Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-14 00:00:00

03 листопада 2025 року ТОВ «Фінпром Маркет» звернулося до Шахтарського міського суду Дніпропетровської області з вказаною позовною заявою, в якій просить суд стягнути зі [PERSON] заборгованість за договором кредиту в розмірі 8074 грн, витрати на правничу допомогу в сумі 4500 грн та витрати на сплату судового збору в сумі 2422,40 грн (вхідний №9827, а.с.2-5). Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що 13.06.2025 між товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] було укладено договір про надання коштів у кредит №8389114 (далі - Договір кредиту), за умовами якого кредитодавець надав відповідачу грошові кошти у розмірі 2000,00 грн, строк кредиту - 360 днів (з 13.06.2025 до 07.06.2026), із фіксованою процентною ставкою у розмірі 0,95%, які нараховуються щоденно на залишок заборгованості за тілом кредиту, комісія за надання кредиту складає 17,25% від суми наданого кредиту (що у грошовому виразі складає 1207,50 грн). У разі порушення позичальником/відповідачем строків повернення кредиту (понадстрокове користування позикою) нараховується неустойка в розмірі 345 грн за кожен день понадстрокового користування Договір кредиту підписано електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) 141100, що був надісланий на вказану відповідачем/позичальником електронну адресу - [INFO] )) у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Електронні підписи сторін зазначені в розділі реквізити сторін. Кредитодавець ідентифікував відповідача за посередництвом системи BankID НБУ - отримавши від «privatbank» за згодою [PERSON] персональні дані останнього, в тому числі електронну адресу, на яку в подальшому направлялись одноразові ідентифікатори, та встановив, що останній використав/наклав наступні електронні підписи одноразові ідентифікатори (підписання аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора) для підписання документів, а саме: підпис 141100 - 13.06.2025 20:27:07, що підтверджується довідкою про ідентифікацію. ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» на виконання умов кредитного договору №8389114 від 13.06.2025, виконало свої зобов`язання, зокрема передало відповідачу у власність грошові кошти в розмірі 2000,00 грн шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок відповідача № [NUMBER] за посередництвом АТ «Юнекс Банк». Наведене вище, підтверджується довідкою АТ «Юнекс Банк» про проведення платіжної операції №032481946321 про переказ коштів у розмірі 2000 грн. Ураховуючи викладені вище умови Договору кредиту та здійснені відповідачем платежі в рахунок погашення заборгованості за Договором кредиту, заборгованість останнього за Договором кредиту складає 8074 грн, з яких: 2000,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 1729 грн - сума заборгованості за процентами, 345 грн - сума заборгованості за комісією, та 4000 грн - сума заборгованості за пенею/неустойкою. Щодо права вимоги про стягнення заборгованості за Договором кредиту до відповідача, то ТОВ «Фінпром Маркет» як позивач обгрунтовує це тим, що 16.10.2025 ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія управління активами» уклали Договір факторингу № 16/10/25, за умовами якого останнє набуло право грошової вимоги до фізичних осіб боржників в тому числі за договором кредиту №8389114 від 13.06.2025. Відповідно до Реєстру прав вимог №16/10/25-01 від 16.10.2025 до договору факторингу №16/10/25 від 16.10.2025, ТОВ «Фінпром Маркет» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 8074 грн, з яких: 2000,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 1729 грн - сума заборгованості за процентами, 345 грн - сума заборгованості за комісією, та 4000 грн - сума заборгованості за пенею/неустойкою. Саме вказану суму заборгованості за Договором кредиту позивач просить суд стягнути з відповідача. Крім того позивач просить суд стягнути з відповідача витрати на сплату судового збору в сумі 2422,40 грн та витрати на правничу допомогу в розмірі 4500 грн. Ухвалою Шахтарського міського суду Дніпропетровської області від 06 листопада 2025 року позовну заяву ТОВ «Фінпром Маркет» до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором кредиту направлено за підсудністю до Придніпровського районного суду м.Черкаси (а.с.15-17). Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 04 грудня 2025 року позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків, а саме: надання до суду доказів надсилання копії позовної заяви з доданими до неї документами у паперовій формі листом з описом вкладення відповідачу [PERSON] на адресу місця реєстрації його перебування як внутрішньо переміщеної особи: [ADDRESS] , зокрема, розрахункового документа встановленої форми та змісту (касового чеку, розрахункової квитанції тощо) про оплату послуги поштового зв`язку та опису вкладення, або, у випадку наявності у відповідача електронного кабінету в підсистемі «Електронний суд», то квитанцію про доставку документів до зареєстрованого Електронного кабінету користувача ЄСІТС (а.с.66-67). 11 грудня 2025 року від представника позивача Ткаченко Ю.О. до суду надійшла заява про усунення недоліків, що зареєстрована канцелярією суду за вхідним №50256/25, до якої, зокрема, долучено докази щодо надсилання копії позовної заяви з доданими до неї документами відповідачу на адресу місця реєстрації перебування останнього як внутрішньо переміщеної особи (а.с.69). Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 12 грудня 2025 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором кредиту; визнано справу малозначною, а її розгляд вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін; призначено розгляд справи по суті о 12 год 30 хв 15 січня 2026 року в приміщенні Придніпровського районного суду м. Черкаси (а.с.75-76). Представники позивача Ґедзь О.В. та/або адвокат Ткаченко Ю.О. в судове засідання, що призначене о 12 год 30 хв 15.01.2026, не з`явилися, причин не прибуття у судове засідання суду не повідомили, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, а саме: шляхом направлення судової повістки про виклик до суду до електронного кабінету як безпосередньо позивача, так його представників: адвоката Ткаченко Ю.О. та Ґедзь О.В., що були отримані цими учасниками справи 18.12.2025 (а.с.84 зворот, 85 зворот, 87 зворот). Водночас представник позивача адвокат Ткаченко Ю.О., 16.12.2025 подала заяву, в якій висловила прохання здійснювати розгляд справи за відсутності представника позивача та не заперечила проти ухвалення заочного рішення (а.с.78). Відповідач [PERSON] у судове засідання 16 січня 2026 року о 12 год 30 хв не з`явився, про причини неявки не повідомив, хоча про місце, день і час розгляду справи був повідомлений належним чином, заяв чи клопотань про проведення судового засідання без його участі до суду не подав, відзиву до суду не направив (відповідно до вимог ч.8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами). У зв`язку з цим, 15 січня 2026 року суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором кредиту. У цьому судовому рішенні суд детально виклав підстави для проведення заочного розгляду справи, а тому повторно їх зазначати у судовому рішенні по суті спору суд не вбачає підстав. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Оскільки справа слухалась у відсутність всіх учасників справи, тому фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, врахувавши процесуальну позицію представника позивача, висловлену письмово, дійшов таких висновків. Судом встановлено, що 13 червня 2025 року між товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] було укладено договір кредитної лінії (надійний) №8389114 (далі - Кредитний договір). Пунктом 2.1 Кредитного договору передбачено, що за цим договором кредитодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти на погоджений умовами договору строк шляхом їх перерахування на банківський рахунок позичальника з використанням реквізитів електронного платіжного засобу позичальника, а позичальник забов`язується повернути кредитодавцю таку ж саму суму грошових коштів у день закінчення строку кредиту або достроково та сплатити кредитодавцю плату (проценти) від суми кредиту та комісію за надання кредиту відповідно до умов цього договору. Мета отримання кредиту: придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення власних потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Позичальник підтверджує, що не має наміру використовувати отриманий кредит із метою, яка є забороненою відповідно до діючого законодавства, у тому числі не має наміру ініціювати переказ отриманого за цим договором кредиту на рахунки організаторів азартних ігор для участі в азартних іграх (п.2.1.1 Кредитного договору). У п. 2.2.1-2.2.4 Кредитного договору сторони обумовили параметри та умови кредиту. Зокрема, сума кредиту становить 2000,00 грн; строк кредитування (строк договору) - 360 днів; розмір першого обов`язкового платежу - 915 грн; період сплати мінімального обов`язкового платежу дорівнює строку сплати позичальником процентів за користування кредитом та становить 30 календарних днів, що означає, що всі проценти за користування кредитом нараховані за 30 календарних днів користування підлягають сплаті в останній з 30 днів користування. Кількість мінімальних обов`язкових платежів становить 11. Пунктом 2.2.8 Кредитного договору обумовлено, що комісія за надання кредиту 17.25% від суми наданого кредиту (що у грошовому виразі складає 345 грн); дата надання кредиту: 13.06.2025; дата повернення кредиту: 07.06.2026; процентна ставка/день - 0,95 % (фіксована); орієнтовна загальна вартість кредиту - 9185 грн; неустойка/день: 100 грн; загальні витрати за кредитом: 7185 грн. За користування кредитом позичальник сплачує кредитодавцю проценти у розмірі, визначеному пунктом 2.2. договору. Проценти за користування кредитом нараховуються на суму кредиту (його залишок) виходячи із строку фактичного користування кредитом (його залишком), за кожен день (календарну дату) користування кредитом, починаючи з першого дня користування кредитом (включно) та включаючи день (дату) його повернення, до повного погашення Заборгованості за договором та підлягають сплаті періодично кожні 30 календарних днів з дати надання кредиту у складі першого обов`язкового платежу та мінімальних обов`язкових платежів відповідно до п.п. 2.2.4. п. 2.2. та п.п. 2.2.5. п. 2.2. Договору (п.6.1 Кредитного договору). Також зі змісту п.10.3 Кредитного договору суд встановив, що цей договір укладений із використанням мобільного застосунку MyCredit: Кредити Онлайн. Із розділу 11 Кредитного договору суд встановив, що у графі «Позичальник», після реквізитів відповідача, міститься електронний підпис одноразовим ідентифікатором, а саме: 141100, а також номер електронного платіжного засобу: [NUMBER] (а.с.39-46). Крім того з довідки про ідентифікацію, яка підготовлена ТОВ «1 Безпечне агентство безпечних кредитів», суд встановив, що цим документом підтверджується, що [PERSON] ідентифікований цим товариством шляхом акцептування договору позичальником у спосіб підписання аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора 141100, що мало місце 13.06.2025 о 20 год 27 хв 07 сек (а.с.46 зворот). Із довідки акціонерного товариства «Юнекс Банк» №21-14038 від 15.10.2025 (а.с.47 зворот) суд встановив, що цим акціонерним товариством, відповідно до умов договору про організацію переказу коштів на картки отримувачів №03 від 21.03.2024, що укладений з ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», що операція «Переказ на картку», а саме: номер платіжної картки: [NUMBER] , дата та час проведення операції: 13.06.2025 о 20 год 27 хв, була проведена успішно. Означена обставина також підтверджується довідкою АТ «Універсал Банк» №БТ/Е-382 від 06.01.2026, що надійшла до суду на виконання ухвали суду від 12.12.2025 (а.с.90-91). Згідно розрахунку заборгованості, що підготовлений первинним кредитодавцем ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», суд встановив, що, станом на 17.10.2025, сукупна заборгованість відповідача перед позивачем згідно Кредитного договору становить 8074 грн, з яких: 2000,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 1729 грн - сума заборгованості за процентами, 345 грн - сума заборгованості за комісією, та 4000 грн - сума заборгованості за неустойкою. Водночас із цього письмового доказу суд встановив наступні факти: 1) первинним кредитодавцем проценти за користування кредитом в розмірі 1729 грн були нараховані відповідачу за період з 13.06.2025 до 11.09.2025; 2) за період з 13.07.2025 до 21.08.2025 первісним кредитодавцем нараховано позичальнику неустойку з призми 100 грн/день; 3) позичальник [PERSON] не сплатив первинному кредитодавцю в рахунок виконання умов Кредитного договору жодної суми заборгованості; 4) первинним кредитодавцем нараховано позичальнику комісію в сумі 345 грн, що мало місце 13.06.2025 (а.с.36 зворот - 38). Також суд встановив, що 16 жовтня 2025 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінпром Маркет» укладено договір факторингу №16/10/25 (далі - Договір факторингу), у відповідності до умов якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (клієнт) зобов`язується відступити фактору (ТОВ «Фінпром Маркет») права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується прийняти такі права вимоги та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за відповідний реєстр за плату, у передбачений цим договором спосіб (п.1.1 Договору факторингу) (а.с.48 зворот - 52). Факт оплати ТОВ «Фінпром Маркет» за відступлення права вимоги згідно Договору факторингу №16/10/25 від 16.10.2025 у взаємозв`язку з реєстром прав вимоги від 16/10/25-01 від 16.10.2025 судом встановлено на підставі безпосередньо дослідженої платіжної інструкції кредитового переказу коштів №579939279.1 від 20.10.2025, зі змісту якої суд встановив, що означеного дня ТОВ «Фінпром Маркет» перерахувало ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» грошові кошти в сумі 5 821 023,72 грн (а.с.54 зворот). Крім того, з Реєстру прав вимог №16/10/25-01 від 16.10.2025 до Договору факторингу суд встановив, що ТОВ «Фінпром Маркет» набуло право грошової вимоги до [PERSON] за Кредитним договором №8389114 від 13.06.2025 (№3295) в сумі 8074 грн, з яких: 2000,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 1729 грн - сума заборгованості за процентами, 345 грн - сума заборгованості за комісією, та 4000 грн - сума заборгованості за неустойкою. Водночас із означеного засобу доказування суд встановив, що сума заборгованості за відсотками первинним кредитодавцем нараховано позичальнику [PERSON] з призми прострочення виконання грошового зобов`язання в кількості 96 днів (а.с.53 - 54). Суд, безпосередньо дослідивши усі засоби доказування, що подані сторонами, дійшов таких висновків. Відповідно до положень ч.1 ст.626 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно диспозиції ч. 1 ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Із положень ч. 1 ст. 634 ЦК України слідує, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ч. 1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» №675-VIII від 03.09.2015 (далі - Закон №675), пропозиції укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або іншому порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами Законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовий формі (ч.12 ст. 11 Закону №675). Статтею 12 Закону №675 визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення Закону №675 передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (пункт 6 частини 1 статті 3 Закону №675). Відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 1 ст.1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Відповідно до ч. 1 ст. 1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Згідно з ст. 1082 ЦК України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Таким чином, суд встановив, що позивач як новий кредитор набув право вимоги до відповідача за Кредитним договором на підставі Договору факторингу у взаємозв`язку з Реєстром прав вимог №16/10/25-01 до Договору факторингу. Частиною 1 ст.1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статті 527, 530 ЦК України визначають, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Таким чином, із дослідженого безпосередньо в судовому засіданні Кредитного договору, суд встановив, що його сторони узгодили суму кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови його надання, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення такого договору на таких умовах шляхом його підписання за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, а саме: 141100. Згідно ч. 1, 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Проте всупереч положенням ч. 1 ст. 81 ЦПК України, відповідачем не надано суду жодних доказів як неотримання ним у кредит від ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» грошових коштів в сумі 2000 грн, так і доказів своєчасного та у повному обсязі виконання умов Кредитного договору в строки, передбачені цим правочином. Отже, зважаючи на те, що [PERSON] не виконав грошове зобов`язання щодо повернення суми кредиту за Кредитним договором як первинному кредитодавцю ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», так і його правонаступнику у спірних правовідносинах ТОВ «Фінпром Маркет», тому суд дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення з відповідача 2000 грн в рахунок погашення основної суми боргу підлягає задоволенню. Щодо розміру заборгованості за відсотками в сумі 1729 грн, то суд зазначає про таке. У п. 2.2.1-2.2.4 Кредитного договору сторони обумовили параметри та умови кредиту. Зокрема, сума кредиту становить 2000,00 грн; строк кредитування (строк договору) - 360 днів; розмір першого обов`язкового платежу - 915 грн; період сплати мінімального обов`язкового платежу дорівнює строку сплати позичальником процентів за користування кредитом та становить 30 календарних днів, що означає, що всі проценти за користування кредитом нараховані за 30 календарних днів користування підлягають сплаті в останній з 30 днів користування. Кількість мінімальних обов`язкових платежів становить 11. Пунктом 2.2.8 Кредитного договору обумовлено, що комісія за надання кредиту 17.25% від суми наданого кредиту (що у грошовому виразі складає 345 грн); дата надання кредиту: 13.06.2025; дата повернення кредиту: 07.06.2026; процентна ставка/день - 0,95 % (фіксована); орієнтовна загальна вартість кредиту - 9185 грн; неустойка/день: 100 грн; загальні витрати за кредитом: 7185 грн. За користування кредитом позичальник сплачує кредитодавцю проценти у розмірі, визначеному пунктом 2.2. договору. Проценти за користування кредитом нараховуються на суму кредиту (його залишок) виходячи із строку фактичного користування кредитом (його залишком), за кожен день (календарну дату) користування кредитом, починаючи з першого дня користування кредитом (включно) та включаючи день (дату) його повернення, до повного погашення заборгованості за договором та підлягають сплаті періодично кожні 30 календарних днів з дати надання кредиту у складі першого обов`язкового платежу та мінімальних обов`язкових платежів відповідно до п.п. 2.2.4. п. 2.2. та п.п. 2.2.5. п. 2.2. Договору (п.6.1 Кредитного договору). З аналізу означених умов Кредитного договору суд зробив висновок, що його сторони дійшли згоди про те, що у період строку кредиту, проценти за користування сумою кредиту кредитодавцем нараховуються наступним чином: з першого дня включно і до закінчення строку кредиту в розмірі 0,95% за кожен день, починаючи з першого дня користування кредитом (включно) та включаючи день (дату) його повернення, до повного погашення заборгованості за договором та підлягають сплаті періодично кожні 30 календарних днів з дати надання кредиту у складі першого обов`язкового платежу та мінімальних обов`язкових платежів. Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів. Так, за період строку кредиту (з 13.06.2025 до 11.09.2025, тобто до часу, коли первісний кредитодавець здійснив нарахування позичальнику відсотків за користування сумою кредиту, що правом вимоги перейшли до позивача на підставі Договору факторингу) розмір відсотків, які мав сплатити кредитодавцю відповідач (з урахуванням того, що відсотки нараховуються з першого дня користування сумою кредиту), становить 1729 грн (2000 грн х 0,0095 = 19 грн - відсотки за користування сумою кредиту, починаючи з 1 до 91 дня включно, тобто за 91 день; 19 грн х 91 день = 1729 грн (розмір відсотків за користування сумою кредиту за період з 13.06.2025 до 11.09.2025)). Отже, сукупний розмір відсотків, які мав сплатити відповідач як позичальник згідно умов підписаного ним Кредитного договору, з урахуванням строку нарахування первісним кредитодавцем відсотків, тобто з 13.06.2025 до 11.09.2025, складає 1729 грн, що відповідає тому розміру відсотків, що заявлений позивачем до стягнення з відповідача в прохальній частині позовної заяви. У зв`язку з викладеним, суд дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення з відповідача, в рахунок сплати відсотків за Кредитним договором, в розмірі 1729 грн є обгрунтованою та вмотивованою, а відповідно такою, що підлягає до задоволення. Водночас відповідач, всупереч положенням ч. 1 ст. 81 ЦПК України, не надав суду жодних належних і допустимих доказів щодо неправильності розрахунку заборгованості за Кредитним договором, зокрема, з призми розміру сплачених ним коштів у рахунок як погашення тіла кредиту, так і відсотків, що вплинуло б на розмір заборгованості, зокрема, за відсотками. Що стосується позовної вимоги про стягнення заборгованості зі сплати комісії в розмірі 345 грн, то суд зазначає про таке. Пунктом 2.2.8 Кредитного договору обумовлено, що комісія за надання кредиту 17.25% від суми наданого кредиту (що у грошовому виразі складає 345 грн). Водночас п. 2.1 Кредитного договору передбачено, що кредитодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти на, погоджений умовами договору, строк шляхом їх перерахування на банківський рахунок позичальника із використанням реквізитів електронного платіжного засобу позичальника, а позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку кредиту, або достроково, та сплатити кредитодавцю плату (проценти) від суми кредиту та комісію за надання кредиту відповідно до умов цього договору. Отже, підписанням Кредитного договору без будь-яких застережень відповідач підтвердив, що він обізнаний та погодився з усіма умовами такого договору. Зміст зобов`язання в наведеному Кредитному договорі, в контексті сплати комісії за надання кредиту, викладено досить зрозуміло, оскільки системний аналіз Кредитного договору дає підстави для висновку про те, що справжня воля сторін цього правочину зводилась до отримання коштів, які позичальник зобов`язаний повернути зі сплатою процентів за кредитним договором та комісією, в розмірі та умовах погоджених сторонами. Частинами 1,2,3 ст.6 ЦК України передбачено, що сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства. Сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Частиною 1 ст.627 ЦК України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до вимог статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Встановивши зазначені обставини у справі, суд дійшов висновку, що між сторонами у справі укладений Кредитний договір, за умовами якого відповідач зобов`язався повернути кредит, а також сплатити проценти та комісію. Матеріали справи містять належні та допустимі докази, які підтверджують факт ознайомлення позичальника з умовами договору щодо розміру комісії; наявні відомості про те, що саме [PERSON] погодився з умовами з приводу комісії за надання кредиту; позивачем доведені обставини, які давали можливість суду переконатись в тому, з приводу яких відносин був укладений Кредитний договір, та хто ознайомлений з викладеними в ньому умовами. Отже, в матеріалах справи наявні докази на підтвердження обставин щодо обґрунтованості нарахування позивачем комісії в розмірі 345 грн за надання кредиту. У зв`язку з викладеним, суд дійшов висновку, що сума несплаченої відповідачем комісії за Кредитним договором складає 345 грн. Крім того, відповідач, всупереч положенням ч. 1 ст. 81 ЦПК України, не надав суду жодних належних і допустимих доказів щодо сплати ним позивачу комісії в розмірі 345 грн. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення з відповідача 345 грн, в рахунок заборгованості зі сплати комісії за надання кредиту, підлягає задоволенню. Щодо позовної вимоги про стягнення з відповідача пені/неустойки в розмірі 4 000 грн, то суд зазначає про таке. Згідно п.1.20 Кредитного договору сторони обумовили, що неустойка - грошові кошти, що встановлені договором у фіксованій грошовій сумі та нараховуються у випадку порушення позичальником зобов`язань за договором. Неустойка нараховується щоденно, починаючи з першого дня порушення позичальником зобов`язань за договором (з урахуванням обмежень, встановлених чинним законодавством). Пунктом 8.3.9 Кредитного договору передбачено, що у випадку виникнення понадстрокового користування кредитом (його частиною) за договором сплачувати в повному обсязі нараховану неустойку, та нести відповідальність, передбачену договором. Розмір неустойки сторонами Кредитного договору обумовлений в сумі 100 грн/день (п.2.2.8 Кредитного договору). Крім того, з розрахунку заборгованості за Кредитним договором, складеного позивачем ТОВ «Фінпром Маркет» (а.с.32), суд встановив, що первісний кредитодавець ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» здійснило нарахування [PERSON] як позичальнику пені/неустойки на загальну суму 4000 грн станом на 15.10.2025. Частинами 1 ст.549 ЦК України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Водночас ч.1 ст.550 ЦК України встановлено, що право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання. Проте Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період воєнного стану» від 15.03.2022 №2120-ІХ, серед іншого, внесено зміни до розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України та доповнено його пунктом 18 наступного змісту: «У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем)». Тлумачення пункту 18 «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань. Така особливість проявляється: 1) у періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; 2) в договорах, на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, договір про споживчий кредит, тобто договори, відповідно до яких позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем); 3) у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної частиною 2 статті 625 ЦК, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. У разі якщо неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24.02.2022 за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Тобто в період існування особливих правових наслідків - протягом дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування, до позичальника застосовуються особливі наслідки - звільнення від сплати неустойки (штрафу, пені) за прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) кредитних зобов`язань. Аналогічний правовий висновок, щодо аналізу п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, викладений у постанові Верховного Суду від 12.06.2024 у справі № 910/10901/23, який, відповідно до положень ч.4 ст.263 ЦПК України, судом застосовується під час ухвалення судового рішення у подібній справі. Згідно правового висновку, що викладений у постанові Верховного Суду від 18 жовтня 2023 року в справі № 706/68/23 (провадження № 61-8279св23), дія п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України розповсюджується на кредитний договір. Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022 від 24.02.2022, затвердженого Законом України від 24.02.2022 №2102-ІХ, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України. Надалі строк дії воєнного стану неодноразово продовжувався і не скасований на час розгляду судом цієї справи. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що хоч умовами Кредитного договору сторони і обумовили нарахування та сплату позичальником нейустойки в розмірі, передбаченому п.2.2.8 Кредитного договору, проте п.18 «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України позичальники, у період воєнного стану, звільняються від сплати неустойки (штрафу, пені) за прострочення виконання (невиконання, часткового виконання), в тому числі, і в кредитних зобов`язаннях. У зв`язку з викладеним, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для стягнення з позичальника неустойки у виді пені в період воєнного стану, а тому дійшов висновку, що в задоволенні позовної вимоги про стягнення пені в розмірі 4 000 грн слід відмовити. Що стосується прохання позивача, що викладене у п.5 прохальної частини позовної заяви, про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу в розмірі 4500 грн, то суд зазначає про таке. Відповідно до положень ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України). Вирішуючи питання про відшкодування позивачеві судових витрат на професійну правничу допомогу під час розгляду цієї справи, суд враховує вимоги ч.1,2,3 ст. 137 ЦПК України, якими передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. З аналізу означених положень процесуального права суд робить висновок, що на підтвердження понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу необхідно суду надати такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки тощо); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зробила правовий висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Наведена правова позиція є чинною і станом на день ухвалення судом рішення у справі №186/2269/25, доказом чому є постанова Верховного Суду від 15.01.2025 у справі №386/136/21 (провадження № 61-10886св24). Із досліджених судом матеріалів справи встановлено, що позивачем на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу надано копії таких документів: 1) договору про надання правничої допомоги №25-08/25/ФП від 25 серпня 2025 року, укладеного між ТОВ «Фінпром Маркет» та адвокатом Ткаченко Ю.О. (а.с.55 - 57); 2) акту приймання-передачі справ на надання правничої допомоги як Додаток №1 до договору про надання правничої допомоги №25-08/25/ФП від 25 серпня 2025 року (а.с.59 зворот - 60); 3) витягу з акту приймання-передачі наданої правничої допомоги №7ФП від 24.10.2025 як Додаток №2 до договору про надання правничої допомоги №25-08/25/ФП від 25 серпня 2025 року (а.с.59); 4) платіжної інструкції кредитового переказу коштів №579939290.1 від 27.10.2025 (а.с.61); 7) ордеру серії АХ №1287257 від 03.09.2025 (а.с.61 зворот); 8) свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії ПТ №2099, яким документована адвокат Ткаченко Ю.О. (а.с.62). У зв`язку з дослідженими письмовими доказами на підтвердження надання позивачу правничої допомоги адвокатом Ткаченко Ю.О. у конкретній цивільній справі, суд констатує, що позивачем надано належні та допустимі докази на підтвердження як факту надання відповідного виду правничої допомоги, так і оплати вартості такої допомоги. Суд також погоджується з позивачем, що вартість правничої допомоги в розмірі 4500 грн є співмірною зі складністю справи та виконаною адвокатом роботою (підготовкою позовної заяви), часом, витраченим адвокатом на виконання такої роботи, обсягом виконаної роботи та ціною позову. Водночас, положеннями п.3 ч.2 ст.141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, зокрема, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З огляду на те, що позивачем заявлено до стягнення з відповідача заборгованість у загальному розмірі 8074 грн, проте судом позовні вимоги ТОВ «Фінпром Маркет» задоволено частково, в розмірі 4074 грн, що складає 50,46 % від ціни позову (14 259/28 259), тому з відповідача на користь позивача,

Outcome: partial