Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-12 00:00:00

25.07.2025 ТОВ «ФК «ЄАПБ», в особі представника позивача Какун А. С., звернулось до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики в сумі 20 700, 00 грн. Позовні вимоги мотивовані тим, що 03.08.2024 між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» (надалі - ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ») та [PERSON] було укладено договір позики № 2323479. Згідно з п.1 договору позики позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти (надалі - позику) на погоджений умовами договору строк, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики. Відповідно до п. 21 договору позики цей договір укладений у вигляді електронного документа шляхом обміну електронними повідомленнями, з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи, із застосуванням електронного підпису та електронного підпису одноразовим ідентифікатором згідно з Законом України «Про електронну комерцію». 14.06.2021 між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 14/06/21, у відповідності до умов якого право грошової вимоги за договором позики № 2323479 перейшло до ТОВ «ФК «ЄАПБ». Відповідно до Реєстру боржників №39 від 23.12.2024 до договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021 ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 20 700, 00 грн, з яких: 6 000, 00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 17, 40 грн - сума заборгованості за відсотками, 12 000, 00 - сума заборгованості за пенею, 2 682, 60 грн комісія за надання позики. З моменту отримання права вимоги до відповідача, позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій за вище зазначеним договором позики. Отже, [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» в сумі 20 700, 00 грн. Позивач просить стягнути з відповідача на його користь вказану заборгованість та понесені судові витрати. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.07.2025 головуючим суддею була визначена суддя Березовська О. А. Справа передана судді 28.07.2025. 28.07.2025 судом була згенерована Відповідь №1608966 з Єдиного державного демографічного реєстру про реєстрацію місця проживання особи [PERSON] (а. с. 37). Ухвалою суду від 28.07.2025 вказана позовна заява прийнята до розгляду, відкрите провадження та постановлено розгляд справи проводити в спрощеному позовному провадженні з повідомлення (викликом) сторін (а. с. 38). Копія ухвали суду з позовною заявою та додатками до неї, судові повістки тричі направлялась відповідачу за зареєстрованим місцем проживання рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення, але кореспонденція була повернута суду відділенням АТ «Укрпошта» у зв`язку з відсутністю адресата за вказаною адресою 15.08.2025, 22.10.2025, 25.12.2025 (а .с. 44-45, 48-49, 53-54). Представник позивача у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи судом повідомлявся відповідно до вимог чинного законодавства. Суд враховує, що в прохальній частині позовної заяви представник позивача просить розгляд справи провести у його відсутність та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився, правом на надання відзиву на позовну заяву не скористався; інші заяви та клопотання від відповідача суду не надходили. Суд враховує правову позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 23.01.2023 у справі №496/4633/18 (провадження № 61-11723св22), що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду. Отже, суд вважає відповідача належним чином повідомленим про час, дату та місце розгляду справи судом. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у зв`язку з ненаданням відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, враховуючи, що позивач в позовній заяві зазначив, що не заперечує проти заочного розгляду справи, суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши позовну заяву та письмові докази у справі у їх сукупності, суд встановив, що між сторонами виникли цивільні правовідносини, а саме правовідносини, що виникають на підставі укладеного кредитного договору та договору факторингу, які регулюються відповідними нормами ЦК України, Законами України «Про електронну комерцію» та «Про споживче кредитування». Судом установлено, що 03.08.2023 між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та [PERSON] , було укладено договір позики № 2323479 (з фіксованою диференційованою процентною ставкою) (а. с. 5-8). Договір було підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора 016688 про що свідчить п. 29 договору, в якому зазначені адреса, реквізити та підпис сторін. Відповідно до пункту 1 договору, за цим договором позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти (надалі-позику), на погоджений умовами договору строк (надалі-строк позики), з метою придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення власних потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника, шляхом їх перерахування на банківський рахунок позичальника із використанням реквізитів електронного платіжного засобу позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики та комісію за надання позики. У п. 2 договору визначені параметри та умови позики, порядок і графік повернення позики та сплати процентів: сума позики 6 000, 00 грн, строк позики 30 днів, базова процентна ставка за перший день користування позикою (фіксована) 19, 04%, процентна ставка з другого дня користування позикою до дати повернення позики/ день 0, 01% (фіксована), комісія за надання позики 44, 71% (фіксована) від суми наданої позики (що у грошовому виразі складає 2 682, 60 грн, дата надання позики 03.08.2024, дата повернення позики 01.09.2024. Денна процентна ставка/ день 1, 50%, проценти за понадстрокове користування позикою (її частиною) за день 5, 0%, пеня 5% в день, орієнтовна реальна річна процентна ставка 10 640, 17%, орієнтовна загальна вартість позики 8 700, 00 грн. П. 4 зазначеного договору передбачено, що проценти за цим договором нараховуються щоденно, починаючи з другого дня користування позикою до повного погашення заборгованості за договором. Проценти не нараховуються за перший день користування позикою. Комісія за надання позики нараховується одноразово в дату надання позики (в перший день користування позикою), що визначений в п. 2 договору, включаючи дати отримання та повернення, на залишок позики, виходячи зі строку фактичного користування позикою та до повного погашення заборгованості за договором, проте не довше 90 календарних днів зі спливу первісного строку користування позикою, визначеного договором/ додатковими угодами. Товариство на власний розсуд може зупинити нарахування процентів до спливу строку, визначеного у першому реченні цього пункту. П. 18 цього договору передбачено, що якщо сума позики, зазначена в п. 2 договору, не перевищує розміру мінімальної заробітної плати, за користування позикою понад встановлений договором строк позикодавець має право, у випадку невиконання позичальником умов цього договору, нараховувати пеню в розмірі, визначеному п. 2 договору за кожен день такого користування з урахуванням обмежень, встановлених Законом України «Про споживче кредитування» та іншими актами законодавства. Відповідно до Додатку №1 до договору позики (з фіксованою диференційованою процентною ставкою) №2323479 від 03.08.2024 сторонами було підписано Таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, яка містить умови аналогічні зазначеним в п. 2 договору. Крім того, сторонами визначено, що проценти за користування кредитом становлять 17, 40 грн, реальна річна процентна ставка 10 640, 17 %, загальна вартість кредиту 8 700, 00 грн (а. с. 8 зворот-9). 14.06.2021 між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «ФК «ЄАПБ», укладено договір факторингу № 14/06/21, у відповідності до умов якого фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання (позики), плату за позикою (плату за процентною ставкою), процент за порушення грошових зобов`язань, право на одержання яких належить клієнту. Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені у відповідних Реєстрах боржників, які формуються згідно додатку №1 і є невід`ємною частиною договору (а. с. 10-12). Виконання фактором обов`язку з передачі клієнту плати за договором факторингу підтверджується платіжною інструкцією №586 від 2712.2024 (а. с. 17). Додатковими угодами до договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 №2 від 28.07.2021, № 7 від 13.06.2022, №45 від 23.12.2024 вносились зміни до договору факторингу щодо порядку повідомлення клієнтом боржників про відступлення права вимоги, автоматичної пролонгації договору кожні 12 місяців та про загальну суму права вимоги, що відступається згідно з Реєстром №39 від 23.12.2024 (а. с. 13, 14, 15). Передача права вимоги до відповідача позивачу підтверджується Актом прийому-передачі Реєстру боржників №39 від 23.12.2024 за договором факторингу №14/06/21 від 14.06.2021, Витягом з Реєстру боржників №39 від 23.12.2024 до Договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021, підписаним сторонами договору факторингу. Позивачу передано право вимоги до відповідача за основною сумою боргу 6 000, 00 грн, сума заборгованості за відсотками 17, 40 грн, сума заборгованості за пенею 12 000, 00 грн, комісія за надання позики 2 682, 60 грн, сума заборгованості разом 20 700, 00 грн (а. с. 16, 18). З розрахунку заборгованості за договором позики №2323479 від 03.08.2024 за період з 23.12.2024 по 31.05.2025, виконаного представником позивача, вбачається, що позивач не надає розрахунок як такий за цей період, а вказує суму заборгованості, право вимоги на яку йому було передано ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ». Загальна сума заборгованості відповідача за цим договором позики станом на 31.05.2025 вказана 20 700, 00 грн, яка включає суму заборгованості за основною сумою боргу 6 000, 00 грн, суму заборгованості за відсотками 17, 40 грн, суму заборгованості за пенею 12 000, 00 грн, комісію за надання позики 2 682, 60 грн (а. с. 19). Позивачем надані суду документи, які підтверджують статус ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» як фінансової установи та позивача як фінансової установи, яка має право надавати послуги факторингу (а. с. 20-24). Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до статей 1046, 1047 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. Відповідно до статей 1054, 1055 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти; кредитний договір укладається у письмовій формі. Відповідно до ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». У статті 3 Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема, електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Отже, з встановлених судом фактичних обставин вбачається, що відповідач уклав вище зазначений договір позики в електронній формі з первісними кредиторами ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ», підписавши його з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Форма договору, порядок його укладання відповідає вимогам ЦК України, Закону України «Про споживче кредитування» та «Про електронну комерцію». Сторонами визначені всі істотні умови договору позики. Згідно зі статтями 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу; якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти; розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства Згідно зі ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом Відповідно до п.1 ч.1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом Відповідно до ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦПК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). У відповідності до ч. 1 ст. 1078ЦК України предметом договору факторингу має бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). У постанові Верховного Суду від 04.12.2018 у справі № 31/160 (29/170(6/77-5/100) викладено правову позицію, згідно з якою, оцінюючи обсяг переданих прав, суд враховує загальновизнаний принцип приватного права «nemo plus iuris ad alium transferre potest, quam ipse haberet», який означає, що ніхто не може передати більше прав, ніж має сам. Судом встановлено, що між позивачем та ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» було укладено вище зазначений договір факторингу, за якими до позивача перейшло право вимоги за договором позики, укладеними клієнтом (первісними кредитором) з відповідачем. У суда відсутня інформація та письмові докази про виконання відповідачем зобов`язань за вказаним кредитним договором. Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22.11.2023 доповнено ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» ч. 5, згідно з якою максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %. Також Розділ IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» доповнено пунктом 17, який передбачає, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5%; протягом наступних 120 днів - 1,5 %. Цей закон набрав чинності 24.12.2023. Отже, встановлена в укладеному сторонами кредитному договорі процентна ставка 0, 01% відповідає вимогам закону, тому проценти за користування кредитом підлягають стягненню з відповідача. Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості за пенею, суд зазначає таке. Згідно з частиною 1 статті 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності. Частиною 1, 3 статті 549 ЦК України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до частини 1 статті 551 ЦК України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22.11.2023 п. 6.-1 розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування», яким передбачалось що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит, нараховані включно з 24.02.2022 за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за таким договором, підлягають списанню кредитодавцем - виключено. Цим законом п. 6 розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» викладено в новій редакції: «у разі прострочення споживачем у період з 1 березня 2020 року до припинення зобов`язань за договором про споживчий кредит, укладеним до тридцятого дня включно з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", у тому числі того, строк дії якого продовжено після набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", споживач звільняється від відповідальності перед кредитодавцем за таке прострочення. У тому числі, але не виключно, споживач у разі допущення такого прострочення звільняється від обов`язку сплати кредитодавцю неустойки (штрафу, пені) та інших платежів, передбачених договором про споживчий кредит за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) споживачем зобов`язань за таким договором. Забороняється збільшення процентної ставки за користування кредитом з інших причин, ніж передбачені частиною четвертою статті 1056-1 Цивільного кодексу України, у разі невиконання зобов`язань за договором про споживчий кредит у період, зазначений у цьому пункті. Дія положень цього пункту поширюється, у тому числі, на кредити, визначені частиною другою статті 3 цього Закону. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит, нараховані за період, зазначений у цьому пункті, за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) зобов`язань за таким договором, підлягають списанню кредитодавцем». Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22.11.2023 набрав чинності, як вже зазначалось, 24.12.2023. Суд враховує, що Закон України «Про споживче кредитування» (у вище зазначеній редакції) є спеціальним законом, який регулює спірні відносини, а отже його норми, які були прийняті пізніше набрання чинності п. 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, мають перевагу у застосуванні. Враховуючи, що кредитний договір був укладений 03.08.2024 вимога про стягнення неустойки у формі пені пред`явлена позивачем на законних підставах. Щодо суми неустойки суд зазначає таке. Відповідно до частини 1, 2, 3 ст. 21 Закону України «Про споживче кредитування» споживач, який порушив своє зобов`язання щодо повернення кредиту та процентів за ним, має відшкодувати кредитодавцю завдані цим збитки відповідно до закону з урахуванням особливостей, визначених цією статтею. У договорах про споживчий кредит пеня за невиконання зобов`язання щодо повернення кредиту та процентів за ним не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, та не може бути більшою за 15 відсотків суми простроченого платежу. Сукупна сума неустойки (штраф, пеня) та інших платежів, що підлягають сплаті споживачем за порушення виконання його зобов`язань на підставі договору про споживчий кредит, не може перевищувати половини суми, одержаної споживачем за таким договором, і не може бути збільшена за домовленістю сторін. Сукупна сума неустойки (штраф, пеня) та інших платежів, що підлягають сплаті споживачем за порушення виконання його зобов`язань на підставі договору про споживчий кредит, загальний розмір кредиту за яким не перевищує розміру однієї мінімальної заробітної плати, не може перевищувати розміру подвійної суми, одержаної споживачем за таким договором, і не може бути збільшена за домовленістю сторін. Відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2024 рік» мінімальна заробітна плата з 01.04.2024 становила 8 000, 00 грн, тобто відповідачем одержаний кредит на суму, яка не перевищує мінімальну заробітну плату. Позивач суму пені вказав у максимальному розмірі - подвійної суми, одержаної відповідачем за кредитом - 12 000, 00 грн, при цьому не надав суду розрахунок пені, не вказує за який період вона нарахована, а отже суд позбавлений можливості встановити відповідність розміру неустойки у формі пені вимогам закону, а саме чи перевищувала вона в розрахунковий період подвійну облікову ставку, встановлену Національним банком України, чи відповідала умовам кредитного договору. Нарахування первісним кредитором та зазначення в позові позивачем граничного розміру штрафних санкцій, без відповідного розрахунку, суд вважає неправомірним. Щодо вимоги про стягнення комісії за надання позики, суд зазначає таке. Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту. Згідно з частиною другою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Отже, Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право кредитодавця встановлювати у кредитному договорі комісію за надання кредиту. Отже, вимога про стягнення комісії за надання кредиту, встановленої сторонами кредитного договору, є законною. Судом встановлено, що у порушення умов указаного кредитного договору відповідач не виконав своїх зобов`язань щодо повернення кредиту у розмірах та на умова, визначених укладеним договором, чим порушив права позивача, а отже суд вбачає підстави для часткового задоволення позову. З відповідача на користь позивача має бути стягнута заборгованість за кредитним договором в сумі 8 700, 00 грн, з яких: 6 000, 00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 17, 40 грн - сума заборгованості за відсотками, 2 682, 60 грн комісія за надання позики. В іншій частині в задоволенні позовних вимог має бути відмовлено. Крім того, згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, у зв`язку з задоволенням позову з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог в сумі 1 272, 67 грн (42, 03%). Оплата судового збору позивачем в сумі 3 028, 00 грн підтверджується платіжною інструкцією кредитового переказу коштів №121148 від 24.06.2025 (а. с. 34). На підставі наведеного та

Outcome: partial