Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-11 00:00:00

У квітні 2025 року позивачка звернулася до суду з позовом, мотивуючи вимоги тим, що вона перебувала у шлюбі з відповідачем, шлюб між ними розірвано. Від шлюбу мають сина [PERSON] , [INFO] , батьком якого є відповідач. Рішенням суду від 25.12.2009 з відповідача на її користь стягнуто аліменти на утримання сина розмірі частини доходів до досягнення сином повноліття. Позивачка не працює, бо син потребує постійного догляду, оскільки є особою з інвалідністю. Витрати на утримання сина значно зросли, оскільки зросли ціни. Аліментів, які стягуються з відповідача, недостатньо для матеріального утримання дитини. Просить змінити розмір аліментів, що стягуються з відповідача на підставі рішення Зарічного районного суду м. Суми від 25.12.2009 на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , з частини від усіх видів дозоду на тверду грошову суму 7 000 грн. до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою суду від 29.04.2025 року відкрито спрощене позовне провадження по справі. Ухвалою від 06.11.2025 скасоване заочне рішення, яке прийняте у даній справі, та призначено справу до судового розгляду. У відзиві на позовну заяву відповідач заперечував проти позову, зазначивши, що добросовісно виконує обов`язок зі сплати аліментів на утримання сина. Офіційно не працевлаштований, має нерегулярний та мінливий дохід. Має на утриманні доньку [PERSON] , 2004 року народження. Також здійснює догляд за своїм батьком інвалідом І групи.Визначений позивачкою розмір аліментів є надмірним та поставить позивача у скрутне матеріальне становище. Син має право на призначення державної соціальної допомоги як дитина інвалід. Позивачкою не обґрунтовано заявлений розмір аліментів. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала із зазначених підстав. Відповідач у судове засідання не з`явився. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Надав клопотання про розгляд справи без його участі. Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд дійшов таких висновків. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 11.08.2007 року, 28.10.2009 шлюб між сторонами розірваний (а.с.8). Мають спільну дитину сина [PERSON] , [INFO] (а.с. 6). Згідно з інформації на запит №96/31132 про склад зареєстрованих у житловому приміщенні осіб від 14.03.2025 вбачається, що позивачка та її син зареєстровані за однією адресою (а.с. 9). Згідно довідок №725 від 14.03.2025 та №39 від 12.03.2025 позивачка одержує в Департаменті соціального захисту населення Сумської міської ради державну соціальну допомогу особам із інвалідністю з дитинства на сина [PERSON] , в розмірі 3250,70 грн. Також позивачем додана до справи форма індивідуальної програми реабілітації дитини-інваліда, що видається лікарсько-консультативними комісіями лікувально-профілактичних закладів та довідка КУСОР Сумського обласного центру комплексної реабілітації для дітей та осіб з інвалідністю з 25.09.2023 по 06.10.2023, з 20.11.2023 по 01.12.2023, з 22.01.2024 по 02.02.2024 стосовно дитини інваліда (а.с. 10-16). Згідно рішення Зарічного районного суду м. Суми від 25 грудня 2009 року у справі №2-3666/09 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі частини від усіх видів доходів, щомісячно до досягнення сином повноліття, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (а.с.4) 02.09.2011 [PERSON] уклав шлюб зі [PERSON] . У новому шлюбі у нього народжена донька [PERSON] , [INFO] (а.с. 73-74). Як вбачається з інформації з Реєстру застрахованих осіб та інформації з Єдиного державного реєстру фізичних осіб платників податку відповідач з 2017 року офіційно не працює, у 2024 році його доходи склали 3574 грн. У 2025 році інформація про доходи відповідача у офіційних реєстрах відсутня. Відповідач здійснює догляд за батьком інвалідом 1 групи, що підтверджується копією довідки до акта огляду МСЕК, копією акта про встановлення факту здійснення догляду (а.с. 75-77) У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до частин першої-другої статті 27 вказаної Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Отримувати підвищений мінімальний розмір аліментів - це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку саме в інтересах дитини. Статтею 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (стаття 180 СК України). Відповідно до частини третьої статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Статтею 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 31) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 32) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Згідно зі статтею 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Ураховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не є незмінним. СК України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (частина третя статті 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених із зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Указане узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 19 лютого 2025 року у справі № 367/10126/19. Звертаючись до суду з указаним позовом, позивачка посилалася на те, що стягуваний судом розмір аліментів є недостатнім для утримання дитини. Відповідно до частини другої статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до частини третьої статті 182 СК України суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. У цій справі позивачка заявила, по суті, вимогу не про зміну (збільшення) розміру аліментів, а про зміну способу їх присудження. Зазначене відповідає вимогам статей 181-184, 192 СК України. Відтак, вимога позивачки щодо зміни способу стягнення аліментів є обгрунтованою та підлягає задоволенню. Аналізуючи встановлені обставини справи та норми чинного законодавства, суд приходить до наступних висновків щодо визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі. З матеріалів справи вбачається, що з часу ухвалення попереднього рішення суду у 2009 році відбулися істотні зміни обставин. Дитина підросла, що об`єктивно потребує збільшення витрат на її утримання, харчування та розвиток. Крім того, дитина має статус особи з інвалідністю з дитинства, що підтверджується відповідними довідками та індивідуальною програмою реабілітації. Зазначене свідчить про потребу у додаткових витратах на лікування, спеціальний догляд та реабілітацію, що значно перевищує звичайні витрати на здорову дитину. Щодо матеріального стану сторін, судом встановлено, що позивачка фактично позбавлена можливості повноцінно працювати через необхідність здійснення догляду за сином. Відповідач, у свою чергу, офіційно не працює, не має стабільного доходу, тому доцільно змінити спосіб стягнення аліментів у твердій грошовій сумі з метою забезпечення стабільності та прогнозованості утримання дитини. Суд враховує аргументи відповідача щодо наявності у нього на утриманні доньки від другого шлюбу. Відповідачем не надано доказів, що він несе витрати на утримання батька. Суд зазначає, що наявність інших непрацездатних членів сім`ї не звільняє батька від обов`язку утримувати сина [PERSON] , а лише впливає на визначення конкретного розміру виплат. При вирішенні питання про суму аліментів, суд зазначає, що заявлений позивачкою розмір у 7 000 грн є дещо завищеним, враховуючи відсутність у відповідача офіційного доходу та відсутність в матеріалах справи доказів про доходи або витрати відповідача. Відповідач є працездатною особою, і його посилання на відсутність стабільного заробітку не знімає з нього відповідальності за забезпечення дитини з особливими потребами. Враховуючи баланс інтересів дитини та реальні можливості відповідача, а також з огляду на встановлений законом прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років, суд вважає за доцільне визначити розмір аліментів у сумі 5 000 грн щомісячно. Така сума є співмірною з потребами дитини-інваліда та є мінімально достатньою для її утримання за умови участі обох батьків у фінансуванні витрат. Щодо посилання відповідача на одержання державної соціальної допомоги у зв`язку з інвалідністю дитини, суд зазначає, що державні виплати є додатковою підтримкою від держави та не замінюють собою обов`язок батьків щодо утримання дитини. У новому розмірі аліменти, присуджені відповідно до вимог ст. 192 Сімейного Кодексу України сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути судовий збір на користь держави пропорційно до задоволених позовних вимог в сумі 865,14 грн.

Outcome: partial