Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-11 00:00:00

19.11.2025 Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінпром маркет» (далі - ТОВ «Фінпром маркет») звернулися до суду із зазначеним позовом та просили стягнути з [PERSON] заборгованість за Договором кредиту № 71847587 у розмірі 13 200,00 грн, витрати по сплаті судового збору у розмірі 2422,40 грн та на професійну правничу допомогу у розмірі 4 500,00 грн. В обґрунтування позову зазначають, що 03.06.2025 між ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] укладено договір про надання коштів у кредит № 71847587 у електронній формі. Отримавши кошти остання своїх зобов`язань не виконала і тому утворилась заборгованість в розмірі 13 200,00 грн. Позивач ТОВ «Фінпром маркет» відповідно до договору факторингу набув права вимоги за вказаним договором позики, однак відповідач у добровільному порядку заборгованості не погасила. З метою захисту майнових прав змушені звернутись до суду. 20.11.2025 провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Ухвалою суду від 20.11.2025 задоволено клопотання позивача про витребування доказів у АТ КБ "Приватбанк" щодо належності позивачу платіжної картки та проведення нею фінансових операцій. Сторони в судові засідання 18.12.2025, 12.01.2026 не з`явилися. Оскільки відповідач не повідомила про поважність причин повторної неявки в судове засідання, не подала відзив на позов та представник позивача в заяві не заперечувала проти заочного розгляду справи, суд, відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, постановив ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Так як усі учасники справи були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання (відповідач згідно з положеннями пункту 3 частини восьмої статті 128 ЦПК України), представник позивача просила розглянути справу без її участі, наполягала на задоволенні позову, суд згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України вважає за доцільне розглянути справу по суті за відсутності учасників справи на підставі наявних у справі матеріалів. Відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З`ясувавши обставини, на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, суд виснує наступне. Судом встановлено, що між ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] 03.06.2025 укладено договір надання коштів у кредит № 71847587, відповідно до умов якого відповідач отримала грошові кошти в розмірі 4 000,00 грн строком на 30 днів (з 03.06.2025 до 02.07.2025) із фіксованою процентною ставкою 0,5 % в день та комісією за надання кредиту 15,00% від суми наданого кредиту (що у грошовому виразі складає 600 грн). У разі порушення позичальником строків повернення кредиту (понадстрокове користування позикою) нараховується 4,00% за понадстрокове користування кредитом на тіло кредиту за кожен день понадстрокового користування (а. с. 19-26). Кредит надається клієнту в безготівковій формі у національній валюті на рахунок клієнта на реквізити платіжної картки № [NUMBER] . Договір підписаний [PERSON] із використанням електронного підпису з одноразовим ідентифікатором з використанням мобільного телефону [NUMBER] . Також відповідач ознайомлена шляхом проставлення електронного підпису з додатком № 1 до договору, де визначено загальну вартість кредиту для споживача (а. с. 26-28). Відповідно до довідки, виданої ТОВ "ФК "Фінекспрес" від 20.10.2025, на виконання умов договору про переказ коштів № 23-01-18/5 від 23.01.2018 укладеного з ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» на користь [PERSON] на карту № [NUMBER] 03.06.2025 перераховано кошти у сумі 4 000,00 грн (а. с. 30-31). На виконання ухвали суду про витребування доказів АТ КБ "Приватбанк" повідомили, що на ім`я [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , емітована банківська картка № [NUMBER] , а також згідно з випискою про рух коштів за вказаним рахунком 03.06.2025 на вказану картку здійснено переказ коштів у розмірі 4 000,00 грн (а. с. 67-69). Згідно з розрахунком заборгованості, наданому ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» за період з 03.06.2025 до 16.10.2025 за [PERSON] нарахована заборгованість за договором № 71847587 в розмірі 13 200,00 грн, з яких: 4000,00 грн заборгованість за тілом кредиту, 600,00 грн заборгованість за відсотками, 600,00 грн заборгованість за комісією, 8 000,00 грн заборгованість за пенею (а. с. 16-17). Також згідно з розрахунком заборгованості, наданому ТОВ «Фінпром маркет», станом на 04.11.2025 за [PERSON] нарахована заборгованість за договором № 71847587 в розмірі 13 200,00 грн (а. с. 6). 16.10.2025 між ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінпром маркет» укладено Договір факторингу № 16/10/25, відповідно до умов якого ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» передає (відступає) за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Фінпром маркет» приймає належні права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників (а. с. 33-37). До договору долучено реєстр прав вимоги від 16.10.2025, де зазначено, що за [PERSON] нарахована заборгованість за договором № 71847587 в розмірі 13 200,00 грн, копії платіжних інструкцій про оплату коштів за договором факторингу від 16.10.2025 (а. с. 38-41). При вирішенні спору по суті суд керується наступними нормами права. У відповідності до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК України). Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина 2 статті 639 ЦК України). Абзац другий частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі. Статтею 1054 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання (ч. 1 ст. 610, ч. 1 ст. 625 ЦК України. Згідно із ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Також відповідно до положень ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Згідно з пунктом 6 частини 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пунктом 12 частини 1 статті 3 Закону). Згідно з статтею 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Основоположним принципом цивільного судочинства є принцип змагальності сторін, який закріплений положеннями статей 12, 81 ЦПК України, та полягає в тому, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Аналізуючи фактичні обставини справи, суд доходить висновку, що позивачем доведено факт укладення договору кредиту № 71847587 від 03.06.2025 між первісним кредитором та [PERSON] у електронній формі. Сторони обумовили істотні умови договору: розмір кредиту та суму відсотків, комісії що підлягають сплаті за користування кредитними коштами, строк дії договору, тощо. Позивач набув права вимоги за вказаним кредитним договором, що підтверджується копіями Договору факторингу від 16.10.2025; витягом з реєстру прав вимоги; копіями платіжних документів про здійснення оплати договору. Позивачем доведено факт надання грошових коштів відповідачу за кредитним договором № 71847587 від 03.06.2025 у розмірі 4000,00 грн, про що свідчать квитанції про перерахування коштів від ТОВ "ФК "Фінекспрес" та відомості від АТ КБ "Приватбанк" щодо належності банківської картки відповідачу та виписки про рух коштів за рахунком. Також нарахування 600,00 грн заборгованості за відсотками та 600,00 грн заборгованості за комісією відповідає умовам договору (пункти 2.2.3, 2.2.4), укладеним між ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та відповідачем. Однак вимога позивача про стягнення заборгованості та пенею/неустойкою у розмірі 8 000,00 грн прямо суперечить вимогам п. 18 Перехідних положень Цивільного кодексу України, відповідно до якого у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Зважаючи на викладене вимоги позивача підлягають частковому задоволенню у розмірі 5 200,00 грн, з яких 4000,00 грн заборгованість за основною сумою боргу, 600,00 грн за відсотками, 600,00 грн за комісією. За таких обставин суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, доходить висновку наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог. У силу приписів ст. 141 ЦПК України судові витрати стягуються з відповідача на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки судом задоволено позовні вимоги ТОВ «Фінпром маркет» у розмірі 39,40 %, тому пропорційно задоволених вимог слід стягнути з відповідача на користь позивача суму сплаченого судового збору та витрат на професійну правничу допомогу.

Outcome: partial