Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-14 00:00:00

22 жовтня 2025 року позивач з використанням системи «Електронний суд» звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, які були стягнуті на підставі рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 28 грудня 2007 року в справі № 2-6797/07, та стягнути з нього на користь [PERSON] грошові кошти в сумі 10000 грн. Обґрунтовано позов, зокрема, тим, що рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 28 грудня 2007 року в справі № 2-6797/07 стягнуто з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 04 грудня 2007 року і до повноліття дитини. На даний час у провадженні старшого державного виконавця Дарницького районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Данилюк О.Б. перебуває виконавче провадження № 41255074 щодо виконання рішення про стягнення з позивача аліментів на підставі виконавчого листа № 2-7697/07, виданого 14.04.2009 Деснянським районним судом м. Чернігова. Сину сторін виповнився 21 рік, він є повнолітнім, дієздатним. Позивач не звертався до суду з позовом про зменшення розміру аліментів, визначених рішенням суду, у зв?язку із зміною сімейного стану та народженням дитини в новій сім?ї, оскільки спочатку вважав, що все ж таки зможе допомагати синові, а коли зрозумів, що не зможе, сину виповнилося 18 років. У цей час почалася збройна агресія російської федерації, що також вплинуло на відсутність розуміння майбутнього. Заборгованість за вказаним виконавчим провадженням становить 174946 грн. 21 коп., 10% від цієї суми складає виконавчий збір, а всього 192740 грн. 83 коп. Ця заборгованість утворилася з декількох підстав, а саме: захворювання та тяжкий стан здоров?я позивача, різке погіршення стану здоров?я батька позивача, який знаходиться на утриманні позивача; народження дитини та сплата аліментів на її утримання. Матеріальне становище позивача внаслідок тяжкої хвороби ішемічного інсульту, який переніс позивач у 2017 році, вкрай змінилося. Ці обставини беззаперечно є такими, що вплинули на працевлаштування та отримання доходів, з яких можуть стягуватися аліменти з метою зменшення боргу. Зниження платоспроможності внаслідок тяжкої хвороби є підставою для суттєвого зменшення боргу, який накопичувався, в тому числі під час того, коли у позивача стався ішемічний інсульт та діяли його наслідки. Крім того, на утриманні позивача перебуває хворий батько, позивач здійснює догляд за ним на непрофесійній основі, що також потребує додаткових зусиль та коштів і є окремою підставою для зменшення заборгованості за аліментами. На даний час на підставі рішення Славутицького міського суду Київської області від 16 листопада 2022 року позивач сплачує аліменти на малолітнього сина [PERSON] в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Вказані обставини також є підставою для зменшення суми накопиченої заборгованості зі сплати аліментів, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом. Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 28 жовтня 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в справі; справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження; визначено відповідачу строк для подачі відзиву на позов. В установлений судом строк відповідач подала відзив на позов, в якому просить відмовити позивачу в його задоволенні. Зокрема, у відзиві на позов відповідач вказує, що заборгованість зі сплати аліментів виникла у період з 01 серпня 2009 року до 22 березня 2022 року. Позивач пояснює причини виникнення заборгованості своїм тяжким станом здоров`я, однак у доданих ним документах не вказано про наявність тяжких форм захворювання. Суду не надано висновків комісій МСЕК або ВЛК з діагнозами та підписами лікарів. Стан здоров`я батька позивача погіршився 13 січня 2025 року, що не може бути причиною виникнення заборгованості за період з 01 серпня 2009 року до 22 березня 2022 року. Крім того, аліменти на сина [PERSON] стягнуто з позивача з 16 листопада 2022 року. Досягнення сином сторін повноліття [INFO] не є підставою для зменшення нарахованої суми заборгованості. Позивач жодного разу не надав державному виконавцю довідку про його доходи та місце роботи. Крім того, за час виконання судового рішення державний виконавець неодноразово розшукував позивача. Відповідач була змушена звертатися до правоохоронних органів для встановлення місця перебування позивача і лише після цього виконавчий лист було направлено до міста Києва, де і проживає позивач. Також, державним виконавцем вже було зменшено суму нарахованих аліментів, у зв`язку із хворобою позивача у 2017 році на 58009 грн. 38 коп., а у 2019 році зменшено на 59952 грн. 01 коп. Таким чином, державним виконавцем вже було зменшено суму заборгованості за аліментами на 117961 грн. 39 коп. Крім того, позивач не має власного житла, але впродовж багатьох років проживає у м. Києві, що потребує значних коштів. Також, позивач користується автомобілем марки SUBARU LEACY, на обслуговування якого витрачає кошти. Позивач подав відповідь на відзив, в якій, зокрема, зазначив, що власником автомобіля марки SUBARU LEACY є батько позивача. Після того, як у батька позивача на початку 2025 року стався ішемічний інсульт він передав цей автомобіль у користування позивача. Позивач не має власності у м. Києві. Квартира у м. Києві, в якій він проживав, належить його колишній дружині. Також, до 2017 року батьки позивача проживали в м. Києві. У позивача відбулись зміни сімейного і матеріального стану (втрата роботи через хворобу (2018-2023 роки без роботи), проживання у шлюбі з іншою жінкою, народження в іншій сім?ї дитини, яка зараз є малолітньою і також потребує аліментів та додаткових витрат, а також утримання непрацездатного хворого батька та його догляд, які є підставами для зменшення розміру заборгованості за аліментами. Відповідач заперечення не подала. Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 21 листопада 2025 року, яка занесена до протоколу судового засідання, закрито підготовче провадження в справі та призначено справу до судового розгляду по суті. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити. Зокрема, вказав, що саме після перенесеного в 2017 році інсульту в нього виникла заборгованість по аліментам. Після інсульту позивач проходив реабілітацію, приймав ліки, фізичний стан позивача не дозволяв йому працевлаштуватися на роботу, а тому і виникла заборгованість. Коли пройшло три роки після перенесеної хвороби, стан здоров`я позивача трохи покращився. У 2023 році позивач влаштувався на роботу, у зв`язку з чим із його заробітку вираховувалися аліменти на неповнолітнього сина [PERSON] та заборгованість, яка утворилася. Після працевлаштування позивача в 2023 році на користь відповідача заборгованість по аліментам не погашалася, оскільки позивач намагався домовитися з відповідачем щодо її зменшення. На даний час позивач має доглядати за своїм непрацездатним батьком та сплачувати аліменти на неповнолітнього сина, у зв`язку з чим він не має можливості сплатити таку суму заборгованості по аліментам на користь відповідача. Відповідач у судовому засіданні позов не визнала та просила відмовити позивачу в його задоволенні. Вказала, що заборгованість за аліментами виникла не з 2017 року, як зазначає позивач, а з 2009 року. Спочатку виконавчий лист перебував на виконанні у м. Чернігові, а пізніше був переданий до ДВС м. Києва. Позивач взагалі не сплачував весь період до повноліття сина аліменти, за виключенням коли певний час він працював. Позивач, у зв`язку із несплатою аліментів, також перебував у розшуку. Позивач вихованням сина взагалі не займався, не спілкувався з ним. Несплата позивачем аліментів і виникнення заборгованості раніше 2017 року підтверджується також і тим, що відповідач отримувала допомогу з Управління праці та соціального захисту населення. З 2015 року відповідач сама виховувала і утримувала двох дітей. Син сторін має хронічні захворювання, про які позивач навіть не знає, часто перебував на лікуванні, тому звільнення позивача від сплати заборгованості за аліментами, яких він не сплачував до повноліття сина, не відповідатиме інтересам дитини. Документи, які надані позивачем щодо його лікування, підтверджують, що у позивача був або легкий стан хвороби або невизначений, у зв`язку з чим він проходив дообстеження. Позивач не звертався до МСЕК щодо отримання інвалідності. Наявність у позивача іншої дитини не є підставою для звільнення від сплати заборгованості за аліментами на користь відповідача. Аліменти на іншу дитину з позивача стягнуто вже після досягнення сином сторін повноліття. Обставини стягнення з позивача аліментів на іншу дитину та догляд за батьком виникли вже після досягнення сином сторін повноліття та не можуть бути підставою для звільнення від сплати заборгованості за аліментами, яка виникла у позивача перед відповідачем. Заслухавши доводи сторін та дослідивши матеріали справи, суд встановив таке. Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 28 грудня 2007 року в справі № 2-6797/07 стягнуто з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 04 грудня 2007 року та до досягнення дитиною повноліття. На виконання вказаного судового рішення [PERSON] Деснянським районним судом м. Чернігова було видано виконавчий лист (а.с. 76), який спочатку перебував на примусовому виконанні в Деснянському відділі ДВС Чернігівського міського управління юстиції (а.с. 77). Станом на 01.07.2009 заборгованість за аліментами складала 4037 грн. 04 коп. (а.с. 76 на звороті). 21 березня 2013 року слідчим СВ ЧМВ УМВС України в Чернігівській області закрито кримінальне провадження за фактом ухилення [PERSON] від сплати аліментів (а.с. 75). 12 грудня 2013 року головним державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції в м. Києві відкрито виконавче провадження з виконання вказаного виконавчого листа (виконавче провадження № 41255074) (а.с. 24). Відповідно до копії розрахунку заборгованості по аліментам від 15 лютого 2018 року заборгованість за аліментами станом на 01 січня 2017 року становить 53170 грн. 47 коп. Станом на 01 лютого 2018 року заборгованість становить 89996 грн. 72 коп. (а.с. 69). Згідно з розрахунком заборгованості зі сплати аліментів станом на 22 березня 2022 року заборгованість позивача по сплаті аліментів становить 174946 грн. 21 коп. (а.с. 26-27). З указаного розрахунку слідує, що розрахунок заборгованості за аліментами обчислювався за період з 01 березня 2018 року до 22 березня 2022 року. Заборгованість станом на 01 травня 2018 року становить 31987 грн. 34 коп. Сума нарахованих аліментів за 2018 рік становить 31475 грн. За період з 01.01.2019 до 01.03.2020 46090 грн. За період з 01.01.2020 до 31.12.2020 50933 грн. За період з 01.01.2021 до 31.12.2021 61529 грн. 50 коп. За період з 01.01.2022 до 22.03.2022 14460 грн. 87 коп. Згідно з вказаним розрахунком за період з березня 2018 року до 22 березня 2022 року боржник жодного разу аліменти не сплачував. 30 травня 2025 року головним державним виконавцем Дарницького відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Данилюк Ольгою Борисівною у виконавчому провадженні № 41255074 винесено постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України, якою встановлено тимчасове обмеження [PERSON] у праві виїзду за межі України до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі згідно з виконавчим листом № 2-7697/07, виданим 14 квітня 2009 року (а.с. 25). Також, [INFO] народився [PERSON] , батьками якого записані: [PERSON] та [PERSON] (а.с. 38). Рішенням Славутицького міського суду Київської області від 16 листопада 2022 року в справі № 377/369/22 визначено місце проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] з матір`ю [PERSON] . Стягнуто з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки всіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 16 серпня 2022 року і до досягнення дитиною повноліття. Стягнуто з [PERSON] на корить держави судовий збір у сумі 1984 гривні 80 копійок (а.с. 18-22). На виконання вказаного судового рішення видано виконавчий лист. 15 грудня 2022 року головним державним виконавцем Дарницького відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Ушенко Юлією Петрівною відкрито виконавче провадження № 70553574 з виконання виконавчого листа про стягнення з [PERSON] аліментів на користь [PERSON] на сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки всіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 16 серпня 2022 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 16). Відповідно до копії інформаційної довідки № 18/04/25-1 від 18 квітня 2025 року, виданої Товариством з обмеженою відповідальністю «Покрівельні рішення», у виконавчому провадженні № 70553574 про стягнення з [PERSON] аліментів за період з грудня 2023 року по квітень 2025 року із заробітку [PERSON] було стягнуто 94305 грн. 58 коп., які були перераховані на рахунок Дарницького відділу державної виконавчої служби. Станом на 11 квітня 2025 року сума заборгованості зі сплати аліментів складає 18402 грн. 77 коп. 11 квітня 2025 року всі стягнення були зупинені, оскільки співробітник був звільнений (а.с. 15). З копій документів, наданих позивачем, слідує, що позивач доставлений КШД 06.06.2017 у неврологічне відділення та був виписаний 16.06.2017 (а.с. 9 на звороті). Після перенесення ішемічного інсульту, позивач 31 жовтня 2017 року, 21 листопада 2017 року, 16 лютого 2019 року, 17 лютого 2019 року, 26 лютого 2019 року, 27 лютого 2019 року та 05 серпня 2022 року звертався до лікарів терапевта, невролога та для діагностики головного мозку, судин шиї та голови (а.с. 28-33). Відповідно до індивідуальних відомостей про застраховану особу з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування [PERSON] у 2017 році та до серпня 2018 року отримував дохід, з вересня 2018 року до липня 2023 року в позивача не було доходів, з яких сплачуються страхові внески (а.с. 13-14). Згідно із копії виписки № 66/25 із медичної карти стаціонарного хворого інсультного відділення від 10 січня 2025 року батько позивача - [PERSON] перебував на лікуванні в інсультному відділенні Комунального некомерційного підприємства «Обухівська багатопрофільна лікарня інтенсивного лікування» (а.с. 34, 35). Також, 13 січня 2025 року [PERSON] надано висновок № 632 про наявність порушення функцій організму, через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися і потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі (а.с. 36). Відповідно до копії акту встановлення факту здійснення догляду від 19 березня 2025 року, складеного представниками управління соціальної та ветеранської політики Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації, встановлено факт здійснення догляду [PERSON] за [PERSON] (а.с. 37). Вказане також підтверджується копією акту про встановлення факту здійснення особою постійного догляду від 07 листопада 2025 року (а.с. 111-112). Статтею 3 Конвенції про права дитини передбачено, що у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно із частинами першою, другою статті 27 Конвенції про права дитини держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Статтею 180 Сімейного кодексу України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із частиною другою статті 197 Сімейного кодексу України за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Указана правова норма не встановлює конкретного, вичерпного переліку обставин, які можуть бути підставою для звільнення від сплати заборгованості за аліментами. Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд. Лише за наявності встановлених судом обставин, що мають істотне значення, платник аліментів може бути повністю або частково звільнений від сплати заборгованості за ними на підставі судового рішення. Вказаний висновок викладено в постанові Верховного Суду від 12 квітня 2022 року в справі № 381/1553/19-ц. Аналіз частини другої статті 197 Сімейного кодексу України дає підстави для висновку про те, що платник аліментів може бути звільнений за рішенням суду від сплати заборгованості за аліментами, у разі якщо доведе суду наявність тяжкої хвороби або іншої обставини, що має істотне значення, і якщо така хвороба чи обставина зумовила виникнення заборгованості, тобто наявність таких обставин має досліджуватися судом саме у той період, коли виникла заборгованість за аліментами. Нормами статей 12, 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. З документів, наявних в матеріалах справи, слідує, що заборгованість зі сплати аліментів у позивача була ще задовго до настання інсульту, про що свідчить копія виконавчого листа (а.с. 76 на звороті), заява про розшук боржника від 10 квітня 2012 року (а.с. 77, 78), постанова про закриття кримінального провадження від 21 березня 2013 року (а.с. 75). Також, з розрахунків заборгованості за аліментами слідує, що заборгованість зі сплати аліментів у позивача існувала вже станом 01 січня 2017 року та становила 53170 грн. 47 коп., а в подальшому тільки збільшувалася. Станом на 01 лютого 2018 року заборгованість становила 89996 грн. 72 коп., а станом на 22 березня 2022 року заборгованість позивача по сплаті аліментів становить 174946 грн. 21 коп. Тобто, заборгованість зі сплати аліментів виникла ще до того як у позивача стався ішемічний інсульт (06 червня 2017 року). Суд бере до уваги, що майже весь час знаходження виконавчого листа на виконанні позивач не надавав державному виконавцю повних і достовірних відомостей про свої доходи, допускав утворення заборгованості по аліментам, внаслідок чого було відкрито й кримінальне провадження, в тому числі не виконав свого обов`язку з повідомлення державного виконавця про необхідність стягнення заборгованості за аліментами на користь відповідача із заробітної плати, яку він отримував з грудня 2023 року до квітня 2025 року у ТОВ «Покрівельні рішення». Крім того, відповідно до документів, наданих позивачем, останній знаходився на стаціонарному лікуванні з 06.06.2017 до 16.06.2017. При цьому, матеріали справи не містять доказів того, що після перенесеного захворювання позивач проходив реабілітацію чи потребував постійного догляду. Інвалідність у зв`язку із наявним захворюванням позивачу також встановлена не була. Позивач лише періодично за рекомендаціями лікарів звертався до терапевта, невролога та проходив діагностику головного мозку, судин шиї та голови у зв`язку із перенесеним ішемічним інсультом. Також, суд враховує, що відповідно до індивідуальних відомостей про застраховану особу з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування до вересня 2018 року [PERSON] отримував доходи від ФОП [PERSON] (позивач у судовому засіданні вказав, що це був його роботодавець). Тобто, позивач був працевлаштований і отримував дохід, в тому числі і тоді, коли переніс інсульт і після нього. При цьому, інформацію державному виконавцю щодо його працевлаштування позивач у той час не надавав і аліменти на користь відповідача з його роботи не відраховувалися. Вказаним спростовуються доводи позивача про те, що фізичний стан позивача не дозволяв йому працевлаштуватися на роботу та сплачувати аліменти. Народження у позивача у 2015 році іншої дитини та необхідність її утримання не є достатньою підставою для звільнення позивача від сплати заборгованості за аліментами, беручи до уваги й те, що позивач до суду з позовом про зменшення розміру аліментів з цих підстав не звертався. Окрім цього, стягнення з позивача за рішенням Славутицького міського суду Київської області від 16 листопада 2022 року аліментів на користь [PERSON] на сина [PERSON] , [INFO] , суд також не може взяти до уваги, враховуючи, що дані обставини мали місце вже після досягнення сином сторін повноліття, а заборгованість за аліментами, звільнити від якої просить позивач, виникла до цих обставин. Також, слід зазначити, що всі діти рівні в своїх правах і суд не може віддавати перевагу комусь одному із них. Щодо посилань позивача на те, що на утриманні позивача перебуває на даний час хворий батько, що також потребує додаткових зусиль і коштів та є окремою підставою для зменшення заборгованості за аліментами, суд зазначає, що згідно з наданими позивачем документами хвороба батька позивача мала місце в січні 2025 року, тобто набагато пізніше після того періоду, за який у позивача виникла заборгованість зі сплати аліменти, у зв`язку з чим хвороба батька не може бути обставиною, яка зумовила виникнення заборгованості у спірний період. Враховуючи викладене, оцінивши наявні в справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про відсутність підстав для звільнення позивача від сплати заборгованості за аліментами, у зв`язку з чим позов задоволенню не підлягає. Відповідно до статті 141 ЦПК України судові витрати покладаються на позивача.

Outcome: dismissed