Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-13 00:00:00

Позивач звернувся до Володимирського міського суду Волинської області з описаним вище позовом, мотивованим тим, що 07.04.2025 між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та [PERSON] укладено Договір про надання коштів у кредит № 71795315, за умовами якого кредитодавець надав відповідачу кредит у розмірі 10 000 грн. на строк - 17 днів зі сплатою процентів за фіксованою ставкою у розмірі 0,205 % в день, які нараховуються на залишок заборгованості за тілом кредиту, комісія складає 1000 грн. У разі порушення відповідачем строків повернення кредиту (понадстрокове користування позикою) нараховується 4,00% за понадстрокове користування кредитом на тіло кредиту за кожен день понадстрокового користування. Договір кредиту підписано електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису/одноразовий ідентифікатор 15283, що був надісланий на вказану відповідачем електронну адресу - [INFO]) у порядку визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Електронні підписи сторін зазначені в розділі реквізити сторін Договору кредиту №71795315 від 07.04.2025 року. Кредитодавець ідентифікував відповідача за посередництвом системи BankID НБУ - отримавши від "monobank" за згодою [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) персональні данні останнього в тому числі електронну адресу, на яку в подальшому направлялись одноразові ідентифікатори та встановив, що останній використав/наклав наступні електронні підписи одноразові ідентифікатори (підписання аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора) для підписання документів, а саме підпис 15283 - 07.04.2025 14:38:12, що підтверджується довідкою про ідентифікацію. Кредитодавець на виконання умов кредитного договору №71795315 від 07.04.2025 року, виконав свої зобов`язання, зокрема передав відповідачу у власність грошові кошти в розмірі 10 000 грн за посередництвом АТ «ТАСКОМБАНКОМ» в рамках договору про організацію взаємодії при переказі коштів фізичним особам №74 від 03 серпня 2020 р., так як переказ коштів з банківського рахунку кредитодавця на банківську картку/електронний платіжний засіб фізичної особи технічно неможливий. Наведене вище підтверджується довідкою АТ «ТАСКОМБАНКОМ» про успішне проведення платіжної операції №7E61F1EA-C87E-4094-9515-3C57DC8B0963 про переказ коштів в розмірі 10 000 грн. на картковий рахунок № [NUMBER] (Довідка АТ «ТАСКОМБАНКОМ» про здійснення платіжної операції №7E61F1EA-C87E-4094-9515-3C57DC8B0963). Згідно листа №22/08/25-8978 від 22.08.2025 року ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» повідомило та підтвердило, що на банківський рахунок відповідача на підставі платіжної інструкції № 7E61F1EA-C87E-4094-9515-3C57DC8B0963 перераховано кошти на виконання умов Договору кредиту №71795315. Враховуючи викладені вище умови Договору кредиту №71795315 від 07.04.2025 р. заборгованість останнього за договором кредиту складає 16 148, 50 грн., зокрема: 10 000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 348, 50 грн. - сума заборгованості за процентами; 1 000 грн. - сума заборгованості за комісією; 4 800 грн. - сума заборгованості за процентами нарахованими за понадстрокове користування. ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» уклали Договір факторингу № 26/06/25 від 26.06.2025 р. за умовами якого останній набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників в тому числі за договором кредиту №71795315 від 07.04.2025 р. Так, згідно п.2.1.3. перехід від Клієнта до Фактора права вимоги відбувається в день підписання сторонами відповідного реєстру прав вимоги, після чого Позивач/Фактор стає кредитором по відношенню до Боржників та набуває всіх прав щодо боржників в обсязі та на умовах, що існували на момент такого переходу (день підписання реєстру прав вимог). Підписаний сторонами Реєстр прав вимог в паперовому/електронному вигляді - є невід`ємною частиною цього Договору та підтверджує факт переходу від Клієнта/Кредитодавця до Фактора/Позивача вимоги. [Момент переходу права грошової вимоги до Позивача - є день підписання відповідного Реєстру прав вимоги]. Відповідно до Реєстру прав вимог №22/08/25-02 від 22.08.2025 року - Кредитодавець/Клієнт відступив Фактору/Позивачу право вимоги заборгованостей до Боржників на умовах передбачених Договором факторингу №26/06/25 від 26.06.2025 року в тому числі до відповідача в сумі 16 148,50 грн. з яких 10 000 грн.- сума заборгованості за основною сумою боргу, 348, 50 грн.- сума заборгованості за відсотками, 1 000 грн. - сума заборгованості за комісією, 0 грн. - сума заборгованості за пенею/неустойкою, 4 800 грн. - сума заборгованості за процентами нарахованими за понадстрокове користування. Отже, відповідач належним чином зобов`язання щодо повернення основної суми боргу за Договором кредиту, заборгованості за процентами та інших нарахувань - не виконав ні перед кредитодавцем/первісним кредитором, ані перед позивачем/фактором - ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ», що набуло право вимоги за договором кредиту №71795315 на підставі договору факторингу. На підставі вищевикладеного просить суд стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 16 148, 50 грн. та судові витрати (сплачені судовий збір та витрати на правову допомогу). Ухвалою суду від 30.09.2025 року відкрито провадження у справі розгляд її постановлено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін в судове засідання, визначено строки для подання заяв по суті справи, задоволення клопотання позивача про витребування доказу, призначено судове засідання. В прохальній частині позову, сторона позивача клопотала перед судом про розгляд справи у відсутність свого представника, заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач, про час і місце судового розгляду сповіщений у встановленому законом порядку, у судове засідання не з`явився, поважності причин неявки не повідомив, свого представника до суду не направив, відзив на позов не подавав. Оскільки, сторона позивача не заперечувала проти проведення заочного розгляду справи і відповідно до ст. ст. 280, 282 ЦПК України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. 02.01.2026 року на виконання ухвали суду від 10.12.2025 року в частині витребування доказу до суду надійшла інформація з АТ КБ «ПриватБанк» про те, що на ім`я [PERSON] в банку емітовано картку № [NUMBER] (IBAN [NUMBER] ), надано виписку по цьому рахунку за період 07-10.04.2025 року в якій міститься інформація про зарахування 07.04.2025 року 10 000 гривень. Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню частково, з наступних підстав. Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною першою ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно вимог ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Із положень ч. 1 ст. 634 ЦК України слідує, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якого договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 р. у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 р. у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 р. № 127/33824/19. Судом встановлено, що 07.04.2025 між сторонами був укладений кредитний договір, відповідно до якого (п.2.1) Кредитодавець зобов`язується передати Позичальнику у власність грошові кошти (надалі «Кредит»), на погоджений умовами Договору строк (надалі - «Строк кредиту»), шляхом їх перерахування на банківський рахунок Позичальника із використанням реквізитів електронного платіжного засобу Позичальника, а Позичальник зобов`язується повернути Кредитодавцю таку ж суму грошових коштів у день закінчення Строку кредиту, або достроково, та сплатити Кредитодавцю плату (Проценти) від Суми кредиту та Комісію за надання кредиту. Умовами договору (п.2.2) передбачено, що відповідач отримує кредит у сумі 10 000 грн. на 17 календарних днів зі сплатою процентів із фіксованою процентною ставкою у розмірі 0,205 % в день, які нараховуються на залишок заборгованості за тілом кредиту, комісія складає 1000 грн. У разі порушення відповідачем строків повернення кредиту (понадстрокове користування позикою) нараховується 4,00% за понадстрокове користування кредитом на тіло кредиту за кожен день понадстрокового користування. Договір кредиту підписано електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису/одноразовий ідентифікатор 15283, що був надісланий на вказану відповідачем електронну адресу - [INFO]) у порядку визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Електронні підписи сторін зазначені в розділі реквізити сторін Договору кредиту №71795315 від 07.04.2025 року. Кредитодавець ідентифікував відповідача за посередництвом системи BankID НБУ - отримавши від "monobank" за згодою [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) персональні данні останнього в тому числі електронну адресу, на яку в подальшому направлялись одноразові ідентифікатори та встановив, що останній використав/наклав наступні електронні підписи одноразові ідентифікатори (підписання аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора) для підписання документів, а саме підпис 15283 - 07.04.2025 14:38:12, що підтверджується довідкою про ідентифікацію. Кредитодавець на виконання умов кредитного договору №71795315 від 07.04.2025 року виконав свої зобов`язання, зокрема передав відповідачу у власність грошові кошти в розмірі 10 000 грн за посередництвом АТ «ТАСКОМБАНКОМ» в рамках договору про організацію взаємодії при переказі коштів фізичним особам №74 від 03 серпня 2020 р., так як переказ коштів з банківського рахунку кредитодавця на банківську картку/електронний платіжний засіб фізичної особи технічно неможливий. Наведене вище підтверджується довідкою АТ «ТАСКОМБАНКОМ» про успішне проведення платіжної операції №7E61F1EA-C87E-4094-9515-3C57DC8B0963 про переказ коштів в розмірі 10 000 грн. на картковий рахунок № [NUMBER] (Довідка АТ «ТАСКОМБАНКОМ» про здійснення платіжної операції №7E61F1EA-C87E-4094-9515-3C57DC8B0963). Згідно листа №22/08/25-8978 від 22.08.2025 року ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» повідомило та підтвердило, що на банківський рахунок відповідача на підставі платіжної інструкції № 7E61F1EA-C87E-4094-9515-3C57DC8B0963 перераховано кошти на виконання умов Договору кредиту №71795315. Інформацією, витребуваною у АТ КБ «ПриватБанк», встановлено, що на ім`я [PERSON] в банку емітовано картку № [NUMBER] (IBAN [NUMBER] ), надано виписку по цьому рахунку за період 07-10.04.2025 року, в якій міститься інформація про зарахування 07.04.2025 року 10 000 гривень. У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. За змістом ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. За змістом ст. 10561 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Наведене свідчить про те, що вказаними умовами договору сторони погодили змінюваний тип процентної ставки, зокрема нарахування процентної ставки за користування кредитом, і окремо за понадстрокове користування позикою. Відповідно до ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (частина перша статті 638 ЦК України). За наслідками розгляду даного спору також встановлено, що підписавши кредитний договір, відповідач погодився з умовами отримання у кредит грошових кошів, що були запропоновані ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів», зокрема щодо наслідків неповернення отриманих кредитних коштів у строки, а саме можливості застосування позикодавцем положень договору, що стосуються, зокрема зміни кінцевої дати повернення позики, припинення програми лояльності, перерахунок процентів за понадстрокове користування кредитом, а тому має нести відповідальність передбачену укладеним ним договором відповідно до його умов. Умови договору відповідачем не оспорювались, суду не надано доказів його недійсності. Пунктом першим ч. 1 ст. 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). За змістом ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. З матеріалів справи встановлено, що Позикодавцем/Первісним кредитором відступлено право вимоги за вказаним вище кредитним договором, зокрема: ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» уклали Договір факторингу № 26/06/25 від 26.06.2025 р. за умовами якого останній набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників в тому числі за договором кредиту №71795315 від 07.04.2025 р. Так, згідно п.2.1.3. перехід від Клієнта до Фактора права вимоги відбувається в день підписання сторонами відповідного реєстру прав вимоги, після чого Позивач/Фактор стає кредитором по відношенню до Боржників та набуває всіх прав щодо боржників в обсязі та на умовах, що існували на момент такого переходу (день підписання реєстру прав вимог). Підписаний сторонами Реєстр прав вимог в паперовому/електронному вигляді - є невід`ємною частиною цього Договору та підтверджує факт переходу від Клієнта/Кредитодавця до Фактора/Позивача вимоги. [Момент переходу права грошової вимоги до Позивача - є день підписання відповідного Реєстру прав вимоги]. Відповідно до Реєстру прав вимог №22/08/25-02 від 22.08.2025 року - Кредитодавець/Клієнт відступив Фактору/Позивачу право вимоги заборгованостей до Боржників на умовах передбачених Договором факторингу №26/06/25 від 26.06.2025 року в тому числі до відповідача в сумі 16 148,50 грн. з яких 10 000 грн.- сума заборгованості за основною сумою боргу, 348, 50 грн.- сума заборгованості за відсотками, 1 000 грн. - сума заборгованості за комісією, 0 грн. - сума заборгованості за пенею/неустойкою, 4 800 грн. - сума заборгованості за процентами нарахованими за понадстрокове користування. Позивачем надано розрахунок первісного кредитора суми заборгованості відповідача [PERSON] за кредитним договором № 71795315, в якому відображено заборгованість за тілом кредиту у сумі 10000 грн, за комісією у сумі 1000 грн, нараховані проценти за користування кредитними коштами в межах дії строку за умовами договору - з 07.04.2025 до 23.04.2025 року (17 календарних днів) за ставкою 0,205% в день на суму 348, 50 грн, а також нараховані проценти за понадстрокове користування кредитом з 24.042025 до 05.05.2025 року (12 календарних днів) за ставкою 4 % в день на суму 4800 грн. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню частково, а саме: з відповідача на користь позивача підлягає стягненню основна сума боргу, комісія та проценти за час користування кредитом і понадстрокове користування кредитом. Проте, суд не в повній мірі згідний із проведеним позивачем розрахунком заборгованості по процентах за понадстрокове користування кредитом. Так, Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22.11.2023 року, що набрав чинності 24.12.2023 року доповнено статтю 8 Закону України «Про споживче кредитування» пунктом 5, яким встановлено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %. Згідно п.12 Закону України «Про споживче кредитування», денна процентна ставка - загальні витрати за споживчим кредитом за кожний день користування кредитом, виражені у процентах від загального розміру виданого кредиту. Тому ця норма (п.5 ст.8 Закону) стосується всього терміну користування кредитом, включаючи період прострочення. Кредитор не має права нараховувати проценти вище ліміту, встановленого п.5 ст.8 Закону. Договір між сторонами укладено 07.04.2025 року, із наданого позивачем розрахунку заборгованості встановлено, що загальний розмір заборгованості по процентах за понадстрокове користування кредитом за період з 24.04.2025 до 05.05.2025 року (12 календарних днів) нараховано за ставкою 4 % в день на суму 4800 грн., тобто у розмірі більшому ніж встановлений законом, оскільки він не міг перевищувати у цей період 1% в день. У зв`язку з наведеним суд приходить висновку, що розмір заборгованості з 24.04.2025 року по 05.05.2025 року підлягає перерахунку, виходячи з встановленого пунктом 5 ст.8 Закону України «Про споживче кредитування» максимального розміру денної процентної ставки 1 %. Тобто, сума заборгованості відповідача за понадстрокове користування кредитом за ставкою 1% з 24.04 по 05.05.2025 року (12 календарних днів, за які було проведено розрахунок позивачем) становить 1200 грн (10000 грн х 1% х 12 днів). Отже, з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за Договором кредиту №71795315 від 07.04.2025 р. у сумі 12 548, 50 грн., зокрема: 10 000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 348, 50 грн. - сума заборгованості за процентами; 1 000 грн. - сума заборгованості за комісією; 1200 грн. - сума заборгованості за процентами нарахованими за понадстрокове користування. У відповідності до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, з відповідача на користь позивача підлягають стягнення понесенні останнім судові витрати, оскільки позов підлягає задоволенню частково, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Доказів наявності підстав для звільнення відповідача від сплати судового збору матеріали справи не містять. У відповідності до вимог ч. 2-6 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Дослідивши матеріали справи в сукупності із наданими представником позивача доказами, суд доходить висновку, що позивач дійсно зазнав витрат на правову допомогу на суму 4500 грн., розмір яких є співмірним з складністю справи та виконаних адвокатом робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, у зв`язку з чим, зважаючи на відсутність клопотання відповідача про зменшення таких витрат, вони підлягають стягненню з відповідача також пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. На підставі вище викладеного та

Outcome: partial