Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Посилався на те, що 03.02.2024 між ТОВ «Укр кредит фінанс» та [PERSON] за допомогою веб-сайту (creditkasa.com.ua), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «Укр кредит фінанс», в межах якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів, що у процесі обробки інформації діють як єдине ціле, було укладено електронний договір про відкриття кредитної лінії №1342-7641. Для підписання кредитного договору №1342-7641 від 03.02.2024 року, позичальнику було надано одноразовий ідентифікатор С9295. Відповідно до умов цього кредитного договору кредитодавець взяв на себе зобов`язання надати відповідачу кредит для задоволення особистих потреб у розмірі 16200 гривень, строк кредитування - 300 днів; базовий період 14 днів; комісія за видачу кредиту 15% від суми кредиту; знижена % ставка 1,20% в день; стандартна відсоткова ставка 1,50 % в день. Базовий період це проміжки часу впродовж строку дії Договору, в останні дні яких у позичальника настає обов`язок сплати відсотків за користування Кредитом. Кількість днів у Базовому періоді вказана у Договорі і визначена Сторонами на підставі пропозиції Кредитодавця, сформованої із урахуванням побажань Позичальника, наданих в процесі звернення щодо отримання Кредиту через веб-сайт Кредитодавця. Зазначив, що [PERSON] в загальній кількості 8 разів оформлював кредитні відносини з Позивачем, попередні кредитні договори були погашені, що додатково доводить обізнаність Відповідача з процедурою оформлення та виконання Кредитного договору. Кредитодавець виконав взяті на себе зобов`язання у повному обсязі, надавши відповідачу кредит відповідно до умов укладеного кредитного договору. Однак, відповідач порушив умови договору і в кінцевому підсумку не повернув у повному обсязі позивачу кредит, а також не виконав інші свої грошові зобов`язання перед позивачем за цим договором навіть після спливу строку, встановленого у кредитному договорі, внаслідок чого станом на 26.08.2025 року у нього утворилась заборгованість у розмірі 81772 грн. 72 коп., яка складається з наступного: 16200 гривень - прострочена заборгованість за кредитом; 65415 грн. 60 коп. - прострочена заборгованість за нарахованими процентами; 157 грн. 12 коп. прострочена заборгованість по комісії за видачу кредиту. Повідомив, що Товариством було прийнято рішення про можливість застосування до відповідача програми лояльності для споживачів фінансових послуг ТОВ «Укр кредит фінанс», а саме: часткового списання заборгованості [PERSON] за нарахованими комісією та процентами у сумі 8488 грн. 80 коп. за умови погашення [PERSON] решти заборгованості за кредитним договором в розмірі 73283 грн. 92 коп.. На підставі вказаного, просить стягнути з [PERSON] не повну суму заборгованості за кредитним договором, а лише її частину, а саме: - прострочену заборгованість за кредитом 16200 гривень; прострочену заборгованість за нарахованими процентами 57083 грн. 92 коп., що разом становить 73283 грн. 92 коп. Ухвалою суду від 04.11.2025 року провадження у справі було відкрито за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідачем було подано відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги визнав частково, а саме в сумі 18400 гривень фактичної заборгованості. З наданим позивачем розрахунку заборгованості не погоджується, оскільки 27.02.2024 року та 12.02.2025 року ним було частково погашено заборгованість у загальному розмірі 7716 гривень. Зазначив, що позивачем не було надано детальний розрахунок на нараховані відсотки у розмірі 57083 грн. 92 коп. Вважає, що відсоткова ставка у розмірі 1,38% на день є несправедливою та надмірною. Сума нарахованих відсотків є неспівмірною із сумою кредиту та суперечить принципам справедливості. Нараховані проценти перевищують основний борг більш ніж у тричі. Просить врахувати сплачені ним кошти у розмірі 7716 гривень в рахунок погашення заборгованості, визнати розрахунок позивача необґрунтованим. Також, просив зменшити або скасувати надмірі проценти. Позивачем відповідь на відзив подано не було. Представник позивача у судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позов підтримав. Відповідач у судове засідання не з`явився, у поданому відзиві на позовну заяву провис розгляд справи провести у його відсутності. Згідно положень ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно зі ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Статтею 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. При цьому способи захисту цивільного права та інтересів, зазначені в ст. 16 ЦК України. Як було встановлено судом, 03.02.2024 року між ТОВ «Укр кредит фінанс» та [PERSON] було укладено договір про відкриття кредитної лінії №1342-7641 (а.с.12-19). Кредитний договір відповідачем підписаний електронним підписом з застосування одноразового ідентифікатора (одноразового паролю) С9295. Відповідно до п.п.2.1, 2.2 укладеного між сторонами договору кредитодавець відкриває для позичальника кредитну лінію на умовах, визначених цим договором. Кредитодавець відкрив кредитну лінію для позичальника шляхом надання позичальнику кредиту на умовах строковості, зворотності, платності для задоволення особистих потреб позичальника, а позичальник зобов`язується повернути кредит не пізніше останнього дня строку кредитування та сплатити нараховані кредитодавцем проценти за користування кредитом у порядку, передбаченому цим Договором. Мета отримання кредиту, тобто мета відкриття кредитної лінії: для задоволення особистих потреб позичальника (п 2.4. договору). Загальний розмір кредиту: 16200 гривень (п. 4.1. договору). Пунктом 4.2. кредитного договору передбачено, що спосіб перерахування позичальнику коштів у рахунок кредиту: кредит надається позичальнику шляхом безготівкового переказу грошової суми, вказаної у п.4.1 цього договору, на банківський рахунок позичальника шляхом використання вказаних позичальником реквізитів електронного платіжного засобу. Плата за видачу кредиту передбачена у формі процентів за користування кредитом та комісії за видачу кредиту. Тип процентної ставки за користування кредитом фіксована (п.4.3 кредитного договору). Нарахування процентів за користування кредитом здійснюється на залишок неповерненої суми кредиту за кожен день користування кредитом, починаючи з дня видачі кредиту до дати фактичного повернення всієї суми кредиту, за наступною ставкою: стандартна процентна ставка становить 1,50% за кожен день користування кредитом (вказана процентна ставка застосовується протягом всього строку дії цього договору, за виключенням строку використання права користування кредитом за промо-ставкою та/або зниженою, та/або пільговою процентною ставкою.) (п. 4.6 договору). У п.4.7 кредитного договору сторони погодили, що комісія за видачу кредиту становить 15% від суми виданого кредиту. Згідно п.4.9 договору, строк кредитування, тобто, строк на який надається кредит позичальнику: 300 (триста) календарних днів з моменту перерахування кредиту позичальнику. Дата повернення (виплати) кредиту 28.11.2024 року. Строк дії договору є рівним строку кредитування. У будь-якому випадку договір діє до 24 (двадцять четвертої) години (включно) доби, наступної після дати повного та належного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим договором. Продовження строку кредитування або строку дії договору або строку виплати кредиту в односторонньому порядку кредитодавцем або позичальником не допускається. У позичальника відсутнє право ініціювати укладення додаткового договору для продовження строку кредитування та/або строку виплати кредиту, установлених цим договором. Згідно п.4.12 кредитного договору, денна процентна ставка на дату укладення цього договору складає: 1,388 процентів. У п.12 кредитного договору, реквізити сторін, [PERSON] було вказано номер особистого електронного платіжного засобу: [NUMBER] . Тобто, у договорі про відкриття кредитної лінії №1342-7641 від 03.02.2024 року зазначено всі основні умови кредитування: строк кредитування - 300 календарних днів, розмір кредитного ліміту 16200 гривень, базовий період сплати відсотків 14 календарних днів, розмір процентної ставки, порядок повернення кредиту, наслідки прострочення виконання та/або невиконання зобов`язань за договором про споживчий кредит. Згідно з довідкою про перерахування суми кредиту №1341-7641 від 03.02.2024 року за допомогою системи LiqPay здійснено платіж: 2421823602 від 03.02.2024 року на платіжну картку [NUMBER] , тип операції: видача кредиту на суму 16200 гривень (а.с.36). У зв`язку з порушенням позичальником кредитних зобов`язань, утворилася кредитна заборгованість у розмірі, що станом на 26.08.2025 року складає: 81772 грн. 72 коп., в тому числі: 16200 гривень прострочена заборгованість за кредитом; 65415 грн. 60 коп. - прострочена заборгованість за нарахованими процентами; 157 грн. 12 коп. заборгованість по комісії (а.с.37-39). Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). У частині 1 статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно з вимогами чинного законодавства України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та у встановлений у зобов`язанні строк (термін) його виконання (ст. 526, 527, 530 ЦК України). Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим до його виконання. За приписами частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України "Про електронну комерцію". Згідно з ч. 1 ст. 3 Закону України "Про електронну комерцію" електронна комерція - відносини, спрямовані на отримання прибутку, що виникають під час вчинення правочинів щодо набуття, зміни або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснені дистанційно з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, внаслідок чого в учасників таких відносин виникають права та обов`язки майнового характеру; електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 3 Закону України "Про електронну комерцію" електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (пунктом 12 частини 1 статті 3 Закону). Відповідно до частини 3 статті 11 Закону України "Про електронну комерцію" електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини 4 статті 11 Закону). Згідно із частиною 6 статті 11 Закону України "Про електронну комерцію" відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом частини 8 статті 11 Закону України "Про електронну комерцію" у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Стаття 12 Закону України "Про електронну комерцію" визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Як було встановлено судом, договір про відкриття кредитної лінії №1342-7641 від 03.02.2024 року укладено в електронній формі, що відповідає приписам статті 207 ЦК України із застосуванням Закону України «Про електронну комерцію» та підписані сторонами, відповідно до вимог ст.12 вказаного Закону, а саме з боку кредитодавця засвідчено кваліфікованою електронною печаткою із позначкою часу, а з боку позичальника за допомогою одноразового ідентифікатору (С9295), та за правовими наслідками прирівнюються до договору, укладеного уписьмовій формі. Із копії договору видно, що [PERSON] як позичальник за кредитним договором, ідентифікував себе в інформаційно-телекомунікаційній системі, надавши відповідачу персональні дані (РНОКПП: [NUMBER] , паспорт серії [NUMBER] , місце проживання: [ADDRESS] , електронну пошту, реквізити платіжної картки № [NUMBER] ). Відповідно до ч. 1 ст.638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статті 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Отже, укладений між сторонами договір відповідає вимогам Закону та є обов`язковим до виконання. Відповідно до ст.525,526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно частини першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина першастатті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно достатті 1048 цього кодексу. Факт одержання коштів [PERSON] підтверджується довідкою про перерахування суми кредиту №1342-7641 від 03.02.2024 року та листом АТ КБ «ПриватБанк» від 28.08.2025 року, згідно яких за допомогою системи LiqPay здійснено платіж: 2421823602 від 03.02.2024 року на платіжну картку [NUMBER] , тип операції: видача кредиту, на суму 16200 гривень (а.с.33зв., 36). Отже, укладений між сторонами договір відповідає вимогам Закону та є обов`язковими до виконання. Однак, відповідач взяті на себе зобов`язання за вищезазначеним договором не виконав, у передбачений у договорі строк кошти (суму позики) не повернув, унаслідок чого у неї виникла заборгованість. Звертаючись до суду з позовними вимогами, позивач ТОВ «Укр кредит фінанс» посилалося на те, що станом на 26.08.2025 року заборгованість відповідача за кредитним договором перед позивачем не сплачена і становить 81772 грн. 72 коп., яка складається з: простроченої заборгованості за кредитом 16200 гривень, простроченої заборгованості за нарахованими процентами 65415 грн. 60 коп.; простроченої заборгованості по комісії за видачу кредиту 157 грн. 12 коп. Положеннями статей 1046,1049 ЦК України унормовано, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до частини першої статті 1048 та частини першої статті 1049 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 частини першоїстатті 1048 ЦК України про виплату процентів до дня повернення позики може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Розглядаючи доводи сторін щодо дійсного розміру заборгованості, суд виходить із наступного. Як було встановлено судом, за умовами укладеного сторонами договору про відкриття кредитної лінії №1342-7641 від 03.02.2024 року ТОВ «Урк кредит фінанс», як фінансова установа, надало [PERSON] грошові кошти у розмірі 16200 гривень (п.4.1 договору). В укладеному кредитному договорі сторони узгодили розміри стандартної процентної ставки 1,5% (п.4.6 договору). Дата повернення (виплати кредиту) 28.11.2024 року (п.4.9 договору). Відповідно до частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Договір про споживчий кредит, укладений з порушенням вимог частини першої цієї статті, є нікчемним. Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», який набрав чинності 24 грудня 2023 року, статтю 8 Закону України «Про споживче кредитування» доповнено частиною п`ятою наступного змісту: «максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1%». Пунктом 2 розділу 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» встановлено, що дія пункту 5 розділу І цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом. Враховуючи, що кредитний договір №1381-7378 укладено 16 квітня 2024 року, тобто після набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», до спірних правовідносин підлягає застосуванню частина п`ята статті 8 Закону України «Про споживче кредитування». Разом із цим, пунктом 17 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» встановлено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів 2,5 %; протягом наступних 120 днів 1,5%. Отже, на підставі частини п`ятої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» починаючи з 241 дня з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», тобто з 20 серпня 2024 року максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої статті 8 не може перевищувати 1%. Згідно з роз`ясненнями, викладеними в пункті 5 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 09 лютого 1999 року у справі № 1-7/99, в регулюванні суспільних відносин застосовуються різні способи дії в часі нормативно-правових актів. Перехід від однієї форми регулювання суспільних відносин до іншої може здійснюватися, зокрема, негайно (безпосередня дія), шляхом перехідного періоду (ультраактивна форма) і шляхом зворотної дії (ретроактивна форма). Отже, в даному випадку законодавцем використана ультраактивна форма регулювання суспільно-правових відносин та визначений перехідний період, який передує безпосередньому застосуванню нової правової норми. Оскільки Закон України № 3498-ІХ набрав чинності 24 грудня 2023 року та застосовано визначений законодавством перехідний період до запровадження обмеження максимального розміру денної процентної ставки, в період з 24 грудня 2023 року до 22 квітня 2024 року максимальний розмір денної процентної ставки складає 2,5 %, в період з 22 квітня 2024 року до 20 серпня 2024 року 1,5 %, а з 20 серпня 2024 року 1 %. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що умови щодо обмеження максимального розміру денної процентної ставки застосовуються автоматично і не вимагають внесення змін до договору, так як характер цих правових норм є імперативним і не передбачає можливості відхилення від них при укладенні чи зміні договорів про надання споживчого кредиту. А тому розрахунок заборгованості [PERSON] за кредитним договором від 03.02.2024 року у частині нарахування процентів за користування кредитом повинен бути здійснений наступним чином: за період з 03.02.2024 року (дата надання кредиту) по 15.03.2024 року (42 дні) за відсотковою ставкою 1,2% (застосовано позивачем згідно розрахунку заборгованості), що дорівнює: 16200 х 1,2% х 42 = 8164 грн. 80 коп.; за період з 16.03.2024 року по 19 серпня 2024 року (157 днів) за відсотковою ставкою 1,5% (застосовано позивачем згідно розрахунку заборгованості), що дорівнює: 16200 х 1,5% х 157 = 38151 гривень; за період з 20.08.2024 року по 28.11.2024 року (дата закінчення дії договору) (101 день) за відсотковою ставкою 1%, що дорівнює: 16200 х 1% х 101 = 16362 гривень; Всього розмір заборгованості [PERSON] за кредитним договором №1342-77641 від 03.02.2024 року у частині нарахування процентів за користування кредитом становить 62677 грн. 80 коп. (8164,80+38151+16362). Окрім того, згідно п.4.7 кредитного договору сторони погодили, що комісія за видачу кредиту становить 15% від суми виданого кредиту. Як вбачається з наданого позивачем розрахунку заборгованості, суму нарахованої комісії за видачу кредиту становить 2430 гривень. Також, з розрахунку заборгованості вбачається, що позивачем 12.02.2024 року та 27.02.2024 року були внесені кошти у загальному розмірі 7716 грн. 08 коп. на погашення заборгованості, з яких комісію було погашено у розмірі 2372 грн. 88 коп., відсотки були погашені у розмірі 5343 грн. 20 коп. З урахуванням вищевикладеного, заборгованість [PERSON] за кредитним договором №1342-7641 від 03.02.2024 року складає 73691 грн. 72 коп., з яких: 16200 гривень - прострочена заборгованість за кредитом; 57334 грн. 60 коп. прострочена заборгованість за нарахованими процентами; 157 грн. 12 коп. заборгованість по комісії. Щодо доводів відповідача, що сума нарахованих відсотків є неспівмірною із сумою кредиту та суперечить принципам справедливості. Кредитним договором сторони погодили, що строк на який надається кредит позичальнику: 300 (триста) календарних днів з моменту перерахування кредиту позичальнику. Дата повернення (виплати) кредиту 28.11.2024 року. Строк дії договору є рівним строку кредитування. Стандартна процентна ставка 1,5% за кожен день користування кредитм. Комісія за видачу кредиту 15% від суми виданого кредиту. Підпунктом 11.3.1 кредитного договору встановлено, що позичальник підтверджує, що до укладення договору уважно ознайомився з текстом цього договору та правилами, а також отримав від кредитодавця інформацію, надання якої передбачено чинним законодавством України, зокрема ч.2 ст.12 ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та ст.9, 25 ЗУ «Про споживче кредитування» на вебсайті кредитодавця, що забезпечує вірне розуміння позичальником суті фінансової послуги без нав`язування її придбання. Враховуючи зміст кредитного договору, слід дійти висновку, що [PERSON] з моменту підписання цього договору був обізнаний щодо оплатності наданого кредиту, а також щодо свого обов`язку вносити плату за користування кредитом, розміру процентів, порядку їх сплати та відповідальності за прострочення погашення кредиту. Статтею 204 ЦК України закріплено презумпцію правомірності правочину, яка означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі не спростування презумпції правомірності договору, зокрема в частині умов щодо нарахування відсотків, всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню. Таким чином, вказані нарахування процентів за користування кредитом у період з 03.02.2024 року по 28.11.2024 року, відповідають умовам укладеного між сторонами договору та зазначеним нормам права. Відповідно до положень ч. 1 ст. 1048 та ч. 1 ст. 1054 ЦК України, кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюється договором. Позивач обґрунтовано нараховував проценти у межах строку, визначених кредитним договором, що відображено у розрахунку заборгованості. Статтею 18 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено самостійні підстави визнання умов договорів недійсними, що обмежують права споживача. Так, за змістом частини п`ятої цієї норми у разі визнання окремого положення договору, включаючи ціну договору, несправедливим може бути визнано недійсним або змінено саме це положення, а не сам договір. Тільки у разі, коли зміна окремих положень або визнання їх недійсними зумовлює зміну інших положень договору, на вимогу споживача такі положення підлягають зміні або договір може бути визнаний недійсним у цілому (частина 6 статті 18 Закону). Визначення поняття «несправедливі умови договору» (частина друга статті 18 цього Закону) - умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживачу. Отже, наведеними вище нормами передбачено, що у разі, якщо особа вважає несправедливим умови договору, вона має звернутися до суду із позовом про визнання таких умов договору недійсними. У постанові Верховного Суду від 05 вересня 2019 року у справі №638/2304/17 зроблено висновок, що недійсність договору, як приватно-правова категорія, покликана не допускати або присікати порушення цивільних прав та інтересів або ж їх відновлювати. Із таким позовом [PERSON] до суду не звертався. Підсумовуючи викладене, на переконання суду, у цьому випадку обґрунтованим є нарахування процентів за користування кредитом. Відповідно до розрахунку заборгованості, що наданий позивачем заборгованість [PERSON] станом на 26.08.2025 року становить 81772 грн. 72 коп., яка складається з наступного: 16200 гривень - прострочена заборгованість за кредитом; 64415 грн. 60 коп. - прострочена заборгованість за нарахованими процентами; 157 грн. 12 коп. прострочена заборгованість по комісії за видачу кредиту. Згідно розрахунку заборгованості здійсненого судом, заборгованість [PERSON] за нарахованими відсотками за користування кредитом становить 57334 грн. 20 коп. Однак, при зверненні до суду ТОВ «Укр Кредит Фінанс» повідомило, Товариством було прийнято рішення про можливість застосування до відповідача програми лояльності для споживачів фінансових послуг ТОВ «Укр кредит фінанс», а саме: часткового списання заборгованості [PERSON] за нарахованими комісією та процентами у сумі 8488 грн. 80 коп. за умови погашення [PERSON] решти заборгованості за кредитним договором в розмірі 73283 грн. 92 коп.. На підставі вказаного, просить стягнути з [PERSON] не повну суму заборгованості за кредитним договором, а лише її частину, а саме: - прострочену заборгованість за кредитом 16200 гривень; прострочену заборгованість за нарахованими процентами 57083 грн. 92 коп., що разом становить 73283 грн. 92 коп. Здійснюючи розрахунок заборгованості за відсотками, із дотриманням вимог п.17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону «Про споживче кредитування» судом було встановлено, що сума заборгованості за перерахованими відсотками вища (57334 грн. 60 коп.) ніж просить стягнути позивач (57083 грн. 92 коп.). Тому, з відповідача підлягає стягненню прострочена заборгованість за нарахованими процентами у заявленому позивачем розмірі у сумі 57083 грн. 92 коп. Таким чином, кредитодавець ТОВ «Укр кредит фінанс» відповідно до статті 1048 ЦК України має право на стягнення заборгованості по нарахованих та несплачених процентах за користування кредитними коштами у межах погодженого сторонами строку кредитування. За таких обставин, суд дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності,

Outcome: approved