Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-18 00:00:00

У березні 2025 р. позивачка звернулася до суду з позовом, мотивуючи вимоги тим, що [INFO] відкрилася спадщина після померлого [PERSON] . Він перебував у шлюбі з позивачкою, вони мають спільного сина [PERSON] , 2013 року народження. За судовим рішенням з [PERSON] на користь позивачки було стягнуто аліменти на утримання спільного сина в розмірі 1/4 частини його заробітку, починаючи з 13 травня 2013 р. Шлюб між позивачкою та [PERSON] був розірваний у 2015 р. Спадщину після смерті [PERSON] прийняли його батько (відповідач по справі) та його малолітній син [PERSON] . 7 лютого 2025 р. державний нотаріус відмовила позивачці, як законному представнику малолітнього сина, у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом щодо майна померлого батька. Відмова ґрунтувалася на т.у, що позивачкою на підтвердження права власності на об`єкти спадкування не було надано оригіналів правовстановлюючих документів. У постанові зазначено, що спадкове майно, яке складається з 1/2 частки квартири та 1/2 частки шести земельних ділянок, належало померлій [INFO] [PERSON] . Спадщину після неї прийняв її син [PERSON] шляхом спільного проживання з померлою на день її смерті, але спадщину не оформив та помер [INFO] . У позасудовому порядку син позивачки не може успадкувати майно після смерті батька, оскільки у нього відсутні оригінали правовстановлюючих документів, а також у зв`язку з накладеним арешт. на це майно. Крім того, позивачка зазначає, що на момент смерті [PERSON] мав заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 176 559,69 грн. Враховуючи, що спадкоємець [PERSON] у спірних правовідносинах поєднує особу боржника і кредитора, на другого спадкоємця (відповідача по справі) покладається обов`язок зі сплати 1/2 частини заборгованості спадкодавця, що складає 88 279,84 грн. Надалі позивачка уточнила позовні вимоги, зазначивши, що державний виконавець здійснила перерахунок заборгованості за виконавчим лист. №578/586/18, і сума заборгованості зменшилася до 140 659,80 грн. Також у спадкодавця наявна заборгованість за виконавчим лист. №578/429/13 про стягнення з [PERSON] на користь позивачки аліментів у розмірі 41 407,11 грн. Загальна сума заборгованості спадкодавця за аліментами становить 182 066,91 грн, т.у сума, що підлягає стягненню з відповідача (половина), складає 91 033,45 грн. Уточнивши позовні вимоги, позивачка просить: Визнати право власності в порядку спадкування за законом за [PERSON] після смерті батька [PERSON] на: 1/4 частку квартири за адресою: [ADDRESS] ; 1/4 частку земельної ділянки площею 0,5478 га (кадастровий номер 5920982400:09:001:0041); 1/4 частку земельної ділянки площею 0,5840 га (кадастровий номер 5920982400:02:002:0363) 1/4 частку земельної ділянки площею 0,8148 га (кадастровий номер 5920982400:08:002:0040); 1/4 частку земельної ділянки площею 1,5485 га (кадастровий номер 5920982400:03:001:0244); 1/4 частку земельної ділянки площею 2,1487 га (кадастровий номер 5920982400:05:003:0051); 1/4 частку земельної ділянки площею 2,1487 га (кадастровий номер 5920982400:05:001:0395), наданих для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовані на території Буринської територіальної громади Конотопського району Сумської області (до об`єднання - Гвинтівської сільської ради Буринського району), які належали померлій [INFO] [PERSON] , спадщину після якої прийняв її син [PERSON] (шляхом спільного проживання), але не оформив її та помер [INFO] . Стягнути з [PERSON] , як спадкоємця [PERSON] , на користь [PERSON] , як законного представника малолітнього сина [PERSON] ( [INFO] ), суму заборгованості зі сплати аліментів у розмірі 91 033,45 грн. У відзиві на позовну заяву відповідач визнав позов щодо визнання права власності на спадкове нерухоме майно, не визнав позов у частині стягнення заборгованості за аліментами. Відповідач зазначає, що в нього збереглися оригінали квитанцій про сплату позивачці аліментів, починаючи з дати їх присудження у 2013 р. Загалом було сплачено аліментів на суму 64 876 грн. Зазначає, що позивачка приховала від державного виконавця відомості про отримання нею цих коштів, а також про те, що син відповідача ( [PERSON] ) мав постійне місце роботи та отримував заробітну плату. Це призвело до того, що державною виконавчою службою був зроблений невірний розрахунок заборгованості: замість обчислення розміру аліментів із фактичної заробітної плати, розрахунок здійснювався із середньомісячної заробітної плати по регіону, що призвело до значного завищення боргу [PERSON] . У 2018 р. [PERSON] був працевлаштований до ФОП [PERSON] , де працював до 2 січня 2019 р. З 16 січня 2019 р. по 15 лютого 2022 р. [PERSON] працював на посаді вантажника у ТОВ «Сервіс-Ресурс» та отримав заробітну плату в загальному розмірі 286 266,89 грн. Після відрахування ПДФО та військового збору чистий дохід склав 230 444 грн, а 1/4 частка заробітку становить 57 611,20 грн.мЗа час роботи в ТОВ «Сервіс-Ресурс» позивачці було сплачено аліменти в розмірі 35 060 грн, т.у за цей період недоплата становить лише 22 551,20 грн. У період з 20.03.2023 р. по 03.05.2023 р. [PERSON] перебував на обліку в Сумській філії Сумського міського центру зайнятості та отримував допомогу. Також із 2023 р. він перебував на обліку в ГУ ПФУ в Сумській області та отримував пенсію по інвалідності. У додаткових поясненнях відповідач зазначив, що вважає за необхідне сплатити на користь свого онука 19 177,10 грн заборгованості по аліментах. У відзиві на уточнену (збільшену) позовну заяву відповідач вказав, що на його замовлення було проведено економічну експертизу. Згідно з висновками експертизи, розмір заборгованості, який він (як спадкоємець) має сплатити на користь онука, становить 9 673,09 грн. Ухвалою суду від 30 квітня 2025 р. відкрито загальне позовне провадження у справі, призначено підготовче засідання та витребувано копії спадкових справ. Ухвалою суду від 23 вересня 2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. У судовому засіданні представник позивачки позовні вимоги підтримав із зазначених підстав та додатково пояснив, що за життя спадкодавця позивачка періодично отримувала від [PERSON] (матері колишнього чоловіка) платежі, які державний виконавець врахував як аліменти. Також зазначив, що експертиза, надана відповідачем, є неналежним доказом, оскільки відсутній спір із державним виконавцем щодо визначеного ним розрахунку розміру заборгованості за аліментами. Представник відповідача та відповідач у судовому засіданні позов визнали частково та зазначили, що виконавець помилково нараховував аліменти, оскільки не викликав боржника для уточнення відомостей стосовно розміру його доходів та інших питань, що стосуються виконання судових рішень про стягнення аліментів. Державний виконавець у судовому засіданні пояснила, що з 2018 р. у матеріалах виконавчого провадження відсутні докази сплати заборгованості за аліментами. У зв`язку з відсутністю інформації щодо працевлаштування боржника, заборгованість за аліментами обчислювалася, виходячи із середньої заробітної плати по регіону. Вона наголосила, що обов`язком боржника є надання доказів сплати аліментів та інформації про власні доходи. Мати боржника за життя періодично приносила квитанції про сплату аліментів, які були зараховані державним виконавцем у рахунок погашення боргу. Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників справи, суд вважає, що позов підлягає частковому заддоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] народився [INFO] . Його батьками є [PERSON] та позивачка (а.с. 13, т. 1-й). [PERSON] та позивачка перебували у шлюбі, який розірвано рішенням Краснопільського районного суду Сумської області від 5 березня 2015 р. (а.с. 17, 18, т. 1). [INFO] [PERSON] помер (а.с. 19). [INFO] померла його мати - [PERSON] . Після її смерті спадщину прийняв [PERSON] шляхом спільного проживання разом зі спадкодавцем на момент її смерті (а.с. 125, т. 1) та [PERSON] , донька померлої (а.с. 130, т. 1, а.с. 141-142, т. 1). За життя [PERSON] на праві приватної власності належали - квартира номер [ADDRESS] (а.с. 162, т. 1). - земельна ділянка розміром 0,5478 га (кадастровий номер 5920982400:09:001:0041) на території Гвинтівської сільської ради Буринського району Сумської області ; - земельна ділянка розміром 0,5840 га (кадастровий номер 5920982400:02:002:0363) на території Гвинтівськоїсільської ради Буринського району Сумської області ; - земельна ділянка розміром 0,8148 га (кадастровий номер 5920982400:08:002:0040) на території Гвинтівської сільської ради Буринського району Сумської області ; - земельна ділянка розміром 1,5485 га (кадастровий номер 5920982400:13:001:0224) на території Гвинтівської сільської ради Буринського району Сумської області ; - земельна ділянка розміром 2,1487 га (кадастровий номер 5920982400:05:003:0051) на території Гвинтівської сільської ради Буринського району Сумської області; - земельна ділянка площею 2,1487 гектара (кадастровий номер 5920982400:05:001:0395) на території Гвинтівської сільської ради Буринського району Сумської області (а.с. 162-207 т. 1). 24 жовтня 2024 р. доньці [PERSON] - [PERSON] - видані свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 частини спадкового майна квартири та 1/2 частину від 6 земельних ділянок (а.с. 224, 227, т. 1). Як вбачається з матеріалів спадкової справи, свідоцтво про право на спадщину [PERSON] не видавалося. 19 січня 2024 р. заведена спадкова справа до майна померлого [PERSON] (а.с. 1, т. 2). Після його смерті спадщину за законом прийняв його батько [PERSON] (а.с. 2, т. 2-й) та його малолітній син [PERSON] . Постановою від 7 лютого 2025 р. державний нотаріус Сумської міської державної нотаріальної контори Охріменко Олена Іванівна відмовила у вчиненні нотаріальної дії [PERSON] , як законному представнику малолітнього сина [PERSON] , у видачі на його ім`я свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно після померлого батька [PERSON] . Постановою встановлено, що спадкове майно, на яке законний представник просить видати свідоцтво на спадщину за законом, складається з 1/2 частки квартири в [ADDRESS] та 1/2 частки земельних ділянок (6 шт.), які належали померлій [PERSON] , спадщину після якої прийняв її син [PERSON] шляхом спільного сумісного проживання з померлою на день її смерті, але не оформив спадщину та помер [INFO] . На підтвердження права власності на об`єкти спадкування заявником оригіналів правовстановлюючих документів на частку квартири та частку земельних ділянок не надано. У зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів відмовлено у задоволенні заяви позивачки (а.с. 19, 20, т. 2). На виконанні у Зарічному відділі державної виконавчої служби в місті Суми перебуває виконавче провадження номер 605980406 з примусового виконання виконавчого листа номер 578/586/18, виданого Краснопільським районним судом Сумської області про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на сина [PERSON] у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше п`ятидесяти відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. 10.02.2025 державним виконавцем складено розрахунок заборгованості зі сплати аліментів, відповідно до якого за період з 8 листопада 2018 р. по 1 січня 2024 р. розмір заборгованості по аліментах становив 176 559,69 грн (а.с. 23, т. 2). На підтвердження сплати аліментів відповідачем надана копія квитанцій, оригінали яких були досліджені в судовому засіданні. Зокрема: за березень 2018 р. сплачено аліменти в сумі 714 грн; за квітень 2018 р. - 1000 грн; у вересні 2018 р. - 700 грн; у жовтні 2018 р. - 700 грн; у листопаді 2018 р. - 1000 грн; у грудні 2018 р. - 1000 грн; у січні 2019 р. - 1000 грн; у лют.у 2019 р. - 1000 грн; у березні 2019 р. - 1000 грн; у травні 2019 р. - 1000 грн; у червні 2019 р. - 1000 грн; у липні 2019 р. - 1000 грн; у серпні 2019 р. - 1000 грн; у вересні 2019 р. - 1000 грн; у жовтні 2019 р. - 1000 грн; у листопаді 2019 р. - 1060 грн; у грудні 2019 р. - 1060 грн; у лют.у 2020 р. - 1060 грн; у березні 2020 р. - 1060 грн; у квітні 2020 р. - 1060 грн; у травні 2020 р. - 1060 грн; у червні 2020 р. - 1060 грн; у липні 2020 р. - 1060 грн; у серпні 2020 р. - 1060 грн; у вересні 2020 р. - 1060 грн; у жовтні 2020 р. - 1060 грн; у листопаді 2020 р. - 1060 грн; у грудні 2020 р. - 1224 грн; у січні 2021 р. - 1200 грн; у лют.у 2021 р. - 1200 грн; у березні 2021 р. - 1200 грн; у квітні 2021 р. - 1200 грн; у травні 2021 р. - 1200 грн; у липні 2021 р. - 1500 грн; у серпні 2021 р. - 1500 грн (а.с. 3847, т. 2). Відповідно до довідки ТОВ «Сервіс-Ресурс», з 16 січня 2019 р. по 15 лютого 2022 р. [PERSON] працював на підприємстві та за цей період йому було нараховано дохід в сумі 286 266,89 грн, з якого було сплачено податок на доходи фізичних осіб в сумі 51 528,02 грн та військовий збір - 4 294,07 грн (а.с. 49, т. 2-й). Відповідно до довідки Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області, у періоді з липня 2022 р. по січень 2024 р. [PERSON] отримав пенсію по інвалідності: у липні 2022 р. - 2577,07 грн; з серпня 2022 р. по лютий 2023 р. - по 2853,19 грн щомісячно; з березня 2023 р. по січень 2024 р. - 2953,19 грн щомісячно (а.с. 57). Також надано довідку про заробіток [PERSON] за період з 2002 р. по 31.07.2022 р. (а.с. 59, 62). Відповідно до інформації з Державного реєстру платників податків, [PERSON] у період із 3-го кварталу 2018 р. по грудень 2023 р. отримав доходи від ФОП [PERSON] , ТОВ «Сервіс-Ресурс», Департаменту соціального захисту населення Сумської міської ради, Сумського міського центру зайнятості та ТОВ «СКА Біофарма Плаза», а також Благодійної організації «Благодійний фонд "Карітас Суми"» (а.с. 76, 85, т. 2-й). 19.06.2025 державним виконавцем здійснено розрахунок заборгованості зі сплати аліментів по виконавчому листу номер 578/429/13 від 29.07.2013, виданому Краснопільським районним судом Сумської області, про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання сина [PERSON] у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення нею повноліття щомісячно, починаючи з 14 травня 2013 р. Відповідно до цього розрахунку заборгованість зі сплати аліментів за період з травня 2013 р. по листопад 2018 р. склала 41 407,02 грн. Відповідно до розрахунку державного виконавця від 19.06.2025 по виконавчому листу номер 578/429/13 (стягнення на користь [PERSON] аліментів у розмірі 400 грн щомісяця на утримання дитини до 3-х років), розмір заборгованості становить 7 466,80 грн (а.с. 84, т. 2). Відповідно до розрахунку від 15.07.2025 заборгованості по виконавчому провадженню номер 605980406 за період з листопада 2018 р. по 1 січня 2024 р., розмір заборгованості зі сплати аліментів склав 140 659,89 грн (а.с. 85, 86, т. 2). 1 вересня 2025 р. експертом Сумського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України складено висновок за результатами проведення судової економічної експертизи. Відповідно до нього за період з 01.07.2018 по 01.01.2024 документально підтверджується нарахування заборгованості по аліментах [PERSON] у розмірі 87 646,18 грн; перерахування грошових переказів [PERSON] - в сумі 34 150 грн. Згідно зі ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Згідно з ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Отже, для того, щоб набути право на спадщину, спадкоємці за заповітом або за законом мають прийняти її у порядку та у строки, встановлені законом. Акт прийняття спадщини характеризується є одностороннім правочином, оскільки його здійснення залежить виключно від волі спадкоємця. Щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно зі спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Для тих спадкоємців, які не проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є заява про це, подана до нотаріального органу (ч.1 ст.1269 ЦК України). Відповідно до п. 3.21 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5 у редакції, чинній на час відкриття спадщини після [PERSON] , спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 Цивільного кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно з п.п.4.10 п.4 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, ніяким строком не обмежена. Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем. Матеріалами справи підтверджується, що на момент смерті матері [PERSON] проживав разом із нею, а відтак, прийняв спадщину після її смерті. Разом із ним, спадщину після смерті матері також прийняла сестра Рисованого ОМ. Тобто частка [PERSON] у спадковому майні, на яку він мав право, становить 1/2. Після смерті [PERSON] спадщину за законом прийняли його батько та малолітній син (син позивачки). Враховуючи, що право на частку у спадковому майні у спадкоємців є рівним, [PERSON] має право в порядку спадкування за законом після смерті батька на 1/2 частину майна, яке належало його батьку, тобто на 1/4 частину квартири та 6 земельних ділянок, що за життя належали бабі [PERSON] - [PERSON] . Встановлено, що у зв`язку з відсутністю у законного представника малолітнього [PERSON] правовстановлюючих документів на спадкове майно, державний нотаріус відмовила їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. Враховуючи викладені обставини, факт визнання позову в цій частині вимог відповідачем, суд дійшов всновку про наявність підстав для визнання за [PERSON] в порядку спадкування після померлого батька права власності на: 1/4 частку квартири за адресою: [ADDRESS] ; 1/4 частку земельної ділянки площею 0,5478 га (кадастровий номер 5920982400:09:001:0041); 1/4 частку земельної ділянки площею 0,5840 га (кадастровий номер 5920982400:02:002:0363) 1/4 частку земельної ділянки площею 0,8148 га (кадастровий номер 5920982400:08:002:0040); 1/4 частку земельної ділянки площею 1,5485 га (кадастровий номер 5920982400:03:001:0244); 1/4 частку земельної ділянки площею 2,1487 га (кадастровий номер 5920982400:05:003:0051); 1/4 частку земельної ділянки площею 2,1487 га (кадастровий номер 5920982400:05:001:0395). Відносно вимог про стягнення з відповідача заборгованості [PERSON] зі сплати аліментів суд зазначає таке: Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно зі ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Суд зазначає, що заборгованість за аліментами, яка виникла за життя спадкодавця, є грошовим зобов`язанням, яке входить до складу спадщини і має бути сплачене спадкоємцями. У даній справі спадщину після [PERSON] прийняли двоє осіб: його батько (відповідач) та малолітній син (кредитор у зобов`язанні). Оскільки син поєднує в собі особу кредитора та боржника (в межах своєї частки), обов`язок з погашення заборгованості перед ним у розмірі 1/2 частини від загальної суми боргу переходить до другого спадкоємця [PERSON] . При визначенні суми боргу суд виходить з наступного: Згідно з наданими державним виконавцем розрахунками за виконавчим листом №578/586/18 у [PERSON] на момент смерті малась заборгованість зі сплати аліментів в сумі 140 659,89 грн., та за виконавчим листом №578/429/13-ц - 41407,02 грн. Тобто загальна сума боргу становить 182 066,91 грн. Розрахунок здійснювався, виходячи із середньої заробітної плати по регіону, через відсутність у виконавця відомостей про доходи боржника. Судом встановлено та підтверджено довідками, що [PERSON] у значні періоди мав офіційний дохід (зарплату, пенсію, допомогу по безробіттю). Дослідженими квитанціями підтверджено сплату аліментів у розмірі 34 150 грн, які частково не були відображені у первинних розрахунках виконавця. Судова економічна експертиза від 01.09.2025 р. встановила, що документально підтверджене нарахування заборгованості [PERSON] по аліментах у періоді з 01.07.2018 по 01.01.2024 становить 87 646,18 грн., документально підтверджена оплата аліментів у цьому ж періоді становить 34 150 грн. Суд критично оцінює розрахунки державного виконавця, оскільки вони базувалися на припущенні про відсутність доходів у боржника, що було спростовано в ході судового розгляду наданими письмовими доказами про працевлаштування та отримання пенсії. Проте наявність об`єктивних даних про дохід дозволяє суду встановити реальний розмір зобов`язання. Суд приймає за основу висновок судової економічної експертизи як найбільш повний та такий, що ґрунтується на детальному аналізі доходів спадкодавця та фактично сплачених сум. Таким чином, загальний розмір заборгованості по аліментах спадкодавця становить: за виконавчим листом №578/429/13-ц - 41407,02 грн., за виконавчим листом №578/586/18 - 53,496,18 грн. (87646,18 грн. - 34 150 грн.). Загальний розмір заборгованості спадкодавця: 94 903,20 грн. (41407,02 грн+53496,18 грн.) Частка відповідача (1/2), яку він має сплатити як спадкоємець: 47 451,60 грн. (94 903,20 грн. /2) Таким чином, позовні вимоги в частині стягнення грошових коштів підлягають частковому задоволенню. При зверненні до суду з позовом позивачка була звільнена від сплати судового збору п. 12 ч 2 ст. 3 Закону України Про судовий збір, як особа, яка звернулась з позовом на захист прав малолітнього сина. Відповідач також звільнений від сплати судового збору на підставі п. 10 ч. 1 ст. 5 Закону України Про судовий збір (як учасник ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 2 категорії - а.с. 36 т. 2). Тому на підставі ч. 6 ст. 141 ЦПК України судовий збір у даній справі компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до договору про надання правничої допомоги у справі номер 591/8291/25, який укладений між [PERSON] та адвокатом Сукач Л.С., та наданої квитанції відповідачем сплачено за надання правничої допомоги 15 000 грн (а.с. 110, 112, т. 2-й). Відповідно до договору про надання правової допомоги, укладеного між позивачкою та адвокатом Кузченко Т.М., оплата за надання допомоги складає 20 000 грн (а.с. 132, 133, т. 2-й). Копією квитанції до прибуткового касового ордеру підтверджується оплата послуг адвокату в сумі 20 000 грн (а.с. 135, т. 2). Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Статтею 137 ЦПК України встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Сторонами не було заявлено клопотання про зменшення витрат на професійну правничу допомогу. Наданими доказами підтверджується факт оплати як позивачем, так і відповідачем витрат на професійну правничу допомогу. Враховуючи відсутність клопотання про зменшення вказаних витрат, ціну позову - 365943,45 грн. (247910,90 грн - вартість1/4 частки спірного майна, 91033,45 грн. - вимога про стягнення аліментів), а також часткове , на 80% задоволення позову, з позивача на користь відповідача, а з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу пропорційно до задоволених вимог. Так, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу в сумі 16 000 грн. З позивача на користь відповідача підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу в сумі 3000 грн. (15000грн. *20%) Копією фіскального чеку підтверджується факт оплати відповідачем вартості проведеної на його замовлення економічної експертизи в сумі 12836,16 грн. (а.с. 100 т. 2) Економічною експертизою досліджувалось питання лише щодо розміру заборгованості зі сплати аліментів. Ці вимоги задоволені на 52% (47451,60 грн. /91033,45 гнр. *100%). Відтак, з позивача на користь відповідача підлягають стягненню витрати понесені у зв`язку з проведенням експертизи пропорційно до тієї частини вимог, у задоволенні якої відмовлено (48%) - 6 161,36 грн. Відповідно до ч. 10 ст. 141 ЦПК України при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат. Враховуючи положення наведеної норми з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати в сумі 6838,64 грн. (16000 грн. - 3000 грн. - 6161,36 грн.).

Outcome: partial