Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-14 00:00:00

[PERSON] звернулася через представника адвоката Пацулу В.О. до суду із позовом до Микулинецької селищної ради Тернопільського району Тернопільської області (ОТГ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Тернопільського районного нотаріального округу Гордєєва Людмила Іванівна, у якому просить визнати за нею право власності на житловий будинок з приналежними до нього господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . В обґрунтування заявлених вимог, вказує на те, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] станом на 1991 рік належав до робітничого типу двору, головою якого була [PERSON] , у неї на квартирі були зареєстровані та проживали її племінниця [PERSON] , чоловік племінниці [PERSON] , діти племінниці [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на все належне їй майно, зокрема і на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами. [PERSON] склала заповіт, за яким власний житловий будинок з надвірними будівлями в с.Струсів Теребовлянського району Тернопільської обл. та все її майно де б воно не було із чого б воно не складалося заповіла [PERSON] . [PERSON] померла [INFO] . Після смерті [PERSON] отримати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину за заповітом позивач не може у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на даний житловий будинок з приналежними до нього господарськими будівлями та спорудами. Враховуючи вказані обставини, позивач звернулась до суду для визнання права власності на житловий будинок з приналежними до нього господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по [ADDRESS] за рішенням суду. Ухвалою Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 06.10.2025 було відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання на 12.11.2025, яке надалі було відкладено на 15.01.2026. Позивач та її представник адвокат Пацула В.О. в судове засідання не з`явились, однак представник подав заяву, у якій просив справу розглядати за їхньої відсутності, позовні вимоги підтримують повністю. Представник відповідача Микулинецької селищної ради Тернопільського району Тернопільської області (ОТГ) в судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнає у повному обсязі. Приватний нотаріус Тернопільського районного нотаріального округу Гордєєва Людмила Іванівна в судове засідання не з`явилась, хоча належним чином була повідомлена про день, час та місце розгляду справи. Відповідно до вимог частини третьої статті 200 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. За вказаних обставин, на підставі частини другої статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши та оцінивши докази по справі суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Відповідно копії довідки Теребовлянського бюро технічної інвентаризації за № 343 від 02.12.2024, власником житлового будинку з приналежними до нього господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по [ADDRESS] є [PERSON] , однак право власності не зареєстроване. (а.с. 27). Згідно до довідок виданих Микулинецькою селищною радою Тернопільського району Тернопільською області 21.10.2025 за №202, 203, копії погосподарської книги, станом на 1991-1995 роки, станом на 15.04.1991 даний двір був робітничим, головою якого була [PERSON] , також на квартирі в [PERSON] були зареєстровані та проживали її племінниця [PERSON] , чоловік племінниці [PERSON] , діти племінниці [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . [PERSON] на час смерті була зареєстрована та проживала по [ADDRESS] , також були зареєстровані та проживали її племінниця [PERSON] , чоловік племінниці [PERSON] , діти племінниці [PERSON] , [PERSON] (а.с.15, 17, 18-20). Згідно копії технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] від 02.12.2024, виданого Теребовлянським бюро технічної інвентаризації, замовником технічної інвентаризації є [PERSON] , вищевказаний житловий будинок має загальну площу 94,9 кв.м, з якої житлова 70,6 кв.м (а.с.21-26). Відповідно до копії довідки про оціночну вартість об`єкта нерухомості - житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою [ADDRESS] станом на 12.12.2024 становить 651289 грн 24 коп. (а.с.28-29). Згідно копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 09.02.1998, виданого Струсівською сільською радою Теребовлянського району Тернопільської області, [PERSON] померла [INFO] в селі Струсів Теребовлянського району Тернопільської області (а.с.12). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина. За життя [PERSON] склала заповіт, посвідчений секретарем Струсівської сільської ради Теребовлянського району Тернопільської області від 10.10.1997, за яким власний житловий будинок, що побудований в селі Струсів Теребовлянського району Тернопільської області та все її майно де б воно не було із чого б воно не складалося заповіла [PERSON] (а.с.13). У приватного нотаріуса Тернопільського районного нотаріального округу Гордєєвої Людмили Іванівни заведена спадкова справа за № 276/2024 від 12.12.2024 після смерті [INFO] спадкодавця [PERSON] , про що свідчить Витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі за № 79525350 від 12.12.2024 (а.с.14). З постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії, виданої приватним нотаріусом Тернопільського районного нотаріального округу Гордєєвою Л.І. за № 308/02-31 від 12.12.2024, слідує, що при розгляді документів було встановлено, що відсутні правовстановлюючі документи на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований по [ADDRESS] на ім`я померлої [PERSON] . Згідно статті 549 ЦКУ в редакції 1963 року [PERSON] фактично вступила в управління спадковим майном, так як постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Спадкоємці, які мають право на обов`язкову частку згідно статті 535 ЦКУ в редакції 1963 року - відсутні (а.с.16). Проаналізувавши в сукупності досліджені докази, встановлені ними обставини та визначені відповідно до них правовідносини сторін, суд приходить до переконання, що позовні вимоги підлягають до задоволення. Згідно прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України 2003 року (пункти 4, 5), Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української PCP 1963 року. Оскільки [PERSON] померла [INFO] , тому до правовідносин щодо спадкування після її смерті застосуванню підлягають норми Цивільного кодексу УРСР (далі ЦК УРСР) в редакції 1963 року. Згідно статті 525 ЦК УРСР часом відкриття спадщини є день смерті спадкодавця. Статтею 524 ЦК УРСР передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. За умовами статті 534 ЦК УРСР, кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. Заповідач може у заповіті позбавити права спадкоємства одного, кількох або всіх спадкоємців за законом. Згідно статей 548-549 ЦК УРСР 1963 року, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до статті 553 ЦК УРСР 1963 року, спадкоємець за законом або за заповітом вправі відмовитись від спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. При цьому він може заявити, що відмовляється від спадщини на користь кого-небудь з інших спадкоємців, закликаних до спадкоємства за законом або за заповітом, а також на користь держави або окремих державних, кооперативних або інших громадських організацій. Наступне скасування спадкоємцем такої заяви не допускається. Вважається, що відмовився від спадщини також той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчать про прийняття спадщини (стаття 549 цього Кодексу). Отже, судом встановлено, що згідно записів погосподарської книги станом на 1991 рік господарство по [ADDRESS] належало до робітничого типу двору. Суд враховує, що спеціальним нормативним актом, який визначає порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах, є Вказівки по веденню книг погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затверджені наказом Центрального статистичного управління СРСР від 13 квітня 1979 року № 112/5 (далі - Вказівки № 112/5), а згодом Вказівки № 5-24/26 та Вказівки № 69), які були замінені Інструкцією ведення погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженихнаказом Міністерства статистики України від 22 лютого 1995 року № 48. Згідно зі змістом Вказівок № 112/5 і 69 суспільна група господарства визначалась залежно від роду занять голови господарства (сім`ї). Особи, які працювали в колгоспі, але не були членами колгоспу, належали до суспільної групи робітників або службовців залежно від займаної посади. Отже, враховуючи вказане вище житловий будинок належав [PERSON] , яка заповіла його позивачу. Позивач прийняла спадщину після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , однак, вона не може отримати свідоцтво про прийняття спадщини, за заповітом, оскільки відсутній правовстановлюючий документ на житловий будинок, тому право позивача має бути захищено у судовому порядку шляхом визнання права власності на вищевказане майно. Згідно статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способом захисту цивільних прав та інтересів згідно частини другоїстатті 16 цього Кодексу може бути, зокрема, визнання права. Відповідно до статті 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвічує його право власності. Враховуючи вищенаведене, визнання позову відповідачем, а також те, що через відсутність державної реєстрації права власності та правовстановлюючих документів на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, позивач не може реалізувати своїх спадкових прав, а тому її право підлягає судовому захисту, а позов до задоволення шляхом визнання за [PERSON] права власності в порядку спадкування за заповітом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований по [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті смерті [PERSON] , яка померла [INFO] .

Outcome: approved