., із яких: прострочена заборгованість за сумою кредиту становить 3000,00 грн.; заборгованість за процентами 11895,00 грн. Таким чином, позов підлягає до задоволення у повному обсязі. Розподіл судових витрат. В зв`язку з задоволенням позову на підставі частини першої статті 141 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача сплачений ним судовий збір в сумі 2422,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved