Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-13 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог 21.08.2025 представник ТОВ «Споживчий центр» Логош Т.В. через підсистему «Електронний суд» звернулася до Малинського районного суду Житомирської області з позовною заявою до [PERSON] , в обґрунтування якої зазначила, що 15.02.2025 між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] укладено кредитний договір (оферта) № 15.02.2025-100000301 шляхом підписання заявки, що є невід`ємною частиною цього договору. Відповідно до його умов ТОВ «Споживчий центр» надало відповідачу кредит у розмірі 6000 грн, строком на 140 днів. Позивач свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі. Однак відповідач не надавав своєчасно грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, процентами, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка станом на 20.08.2025 становить 17266,35 грн, що складається із: заборгованості по тілу кредиту у розмірі 6000 грн, заборгованості за процентами у розмірі 7560 грн, комісії 706,35 грн та неустойки 3000 грн. Представник позивача просив стягнути з відповідача на користь банку заборгованість за кредитним договором та судові витрати. Процесуальні дії у справі Ухвалою від 22.08.2025 позов прийнято до розгляду та відкрито провадження. Визначено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання на 12 годину 30 хвилин 09.10.2025, яке за клопотанням представника позивача було відкладено на 10 годину 30 хвилин 19.11.2025, а потім на 10 годину 30 хвилин 14.01.2026. Представник позивача в позовній заяві просив розгляд справи проводити без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явився, 06.10.2025, 08.10.2025 та 18.11.2025 звернулася до суду із заявами-запереченнями на позов, клопотанням про витребування доказів та призначення судових експертиз. 09.10.2025 від представника позивача надійшло клопотання про поновлення строку на подання відповіді на відзив, витребування доказів. Ухвалою від 09.10.2025 задоволено клопотання представника позивача та відповідача про витребування доказів. 10.10.2025 надійшла відповідь на відзив. 21.10.2025 представником позивача надані витребувані докази, а 03.12.2025 надійшли докази, витребувані в АТ «Сенс банк». Суд відповідно до ст. 247 ЦПК України розглядає справу у судовому засіданні за відсутності позивача і відповідача без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Позиція позивача Представник позивача у відповіді на відзив заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі, зауважив, що ним надано належні докази, якими підтверджено заявлені вимоги, натомість відповідач, заперечуючи позовні вимоги, не надала жодного доказу на спростування вимог та підтвердження своїх заперечень. Позиція відповідача Відповідач у поданих заявах-запереченнях не визнала позовні вимоги з тих підстав, що вона кредитний договір не укладала, а її підпис та волевиявлення відсутні. Зазначає, що її єдиним доходом є соціальна виплата у розмірі 860 грн на місяць. На підтвердження того, що кредитних коштів не отримувала, надала довідки про рух кошів по рахункам у АТ «Райффайзен Банк» та АТ «Ощадбанк». Також надала лист про те, що 19.05.2025 зверталась до органів Національної поліції з приводу можливих неправомірних дій невідомої особи. Встановлені судом обставини. 15.02.2025 між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 15.02.2025-100000301, шляхом підписання заявки відповідачем одноразовим ідентифікатором Е479. Відповідно до умов кредитного договору ТОВ «Споживчий центр» надало відповідачу кредит у розмірі 6000 грн, строком на 140 днів з процентною ставкою 1% за 1 день користування кредитом. Орієнтовна реальна річна процентна ставка за кредитом 7910,11 %. Загальна вартість кредиту для споживача 13336,39 грн, загальні витрати за споживчим кредитом 7336,39 грн. Неустойка 60 грн за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконаного/неналежно виконаного зобов`язання. Розмір процентів відповідно до ст.625 Цивільного кодексу України становить 365 % річних (а.с.20-31). Позичальник пройшов ідентифікацію при поданні заявки на отримання кредиту через систему BankID (а.с. 14). Перерахунок кредитних коштів у розмірі 6000 грн було здійснено на електронний платіжний засіб, вказаний у заявці, що підтверджено листом ТОВ «Універсальні платіжні рішення» № 81-1808 від 18.08.2025 та випискою по рахунку АТ «Сенс банк» (а.с. 15). Згідно з наданим позивачем розрахунком, заборгованість відповідача за вказаним кредитним договором становить 17266,35 грн, що складається із: заборгованості по тілу кредиту у розмірі 6000 грн, заборгованості за процентами у розмірі 7560 грн, комісії 706,35 грн та 3000 грн неустойки (а. с. 16). Оцінка аргументів сторін та норми права, застосовані судом Між сторонами виник спір щодо стягнення заборгованості за договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту. Згідно із ст.202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до приписів ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку (ст. 207 ЦК України). Згідно із ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнута згода. Відповідно до ст. 13 Закону України «Про споживче кредитування» зазначено, що договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Згідно із ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Відповідно до абзацу 3 ч.1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Як встановлено судом, кредитний договір між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] був укладений в електронному вигляді шляхом підписання кредитного договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». Підписання кредитного договору електронним підписом свідчить про те, що відповідач ознайомилася з умовами кредитного договору, правилами надання грошових коштів у позику та прийняла запропоновані умови. На доводи відповідача про те, що вона не визнає позовні вимоги, оскільки кредитний договір не укладала: її підпис та волевиявлення відсутні, суд зауважує наступне. Позичальник при оформленні кредитного договору пройшла ідентифікацію через систему BankID Національного банку України, тобто пройшла процедуру ідентифікації персональних даних через банк України, в якому вона має відкритий рахунок та якому надала доступ до власних персональних даних на матеріальних носіях. Належність номеру телефону, який вказаний у заявці кредитного договору та на який було направлено одноразовий ідентифікатор, що прирівнюється до електронного підпису, як фінансового номеру відповідача - клієнта банку, підтверджується належними доказами, наданими банком на ухвалу суду. Таким чином, заперечення відповідача щодо факту укладання кредитного договору саме по собі, без надання належних доказів, зокрема, щодо неправомірного використання її персональних даних, не може бути прийнято судом. Відповідач зазначила, що як тільки дізналась про «нібито отримання кредиту» вона відразу звернулась до поліції, в той же час додає лист Житомирського РУП №2 від 18.06.2025, згідно з яким звернення в поліцію було направлено 19.05.2025, тоді як позовна заява надійшла до суду 21.08.2025. Крім того, з вказаного листа не можливо встановити з приводу яких неправомірних дій відповідач зверталася до поліції (а.с. 126). Позивачем підтверджено факт зарахування коштів на картковий рахунок відповідача листом ТОВ «Універсальні платіжні рішення» № 81-1808 від 18.08.2025 та випискою по рахунку АТ «Сенс банк». Надання відповідачем довідок про рух коштів у АТ «Райффайзен Банк» та АТ «Ощадбанк» жодним чином не спростовує факту отримання на рахунок у АТ «Сенс банк» кредитних коштів. Крім того, суд зауважує, що адреса електронної пошти, зазначена у персональних даних відповідача, як клієнта АТ «Сенс банк», є ідентичною тій, якою користується відповідач для направлення своїх заперечень до суду у даній справі. Згідно із ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Позивач просить також стягнути з відповідача на свою користь неустойку у розмірі 3000 грн. Пунктом 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України визначено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Загальновизнаним є факт, що Законом України від 24.02.2022 № 2102-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» затверджено Указ Президента України від 24.02.2022 № 64/2022, яким у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб, який у подальшому неодноразово був продовжений та продовжує діяти на час розгляду справи. Таким чином, оскільки кредитний договір №15.02.2025-100000301 був укладений сторонами 15.02.2025 та діяв до 04.07.2025, тобто в період дії в Україні воєнного стану, то нарахована позивачем неустойка у розмірі 3000 грн не може бути стягнута із [PERSON] , оскільки відповідач нормою закону звільнена від обов`язку такої сплати. Нарахована неустойка підлягає списанню позивачем. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за тілом кредиту у розмірі 6000 грн, 7560 грн процентів за користування кредитними коштами та 706,35 грн комісії, а всього у розмірі 14266,35 грн. Розподіл судових витрат Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, а саме сплачений позивачем судовий збір пропорційно до задоволеної частини вимог 2001,51 грн.

Outcome: partial