Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-12 00:00:00

До суду звернувся [PERSON] із позовом до Іллінецької міської ради Вінницького району Вінницької області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, в якому зазначив, що [INFO] помер [PERSON] , [INFO] . 24.11.2025 приватним нотаріусом Башта- Бєляєва М.О. було заведено спадкову справу №97/2025 щодо майна [PERSON] . Водночас, по заведенню спадкової справи щодо померлого [PERSON] , нотаріусом було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії (24.11.2025 р), якою відмовила позивачу у вчиненні нотаріальної дії такої як видача свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки позивач, як спадкоємець за заповітом не подав протягом шести місяців до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини та вважається таким, що спадщину не прийняв. Поважністю причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] стало те, що позивач не був обізнаний про наявність такого заповіту та його змістом, оскільки він не є особою спадкування за законом. Про те, що [PERSON] помер, стало відомо лише зі слів знайомих. Як слідує із змісту заповіту, до складу спадщини увійшла земельна ділянка площею 3.0853 га - кадастровий номер - 0521285500:03:000:0139, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Враховуючи вищевказане позивач просить суд визначити додатковий двохмісячний строк, з дня набрання рішення суду законної сили, для подання заяви до нотаріуса про прийняття спадщини за заповітом, після смерті [INFO] [PERSON] . Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву, в якій просила розглянути справу за відсутності сторони позивача, просила позовні вимоги задовольнити. Представник відповідача, Іллінецької міської ради Вінницького району Вінницької області Драч Ж., будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилася, подала до суду відзив, в якому позов визнала повністю. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Враховуючи зазначені вище положення, а також те, що сторони скористались своїм правом, врегульованим ч. 3 ст. 211 ЦПК України, заявляти клопотання про розгляд справи за їх відсутності, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та проводить його в даному підготовчому засіданні на підставі доказів наявних у справі. Згідно з ч. ч. 3-4 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, давши оцінку зібраним доказам, суд приходить до висновку про можливість ухвалення рішення в підготовчому судовому засіданні та задоволення позову з таких підстав. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , [INFO] , в с. Павлівка Іллінецького району Вінницької області, що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть № 00054937691 від 24.11.2025. За життя [PERSON] залишив заповіт від 13.04.2021 №326, відповідно до якого заповідав позивачу земельну ділянку площею 3.0853 га, кадастровий номер - 0521285500:03:000:0139, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Належність вказаної ділянки [PERSON] підтверджується копією державного акту на право власності на земельну ділянку серії ВН № 125150 від 27.10.2004. 24 листопада 2025 року приватним нотаріусом Башта-Бєляєва М.О. було заведено спадкову справу №97/2025 щодо майна [PERSON] . Приватним нотаріусом Башта-Бєляєва М.О. було відмовлено позивачу [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, у зв`язку із пропуском встановленого законом строку для прийняття спадщини, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 241/02-31 від 24 листопада 2025 року. Статтею 15 Цивільного кодексу України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно зі ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звертатися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до статей 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За правилами частини першої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Подання заяви про прийняття спадщини є дією, що її повинен вчинити спадкоємець, який бажає прийняти спадщину у разі, коли він не проживав на час відкриття спадщини постійно зі спадкодавцем. Для прийняття спадщини встановлено строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України). Згідно з частиною першою статті 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (частина третя статті 1272 ЦК України). З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Судом встановлено, що позивач пропустив строк, встановлений ст. 1270 ЦК України, для подачі заяви про прийняття спадщини. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є такі, що пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть застосовуватися, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не використав право на прийняття спадщини через брак інформації про смерть спадкодавця, незнання приписів закону тощо, тоді немає правових підстав для визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Такі правові висновки викладено у постанові Верховного Суду України від 04 листопада 2015 року у справі № 6-1486цс15, а також у постановах Верховного Суду від 17 жовтня 2019 року у справі № 766/14595/16, від 30 січня 2020 року у справі № 487/2375/18 (провадження № 61-10136св19), від 31 січня 2020 року у справі № 450/1383/18 (провадження № 61-21447св19) та інших. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26.06.2024 по справі №686/5757/23 зазначила, що з урахуванням фактичних обставин конкретної справи поважними причинами пропуску строку суд може визнати, зокрема: 1) тривалу хворобу спадкоємців; 2) велику відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем розташування спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України тощо. Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови тощо. За конкретних фактичних обставин кожної справи пропуск строку для прийняття спадщини суд має оцінювати з урахуванням тривалості такого пропуску та загальних засад цивільного законодавства, як-от розумність, добросовісність та справедливість. Головною ознакою поважних причин такого пропуску є те, що вони унеможливлюють своєчасне звернення із заявою про прийняття спадщини. Неподання заяви умисно чи з необережності (недбалості) не може бути підставою для визначення спадкоємцю додаткового строку для прийняття спадщини. Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. Оцінка поважності причин пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини повинна, першорядно, стосуватися періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Саме протягом цього періоду мають існувати об`єктивні та істотні перешкоди для прийняття спадщини. Інші періоди досліджуються, якщо ці перешкоди почали існувати протягом шестимісячного строку та тривали до моменту звернення до нотаріуса або до суду. Суди мають враховувати, що безпідставне надання додаткового строку для прийняття спадщини є порушенням правової визначеності як елемента правовладдя (верховенства права) та є незаконним втручанням у права спадкоємців, які прийняли спадщину, а у разі відсутності таких спадкоємців - в інтереси територіальної громади, яка має право на визнання спадщини відумерлою. Необізнаність про наявність заповіту може вважатися поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини тільки для осіб, які не є спадкоємцями за законом першої черги або кожної наступної черги спадкоємців за законом, у разі їх обізнаності про відсутність спадкоємців попередньої черги, які набували право на спадкування за законом. Рішення обґрунтовується лише тими доказами, які одержані у визначеному законом порядку та досліджені в тому судовому засіданні, в якому ухвалюється рішення. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовані вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд повинен мотивувати свої дії та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Якщо у спадкоємця не було перешкод для подання заяви, він не скористався правом на прийняття спадщини, то немає правових підстав для визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Подібний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 17 червня 2020 року у справі №520/10377/17, від 11 серпня 2021 року у справі №720/1079/19, від 22 січня 2020 року у справі №592/18695/18,від 17 березня 2021 року у справі № 638/17145/17, від 22 березня 2023 року у справі N 361/8259/18 та багатьох інших. Правозастосовча практика Верховного Суду у подібних правовідносинах є незмінною та усталеною. З огляду на встановлені судом обставини, надані докази, положення чинного законодавства та правові висновки Верховного Суду, суд дійшов переконання, що позивач [PERSON] пропустив строк для прийняття спадщини з об`єктивної, істотної причини, яка не залежала від його волі, а саме: необізнаність про наявність заповіту особою, яка не є спадкоємцем за законом першої черги або кожної наступної черги спадкоємців за законом. Наведена обставина є поважною причиною пропуску строку, передбаченого статтею 1270 Цивільного кодексу України, що унеможливила вчасне подання заяви про прийняття спадщини, адже позивач не є спадкоємцем жодної черги за законом. Крім того, інші спадкоємці, які б прийняли спадщину, відсутні, і відповідач проти задоволення позову не заперечує. Враховуючи викладене, позов підлягає задоволенню у повному обсязі, з визначенням позивачу додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Outcome: approved