Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-13 00:00:00

15 жовтня 2025 року до Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області звернулась [PERSON] з позовом до [PERSON] , третя особа [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання. Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона є донькою [PERSON] та [PERSON] . Зазначає, що з моменту припинення сімейних відносин між батьками з 2017 року вона продовжила проживати з матір`ю та перебувати на повному її утриманні. Батько [PERSON] з 2017 року свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками по відношенню до неї, не спілкується з нею, не цікавиться її життям, не забезпечує її матеріально. [INFO] їй виповнилось 18 років. На підставі рішення Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 10.04.2025 на користь її матері з батька стягнуто аліменти на її утримання на період навчання у розмірі 1/6 частини його заробітку до 30.06.2025 року. Наразі позивачка є студенткою денної форми навчання І курсу біотехнологічного факультету Дніпровського державного аграрно-економічного університету, строк навчання до 01.07.2028 р. У зв`язку з навчанням на денній формі проживає в м. Дніпро в орендованій кімнаті та перебуває на повному матеріальному утриманні матері. Разом з тим, її мати за станом здоров`я не може належним чином її матеріально забезпечувати, оскільки хворіє на гіпертонічну хворобу ІІ ст, пієлонефрит, судомний припадок, хворобу серця. Позивачка через навчання на денній формі не має змоги працювати та забезпечувати себе у зв`язку з чим вимушена звернутись з вказаним позовом до суду, оскільки вважає, що її батько має реальну можливість надавати їй матеріальну допомогу, він має задовільний стан здоров`я, проходить військову службу та отримує стабільний заробіток. Ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 16 жовтня 2025 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідачу надіслано копію позовної заяви та ухвали суду про відкриття провадження у справі. Судова кореспонденція отримана особисто [PERSON] 23.12.2025 р. 24 грудня 2025 року на адресу суду від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву в якому відповідач зазначає, що позовні вимоги визнає частково, не заперечує проти стягнення з нього на користь доньки аліментів у розмірі 1000 грн. щомісячно до закінчення нею навчання. Свою позицію обгрунтовує тим, що його матеріальне становище не дає йому можливості утримувати повнолітню доньку, оскільки має захворювання через які згідно з висновком ВЛК від 02.12.2025 визнаний не придатним до військової служби. Постійно проходить як стаціонарне так і амбулаторне лікування та витрачає на це значні кошти. Його грошове забезпечення на місяць становить 23 000 грн. Вважає, що донька вже повнолітня, має багато вільного часу, оскільки навчається дистанційно та не потребує фінансового утримання так як стабільно отримує стипендію. Більш того, [PERSON] працює в м. Кам`янське, але її місце роботи та розмір заробітної плати йому не відомо. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, дійшов наступного висновку. [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.8). Рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 10.04.2025 р. з [PERSON] стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання повнолітньої доньки [PERSON] в розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 06.01.2025 до закінчення навчання. Із копії Типового договору про навчання в ДДАКУ № 7898625 від 15.09.2025 вбачається, що [PERSON] є студенткою денної форми навчання І курсу біотехнологічного факультету Дніпровського державного аграрно-економічного університету, строк навчання до 01.07.2028 р. Навчання за рахунок видатків державного бюджету. Згідно з Випискою з амбулаторної картки [PERSON] остання дійсно хворіє на гіпертонічну хворобу ІІ ст. Пієлонефрит, Судомний припадок. Хвороба серця без серцевої недостатності. Відповідно до копії Свідоцтва про хворобу № 2025-1202-1134-1274-7 від 02.12.2025 на ім`я [PERSON] останній не придатний до проходження військової служби у зв`язку з діагнозом: набута вада серця: стеноз аортального клапану легкого ступеня. Якщо повнолітні дочка або син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані їх утримувати до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу, але не більше терміну навчання (ч. 1 ст. 199 СК України). Відповідно до ч. 1 ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин зазначених в ст. 182 цього Кодексу. Частиною 1 статті 182 СК України передбачено, що суд, визначаючи розмір аліментів, враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Пунктом 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Судом встановлено, що відповідач є учасником бойових дій, згідно з висновком ВЛК за станом здоров`я визнаний не придатним до проходження військової служби, однак не заперечує можливості надавати матеріальну допомогу повнолітній дитині. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. Постанова ВС від 13 квітня 2021 року у справі № 308/4214/18 (провадження № 61-16005св20). Судом враховується, що відповідач має змогу надавати матеріальну допомогу своїй повнолітній дитині, яка продовжує навчання, про що він зазначає у Відзиві. Водночас, враховуючи, що позивач навчається на денній формі за кошти державного бюджету, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Суд врахував, вищенаведені обставини справи та медичні висновки, надані відповідачем, що долучені до матеріалів справи та дійшов висновку про стягнення аліментів у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, що буде справедливим, співмірним, реальним, достатнім і відповідатиме потребам повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, та платоспроможності самого відповідача. Згідно з ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно зі ст. 430 ЦПК України суд вважає необхідним допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь держави. Згідно з ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, зокрема і витрати на професійну правничу допомогу, у разі задоволення позову покладаються також на відповідача. Статтею 137 ЦПК України, передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. У позовній заяві позивач просив суд стягнути з відповідача на її користь витрати на оплату правничої допомоги в розмірі 2000,00 грн. На підтвердження понесення таких витрат надав суду: витяг з договору № 158 від 08.10.2025 про надання правничих послуг, Акт виконаних робіт адвокатом за договором № 158 від 08.10.2025 згідно з яким адвокатом надано наступні послуги: надання первинної консультації 500 грн., складання позовної заяви 1500 грн., копі. Свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю. Визначений позивачем розмір витрат на правничу допомогу адвоката відповідає умовам договору про надання правничої допомоги, доказам щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, відповідачем не заперечується. Касаційний цивільний суд Верховного Суду у постанові від 13 березня 2025 року по справі № 275/150/22 вказав, що зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони із обґрунтуванням недотримання вимог щодо співмірності витрат із складністю справи, обсягом і часом виконання робіт. Враховуючи вимоги ч. 3, ч. 4 ст. 137 ЦПК України, те, що розмір витрат позивача на оплату послуг адвоката співмірний із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, відсутність клопотання іншої сторони із обґрунтуванням недотримання вимог щодо співмірності витрат із складністю справи, обсягом і часом виконання робіт, суд знаходить, що вимоги позивача про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу підлягають задоволенню. Враховуючи вищезазначене, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на професійну правову допомогу, вимог щодо зменшення яких відповідачем не заявлялось.

Outcome: partial