Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-11 00:00:00

01.10.2025 позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» (далі ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ») звернулося до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 29.09.2023 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та [PERSON] було укладено Договір № 4020551 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, відповідно до якого, відповідач отримав кредит в розмірі 4000,00 грн, шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку № [NUMBER] , строком на 360 днів, зі сплатою відсотків кожні 30 днів. Кредитний договір був укладений в електронному вигляді. 24.05.2024 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ТОВ «Фінансова компанія «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» укладено Договір факторингу №24/05/2024, відповідно до якого право вимоги за кредитним договором № 4020551 від 29.09.2023 року укладеним між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та відповідачем набуло ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА», яке було перейменовано у ТОВ «ФК«ФІНТРАСТ КАПІТАЛ». Позивач зазначив, що ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» свої зобов`язання перед відповідачем за договором виконав повністю та надав грошові кошти в обумовленому Договором розмірі шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача. Посилаючись на неналежне виконання відповідачем своїх грошових зобов`язань, позивач просив суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 31758,66 грн, яка складається з суми заборгованості за тілом кредиту 3979,99 грн., нарахованих процентів первісним кредитором 18067,47 грн, нарахованих процентів ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» за 122 календарних дні 9711,20 грн., а також відшкодувати понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору та витрати на правову допомогу у розмірі 10 000,00 грн. Ухвалою суду від 07 жовтня 2025 року відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи, витребувано з АТ КБ «Приватбанк» інформацію про підтвердження факту належності платіжної картки відповідачу та підтвердження зарахування коштів на дану платіжну картку грошових коштів. Представник позивача у судове засідання не прибув, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, в поданій позовній заяві просили розгляд справи проводити за відсутності їхнього представника, проти заочного розгляду справи не заперечували. Відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, відзиву на позовну заяву не надав. Враховуючи, що сторони у судове засідання не з`явились, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. За таких обставин, суд розглянув справу у відсутності учасників справи за правилами спрощеного позовного провадження з можливістю ухвалення заочного рішення відповідно до ст. 280 ЦПК України, оскільки відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без повідомлення причин, відзиву не подав. При цьому, представник позивача не заперечував проти такого вирішення справи. Дослідивши письмові матеріали справи, вивчивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши надані докази, суд дійшов таких висновків. Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 29.09.2023 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та [PERSON] було укладено Договір №4020551 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, відповідно до якого остання отримала кредит в розмірі 4000,00 грн, строком на 360 днів, у безготівковій формі шляхом перерахування кредитодавцем коштів кредиту на банківський рахунок за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) № [NUMBER] , зі сплатою відсотків за стандартною процентною ставкою 2,00% в день та застосовується в межах всього строку кредиту. Періодичність платежів зі сплати процентів кожні 30 днів.Орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення договору складає за стандартною ставкою за весь строк кредиту 30 341,06% річних. Орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення договору за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 32800,00 грн.. Згідно Додатку №1 до Договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту №4020551 від 29.09.2023 визначено графік платежів за договором у кількості 12 платежів, з яких: 11 платежів по 2400,00 грн зі сплатою процентів, останній 12 платіж 6400,00 грн. Кредитний договір був укладений в електронній формі та підписаний [PERSON] електронним підписом одноразовим ідентифікатором С396 29.09.2023 20:11:20. (а.с.18-27). Також відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором підписаний Паспорт споживчого кредиту, що містить Інформацію, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит.(а.с.28-30). Факт надання грошових коштів за Кредитним договором відповідачу копією довідки ТОВ «ПЕЙТЕК УКРАЇНА» від 31.05.2024 вих. №20240531-1426, згідно якої відповідно до укладеного договору про організацію переказу грошових коштів №210222-1 від 21.02.2022 між ТОВ «ПЕЙТЕК УКРАЇНА» та ТОВ «Лінеура Україна», було успішно перераховано кошти від ТОВ «Лінеура Україна» на платіжну картку клієнта: 29.09.2023 20:12:37 на суму 4000,00 грн, номер транзакції в системі ТОВ «ПЕЙТЕК УКРАЇНА» - b9160464-d9f5-47ab-9071-ab070fa75979, номер транзакції в системі ТОВ «Лінеура Україна» -40205511696007549, призначення платежу: зарахування на картку, маска картки [NUMBER] .(а.с.47). Згідно відповіді АТ КБ «Приватбанк» №20.1.0.0.0/7-251014/77803 від 17.10.2025 на ім`я [PERSON] в банку емітовано карту № [NUMBER] та 29.09.2023 по рахунку [NUMBER] було зарахування коштів на суму 4000,00 грн (а.с. 100). 24 травня 2024 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ТОВ «Фінансова компанія «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» укладено Договір факторингу №24/05/2024, відповідно до якого право вимоги за кредитним договором №4020551 укладеним між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та [PERSON] набуло ТОВ «Фінансова компанія «ФІНТРАСТ УКРАЇНА».(а.с.48-52). Згідно з вимогами договору факторингу фактор прийняв реєстр боржників, що підтверджується актом приймання передачі від 24 травня 2024 року.(а.с.53) Відповідно до Реєстру боржників до такого Договору факторингу позивач набув права грошової вимоги до відповідача в сумі 22047,46 грн., з яких: 3979,99 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу (тіло кредиту), 18067,47 грн. - сума заборгованості за відсотками, кількість днів прострочення виконання кредитних зобов`язань 197 днів.(а.с.54) Відповідно до Розрахунку заборгованості за Договором №4020551 від 29.09.2023 про надання коштів на умовах споживчого кредиту станом на 24.05.2024 року заборгованість [PERSON] складає 22047,46 грн, з яких 3979,99 грн основний борг (тіло кредиту), 18067,47 грн відсотки за користування кредитними коштами.(а.с.32-36) Відповідно до Розрахунку заборгованості ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» за Договором №4020551 від 29.09.2023 про надання споживчого кредиту за 122 календарних дні (25.05.2024- 23.09.2024) заборгованість [PERSON] складає за сумою основного боргу 3979,99 грн, сума нарахованих процентів за користування грошовими коштами 9711,20 грн. (а.с.37-38). Про відступлення права грошової вимоги за Кредитним договором ТОВ «Лінеура Україна» повідомило відповідача шляхом направлення на електронну пошту, зазначену при укладенні Кредитного договору, відповідного повідомлення.(а.с.31). Рішенням №251124/1 від 25.11.2024 року Єдиного учасника ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» змінено назву товариства на ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал». Правовими нормами ст.ст. 526, 527 і 530 ЦК України визначено, що зобов`язання повинні виконуватись належним чином та в установлений термін. Боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Відповідно до положень ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. У ч. 1 ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Особливості укладення кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». У ст. 3 указаного Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. За змістом ч.ч. 3, 4, 6 ст. 11 цього Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Відповідно до ч. 12 ст. 11 цього Закону електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Правовими нормами ст. 12 цього Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до положень ст.ст. 12 і 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. За правилами ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. У ч. 1 ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно з ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу(фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до ч. 1 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Судом встановлено, що позивачем доведені заявлені позовні вимоги, а саме факт укладання кредитного договору, факт набуття права вимоги та факт наявності заборгованості за кредитним договором у загальному розмірі 31758,66 грн шляхом надання належних та допустимих доказів, які містяться в матеріалах справи, та не спростовуються відповідачем. Відповідач правом на подання відзиву не скористався, власних розрахунків заборгованості або доказів на її погашення не надав. З огляду на встановлені судом обставини, зважаючи на те, що відповідач не виконав умови кредитного договору, кредитні кошти та проценти за користування кредитними коштами ні первісному кредитору, ні новому кредитору не сплатив, а тому суд приходить до висновку, що позов ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягає задоволенню. Вирішуючи позовні вимоги про застосування положень ч.ч. 10, 11 ст. 265 ЦПК України та зобов`язання органу, що здійснюватиме примусове виконання рішення суду нараховувати інфляційні втрати і 3% річних відповідно до статті 625 ЦК України, суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 10 ст. 265 ЦПК України суд, приймаючи рішення про стягнення боргу, на який нараховуються відсотки або пеня, може зазначити в рішенні про нарахування відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення з урахуванням приписів законодавства України, що регулюють таке нарахування. У свою чергу, згідно ч. 11 ст. 265 ЦПК України, остаточна сума відсотків (пені) у такому випадку розраховується за правилами, визначеними у рішенні суду, органом (особою), який здійснює примусове виконання рішення суду і відповідні дії (рішення) якого можуть бути оскаржені в порядку, передбаченому розділом VII цього Кодексу. Із аналізу вищезазначених норм вбачається, що законодавець наділив суд правом у своєму рішенні зазначати про нарахування на суму заборгованості відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2024 у справі № 910/14524/22 (провадження № 12-4гс24) зазначено, що питання про можливість у конкретній справі застосовувати приписи ч. 10 ст. 238 ГПК України (ч. ч. 10, 11 ст. 265 ЦПК України) суд вирішує на власний розсуд із урахуванням обставин, що мають істотне значення, на основі принципів розумності, справедливості та пропорційності. Відповідно до п. 18 Перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ст. 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24.02.2022 за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Кредитні правовідносини між сторонами у даній справі виникли 29.09.2023, тобто у період дії в Україні воєнного стану, який діє і на даний час. Отже, суд вважає, що вимоги позивача про здійснення нараховування органом (особою), що здійснює примусове виконання рішення в порядку ч.ч. 10, 11 ст. 265 ЦПК України інфляційних втрат та 3 % річних, починаючи з дати набрання рішенням суду законної сили та стягнення отриманих сум інфляційних втрат і 3% річних, є необґрунтованими, безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню. Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу суд зазначає наступне. Частиною 1 статті 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Частиною 2 статті 137 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовкудо її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Судом встановлено, що позивачу Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» правничу допомогу у вказаній справі надавав адвокат Столітній М.М., що підтверджується Договором № 10/12-2024 про надання правової допомоги від 10 грудня 2024 року, укладеним між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» та адвокатом Столітнім М.М., заявкою №10394 на виконання доручення до Договору №10/12-2024 від 10.12.2024, свідоцтвом про право на заняття адвокатською діяльністю серії КС № 9422/10, ордером на надання правничої допомоги №2000191 від 22.09.2025. Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). 22 вересня 2025 року між адвокатом Столітнім М.М. та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал » було підписано Акт №10394 прийому - передачі виконаних робіт (наданих послуг) згідно до Договору №10/12-2024 від 10.12.2024 року, згідно якого вартість послуг становить 10 000 грн., а також виставлено рахунок на оплату №10394-22/09-2025 від 22.09.2025 на суму 10000,00 грн. Разом з цим, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд, відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України, враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. З урахуванням складності даної справи, обсягу і складності виконаної адвокатом роботи, виходячи з конкретних обставин справи, суд вважає, що зазначена позивачем вартість та обсяг виконаної адвокатом роботи у розмірі 10 000 грн. є завищеними та належним чином не обґрунтованими, що суперечить принципу пропорційності розподілу судових витрат. Суд вирішуючи питання про розмір витрат на правову допомогу виходить з того, що заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. Отже, відшкодовуються лише ті витрати, які мають розумний розмір. При цьому, вартість послуг зі збору та аналізу доказів, складання позовної заяви та подання її до суду, а також витрачений на вказані послуги час (12 годин), є очевидно завищеними та такими, що не відповідають складності виконаних адвокатом робіт. Враховуючи викладене, з урахуванням складності справи, виконаної адвокатом роботи,

Outcome: partial