Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-15 00:00:00

27 листопада 2025 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] , в якій просить змінити розмір аліментів, визначений рішенням Київського районного суду м. Харкова від 01 серпня 2023 року у справі № 953/4192/23 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 2 500 гривень на кожну дитину, збільшивши до 5 000 гривень на кожну дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 01 листопада 2025 року та до досягнення дітьми повноліття. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що рішенням Київського районного суду м. Харкова від 01 серпня 2023 року постановлено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 2 500 гривень на кожну дитину, щомісячно, починаючи з 31 травня 2023 року та до досягнення кожною дитиною повноліття. Зазначила, що з часу винесення судом рішення про стягнення з відповідача аліментів в твердій грошовій сумі по 2 500 грн на кожну дитину, значно зросли витрати на утримання дітей. Стан здоров`я старшого сина - [PERSON] , [INFO] , погіршився та він наразі потребує постійного та дороговартісного лікування. Неповнолітній [PERSON] , [INFO] , також потребує лікування. [PERSON] наразі проходить навчання з підготовки водіїв транспортних засобів, у зв`язку з чим позивачка вимушена нести додаткові витрати. [PERSON] займається у платній спортивній секції з карате, що також потребує додаткових витрат, які позивачка самостійно сплачує. Вказані обставини стали підставою для звернення позивача із зазначеним позовом. Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 28 листопада 2025 року провадження у справі відкрито, розгляд справи ухвалено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням сторін. Позивачка у судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву, в якій просила розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про дату, час і місце судових засідань був повідомлений своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомив, правом на надання відзиву на позовну заяву не скористався, заяв про відкладення розгляду справи не подавав. Оскільки сторони у судове засідання не з`явились, у відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось. Відповідно до ухвали суду від 28 листопада 2025 року, враховуючи, що в справі є достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідач належним чином повідомлений про місце і час судового засідання, суд розглядає справу у відсутності відповідача та згідно з ч. 4 ст. 223 ЦПК України постановляє заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, дійшов до такого висновку. Суд встановив, що сторони є батьками двох неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане 27 жовтня 2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову Харківського міського управління юстиції) та [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане 15 грудня 2011 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції). Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 01 серпня 2023 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 2 500 гривень на кожну дитину, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідно віку на кожну дитину, щомісячно, починаючи з 31 травня 2023 року до досягнення кожною дитиною повноліття. Рішення Київського районного суду м. Харкова від 01 серпня 2023 року набрало законної сили 01 вересня 2023 року. Відповідно до медичної довідки (витяг з медичної картки амбулаторного хворого) [PERSON] , [INFO] , виданої 16 жовтня 2025 року, останньому встановлений діагноз: алергічний риніт, сколіоз І ст., плоскостопість ІІ ст. Зі змісту виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого [PERSON] , [INFO] , вбачається, що [PERSON] встановлений діагноз: вазомоторно-алергічний, атрофічний риніт. Як вбачається зі змісту довідки директора КЗ «Харківський міжшкільний ресурсний центр № 1 Харківської міської ради» Білопольського І., виданої [PERSON] , учню 10-го класу Харківського ліцею № 37 про те, що він дійсно проходить навчання з підготовки водіїв транспортних засобів категорії «С» для учнів 10-11-х класів загальноосвітніх шкіл у КЗ «Міжшкільний ресурсний центр № 1 Харківської міської ради» з 01 вересня 2025 року по 28 квітня 2027 року. Оплата за навчання здійснюється відповідно до розрахунку на експлуатаційні витрати та паливно-мастильні матеріали за рахунок батьківських коштів. Відповідно до медичної довідки (витяг з медичної картки амбулаторного хворого) [PERSON] , [INFO] , виданої 16 жовтня 2025 року, останньому встановлений діагноз: плоскостопість ІІ ст. Зі змісту довідки директора СК «ХАТТОРІ» Щербини М.Ю. вбачається, що [PERSON] , [INFO] , відвідує секцію традиційного карате, приймає у виїзних змаганнях та інших спортивних заходах, які стосуються традиційного карате. До матеріалів справи долучені чеки та квитанції про оплату за медичні товари, а саме: корсет грудно-поперековий, ортопедичні устілки. Як вбачається зі змісту довідки в.о. директора КЗ «Заклад дошкільної освіти (ясла-садок) комбінованого типу № 123 Харківської міської ради, [PERSON] працює на посаді інструктора з фізкультури в комунальному закладі «Заклад дошкільної освіти (ясла-садок) комбінованого типу № 123 Харківської міської ради» з 22 червня 2015 року по теперішній час. На даний час [PERSON] знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Крім того, у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією РФ проти України з 24 лютого 2022 року в комунальному закладі «Заклад дошкільної освіти (ясла-садок) комбінованого типу № 123 Харківської міської ради» тимчасово призупинено освітню діяльність до особливого розпорядження. З матеріалів справи вбачається, що на утриманні [PERSON] , окрім неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , також перебуває малолітній [PERSON] , [INFO] , батьком якого є [PERSON] . Положеннями ст. 51 Конституції України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою ВРУ №789-ХІІвід 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Положеннями ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно зі ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини, отже, і витрати на потреби дитини також мають бути однаковими. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондує конституційному обов`язку батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному Кодексі України. Відповідно до вимог ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. У ст. 150 СК України визначені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, а саме: батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. За змістом ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч.ч. 1, 2, 3 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Приписами ст. 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. У пункті 23 постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, дозволяє йому утримувати дитину, він може збільшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Свідченням матеріального становища платника аліментів, є величина витрат на утримання особою себе та членів своєї сім`ї. Під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні. Таким чином, особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника аліментів. Частиною 1 статті 192 СК України, передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Відповідно до ст. 273 СК України, якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-якого з них змінити розмір встановлених аліментів або звільнити від їх сплати. Дана норма містить дві підстави для коригування аліментів: а) шляхом зміни розміру аліментів у бік зменшення або збільшення; б) шляхом звільнення платника аліментів від їх сплати. Аліментні правовідносини існують тривалий час. Тому матеріальний або сімейний стан особи, яка одержує аліменти, а також того, хто їх сплачує, протягом цього часу може істотно змінитися як убік погіршення так і у бік покращення. Суд при розгляді вимог позивача про збільшення розміру аліментів враховує те, що після ухвалення попереднього рішення суду про стягнення аліментів змінився визначений положеннями СК України мінімальний розмір аліментів, відтак попередньо визначений судом розмір аліментів цим вимогам вочевидь не відповідає, а тому з вказаних підстав аліменти підлягають збільшенню. При розгляді справ зазначеної категорії до предмета доказування відносяться обставин, які свідчать про існування змін, що відбулись в матеріальному чи сімейному становищі платника аліментів, і що саме такі зміни вплинули на його здатність сплачувати аліменти в присудженому судовим рішенням розмірі. При вирішенні питання про зменшення/збільшення розміру аліментів необхідно з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Матеріали справи свідчать про те, що позивач пов`язує необхідність збільшення розміру аліментів не зі зміною матеріального становища відповідача, а недостатністю фактично стягуваних аліментів для забезпечення потреб дітей. Під час судового розгляду відповідачем жодним чином не спростовано, що присуджений за рішенням Київського районного суду м. Харкова від 01 серпня 2023 року розмір аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 2 500 гривень на кожну дитину залишається достатнім для гармонійного розвитку неповнолітніх дітей на теперішній час з огляду на збільшення вартості проживання, харчування та одягу для дітей та є недостатнім для нормального рівня життя дітей, на які посилається у своєму позові [PERSON] . Суд вважає доведеними позивачкою обставини, що слугують підставами для збільшення розміру аліментів, зокрема те, що сума аліментів, які стягуються на даний час відповідно до рішення Київського районного суду м. Харкова від 01 серпня 2023 року в твердій грошовій сумі в розмірі по 2 500 грн на кожну дитину, є недостатньою для матеріального утримання дітей, оскільки ціни на товари та послуги значно зросли, що автоматично збільшило витрати на утримання дітей. Крім того, з часу присудження аліментів зріс і прожитковий мінімум для дитини відповідного віку (від 6 до 18 років), який станом на 2026 року рік відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2026 рік» становить 3512 грн. Вирішуючи питання про розмір аліментів, які слід стягнути з відповідача на утримання дітей, суд враховує обов`язок обох батьків утримувати дітей, визначений законодавством прожитковий мінімум для дітей відповідного віку, матеріальний стан позивачки; враховує той факт, що на відміну від відповідача, діти проживають разом з позивачкою і вона несе більші витрати пов`язані з їхнім вихованням та утриманням, а також враховує потреби дітей на їхній фізичний та духовний розвиток. Разом з цим, суд враховує, що відповідач є особою працездатного віку, оскільки доказів протилежного не надано, а тому вимоги позивачки про збільшення розміру стягуваних аліментів на дітей є виправданими. На підставі викладеного суд вважає позовні вимоги позивачки про збільшення розміру аліментів обґрунтованими та приходить до висновку про задоволення позовних вимог. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, а саме судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, з відповідача в дохід держави підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 1211,20 гривень. На підставі викладеного і

Outcome: approved