Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-11 00:00:00

Від імені та в інтересах [PERSON] до Пересипського районного суду м. Одеси з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини та дружини, звернулась адвокат Гусельщикова Марина Анатоліївна. В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначила, що від шлюбу у подружжя народилась дитина [PERSON] , [INFO] . Представник зазначає, що подружні стосунки між сторонами погіршились, подружжя проживає окремо, дитина перебуває на повному утриманні позивача. Відповідач у добровільному порядку відмовляється надавати на регулярній основі аліменти на утримання дитини. На підставі викладеного представник позивача просить: стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 30% усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову до досягнення дитиною повноліття; стягнути з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] , на її утримання до досягнення дитиною трирічного віку, у розмірі 10% усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову. Після надходження та реєстрації зазначеного позову, суддю визначено автоматизованою системою документообігу суду, відповідно до вимог ст.ст. 14, 33 ЦПК України. Ухвалою Пересипського районного суду 15 вересня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду, сторонам надіслано копію ухвали суду, відповідачу роз`яснено про право на подання відзивну на позовну заяву. Чергове судове засідання у справі призначено на 12 січня 2026 сторони до суду не з`явились, про час та місце слухання справи повідомлялись. Відповідач [PERSON] про час та місце слухання справи повідомлявся шляхом направлення судової повістки за місцем реєстрації, на адресу суду повернувся поштовий конверт з відміткою працівника поштового зв`язку «адресат відсутній» (а.с.24-25-а). З урахуванням викладеного судом встановлено, що сторони про час та місце слухання справи повідомлялись, а відтак підстав для відкладення слухання справи, передбачених ст. 223 ЦПК України судом не встановлено. Ухвалою суду від 12 січня 2026 року вирішено провести заочний розгляд справи. Згідно положень ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до положень ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи. Згідно копії свідоцтва про шлюб встановлено, що сторони перебувають в шлюбі, який було зареєстровано 26 лютого 2019 року Малиновським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області. актовий запис № 444 (а.с.9). Відповідно до копії свідоцтва про народження встановлено, що сторони у справі є батьками [PERSON] , [INFO] , актовий запис № 327 (а.с.15). Звертаючись до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання дитини та на своє утримання, позивач зазначила, що з моменту, як сторони стали проживати окремо відповідач перестав надавати матеріальну допомогу на утримання дитини, позивачу важко самостійно утримати дитину, а відтак остання змушена звернутись з даним позовом. Вирішуючи позовні вимоги щодо стягнення аліментів на утримання дитини та дружини суд виходить з наступного. Як передбачено ст.51 Конституції України та ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Згідно ч. 1 ст. 18 Конвенції про права дитини від 20.11.1989р. (яку ратифіковано Україною 27.02.1991 p.), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. За змістом ч. 1. ч. 2 ст. 27 Конвенції про права дитини, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч. 1ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001p. № 2402-111, на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Законом України «Про державний бюджет на 2026 рік» встановлено, що прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років: з 1 січня 2817 гривень. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частиною 1 ст. 184 СК України передбачено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Тобто, законодавець передбачив право особи з якою проживає дитина визначатись у якій формі отримувати аліменти: у частці від доходу відповідача або у твердій грошовій сумі. Відповідач є особою працездатного віку. Станом на час розгляду справи відповідачем будь-яких доказів щодо стану здоров`я, працевлаштування тощо не надано. При визначенні розміру аліментів на утримання дітей слід враховувати, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси всіх осіб та має брати до уваги інтереси не тільки позивача, але й відповідача. Таким чином, визначаючи належний до стягнення з відповідача розмір аліментів, суд враховує вимоги ст. 182 СК України, право дитини на достатній рівень життя, з урахуванням обов`язку обох батьків утримувати своїх дітей, заяви відповідача про визнання позову в цій частині, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання дитини в розмірі: 30% усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку підлягають задоволенню. При цьому мінімальний розмір аліментів на дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Крім того, слід звернути увагу на те, що відповідно ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним, а тому при зміні стану здоров`я, сімейного стану чи матеріального становища платника аліментів або одержувача аліментів, у сторін є право звернутись до суду із позовом про зменшення або збільшення розміру аліментів. Визначаючи розмір аліментів на утримання позивача, суд виходить з такого. Статтею 84 СК України передбачено право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини. Згідно ч. 2 ст. 84 СК України - дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Матеріалами справи встановлено, що малолітня дитини проживає з позивачем, встановлено, що дочка сторін є 2024 року народження. Судом, згідно довідок від 25.09.2024 року та 25.04.2025 року, встановлено, що [PERSON] працює в комунальному підприємстві «Одесміськелектротранс» заступним начальника служби ремонту колії та споруд, з 02.06.2015 року по теперішній час. Станом на цей час [PERSON] перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею 3-х річного віку з 15.05.2024 року по [INFO] (а.с.13,14). В обґрунтування позовних вимог щодо стягнення аліментів на своє утримання позивач зазначила, що потребує матеріальної допомоги, наразі не працює, доглядає дитину, та просить стягнути з відповідача на її утримання аліменти у 10% усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, до досягнення дитиною 3 (три) річного віку. З огляду на викладене судом встановлено, що позивач у справі перебуває у відпустці по догляду за дитиною та потребує матеріальної допомоги. Утримання одному з подружжя надається другим із подружжя у натуральній грошовій формі за їхньою згодою. За рішенням суду аліменти присуджуються одному із подружжя, як правило у грошовій формі. Відповідно до ст. 77 СК України, аліменти сплачуються щомісячно. Таким чином, законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. Враховуючи те, що дружина має право на утримання від чоловіка у разі проживання з нею дитини, того, що відповідач працездатний та відповідно суд дійшов висновку, що позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню. Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення суду в межах суми платежу за один місяць допускається до негайного виконання. Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в розмірі: 1 211, 20 гривень. На підставі викладеного та

Outcome: approved