Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до до Дніпровської міської ради про встановлення факту, спільного проживання та визнання права власності на квартиру [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . В обгрунтування позову посилається на те, що у 1980 роках він познайомився із [PERSON] , з яким вони разом працювали та який мешкав за адресою: [ADDRESS] та в подальшому став ним опікуватися, оскільки він був самотній. Приблизно у 2017 році позивач переселився до [PERSON] , адже останній потребував догляду, адже йому вже було 90 років і мав певні захворювання, в т.ч. серцево-судинної системи. Саме з того часу вони почали разом мешкати за вищевказаної адреси. Іншіх родичів у [PERSON] не було, тому позивач для нього був єдиною родиною. Мешкаючи у квартирі позивач робив там косметичний ремонт, купував побутову техніку, ліки, їжу та одяг [PERSON] , доглядав за ним, лікував, вони вели спільне господарство, спільно харчувалися, пенсії остннього не вистачало навіть на ліки і гідне життя. [INFO] [PERSON] помер та після його смерті відкрилася спадщина у вигляді квартириза адресою: [ADDRESS] , яка останньому належала на підставі свідоцтва про право власності від 16.02.1994. Спадкоємців, які б мали право прийняти спадщину, крім позивача не має. Позивач звернувся до нотаріуса, але постановою від 30.07.2024 йому було відмовлено, через ненадання достатніх доказів на підтвердження факту проживання із спадкодавцем однією сім`єю. Встановлення факту спільного постійного проживання зі спадкодавцем має для позивача суттєве юридичне значення і необхідне для подальшого оформлення спадкових прав, тому він змушений звернутися до суду. Ухвалою судді від 14.05.2025 відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 27.10.2025 Протокольною ухвалою суду від справу призначено до судового розгляду. Позивач в судове засідання не з`явився, його представник адвокат Скочко О.А. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі з підстав зазначених у позові та просила задовольнити їх. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, 16.05.2025 надав відзив на позов та просив у задоволенні позовних вимог відмовити з підстав наведених у відзиві, вважає, що позивачем не доведено та не надано належних доказів з метою підтвердження зазначеного факту . Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] повідомив суду, що знайом з позивачем тривлий час, вони разом працювали у лікарні, він слюсарем, а [PERSON] водієм на швидкій. Йому відомо що [PERSON] опікувався дідом [PERSON] , який мешкав за адресою : [ADDRESS] . Оскільки [PERSON] був самотній, хворів [PERSON] , який підтримував з останнім дуже теплі відносини, у 2017 році переїхав до діда, та почав з ним мешкати. Піклувався про діда, виклиав йому лікарів, возив до лікарні, купував їжу, ліки. Свідок допомогав [PERSON] робити ремонт у цій квартирі, постйно навідувався. [PERSON] був самотній, а з [PERSON] вони тісно спілкувалися, жили дружно . Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] повідомила суду, що працює у поліклініці на залізничному транспортістршою медичною сестрою. Знайома з позивачем тривлий час, оскільки вони разом працювали у лікарні. [PERSON] працював водієм на швидкій. Повідомила суду, що [PERSON] доглядав за дідом [PERSON] , який був самотній, дітей та інших родичів не мав. [PERSON] уклав декларацію з сімейним лікарем та перебував на обліку у їх лікарні, раніше часто бувала за цією адресою, ставила діду крапельниці, а також з лікарем виїзжали на виклик, за адресою, де мешкав [PERSON] . Також [PERSON] привозив [PERSON] до лікарні, піклувався про нього. Починаючи з осени 2017 року [PERSON] переїхав до діда, оскільки останній потребував сторонньої допомоги, а родичів у нього не було, і [PERSON] за ним доглядав, турбувався, опікувався ним. Токож їй відомо, що [PERSON] робив ремонт у цій квартирі, а її чоловік допомагав йому по господарству, крім того позивач купував та готував їжу, ліки, сплачував комунальні послуги, міняв вкна, проводив ремонтні роботи. Суд, заслухавши пояснення представників сторін, свідків, вивчивши та дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. У відповідності до ст. 293 ч. 2 п. 5 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ч.2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно приписів ст. 1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Так позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини, однією сім`єю на протязі п`яти років та визнати за ним право власності, оскільки він не може оформити своїх спадкових прав. Судом встановлено, що [INFO] у м.Дніпрі у віці 94 роки помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 29.01.2024, а також лікарським свідоцтвом про смерть№213 (а.с.8). Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді квартири двокімнатної квартири, загальною площею 24,1 кв.м. та житловою площею 15,5 кв.м., розташованої за адресою: [ADDRESS] , яка належала померлому [PERSON] на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право власності на житло від 16.02.1994, виданого Виконкомом міської Ради народних депутатів, згідно розпорядження №8/49-94, зареєстровано КП «ДМБТІ та записане в реєстрову книгу №159 за реєстровим №45 (6-7, 10). Відповідно до копії довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні, а також листа Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур ДМР від 07.02.2024, [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] з 04.09.1990 та з реєстраційного обліку не знятий. Інші зареєстровані за даною адесою- відсутні (а.с.11-12). 01.02.2024 приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Красота Т.О. за заявою [PERSON] від 01.02.2024 заведена спадкова справа №7/2024 до майна померлого [PERSON] , яка зареєстрована у спадковому реєстрі під №4053647(а.с.122-137). Своє право на успадкування за законом [PERSON] обґрунтовує проживанням однією сім`єю з померлим [PERSON] . Із акту складеного мешканцями будинку [ADDRESS] [PERSON] , [PERSON] , які були допитані у якості свідків в судовому засіданні вбачається, що за вищевказаною адресою декілька десятиліть мешкав [PERSON] , восени 2017 до нього заселився [PERSON] , який після смерті [PERSON] залишився там мешкати без реєстрації. Постановою приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Красота Т.О. від 30.07.2024 [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого [PERSON] з тих підстав, що останнім не підтверджено факту проживання із спадкодавцем однією сім`єю не надано рішення суду. У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року роз`яснено, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Місцем проживання фізичної особи згідно з частиною першою статті 29 ЦК України є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Статтями 2, 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Місцем проживання є адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік. Таким чином, відсутність реєстрації місця проживання спадкодавця за місцем проживання спадкоємця не може бути доказом того, що позивач не проживав зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані заявницею та оцінені судом. Відповідно до положень статті 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга отримує право спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття. Статтею 1264 ЦК України встановлено, що у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Згідно ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. У постанові Верховного Суду у справі № 304/1648/14-ц (провадження № 61-6953св18) зроблено висновок, що «для набуття права на спадкування за законом на підставі положень статті 1264 ЦК України необхідне встановлення двох юридичних фактів: а) проживання однією сім`єю із спадкодавцем; б) на час відкриття спадщини має сплинути щонайменше п`ять років, протягом яких спадкодавець та особа (особи) проживали однією сім`єю». До спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Встановлення факту спільного постійного проживання [PERSON] разом із [PERSON] породжує для нього відповідне право на спадкування відповідно до ст.1264 ЦК України. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до довідки про склад сім`ї, а також листа Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур ДМР від 07.02.2024, [PERSON] , [INFO] був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] з 04.09.1990 та з реєстраційного обліку не знятий. Інші зареєстровані за даною адесою відсутні (а.с.11-12). Також позивачем надано ряд квитанцій про сплату комунальних послуг, придбання товарів домашнього обіходу, укладання договору про виконання робіт по встановленню натяжної стелі від 02.10.2017 де замовником виступає позивач за адресою: [ADDRESS] , а також докази щодо витрат на поховання [PERSON] ( а.с.14-70). Крім того, факт спільного проживання, ведення спільного господарства, здійснення купівлі продуктів та товарів позивача з померлим підтвердили допитані судом свідки [PERSON] , [PERSON] . Суд звертає увагу, що окрім [PERSON] інші не зверталися до нотаріуса з заявами про прийняття спадкового майна після смерті [PERSON] . Таким чином [PERSON] є єдиною особою, який висловив бажання прийняти спадкове майно після померлого [PERSON] . Представник відповідача не спростував обставин вказані свідками в суді . При цьому, суд не приймає до уваги доводи представника відповідача, викладені у відзиві на позов, оскільки вони є явно необґрунтованими, оскільки будь-яких заперечень при цьому щодо підтвердження факту, який просив встановити позивач, представником Дніпровської міської ради не наведено та відповідних доказів не надано та спростовуються вище встановленими обставинами справи. Конституційне право на особисту свободу дає підстави для висновку про те, що людина має право сама вибирати форму організації свого сімейного життя. Закон не може їй цього диктувати, як і того, з ким людина має проживати однією сім`єю, за винятком лише певних обмежень, які сформульовані у статті 3 Сімейного Кодексу України. Враховуючи вищенаведене, беручи до уваги пояснення свідків, та досліджені докази, суд дійшов висновку про наявність підстав для встановлення факту проживання позивача [PERSON] зі спадкодавцем [PERSON] , який помер [INFO] однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини та визнання за [PERSON] у порядку спадкування за законом право власності на квартиру [ADDRESS] , а тому позов підлягає задоволенню. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved