Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-15 00:00:00

у жовтні 2025 року до Дарницького районного суду міста Києва надійшла позовна заява ТОВ "Бізнес Позика" до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовної заяви позивач зазначає, що 24 травня 2024 року між ТОВ "Бізнес Позика" та [PERSON] було укладено договір № 500434-КС-001 про надання кредиту. Договір укладено у електронній формі, шляхом підписання його одноразовим ідентифікатором у порядку визначеному статтею 12 ЗУ "Про електронну комерцію". Згідно умов договору ТОВ "Бізнес Позика" надало [PERSON] грошові кошти у розмірі 22000,00 грн, на засадах строковості, платності, а позичальник зобов`язався повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування кредитом. Також 24 травня 2024 року між ТОВ "Бізнес Позика" та [PERSON] було укладено додаткову угоду, згідно до якої ТОВ "Бізнес Позика" надало [PERSON] додаткового кредитні кошти у розмірі 9000,00 грн. 05 серпня 2024 року між ТОВ "Бізнес Позика" та [PERSON] було укладено додаткову угоду, згідно до якої ТОВ "Бізнес Позика" надало [PERSON] додаткового кредитні кошти у розмірі 12000,00 грн. У зв`язку із неналежним виконанням умов договору, у [PERSON] утворилася заборгованість, яка складає 114 293, 99 грн, з яких: 37 759, 58 грн - сума прострочених платежів по тілу кредиту, 76 534,41 грн - сума прострочених платежів по процентах, та яку позивач просить стягнути з відповідача на свою користь у судовому порядку. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01 грудня 2025 року цивільну справу № 753/225896/25 передано судді Шаповаловій К.В. Відповідно до відомостей, які містяться у Єдиному державному демографічному реєстрі, [PERSON] значиться зареєстрованою за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою від 09 грудня 2025 року суд відкрив провадження у справі та призначив її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами. Окрім того, вказаною ухвалою суду було задоволено клопотання представника позивача та витребувано від АТ КБ «Приватбанк» інформацію, що містить банківську таємницю. 22 грудня 2025 року до суду від АТ КБ «Приватбанк» надійшла інформація, у якій зазначено, що у банку на ім`я [PERSON] емітована картка № [NUMBER] . Окрім того, банком надано суду виписку по вказаному рахунку у період з 24 травня 2024 року по 20 січня 2025 року. У відповідності до частини восьмої статті 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Положеннями статті 174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Копія ухвали про відкриття провадження у справі була отримана відповідачем у особистому кабінеті підсистеми Електронний суд 10 грудня 2025 року, про що свідчить відповідна довідка, яка міститься у матеріалах справи. У відповідності до статей 174, 178 ЦПК України відповідач не скористалася своїм процесуальним правом та не направила суду відзив на позовну заяву, із викладенням заперечень проти позову. Суд, проаналізувавши обставини справи у їх сукупності, дослідивши додані до позовної заяви докази, доходить наступного висновку. Судом встановлено, що 24 травня 2024 року між ТОВ "Бізнес Позика" та [PERSON] було укладено договір № 500434-КС-001 про надання кредиту. Відповідно до умов пункту 2.1 договору кредитодавець надає позичальнику грошові кошти у розмірі 22000,00 грн на засадах строковості, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених договором та правилами надання споживчих кредитів. Умовами договору передбачено, що строк кредитування складає 24 тижні; процентна ставка - фіксована - 1,5% в день, знижена - 1,15%; комісія за надання кредиту - 3300,00 грн; термін договору - до 08 листопада 2024 року. Пунктом 3.2 договору визначено, що протягом строку кредитування процентна ставка за кредитом нараховується за ставкою, вказаною у п. 2.4 договору на залишок заборгованості по кредиту, наявної на початок календарного дня за період фактичного користування кредитом, в залежності від дотримання позичальником графіку платежів. Пунктом 3.2.3 договору також встановлений графік платежів, які має здійснювати позичальник для належного виконання умов кредитного договору. Також 24 травня 2024 року між ТОВ "Бізнес Позика" та [PERSON] було укладено додаткову угоду №1, згідно до якої кредит збільшується на 9000,00 грн. Загальна сума отриманого кредиту становить 31 000,00 грн; комісія за надання додаткової суми кредиту становить 1350,00 грн 05 серпня 2024 року між ТОВ "Бізнес Позика" та [PERSON] було укладено додаткову угоду №2, згідно до якої кредитодавець і позичальник підтверджують, що станом на 05 серпня 2024 року сума неповернутого позичальником кредиту становить 27 057, 71 грн; кредит збільшено на 12 000,00 грн; після збільшення суми кредиту, відповідно до даної додаткової угоди, сума неповернутого кредиту становить 39 057,71 грн; термін дії договору становить 24 тижні, дата повернення кредиту -20 січня 2025 року; комісія за надання додаткової суми кредиту 1800,00 грн. Відповідно до статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, а сам договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.ст. 628, 629 ЦК України). Відповідно до статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. За правилом частини першої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Відповідно до положень частин першої, третьої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами. Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі ЦК України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що відповідає письмовій формі правочину (статті 205, 207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19. Згідно з статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Частиною першою статті 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. Відповідно до положень частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною першою статті 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію», згідно ст. 3 якого електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до частин 1, 3, 4, 7 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) або електронний договір повинні містити інформацію щодо можливості отримання стороною такої пропозиції або договору у формі, що унеможливлює зміну змісту. Якщо покупець (споживач, замовник) укладає електронний договір шляхом розміщення замовлення за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, продавець (виконавець, постачальник) зобов`язаний оперативно підтвердити отримання такого замовлення. Замовлення або підтвердження розміщення замовлення вважається отриманим у момент, коли сторона електронного договору отримала доступ до нього. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (частина 12 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до ЗУ "Про електронні документи та електронний документообіг" та ЗУ "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (пункт 6 частини 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Вказаний договір було укладено дистанційно, в електронній формі, з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, та підписано шляхом накладення електронного підпису позичальника, відтвореного шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора UA-8706, який було надіслано позичальнику на номер телефону [NUMBER] . Відповідно до положень Закону України «Про електронну комерцію» вказаний договір прирівнюється до укладеного в письмовій формі. Додаткові угоди №1, №2 до договору також були укладені шляхом їх підписання одноразовими ідентифікаторами UA-1415 та UA-6994. Згідно даних, які містяться у анкеті клієнта позичальником було зазначено номер банківської карти для перерахунку коштів: 4149-4999-9854-3936. Згідно підтвердження ТОВ «ПрофітГід» щодо здійснення переказу грошових коштів: 24 травня 2024 року об 12:23 год. ТОВ «Бізнес Позика» перерахувало на рахунок [NUMBER] кошти у розмірі 22 000,00 грн, призначення платежу: перерах. коштів [PERSON] , ІПН [NUMBER] зг. до кредит дог. № 500434-КС-001 від 24.05.2024 Без ПДВ; також 05 серпня 2024 року об 12:25 год. ТОВ «Бізнес Позика» перерахувало на рахунок [NUMBER] кошти у розмірі 12 000,00 грн, призначення платежу: перерах. коштів [PERSON] , ІПН [NUMBER] зг. дод угоди від 05.08.2024 до кредит дог. № 500434-КС-001 від 24.05.2024 Без ПДВ. Відповідно до копії квитанції АТ «Таскомбанк», 24 травня 2024 року о 17:27 год ТОВ «Бізнес Позика» перерахувало на рахунок № [NUMBER] грошові кошти у розмірі 9000,00 грн, призначення платежу: перерах коштів [PERSON] , ІПН [NUMBER] зг. Дод угоди від 24.05.2024 до кредит дог. № 500434-КС-001 від 24.05.2024 Без ПДВ. Відповідно до інформації, яка надійшла до суду від АТ КБ «Приватбанк» картка № 4149-4999-9854-3936 емітована на ім`я [PERSON] .. З виписки по рахунку, яка була надана банком вбачається, що 24 трвня 2024 року на згаданий вище рахунок надійшли грошові кошти у розмірі 22000,00 грн та 9000,00 грн; 05 серпня 2024 року на рахунок надійшли кошти у розмірі 12000,00 грн. Отже, вбачається, що позивач свої зобов`язання за договором кредиту виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредитні кошти у загальному розмірі 43 000,00 грн на умовах передбачених договором. Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даним Договором. Відповідно до частиною другою статті 615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. У зв`язку із неналежним виконанням умов договору у [PERSON] виникла заборгованість перед позивачем, яка відповідно до розрахунку заборгованості, становить 114 293, 99 грн (37 759, 58 грн - сума заборгованості за тілом кредиту, 76 534, 41грн - сума прострочених відсотків). Відповідно до частини першої статті 598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Статтею 599 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Статтями 525, 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк згідно з вказівками закону та договору. Статтею 1048 ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики. Відповідно до укладеного між сторонами договору та статей 1049, 1050 та 1054 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути кредит та сплатити проценти. Умовами договору № 500434-КС-001 від 24 травня 2024 року передбачено, що процентна ставка за договором складає 1,5% на день - стандартна, 1,15% - знижена. 24 грудня 2023 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», яким, зокрема, було доповнено статтю 8 Закону України «Про споживче кредитування» новими частинами. Так частиною п`ятою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» №1734-VIII передбачено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %. Вказана норма законодавства була введена в дію Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22 листопада 2023 року № 498-IX та набрала чинності 24 грудня 2023 року. Як встановлено в пункті 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування», тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %. Отже, до 21 серпня 2024 позивач міг здійснювати нарахування процентів, які не перевищують ставку в розмірі 1,5%, а після 21 серпня 2024 року - не більше 1% на день. Перехідні положення законопроекту застосовуються, у разі якщо потрібно врегулювати відносини, пов`язані з переходом від існуючого правового регулювання до бажаного, того, яке має запроваджуватися з прийняттям нового закону. При цьому перехідні положення повинні узгоджуватися з приписами прикінцевих положень, що стосуються особливостей набрання чинності законом чи окремими його нормами. Норми тимчасового та локального характеру, якщо вони присутні в законі, також включаються до перехідних положень законопроекту. Частиною 2 розділу 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» встановлено, що дія пункту 5 розділу І цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом. З матеріалів справи вбачається, що кредитний договір укладено 24 травня 2024 року, тобто після набрання вищезгаданим законом законної сили. Із наданого позивачем детального розрахунку заборгованості вбачається, що проценти за користування кредитом нараховувалися до 20 січня 2025 року (згідно умов додаткової угоди №2) включно та їх загальна сума за підрахунком позивача становить 76 534,41 грн. Судом було здійснено перерахунок заборгованості по відсотках, а відтак стягненню із відповідача підлягає наступний розмір процентів: За період з 24 травня 2024 року по 20 серпня 2024 року за ставкою, визначеною позивачем (зниженою - 1,15 % ) що у загальному розмірі склало 6883,82 грн. За період з 21 серпня 2024 року по 20 січня 2025 року за ставкою 1,0 %, що розраховано із врахуванням залишку суми боргу та здійснених проплат, що становить 58917,23 грн. ((7186,61 грн, відповідно розрахунку (39057, 71/100х1,15% х 16) та (51 730,62 грн, відповідно розрахунку (37759,58/100х1% х 137)). Відтак загальна сума заборгованості відповідача по відсотках за кредитом складає 65 801, 05 грн. Згідно частин 1, 5, 6, 7 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Відповідачем, всупереч положенню частини 1 статті 81 ЦПК України, не надано жодних доказів своєчасного та у повному обсязі виконання умов кредитного договору, у передбачені договором строки кредит ним не погашений. Отже, зважаючи на те, що [PERSON] не виконала грошове зобов`язання за кредитним договором, порушені права позивача підлягають судовому захисту шляхом примусового стягнення боргу в загальному розмірі 103 560,63 грн, з яких: 37 759, 58 грн - заборгованість за тілом кредиту, 65 801, 05 грн - заборгованість за відсотками. З огляду на результат розгляду справи суд відповідно до вимог статті 141 ЦПК України покладає на відповідача сплачений позивачем судовий збір прямопропорційно до розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial