Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-12 00:00:00

20 серпня 2025 року до Заводського районного суду м. Миколаєва надійшла позовна заява Миколаївського обласного центру зайнятості до [PERSON] про відшкодування шкоди. Позовна заява обґрунтована тим, що з 16.11.2021 [PERSON] отримав статус безробітного та йому розпочато виплату допомоги по безробіттю. Відповідно до вимог ст. 44 ЗУ «Про зайнятість населення» [PERSON] був зобов`язаний інформувати центр зайнятості протягом трьох робочих днів про обставини припинення реєстрації. Під час проведення розслідування страхових випадків встановлено, що 07.02.2022 відповідач працевлаштувався до ГС «ФУТБОЛЬНИЙ КЛУБ «МИКОЛАЇВ». Вказану інформацію відповідач не повідомив, внаслідок незаконно отримав допомогу по безробіттю у сумі 6 037,17 грн. 26.04.2025 [PERSON] написав заяву про розстрочення заборгованості, у якій зобов`язався сплачувати борг по 1000 грн. Однак сплатив лише 1000 грн. Залишок боргу склав 5 037,17 грн. Ухвалою суду від 05 вересня 2025 року зазначена позовна заява залишена без руху. 11 вересня 2025 року надійшла заява на усунення недоліків. Ухвалою суду від 12 вересня 2025 року відкрито провадження у справі, призначено судове засідання. Представник позивача до судового засідання подав заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності, позов підтримує і просить задовольнити. Не заперечує проти заочного розгляду справи. 06.11.2025 представник відповідача [PERSON] ознайомився з матеріалами справи, проте ані відповідач, ані його представник в судове засідання не прибули, причину неявки не повідомили, відзиву не подали. За таких обставин відповідно до вимог ч. 4 ст. 223 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу без участі відповідача на підставі наявних у ній даних і доказів та ухвалити заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку. Судом встановлено, що 16.11.2021 [PERSON] за допомогою засобів Єдиного державного вебпорталу електронних послуг звернувся із заявою № 20211116-1830261 про надання статусу безробітного та із заявою № 20211116-1830261/2 про призначення виплати допомоги по безробіттю. 16 листопада 2021 року Миколаївським міським центром зайнятості [PERSON] надано статус безробітного. Відповідно до акту №4 розслідування страхових випадків та обґрунтованості призначення і виплати матеріального забезпечення на випадок безробіття від 28 лютого 2025 року, розслідуванням встановлено, що під час здійснення інформаційного обміну з ПФУ виявлено, що [PERSON] під час перебування на обліку як безробітний у Миколаївському міському центрі зайнятості (Заводське відділення), перебував у трудових відносинах з ГРОМАДСЬКОЮ СПІЛКОЮ «ФУТБОЛЬНИЙ КЛУЮ «МИКОЛАЇВ» (ЄДРПОУ 44287959) з 07.02.2022 по 16.06.2023. Висновок за результатами проведення розслідування: усупереч нормам ч. 2 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» під час перебування у статусі безробітного [PERSON] перебував у трудових відносинах з ГС «ФУТБОЛЬНИЙ КЛУБ «МИКОЛАЇВ» (ЄДРПОУ 44287959) з 07.02.2022, що відповідно до ч. 3 ст. 36 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» є підставою для стягнення допомоги по безробіттю з 07.02.2022 по 30.02.2022. Відповідно до розрахунку допомоги по безробіттю від 03.03.2025, сума нарахованої допомоги по безробіттю, що підлягає поверненню складає 6 037,17 грн. 07 березня 2025 року [PERSON] надіслано претензію на суму 6 037,17 грн, яка ним не отримана через те, що закінчився строк зберігання поштового відправлення. 26 квітня 2025 року [PERSON] звернувся до Миколаївської філії Миколаївського обласного центру зайнятості із заявою, в якій просив погашати заборгованість частинам щомісячно по 1000 грн. Перший платіж зобов`язався сплатити 29.04.2025. Повністю заборгованість зобов`язався погасити до 30.10.2025. 30.04.2025 [PERSON] сплатив 1000 грн (скриншот з ЄІАС). Положеннями пункту 1 частини 1 статті 45 Закону України «Про зайнятість населення» визначено, що реєстрація безробітного припиняється, зокрема у разі зайнятості особи. Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 44 Закону України «Про зайнятість населення», зареєстровані безробітні зобов`язані: протягом трьох робочих днів інформувати кар`єрного радника про: обставини, які є підставою для припинення реєстрації, визначені частиною першою статті 45 цього Закону. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 45 Закону України «Про зайнятість населення», реєстрація безробітного в територіальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, припиняється у разі: зайнятості особи. Відповідно до частини 3 статті 44 Закону України «Про зайнятість населення» відповідальність за достовірність поданих до територіального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, даних та документів, на підставі яких приймається рішення щодо реєстрації безробітного та призначення матеріального забезпечення, надання соціальних послуг, покладається на зареєстрованого безробітного. Відповідно до ч. 2 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування на випадок безробіття», застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов`язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. Частиною 3 статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування на випадок безробіття» передбачено, що сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов`язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг. Згідно зі статтею 4 Закону України «Про зайнятість населення» до зайнятого населення належать особи, які працюють за наймом на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, особи, які забезпечують себе роботою самостійно (у тому числі члени особистих селянських господарств), проходять військову чи альтернативну (невійськову) службу, на законних підставах працюють за кордоном та які мають доходи від такої зайнятості, а також особи, які навчаються за денною або дуальною формою здобуття освіти у закладах загальної середньої, професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти та поєднують навчання з роботою. Безробітний - особа віком від 15 до 70 років, яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів як джерела існування, готова та здатна приступити до роботи (пункт 2 частини першої статті 1 Закону України «Про зайнятість населення») Безробіття - соціально-економічне явище, за якого частина осіб не має змоги реалізувати своє право на працю та отримання заробітної плати (винагороди) як джерела існування (пункт 1 частини першої статті 1 Закону України «Про зайнятість населення»). Зареєстрований безробітний - особа працездатного віку, яка зареєстрована в територіальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, як безробітна і готова та здатна приступити до роботи (пункт 8 частини першої статті 1 Закону України «Про зайнятість населення»). Тлумачення пункту 1 частини першої статті 43 Закону України «Про зайнятість населення» дає підстави для висновку, що статус зареєстрованого безробітного може набути особа за таких умов: 1) працездатний вік до призначення пенсії; 2) готовність та здатність приступити до роботи; 3) відсутність роботи і, як наслідок, відсутність заробітку або інших передбачених законодавством доходів. Частиною першою статті 1212 ЦК України передбачено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Згідно з пунктом першим частини першої статті 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. Її тлумачення свідчить, що законодавцем передбачені два виключення із цього правила: по-перше, якщо виплата відповідних грошових сум є результатом рахункової помилки зі сторони особи, яка проводила таку виплату; по-друге, у разі недобросовісності зі сторони набувача виплати. Зазначений висновок міститься і в постанові Верховного Суду України, прийнятої у справі №6-91цс14 від 02 липня 2014 року. Суд встановив, що відповідач у період призначення та виплати йому допомоги по безробіттю працевлаштувався в ГС «ФУТБОЛЬНИЙ КЛУБ «МИКОЛАЇВ» (ЄДРПОУ 44287959) з 07.02.2022. Тобто, відповідач був віднесений до категорії зайнятого роботою населення і це виключає можливість надання йому статусу безробітного. Зважаючи що [PERSON] був працевлаштований з 07.02.2022, він не міг бути визнаний безробітним. Неповідомлення ним Миколаївський міський центр зайнятості про працевлаштування, є невиконанням його обов`язку, передбаченого ч. 2 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування на випадок безробіття», що призвело до безпідставного нарахування та виплати йому допомоги. [PERSON] погодився із сумою незаконно отриманої допомоги по безробіттю та зобов`язався повернути щомісячними платежами по 1000 грн до 30.10.2025, проте сплатив лише 1000 грн. Отже виплачені [PERSON] кошти підлягають стягненню з нього як безпідставно набуті, у розмірі визначеному позивачем 5 037,17 грн. Розглядаючи розподіл судових витрат, суд виходить з такого. Частиною 1 ст. 141 ЦПК України встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2 422,40 грн. Враховуючи що позовні вимоги задоволені повністю, з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати по сплаті судового збору в сумі 2 422,40 грн.

Outcome: approved