Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-13 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі ТОВ «ФК «ЄАПБ») звернулося до суду із вказаним позовом, в якому просило стягнути із відповідача [PERSON] заборгованість за кредитним договором №40140-11/2023 від 29.11.2023 року в розмірі 38600,00 грн, з яких: 8 000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 30600,00 грн - сума заборгованості за відсотками, та судові витрати. На обґрунтування позову вказано, що 29.11.2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Аванс Кредит» та відповідачем був укладений кредитний договір №40140-11/2023, який підписано електронним підписом позичальника, що відтворений шляхом використання одноразового ідентифікатора. 29.04.2024 року між ТОВ «Аванс Кредит» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» було укладено договір факторингу №29042024 , у відповідності до умов якого ТОВ «Аванс Кредит» передає, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні права вимоги до боржників, вказані у реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників до Договору факторингу №29042024 від 29.04.2024 ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 38600,00 грн, з яких: 8 000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 30600,00 грн - сума заборгованості за відсотками. Ухвалою Баранівського районного суду Житомирської області від 02.07.2025 року справу прийнято до провадження та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Представник позивача у позовній заяві зазначив про розгляд справи без його участі, не заперечував проти ухвалення судом заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату та час судового розгляду повідомлений судом завчасно та належним чином за зареєстрованим місцем свого проживання, причини неявки суду не повідомив, відзиву, заяв, заперечень до суду не подав, у зв`язку з чим, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Враховуючи те, що у справі є достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи у відсутності сторін, що відповідає положенню ст. ст. 280, 281 та ч. 4 ст. 223 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 29.11.2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Аванс Кредит» та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір №40140-11/2023,згідно умов якого відповідач отримав кредит в сумі 8 000,00 грн., строком на 360 днів, зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 2,50 % в день. Кредит надається у безготівковій формі на платіжну картку № [NUMBER] . Договір про надання фінансового кредиту, Графік платежів та Паспорт споживчого кредиту підписаний відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором (а.с. 6-10). На виконання умов договору від 29.11.2023 року ТОВ «Універсальні платіжні рішення» було перераховано кредитні кошти в розмірі 8 000,00 грн. на платіжну картку [NUMBER] , за допомогою системи іPAY , номер транзакції 314173542 (а.с.11). 29.04.2024 року між ТОВ «Аванс Кредит» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» було укладено договір факторингу №29042024, у відповідності до умов якого ТОВ «Аванс Кредит» передає, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні права вимоги до боржників, вказані у реєстрі боржників (а.с.12-17) Відповідно до Витягу з Реєстру боржників до Договору факторингу №29042024 від 29.04.2024 року ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі в сумі 38600,00 грн, з яких: 8 000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 30600,00 грн - сума заборгованості за відсотками (а.с.18). Відповідач порушив умови кредитного договору і згідно розрахунку заборгованості має прострочену заборгованість за кредитним договором №40140-11/2023 в сумі 38600,00 грн, з яких: 8 000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 30600,00 грн - сума заборгованості за відсотками ( а.с. 19-20). За приписами ч.1, 2 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво - чи багатосторонніми (договори). За змістом ч.1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч.1ст. 626 ЦК України). В силу ч.1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з ч.1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Із положень ч.1 ст. 634 ЦК України слідує, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якою договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.205,207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року у справі №127/33824/19. Відповідно до ч. 1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиції укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або іншому порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами Законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовий формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до п. 6 ч. 1 ст.3 вказаного Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ, який накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Стаття 526 ЦК України встановлює, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно ч. 1ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Частиною 1ст. 599 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ч. 1ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ч. 1 ст. 611 ЦК України). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1ст. 612 ЦК України). Статтею 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Встановлені при розгляді справи фактичні обставини, вказують на те, що відповідач, як позичальник, отримав кредитні кошти за укладеним договором №40140-11/2023 від 29.11.2023 року, не повернув їх у визначені строки разом зі сплатою відсотків, а отже має заборгованість. Права вимоги щодо стягнення вказаної заборгованості наявні у позивача за укладеним договором факторингу. Суд враховує те, що будь-яких доказів щодо повернення отриманих в позику коштів зі сплатою відсотків за користування кредитом, в межах визначеного сторонами строку кредитування відповідачем не надано, відзиву не направлено, заперечень факту отримання кредитних коштів згідно укладеного кредитного договору не надано, відомостей про причини несвоєчасного погашення заборгованості за кредитним договором до суду не направлено, тому розмір заборгованості суд вважає обґрунтованим. Таким чином, суд приходить до висновку про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» суму заборгованості: за кредитним договором №40140-11/2023 від 29.11.2023 року в розмірі 38600,00 грн, з яких: 8 000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 30600,00 грн - сума заборгованості за відсотками. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, враховуючи, що позовні вимоги до [PERSON] задоволено, а тому на користь позивача з відповідача слід стягнути сплачений судовий збір в розмірі 3028,00.

Outcome: approved