Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-11 00:00:00

ТОВ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "КРЕДИТ-КАПІТАЛ" звернулося до суду з позовом про стягнення заборгованості з відповідача [PERSON] в розмірі 22 425,00 грн.. Рішенням Кривоозерського районного суду Миколаївської області від 11 грудня 2025 року позов було задоволено, стягнуто з [PERSON] , [INFO] , зареєстрованої в Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків під реєстраційним номером: [NUMBER] , на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "КРЕДИТ-КАПІТАЛ" заборгованість за договором про споживчий кредит №4665268 від 06 червня 2021 року в сумі 22 425,00 грн., та судові витрати в сумі 2422,40 грн.. 30 грудня 2025 року від представника позивача надійшло клопотання про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат на надання професійної правничої допомоги у розмірі 7 000,00 грн.. В судове засідання учасники справи не викликались у зв`язку із відсутністю необхідності, а тому, відповідно до положень ч.4 ст.270 ЦПК України, суд вважає за можливе провести засідання без виклику учасників справи. Згідно положень ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Вирішуючи вимоги позивача щодо стягнення витрат на правову допомогу у розмірі 7 000,00 грн., суд зазначає наступне. Під час розгляду цивільної справи не вирішено питання про стягнення з відповідача судових витрат на надання позивачу професійної правничої допомоги адвоката у розмірі 7 000,00 грн.. Положеннями ч.ч.1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких в числі інших належать і витрати на професійну правничу допомогу. Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. У постанові Верховного Суду від 30.09.2020 у справі № 379/1418/18 зазначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. При цьому, законодавство не наводить форму та вимоги до документа, який підтверджує факт сплати клієнтом адвокатського гонорару. На підтвердження витрат на правничу допомогу позивачем надано: Договір про надання правової допомоги №0206 від 02 червня 2025 року; ордер про надання правничої допомоги серії ВС №1374343, акт наданих послуг від 16 червня 2025 року, та детальний опис наданих послуг від 16 червня 2025 року. Таким чином, суд прийшов до висновку, що у відшкодуванні витрат на правничу допомогу слід відмовити з огляду на їх недоведення. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed