Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-15 00:00:00

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю КОЛЛЕКТ ЦЕНТР" звернувся до суду з позовними вимогами до [PERSON] про стягнення заборгованості. Обгрунтовуючи позовні вимоги, посилається на те, що 24.08.2021 між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ" та [PERSON] укладено Договір № 75126259 за процедурою, передбаченою для укладення електронних договорів. Як вказує позивач, умовами п. 1. Договору Позикодавець зобов`язується передати Позичальнику у власність грошові кошти , на погоджений умовами Договору строк, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок Позичальника, а Позичальник зобов`язується повернути Позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення Строку Позики, або достроково, та сплатити Позикодавцю плату (Проценти) від суми позики. Відповідно до п. 2 Договору про надання позики : - Сума Позики становить 12629.00 грн. - Процентна ставка (базова, фіксована) становить 1.99 % яка нараховується за кожен день користування Позикою. На виконання умов договору кредитор перерахував позичальнику грошові кошти у розмірі 12629.00 грн. В той же час, як зазначає позивач, Позичальником обов`язок по поверненню позики не виконаний, як не виконані й інші умови договору. Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом за Договором №75126259 від 24.08.2021 р., відповідно до розрахунку заборгованості, становить 43018.17 грн, з яких: - Заборгованість за основним зобов`язанням(за тілом кредиту) - 12629.00 грн. - Заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 30158.05 грн. - Заборгованість за нарахованими процентами згідно Кредитного Договору (з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості) - 0.00 грн. - Заборгованість за пенею та/або штрафами - 0.00 грн. - Заборгованість за комісіями - 0.00 грн. - Інфляційні збитки - 202.06 грн. - Нараховані 3% річних -29.06 грн. Позивач вказує також, що на підставі договорів факторингу та про відступлення прав вимоги від 27.01.2022 та від 10.03.2023 ним набуто право вимоги до відповідача. Просить суд стягнути з [PERSON] заборгованість за Договором № 75126259 від 24.08.2021 у розмірі 43018.17 грн, витрати по сплаті судового збору в розмірі 2422,40 грн та витрати на правову допомогу у розмірі 16000.00 грн. Ухвалою суду від 31 жовтня 2025 року відкрито провадження у справі, визначено порядок розгляду справи - в порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Відповідачем [PERSON] в особі свого представника [PERSON] 16 листопада 2025 року через підсистему ЄСІТС "Електронний суд" подано відзив на позов. За змістом відзиву, відповідач визнає позовні вимоги частково, в розмірі 14890,85 грн, з яких заборгованість по тілу кредиту - 12629 грн, за відсотками - 2261,85 грн. Як на заперечерення інших позовних вимог, відповідач посилається на те, що позивач, всупереч умовам договору, застосував інший строк, ніж передбачений договором, а також відмінну від договірних умов відсоткову ставку. Зазначає, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Посилаючись на норми ч.8 ст.18 Закону України "Про захист прав споживачів", зазначає, що нечіткі або двозначні положення договорів із споживачами тлумачаться на користь споживача. Вважає розмір нарахованих позивачем відсотків непропорційно великою сумою сумою компенсації (понад 50% вартості кредиту), що не відповідає засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права. Відповідач також просить суд зменшити розмір витрат на правничу допомогу до 3000 грн, з огляду на на їх невідповідність принципам розумності та справедливості, вважає заявлений розмір витрат на правничу допомогу завищеним і невиправданим тягарем для відповідача. Судовий збір відповідач просить суд покласти на сторони пропорційно, відповідно до розміру задоволених позовних вимог. Позивачем Товариством з обмеженою відповідальністю "Коллект Центр" в особі свого представника Ткаченко М.М. через підсистему ЄСІТС "Електронний суд" 19 листопада 2025 року подано відзив на позов. За змістом відзиву, позивач підтверджує обсяг позовних вимог, визначених позовною заявою. Позивач звертає увагу суду на те, що Закону України "Про захист прав споживачів" має на мені захистити право споживача бути обізнаним з умовами договору, що укладається, ці умови позивач вважає дотриманими, оскільки відповідач договірними умовами підтвердила обізнаність з правилами надання грошових коштів у позику, розміщеними на веб-сайті. Вказує, що на згідно п. 6.5 Правил у разі неповернення/повернення не в повному розмірі/ несвоєчасного повернення позики та процентів, Позичальнику на таку неповернуту позику (або її частину) нараховуються проценти у розмірі, передбаченому договором позики, за кожний день понадстрокового користування позикою (або її частиною), починаючи з першого дня такого понадстрокового користування та закінчуючи днем повернення позики (або її частини) та процентів, але в будь якому випадку не більше 90 календарних днів. Вважає вірним нарахування відсотків за договором, підстави виникнення заборгованості є законними, а розмір заборгованості розумним та справедливим. Позивач також вказує, що заявлена до стягнення сума витрат позивача на правову допомогу є обґрунтованою та співмірною зі складністю даної справи. В судовому засіданні представник позивача Пилипчук С.В. підтримав позовні вимоги у повному обсязі, надав пояснення, аналогічні тим, що викладені у процесуальних документах, поданих до суду (позовній заяві, відповіді на відзив). В судове засідання відповідач [PERSON] не з`явилась, про час, дату і місце судового розгляду повідомлена належним чином. З огляду на участь в судовому засіданні представника, неявка відповідача не перешкоджає розгляду справи. Представник відповідача Хомік Є.М. позовні вимоги визнала частково, в розмірі 14890,85 грн, з яких заборгованість по тілу кредиту - 12629 грн, за відсотками - 2261,85 грн, надала пояснення, аналогічні тим, що викладені у відзив на позов. Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд дійшов до наступних висновків. За змістом ч. 12 ст. 11 ЗУ "Про електрону комерцію", електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Відповідно до ст. 12 ЗУ "Про електрону комерцію", якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно з ч. 1 статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до частини 1 статті 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. 24.08.2021 між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ" та [PERSON] укладено Договір № 75126259 за процедурою, передбаченою для укладення електронних договорів, що визнається учасниками справи. Згідно з умовами кредитного договору №75126259 від 24.08.2021р. кредитодавець взяв на себе зобов`язання надати відповідачу кредит для задоволення особистих потреб, на наступних умовах: - сума кредиту 12629 грн.; строк позики (строк договору) 30 днів, процентна ставка становить 0,60% за кожен день користування Кредитом, процентна ставка 2,70% (не застосовується у період карантину), пеня у розмірі 2,70% в день (не застосовується у період карантину). Згідно з п. 3 Договору №75126259 від 24.08.2021р., Позикодавець надає Позичальнику детальний перелік складових загальної вартості кредиту у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх супровідних послуг кредитодавця, кредитного посередника(за наявності) та третіх осіб за формою, наведеною в таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що зазначена у додатку № 1 до Договору, який є його невід`ємною частиною. Згідно з Додатком № 1 до Договору №75126259 від 24.08.2021р. , дата видачі кредиту - 24.08.2021, дата платежу - 23.09.2021, сума кредиту - 12629 грн, проценти за користування кредитом - 2261, 85 грн. Перерахування грошових коштів відповідачу за кредитним договором підтверджується матеріалами справи і не заперечується, відповідачем. Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Матеріалами справи підтверджується, що 27.01.2022 було укладено договір № 27/01/2022 відповідно до якого ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ" відступило на користь ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 75126259. 10.03.2023 було укладено договір № 10-03/2023/01 відповідно до якого ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило на користь ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 75126259. Таким чином, ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» наділено правом вимоги до Відповідача за договором № 75126259. Зміна кредитора у зобов`язанні відповідачем не заперечується. Відповідно до вимог ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в строк, встановлений в договорі, одностороння відмова від зобов`язання, якщо інше не встановлено договором, не допускається. З розрахунку заборгованості за договором, який надав позивач, вбачається, що обсяг позовних вимог становить 43018,17 грн, з яких заборгованість по тілу кредиту становить 12629 грн., за процентами - 30158,05 грн, інфляційні збитки 202,06 грн, нараховані 3% річних - 29.06 грн Відповідач у поданому до суду відзиві на позов, визнає позов в частині вимог про стягнення простроченої заборгованості за кредитом у розмірі 12629 грн, за процентами - 2261,85 грн, погоджується з нарахованими інфляційними збитками 202,06 грн, нарахованими 3% річних - 29.06 грн. Враховуючи те, що матеріалами справи підтверджується як укладення кредитного договору, так і його виконання з боку первісного кредитора ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ", оскільки часткове визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує права та не впливає на обов`язки третіх осіб, суд приймає визнання позову відповідачем в частині позовних вимог у розмірі 15121,97 грн, які складаються з простроченої заборгованості за тілом кредиту у розмірі 12629 грн, за процентами - 2261,85 грн, нарахованими інфляційними збитками 202,06 грн, нарахованими 3% річних - 29.06 грн. Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за процентами, суд керується наступним. Згідно з п. 3 Договору №75126259 від 24.08.2021р., Позикодавець надає Позичальнику детальний перелік складових загальної вартості кредиту у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх супровідних послуг кредитодавця, кредитного посередника(за наявності) та третіх осіб за формою, наведеною в таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що зазначена у додатку № 1 до Договору, який є його невід`ємною частиною. Згідно з Додатком № 1 до Договору №75126259 від 24.08.2021р. , дата видачі кредиту - 24.08.2021, дата платежу - 23.09.2021, сума кредиту - 12629 грн, проценти за користування кредитом - 2261,85 грн. Згідно з ч.4 ст.263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. За правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18), право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч.2 ст. 1050 ЦК України, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронюваних правовідносинах забезпечуються частиною другою ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання, однак в порядку вказаної правової норми такої позовної вимоги заявлено не було. Тому суд не вправі вийти за межі заявлених вимог з огляду на дію принципу диспозитивності цивільного судочинства (ст. 13 ЦПК України). Вирішуючи спірні правовідносини, що склалися між сторонами, суд застосовує також висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 05 квітня 2023 року в справі №910/4518/16, згідно з якими надання кредитору можливості одночасного стягнення як процентів за користування кредитом, так і процентів як міри відповідальності, може призводити до незацікавленості кредитора як у вчиненні активних дій щодо повернення боргу, так і у якнайшвидшому виконанні боржником зобов`язань за кредитним договором, оскільки після спливу строку кредитування грошове зобов`язання боржника перед кредитором зростає навіть швидше, ніж зростало протягом строку кредитування. Тобто, фактично кредитор продовжує строк кредитування на власний розсуд на ще вигідніших для себе умовах, маючи при цьому можливість в будь-який момент вчинити дії, спрямовані на стягнення боргу з боржника. Отже, можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування та розмір таких процентів залежать від підстави їх нарахування згідно з частиною другою статті 625 ЦК України. З огляду на те, що у подібних спорах судам необхідно здійснити тлумачення умов відповідних договорів та дійти висновку, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування або після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, чи у відповідному розділі договору передбачили тільки проценти за правомірну поведінку позичальника (за "користування кредитом"), суд надає оцінку договірним умовам, а саме: п. 2, п.3 та п.4. Відповідно до п.2 Договору сума Позики 12 629,00 грн. Строк позики 30 днів. Знижена процентна ставка 0,60%, процентна ставка за понадстрокове користування Позикою за день становить 2,70% (не застосовується у період карантину). Відповідно до п.4 Договору Проценти за цим Договором нараховуються щоденно, включаючи дати отримання та погашення, на залишок Позики. У відзиві на позовну заяву позивач вказує, що пролонгація строку кредитування, та, відповідно застосування відсоткової ставки 2,70% щоденно на залишок Позики, відбулася відповідно до Правил надання грошових коштів у позику, розміщені на сайті https://mycredit.ua/ru/documents-license/ Водночас, безпосередньо умовами Договору №75126259 від 24.08.2021р., а саме п. 3, передбачено, що детальний перелік складових загальної вартості кредиту у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх супровідних послуг кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб за формою, наведеною в таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що зазначена у додатку № 1 до Договору, який є його невід`ємною частиною. Згідно з Додатком № 1 до Договору №75126259 від 24.08.2021р. , дата видачі кредиту - 24.08.2021, дата платежу - 23.09.2021, сума кредиту - 12629 грн, проценти за користування кредитом - 2261, 85 грн. Умовами безпосередньо Договору №75126259 від 24.08.2021р не передбачено можливості пролонгації строку кредитування та застосування у зв`язку з цим іншої, аніж у договорі, відсоткової ставки. Таким чином, суд доходить висновку, що умови безпосередньо Договору №75126259 від 24.08.2021р та Правила надання грошових коштів у позику, розміщені на сайті https://mycredit.ua/ru/documents-license/ , в сукупності містять нечіткі та двозначні умови. Висновком Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду, зробленому у постанові від 14 травня 2022 року у справі № 944/3046/20 (провадження № 61-19719св21), стверджується, що у разі, якщо з`ясувати справжній зміст відповідної умови договору неможливо за допомогою загальних підходів до тлумачення змісту правочину, передбачених у ч.ч. 3, 4 ст. 213 ЦК України, слід застосовувати тлумачення "contra proferentem". "Contra proferentem" (лат. "verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem") - слова договору повинні тлумачитися проти того, хто їх написав. Особа, яка включила ту або іншу умову в договір, повинна нести ризик, пов`язаний з неясністю такої умови. Це правило застосовується не тільки в тому випадку, коли сторона самостійно розробила відповідну умову, але й тоді, коли сторона скористалася стандартною умовою, що була розроблена третьою особою. Це правило підлягає застосуванню не тільки щодо умов, які "не були індивідуально узгоджені" ("no individually negotiated"), але також щодо умов, які хоча і були індивідуально узгоджені, проте були включені в договір "під переважним впливом однієї зі сторін". Тобто contra proferentem має застосовуватися у разі, якщо є два різні тлумачення умови (чи умов) договору, а не дві відмінні редакції певної умови (умов) договору, з врахуванням того, що: contra proferentem має на меті поставити сторону, яка припустила двозначність, в невигідне становище. Оскільки саме вона допустила таку двозначність; contra proferentem спрямований на охорону обґрунтованих очікувань сторони, яка не мала вибору при укладенні договору (у тому числі при виборі мови і формулювань); contra proferentem застосовується у тому випадку, коли очевидно, що лише одна сторона брала участь в процесі вибору відповідних формулювань чи формулюванні тих або інших умов в договорі чи навіть складала проект усього договору або навіть тоді, коли сторона скористалася стандартною умовою, що була розроблена третьою особою; у разі неясності умов договору тлумачення умов договору повинно здійснюватися на користь контрагента сторони, яка підготувала проект договору або запропонувала формулювання відповідної умови. Поки не доведене інше, презюмується, що такою стороною була особа, яка є професіоналом у відповідній сфері, що вимагає спеціальних знань. З огляду на положення ч.8 ст.18 Закону України "Про захист прав споживачів", нечіткі або двозначні положення договорів із споживачами тлумачаться на користь споживача. Тому при стягненні заявленої позивачем заборгованості не підлягають врахуванню завуальовані, неоднозначні умови, які дозволили кредитодавцю нарахувати непропорційно великі суми грошових коштів за користування кредитом, поза чітко вказаного строку кредитування. Відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі №902/417/18, якщо відповідальність боржника перед кредитором за неналежне виконання обов`язку щодо своєчасного розрахунку не обмежена жодними межами, а залежить виключно від встановлених договором процентів (штрафу, пені, річних відсотків), то за певних обставин обсяг відповідальності може бути нерозумним з огляду на його непропорційність наслідкам правопорушення. Відтак, на переконання суду, умови кредитування, що визначені Правилами надання грошових коштів у позику, в правовідносинах, що виникли між сторонами спору, застосуванню не підлягають. Суд доходить висновку, що в даному випадку при здійсненні перевірки правильності нарахування відсотків за користування позикою, слід керуватися саме умовами п. 3 Договору 75126259 від 24.08.2021р. та Додатком № 1 до Договору №75126259 від 24.08.2021р. Суд звертає увагу, що умовами п. 3 Договору 75126259 від 24.08.2021р. та Додатком № 1 до Договору №75126259 від 24.08.2021р передбачено стягнення процентів за користування позикою у розмірі 0,60% щоденно, на залишок боргу. Відсоткова ставка 2,70% за договірними умовами не застосовується у період карантину. Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 р. № 211 на території України карантин, дія якого продовжувалася неодноразово. Карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, відмінений з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 р. на всій території України (постанова Кабінету Міністрів України від 27 червня 2023 року № 651) Отже, на переконання суду, при стягненні заявленої позивачем заборгованості необхідно керуватись чітко обумовленими між сторонами кредитного договору умовами, якими визначено ціну кредиту і строк кредитування саме у 12629 грн та в 30 днів відповідно, та відсотковою ставкою 0,60%, а не завуальованими умовами, які дозволяють кредитодавцю вийти за межі узгодженого строку та нарахувати непропорційно великі суми грошових коштів за користування кредитом. Таким чином, розмір процентів за користування коштами за кредитним договором №75126259 від 24.08.2021р. в межах 30-денного строку кредитування становить 2261,85 грн (12629х 0,60%/100 х 30). Тому в цій частині позов належить задовольнити частково, стягнувши з відповідача проценти за користування позикою за кредитним договором №75126259 від 24.08.2021р. в сумі 2261,85 грн. З огляду на викладені мотиви і висновки суду, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме: в розмірі 15121,97 грн, з яких заборгованість по тілу кредиту - 12629 грн, за відсотками - 2261,85 грн, інфляційні збитки 202,06 грн, нараховані 3% річних - 29.06 грн. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд керується наступним. Частиною першою статті 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До таких витрат, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу (п.3 ч.1 ст.133 ЦПК України). Положеннями частин першої та другої статті 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Платіжною інструкцією від 10.10.2025 № 0563250108 підтверджується сплата позивачем судового збору у розмірі 2422,40 грн. З огляду на те, що позов задоволено частково, на 35,15%, з відповідача на користь позивача належить стягнути витрати по сплаті судового збору у розмірі 851,47 грн (2422,40х35,15%) На підтвердження понесених позивачем витрат на отримання професійної правничої допомоги до суду було надано Договір про надання правової допомоги; Прайс-лист Адвокатського об`єднання «Лігал Ассістанс», затверджений Рішенням Загальних зборів; Заявку на надання юридичної допомоги; Витяг з Акту про надання юридичної допомоги. Згідно із ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи із складності справи та фінансового стану учасників справи. Вказане узгоджується із позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленою у додатковій постанові від 19.02.2020 щодо вирішення питання розподілу судових витрат, у тому числі витрат на професійну правничу допомогу. Верховний Суд у постанові від 06.03.2019 року у справі № 910/15357/17, додатковій постанові від 05.09.2019 року у справі №826/841/17 зазначив, що суд може зменшити суму судових витрат не тільки за клопотанням іншої сторони судового провадження, а і самостійно з посиланням на приписи процесуального законодавства та практику Європейського суду з прав людини. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Враховуючи заяву відповідача про зменшення розміру витрат на правову допомогу, оцінивши обсяг правової допомоги у справі незначної складності, яка розглядалася у спрощеному провадженні, зважаючи на часткове задоволення позовних вимог, суд вважає, що розумним і справедливим буде стягнення з відповідача на користь позивача ці витрати пропорційно до задоволених позовних вимог, а саме: 5624 грн (16000х35,15%). Суд зазначає, що обов`язок суду мотивувати прийняття або відхилення доводів сторін по суті спору полягає у відображенні в судовому рішенні висновків суду про те, що саме дало йому підстави прийняти та/чи відхилити аргументи сторін щодо суті спору, з посиланням на з`ясовані у справі обставини та норми матеріального чи процесуального права, що підлягають застосуванню до правовідносин, що склались. Суд вважає обсяг вмотивування судового рішення є достатнім для його прийняття. На підставі викладеного,

Outcome: partial