Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-11 00:00:00

В листопаді 2025 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя. В позовній заяві позивачка зазначила, що перебувала в шлюбі, який зареєстрований 15 січня 2013 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Чортківського районного управління юстиції Тернопільській області, актовий запис № 08. Заочним рішенням Чортківського районного суду Тернопільської області від 24 березня 2021 року по справі № 608/2084/20 позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу задоволено. Дане рішення набрало законної сили 24 квітня 2021 року. За час перебування у шлюбі сторонами за спільні кошти було придбано: 1) 22 серпня 2018 року - нежитлове приміщення, гараж 85-Г, загальною площею - 73,4 кв. м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі-продажу від 22 серпня 2018 року за № 2035, інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно № 437530737 від 30 липня 2025 року. Право власності зареєстровано за Відповідачем; 2) 22 серпня 2018 року - земельну ділянку, кадастровий номер 6125510100:01:013: 0119, площею 0,004 га з цільовим призначенням: для будівництва індивідуальних гаражів, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі-продажу від 22 серпня 2018 року за № 2036, інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно № 437530737 від 30 липня 2025 року. Право власності зареєстровано за Відповідачем; 3) 22 січня 2019 року - автомобіль марки АUDI А6, реєстраційний номер [NUMBER] , тип кузова - універсал, чорного кольору, 2008 року випуску, що підтверджується листом територіального сервісного центру № 31/34/204-аз-218-2025 від 16 жовтня 2025 року. Право власності зареєстровано за Відповідачем. Після розірвання шлюбу вони не можуть дійти згоди щодо розподілу вищевказаного спільного майна. Оскільки вказане майно було придбане в період шлюбу, воно належить сторонам на праві спільної сумісної власності, а тому позивачка просить поділити вищезазначене майно шляхом визнання за нею права власності на 1/2 частину нежитлового приміщення, гаражу 85-Г, та 1/2 частини земельної ділянки, кадастровий номер 6125510100:01:013:0119, а також стягнення грошової компенсації вартості замість 1/2 частини вартості автомобіля в розмірі 153 374 гривень. Представник позивачки [PERSON] - адвокат Цимбалюк П. А. подав письмову заяву про розгляд справи без участі сторони позивача, позовні вимоги підтримують, просять задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечують. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, відзиву не подав, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином шляхом розміщення оголошення на офіційному вебпорталі судової влади України. За вищевказаних обставин, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ч. 1 ст. 280 ЦПК України, з урахуванням достатніх матеріалів про взаємовідносини сторін. Суд, дослідивши письмові докази, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 15 січня 2013 року, який розірвали згідно заочного рішення Чортківського районного суду Тернопільської області від 24 березня 2021 року. За час перебування у шлюбі вони набули нерухоме майно, яке зареєстровано на ім`я відповідача [PERSON] , а саме: - нежитлове приміщення, гараж 85-Г, загальною площею - 73,4 кв. м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі-продажу від 22 серпня 2018 року за № 2035, інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно № 437530737 від 30 липня 2025 року; - земельну ділянку, кадастровий номер 6125510100:01:013:0119, площею 0,0040 га з цільовим призначенням: для будівництва індивідуальних гаражів, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі-продажу від 22 серпня 2018 року за № 2036, інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно № 437530737 від 30 липня 2025 року; - автомобіль марки АUDI А6, реєстраційний номер [NUMBER] , тип кузова - універсал, чорного кольору, 2008 року випуску, що підтверджується листом територіального сервісного центру № 31/34/204-аз-218-2025 від 16 жовтня 2025 року. Частина 3 статті 368 Цивільного кодексу України передбачає, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Положеннями статті 60 СК України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (частина перша статті 61 ЦК України). Тлумачення змісту статті 61 СК України свідчить, що спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були набуті. Згідно зі статтею 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до частини першої статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно з частиною першою статті 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до правових висновків, викладених у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі № 6-843цс17 та постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 вересня 2020 року у справі № 214/6174/15-ц (провадження № 14-114цс20), конструкція норми статті 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, хто її спростовує. Виходячи з положень ч. 1 та 2 ст. 372 ЦК України, майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними і у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення (ч 2 ст. 183 ЦК України). Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному із подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених ЦК України. Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а у разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга статті 364 ЦК України). Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 25.05.2020 по справі № 347/955/16 зазначив, що у ситуації, коли один із подружжя, який не користується спірним автомобілем, просить виплатити йому компенсацію вартості його частки у зазначеному праві, згідно з вимогами статей 60, 61, 70, 71 СК України слід присудити відповідну компенсацію за рахунок іншого з подружжя, який цим автомобілем користується, незалежно від його згоди. З урахуванням того, що на майно, яке придбано за час шлюбу розповсюджується презумпція спільності права власності подружжя на майно, оскільки договір про поділ спільно набутого майна між сторонами не укладався, суд приходить до висновку про те, що спірні нежитлове приміщення, земельна ділянка та автомобіль є спільною сумісною власністю подружжя, тому підлягають поділу між колишнім подружжям шляхом визнання за кожним з них права власності на 1/2 частину та стягнення на користь позивачки грошової компенсації вартості 1/2 частини автомобіля. На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки слід стягнути сплачений судовий збір в розмірі 5 190,84 гривень. На основі встановленого та

Outcome: approved