Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-11 00:00:00

18.06.2025 представник позивача [PERSON] подала до Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області позовну заяву, в якій просить визнати за [PERSON] в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] право власності на житловий будинок [ADDRESS] . В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що [INFO] помер батько позивача [PERSON] , якому було надано дозвіл на будівництво житлового будинку та винесено для цього земельну ділянку. В подальшому батько збудував такий будинок і йому було присвоєно відповідну адресу. Однак, після смерті батька, позивач не може отримати свідоцтво про право на спадщину, оскільки нотаріусом відмовлено у його видачі з тих підстав, що на таке майно відсутні правовстановлюючі документи. Вказує, що оскільки батько позивача здійснив будівництво житлового будинку, однак за життя не вводив такий в експлуатацію та не зареєстрував на будинок право власності, то визнання за позивачем права власності на таке майно, підлягає судовому захисту. Ухвалою суду від 18.06.2025 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 15.10.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач [PERSON] та його представниця адвокат Білик Р.О. в судове засідання не з`явилися, через канцелярію суду від адвоката надійшла заява про розгляд справи у відсутності позивача та його представника, позов просить задоволити. Представник відповідача Новояричівської селищної ради Львівського району Львівської області в судове засідання також не з`явився, однак на адресу суду надійшла заява, у якій він просить суд справу розглядати без його участі, щодо задоволення позовних вимог не заперечив. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснюється. Дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності та взаємозв`язку, суд встановив наступні обставини справи та відповідні до них правовідносини. Як встановлено судом, [INFO] народився позивач у справі [PERSON] , його батьками зазначено [PERSON] та [PERSON] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] , а.с.11). Відповідно до Виписки з рішення Зборів уповноважених членів колгоспу «Маяк» від 30.01.1991 року гр. [PERSON] було надано земельну ділянку розміром 0,12 га для будівництва індивідуального житлового будинку в [ADDRESS] (а.с.15). Згідно з рішенням виконавчого комітету Старояричівської сільської ради від 23.03.1991 року було затверджено рішення про виділення земельної ділянки [PERSON] для будівництва індивідуального житлого будинку (а.с.16). Згідно дозволу на право закладки фундаментів під індивідуальне будівництво №127 від 20.06.1991 року [PERSON] було надано дозвіл на закладки фундаментів індивідуального одноповерхового житлового будинку за проектом ОБ М 4/79 та господарські будівлі за проектом ГБ 6 78 згідно з планом земельної ділянки по [ADDRESS] на підставі рішення виконкому Кам`янка-Бузької міської ради, районної Ради народних депутатів від 20.06.1991 року №127 та договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки під індивідуальне будівництво (а.с.17). Актом виносу в натуру меж земельної ділянки і розбивки будівель гр. [PERSON] встановив в натурі межі земельної ділянки виділеної для будівництва індивідуального житлового будинку і господарських будівель. Площа земельної ділянки становить 1200,0 кв.м. та знаходиться за адресою [ADDRESS] (а.с.18). На вищевказаній земельній ділянці батьком позивача [PERSON] у 1995 році був збудований житловий будинок [ADDRESS] . [INFO] помер батько позивача [PERSON] (свідоцтво про смерть серія [NUMBER] від 15.10.2024, а.с.9). Після його смерті відкрилась спадщина на житловий будинок [ADDRESS] . За життя [PERSON] заповіт не складав. Матір позивача та дружина покійного, [PERSON] , померла [INFO] (свідоцтво про смерть серія [NUMBER] від 28.03.2016, а.с. 10). Після смерті батька, позивач [PERSON] , звернувся із заявою про прийняття спадщини до державного нотаріуса Третьої львівської державної нотаріальної контори Львівської області. Державним нотаріусом було заведено спадкову справу після смерті батька та у видачі свідоцтва про право на спадщину йому було відмовлено, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно, що підтверджується постановою нотаріуса №818 від 01.05.2025 року (а.с.29-30). 24 січня 2025 року виготовлено Технічний паспорт в Червоноградському БТІ на житловий будинок [ADDRESS] , згідно якого вартість будинку становить 561 269 грн. (а.с.19-27). Вважаючи, що таке майно було споруджено спадкодавцем, однак на нього відсутні правовстановлюючі документи, позивач просив суд визнати за ним право власності на житловий будинок в судовому порядку. Розглядаючи дану справу, суд виходив з того, що позивач є спадкоємцем до майна його батька, що доводиться наявними у справі матеріалами. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування згідно зі ст. 1217 ЦК України здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини, як визначено ст. 1218 ЦК України, входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Положеннями ст. 1223 ЦК України встановлено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Тобто спадкоємці за законом, за вказаних обставин, одержують право на спадкування почергово. Згідно зі статтею 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до положень ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Позивач скористалась наданим ч. 1 ст. 1268 ЦК України правом, вирішив прийняти спадщину після смерті його батька. З урахуванням встановлених обставин справи та наведених вище норм і положень закону суд встановив, що позивач [PERSON] є сином померлого [PERSON] . За таких обставин, суд дійшов висновку, що позивач, як єдиний спадкоємець до майна його батька, підставно просить суд визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом, так як інший правовий механізм оформлення таких прав у нього відсутній. Разом з тим, відповідно до частин другої, третьої статті 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна). У разі необхідності особа, зазначена в абзаці першому цієї частини, може укласти договір щодо об`єкта незавершеного будівництва після проведення державної реєстрації права власності на нього відповідно до закону. Порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів визначається постановою Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 року № 461 (з відповідними змінами) та іншими нормативними актами Кабінету Міністрів України. Відповідно до вимог статей 328 та 329 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. За змістом зазначених норм матеріального права до прийняття новоствореного нерухомого майна до експлуатації та його державної реєстрації право власності на це новостворене нерухоме майно як об`єкт цивільного обороту не виникає, у такому випадку особа є власником лише матеріалів, обладнання, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна). Такий висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, висловленою у постанові від 08.04.2020 у справі №361/7130/15. Так, судом встановлено, що житловий будинок, розташований за спірною адресою, за життя спадкодавця не був введений в експлуатацію, а право власності на нього в установленому законом порядку не зареєстроване. За таких обставин житловий будинок як об`єкт нерухомого майна у розумінні статті 181 ЦК України не виник, у зв`язку з чим право власності на нього не могло належати спадкодавцю та, відповідно, не може бути предметом спадкування. Водночас, з урахуванням положень частини третьої статті 331 ЦК України, до моменту завершення будівництва та прийняття об`єкта в експлуатацію право власності виникає лише на будівельні матеріали та конструктивні елементи, використані у процесі зведення будинку. Таким чином, до складу спадщини після смерті спадкодавця входять не права на об`єкт нерухомості, а права на будівельні матеріали, що були використані під час будівництва спірного житлового будинку. Отже, з огляду на те, що житловий будинок не введений в експлуатацію, право власності на нього не зареєстроване, а об`єкт нерухомого майна як такий не виник, суд доходить висновку про наявність правових підстав для визнання за спадкоємцем, позивачем у справі права власності лише на будівельні матеріали та конструктивні елементи, використані під час його будівництва, з відмовою у визнанні права власності на житловий будинок. За таких обставин, позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, а порушене право позивача підлягає захисту у спосіб, який визначений законом та такий, який співвідноситься із характером існуючого порушення цивільного права.

Outcome: dismissed