Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-15 00:00:00

10.10.2023 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення заборгованості у сумі 289728,50 грн. за кредитним договором від 12.02.2021 року № 631585391. Обґрунтовував свої вимоги тим, що 12 лютого 2021 року [PERSON] уклав з АТ "Альфа-Банк" угоду № 631585391 про обслуговування кредитної картки та відкритят відновлювальної кредитної лінії , відповідно до якої банк зобов`язувався надати позичальнику кредит, а позичальник зобов`язувався в порядку та на умовах, визначених договором, повернути кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, передбачених договором. Умовами договору передбачено, що у випадку невиконання умов договору позичальником він зобов`язаний достроково виконати всі боргові зобов`язання перед банком протягом 30 календарних днів з дня отримання інформації від банку. Банк належним чином виконав свій обов`язок щодо надання кредиту. Позичальник своїх зобов`язань за кредитним договором належним чином не виконав, внаслідок чого утворилася заборгованість за кредитним договором, яка становить станом на 22 січня 2023 року 289 728,50 грн. Позивач зазначає, що ним належним чином та у повному обсязі було виконано зобов`язання по поверненню кредитних коштів та по сплаті процентів за користування кредитом, які йому були надані АТ «Альфа-Банк», про що свідчить виписка АТ «СЕНС БАНК» по рахунку № [NUMBER] з кредитною картою World Debit Mastercard за період з 12.02.2021 р. по 28.02.2023 р., яка додана Позивачем до позову. Також до позову додано копію оферти від 12.02.2021 р. на укладання угоди про обслуговування кредитної картки та відновлювальної кредитної лінії № 631585391;- копію заяви 248.631585391.111; договір страхування (акцепт) ПрАТ «СК «Альфа Страхування» № 227.631585391.111 про прийняття пропозиції укласти ; Розділом VI оферти від 12.02.2021 р. на укладання угоди про обслуговування кредитної картки та відновлювальної кредитної лінії № 631585391 визначено, що угода вважається укладеною та набуває чинності з моменту підписання Банком Акцепту. Також зазначено, що АТ «СЕНС БАНК» є правонаступником Акціонерного товариства «Альфа-Банк» згідно рішення загальних зборів акціонерів АТ «Альфа-Банк» від 12 серпня 2022 року, на підставі якого 30.11.2022 року був внесені зміни до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. 07.02.2024 року представником відповідача подано відзив на позов, в якому просить відмовити у задволенні первісного позову в повному обсязі . Зазначає, що у доданих до позову матеріалах відсутній підписаний банком АТ «Альфа-Банк» Акцепт. Вводячи суд в оману, Акцепту Позивач замість підписаного АТ «Альфа-Банк» надав копію заяви (акцепту) ПрАТ «СК «Альфа Страхування» № 248.631585391.111; 227.631585391.111 про прийняття пропозиції укласти договір страхування. Так, розділом IV оферти від 12.02.2021 р. на укладання угоди про обслуговування кредитної картки та відновлювальної кредитної лінії № 631585391 визначено, що дата сплати ОМП визначається відповідно до умов Додатку № 4 до Договору. Платежі з повернення Кредиту здійснюються відповідно до Договору. Графік та розрахунки сукупної вартості наведено в Тарифах, які є невід`ємною частиною Договору. Однак, Позивачем до позовної заяви не додані ані Додаток № 4 до Договору, ані графік та розрахунки сукупної вартості, які наведені в Тарифах, які є невід`ємною частиною Договору, що свідчить про неузгодження істотних умов кредитного договору з сторонами. Як вбачається з виписку АТ «СЕНС БАНК» по рахунку № [NUMBER] з кредитною картою World Debit Mastercard за період з 12.02.2021 р. по 28.02.2023 р. (далі Виписка по рахунку), Позивач у період з 12.02.2021 р. по 10.02.2023 р. здійснив наступні списання коштів у розмірі 37 680,37 грн., з яких:- на розрахунково-касове обслуговування основної картки (щомісячно, від суми заборгованості на кінець РЦ) на суму 600,00 грн.: 10.02.2023 100,00 грн.; 12.01.2023 100,00 грн.; 12.12.2022 100,00 грн.; 11.11.2022 100,00 грн.; 12.10.2022 100,00 грн.; 12.09.2022 100,00 грн.;- списання процентів за овердрафт на суму 2180,39 грн.: 10.02.2023 - 181,54 грн., 12.01.2023 - 195,17 грн., 12.12.2022 - 267,96 грн., 11.11.2022 - 277,10 грн., 12.10.2022 - 296,31 грн., 12.09.2022 - 304,50 грн., 12.08.2022 - 303,49 грн., 12.07.2022 - 296,91 грн., 10.06.2022- 4,92 грн., 12.05.2022 - 0,23 грн., 12.04.2022 - 8,22 грн., 12.03.2022 - 29,04 грн., 11.02.2022 - 15,00 грн.;- списання плати за користування послугою SMS-інформування на суму 240,00 грн.: 12.07.2022 - 15,00 грн., 10.06.2022 - 15,00 грн., 12.05.2022 - 15,00 грн., 12.04.2022 - 15,00 грн., 12.03.2022 - 15,00 грн., 12.01.2022 - 15,00 грн., 10.12.2021 - 15,00 грн., 07.02.2024 4 12.11.2021 - 15,00 грн., 12.10.2021 - 15,00 грн., 10.09.2021 - 15,00 грн., 12.08.2021 - 15,00 грн., 12.07.2021 - 15,00 грн., 11.06.2021 - 15,00 грн., 12.05.2021 - 15,00 грн., 12.04.2021 - 15,00 грн., 12.03.2021 - 15,00 грн.;- списання плати комісії за обслуговування основної карти (ТП Розширений / Розширений ++) на суму 34659,98 грн.: 14.11.2022 - 200,00 грн., 11.11.2022 - 1629,91 грн., 13.10.2022 - 200,00 грн., 12.10.2022 - 1715,66 грн., 13.09.2022 - 200,00 грн., 12.09.2022 - 1805,73 грн., 15.08.2022 - 200,00 грн., 12.08.2022 - 1900,29 грн., 13.07.2022 - 200,00 грн., 12.07.2022 - 2000,00 грн., 13.06.2022 - 200,00 грн., 10.06.2022 - 2000,00 грн., 13.05.2022 - 199,94 грн., 12.05.2022 - 1915,90 грн., 13.04.2022 - 191,40 грн., 12.04.2022 - 1833,84 грн., 14.03.2022 - 183,20 грн., 12.03.2022 - 1760,00 грн., 14.02.2022 - 176,00 грн., 07.02.2024 5 11.02.2022 - 1760,00 грн., 13.01.2022 - 176,00 грн., 12.01.2022 - 1760,00 грн., 13.12.2021 - 176,00 грн., 10.12.2021 - 1760,00 грн., 15.11.2021 - 176,00 грн., 12.11.2021 - 1667,27 грн., 13.10.2021 - 176,00 грн., 12.10.2021 - 629,33 грн., 13.09.2021 - 176,00 грн., 10.09.2021 - 1656,67 грн., 13.08.2021 - 176,00 грн., 12.08.2021 - 1129,54 грн., 13.07.2021 - 176,00 грн., 12.07.2021 - 800,83 грн., 14.06.2021 - 176,00 грн., 12.06.2021 - 1168,80 грн., 13.05.2021 - 75,00 грн., 12.05.2021 - 720,08 грн., 13.04.2021 - 75,00 грн., 12.04.2021 - 722,44 грн., 15.03.2021 - 75,00 грн., 12.03.2021 - 740,15 грн. Також зазначає, що згідно ч. 5 ст. 12 ЗУ «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». При цьому до таких послуг не може бути віднесено щомісячне надання інформації про стан кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з частинами першою та другою статті 11 Закону України «Про споживче кредитування». Банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладення оспорюваного кредитного договору. За таких обставин положення пункту 1.2 та розділу 4 кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». При цьому в Кредитному договорі не зазначено переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування основної картки (щомісячно, від суми заборгованості на кінець РЦ), плати за користування послугою SMS-інформування, сплата комісії за обслуговування основної карти (ТП Розширений / Розширений ++) ). Таким чином, положення розділу IV та розділу V Кредитного договору (оферти від 12.02.2021 р. на укладання угоди про обслуговування кредитної картки та відновлювальної кредитної лінії № 631585391) щодо обов`язку позичальника щомісяця сплачувати плату за обслуговування кредиту ((розрахунково-касове обслуговування основної картки (щомісячно, від суми заборгованості на кінець РЦ), плати за користування послугою SMS-інформування, сплата комісії за обслуговування основної карти (ТП Розширений / Розширений ++) ) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Отже, Позивач не мав права на нарахування та списання коштів у розмірі 37 680,37 грн. у період з 12.03.2021 року по 10.02.2023 року на розрахунково-касове обслуговування основної картки (щомісячно, від суми заборгованості на кінець РЦ), плати за користування послугою SMS інформування, сплата комісії за обслуговування основної карти (ТП Розширений / Розширений ++). У позовній заяві Позивач просить стягнути з Відповідача заборгованість про за кредитним договором № 631585391 у розмірі 289 728,50 грн. Проте, Позивач не вказує, яку саме заборгованість він просить суд стягнути: тіло кредиту чи проценти за користування кредитом. Також, розрахунок заборгованості не містить детальної інформації про дати зняття коштів (покупки) та дати погашення, оскільки це має суттєве значення для правильного обрахунку розміру тіла кредиту та процентів за його користування. У розрахунку заборгованості, яка додана Позивачем до позову, вказано, що Відповідачу було видано кредит у сумі 74000,00 грн. 12.02.2021 р., При цьому Позивачем не надано належних доказів про видачу 12.02.2021 р. кредиту саме у розмірі 74000,00 грн. Натомість, у Виписці по рахунку зазначено, що Відповідачем 74000,00 грн. у таких розмірах і в дати, а саме: 13.02.2021 р. - у розмірі 25000,00 грн., 14.02.2021 р. у розмірі 20000,00 грн., 15.02.2021 р. у розмірі 10000,00 грн., 17.02.2021 р. у розмірі 19000,00 грн. Тобто, фактична видача кредитних коштів була не 12.02.2021 р., а у період з 13.02.2021 р. по 17.02.2021 р. Це, у свою чергу, свідчить про неправильність розрахунку з боку Позивача. Вищевикладені обставини на думку представника відповідача дають можливість дійти до висновку про те, що позивачем не доведено наявності заборгованості у відповідача перед позивачем. Ухвалою суду від 18.10.2023 року відкрито провадження та прийнято проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження . Справа розглядатиметься суддею одноособово, за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. В лютому 2024 року представником відповідача [PERSON] адвокатом Калічем Є.А. подано відзив на позов, в якому заперечують проти задволення позову в повному обсязі. Також просив поновити строк на подачу відзиву в зв`язку з запізним отриманням копії позовної заяви з додатками, що підтверджується матеріалами справи. Також представником відповідача подано до суду зустрічний позов до АТ " СЕНС БАНК" про захист прав споживачів , в якому просить визнати недійсним договір від 21.02.2021 року про обслуговування кредитної картки та відновлювальної кредитної лінії № 631585391, укладеного між [PERSON] та АТ "Альфа-Банк" оскільки при укладенні цього договору з Боку банку відбулося порушення прав споживача . Так, в кредитному договорі не зазначено переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця , за які банком встановлена щрмісячна комісія за обслуговування кредиту. Отже, умови розділу У кредитного договру є нікчемними відповідно до ч. 1 1 та 2 ст.11 , ч. 5 ст. 12 ЗУ "Про споживче кредитування". В обгрунтування позовних вимог посилався на ті ж обставини та праврові норми, що викладені у відзиві на позов. Ухвалою суду від 02 квітня 2024 року прийнято до розгляду та об`єднати в одне провадження з первісним позовом зустрічний позов [PERSON] до АТ " СЕНС БАНК" про захист прав споживачів , визнання недійсним договору від 21.02.2021 року про обслуговування кредитної картки та відновлювальної кредитної лінії № 631585391, укладеного між [PERSON] та АТ "Альфа-Банк". Подаючи зустрічну позовну заяву, [PERSON] просив суд визнати недійсним договір/угоду від 12.02.2021 р. про обслуговування кредитної картки та відновлювальної кредитної лінії № 631585391, укладеного між [PERSON] та Акціонерним товариством «Альфа-Банк». В обґрунтовання зустрічного позову зазначено, що в Кредитному договорі не зазначено переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування основної картки (щомісячно, від суми заборгованості на кінець РЦ), плати за користування послугою SMS-інформування, сплата комісії за обслуговування основної карти (ТП Розширений / Розширений ++) ). Таким чином, положення розділу IV та розділу V Кредитного договору (оферти від 12.02.2021 р. на укладання угоди про обслуговування кредитної картки та відновлювальної кредитної лінії № 631585391) щодо обов`язку позичальника щомісяця сплачувати плату за обслуговування кредиту ((розрахунково-касове обслуговування основної картки (щомісячно, від суми заборгованості на кінець РЦ), плати за користування послугою SMS-інформування, сплата комісії за обслуговування основної карти (ТП Розширений / Розширений ++) ) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Отже, з боку Банку відбулось порушення прав споживача. Постановлено розгляд справи за позовною заявою АТ "СЕНС БАНК" до [PERSON] про стягнення заборгованості та зустрічним позовом [PERSON] до АТ "СЕНС БАНК" про визнання кредитного договру недійсним проводити в порядку загального позовного провадження . Призначено підготовче судове засідання на 10 червня 2024 року . Витребувано у АТ "Сенс Банк" : - розгорнуту виписку, яка є первинним документом, оформленим відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», з особового рахунку клієнта [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , з зазначенням дати та призначення платежів за весь строк користування кредитними коштами за кредитним договором № 631585391 від 12.02.2021 року, укладеним між АТ «Альфа-Банк» та [PERSON] ; - детальний розрахунок заборгованості за кредитним договром з зазначенням періоду та відсоткової ставки при нарахування відсотків за кредитом, неустойки, розміру перерахованих позичальнику кредитних коштів та періоду перевеедення кредитної заборгованості в прострочену. Витребувані документи надійшли на адресу суду і надані документи є повністю ідентичними тим, що були долучені Банком при поданні до суду позовної заяви. 29.07.2024 року представником відповідача [PERSON] адвокатом Калічем Є.А. заявлено клопотання, в якому просить залишити первісний позов без розгляду на підставі п. частини 1 статті 257 ЦПК України. Зазначає, що первісним позивачем без поважних причин не подані витребувані ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 02.04.2024 р. по справі № 490/9896/23 докази, необхідні для вирішення спору. Також витребувані судом документи АТ «СЕНС БАНК» надало до суду не 01 червня, а 09 червня 2024 року. При цьому, позивач за первісним позовом із клопотанням про визнання причин пропуску процесуального строку поважними і поновлення процесуального строку до суду не подавав. Також, надана АТ «СЕНС БАНК» банківська виписка з особового рахунку [PERSON] складена з порушенням вимог пункту 61 розділу IV Положення про організацію бухгалтерського обліку в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75. Також, наданий на виконання ухвали суду розрахунок заборгованості не містить детальної інформації про дати зняття коштів (покупки) та дати погашення, оскільки це має суттєве значення для правильного обрахунку розміру тіла кредиту та процентів за його користування. У розрахунку заборгованості, яка надана АТ «СЕНС БАНК», вказано, що Відповідачу було видано кредит у сумі 74000,00 грн. 12.02.2021 р., при цьому Позивачем не надано належних доказів про видачу 12.02.2021 р. кредиту саме у розмірі 74000,00 грн. Натомість, у Виписці по рахунку зазначено, що Відповідачем 74000,00 грн. у таких розмірах і в дати, а саме: 13.02.2021 р. - у розмірі 25000,00 грн., 14.02.2021 р. у розмірі 20000,00 грн., 15.02.2021 р. у розмірі 10000,00 грн., 17.02.2021 р. у розмірі 19000,00 грн. Тобто, фактична видача кредитних коштів була не 12.02.2021 р., а у період з 13.02.2021 р. по 17.02.2021 р. Це, у свою чергу, свідчить про неправильність розрахунку з боку Позивача. 30.07.2024 року представник позиваач АТ "СЕНС Банк" Рудницький Ю.І, надав заперечення на зазначенне клопотання, в яких зазначив, що доводи відповідача не відповідають дійсності, а відтак не підлягають до задоволення. На виконання вимог ухвали суду позивачем були надані витребуванні судом документи. Ці документи ідентичні тим, що були долучені до позовної заяви, оскільки позивач вважає їх вірними. Відповідач користувався кредитними коштами, про що свідчить банківська виписка по його рахунку про рух коштів по картці, з якої вбачається, що останній розраховувався кредитною карткою, поповнював картку, здійснював збільшення кредитного ліміту, зокрема 16.05.2022, новий кредитний ліміт - 200 000,00 грн, а також частково погашав кредит, однак повністю свої зобов`язання щодо їх своєчасного повернення не виконав, у зв`язку з чим утворилась кредитна заборгованість. Виписка по рахунку, згідно з вимогами Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України затвердженого постановою правління Національного банку України №75 від 04.07.2018 року є первинним документом, яка фіксує здійснення банківських операцій, а отже підтверджує отримання останнім кредитних коштів та здійснення ним банківських операції у тому числі сплати процентів. Ухвалою суду від 30.07.2024 року в задоволенні клопотання педставника відповідача [PERSON] адвоката Каліча Є.А. про залишення первісного позову без розгляду на підставі п. 9 частини 1 статті 257 ЦПК України - відмовлено. 25.12.2024 представник [PERSON] адвокат Каліч Є.А. заявив клопотання про призначення у справі судової економічної експертизи, проведення якої просив доручити доручити судовому експерту Тихоненко Ірині Петрівні. Зазначає в обгрунтування свого клопотання , що позивача за зустрічним позовом, який є відповідачем за первісним позовом, наявні сумніви щодо правильності проведеного АТ «СЕНС БАНК» розрахунку заборгованості за кредитним договором № 631585391 у розмірі 289728,50 грн. Однак, для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо. Ухвалою суду 14.01.2025 року клопотання представника позивача за зустрічним позовом адвоката Каліча Є.А. - задоволено. Призначено у справі судову економічну експертизу, проведення якої доручити судовому експерту Тихоненко Ірині Петрівні. У розпорядження експерта надано матеріали справи № 490/9896/23 . Дозволено експертові для дачі висновку використовувати всі без винятку матеріали, що маються у справі. Витрати по оплаті експертизи покладено на [PERSON] . Висновок надати за наявними у справі матеріалами, але у разі їх недостатності запропонувати експертові заявити відповідне клопотання про витребування матеріалів, яких бракує для надання у повний і належний спосіб висновку. Зупинено провадження по справі на час проведення експертизи. В лютому місяці на адресу суду надійшло клопотання про надання додаткових матеріалів експерту, а саме: - Угоду про обслуговування кредитної карти та відкриття відновлювальної кредитної лінії, укладеної між АТ "Альфа-Банк" та [PERSON] на виконання оферти [PERSON] від 12.02.2021 року на укладання угоди про обслуговування кредитної карти та відкриття відновлювальної кредитної лінії. - Всі додатки(додаткові угоди) до угоди про обслуговування Кредитної карти та відкриття Відновлювальної кредитної лінії, уладеної між АТ"Альфа-Банк" та [PERSON] на виконання Оферти [PERSON] від 12.02.2021 року включаючи Додаток №4 та "Тарифи" - Банківські виписки за операціями по Угоді про обслуговування Кредитної карти та відкриття Відновлювальної кредитної лінії, укладеної між АТ "Альфа-Банк" та [PERSON] на виконання [PERSON] від 12.02.2021 року. - Договір про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ" Альфа-Банк" укладений між [PERSON] та Банком, на який наявне посилання в Оферті Поштарьовим С.О. від 12.02.2021 року. Ухвалою суду від 17.02.2025 року поновлено провадження у справі. Ухвалою суду від 20.02.2025 року витребувано докази. 24.03.2025 року представник позивача за зустрічним позовом адвокат Каліч Є.А. виконав вимоги ухвали суду. У встановлений строк предстанвиком позивача АТ "СЕНС БАНК" вимоги ухвали суду виконані не були, в зв`язку з чим піддготовче судове засідання було відкладено на 14.04.2025 року о 09.15. год, про що повідомлено представника позивача адвоката Рудницького Ю.І. Проте у вказане судове засідання представником АТ "СЕНС БАНК" жодні документи на виконання вимог ухвали суду не надані, взагалі не надно жодної відповіді на ухвалу суду про витребування доказів. Ухвалою суду від 14 квітня 2025 року оголошено перерву у підготовчому засіданні до 28 квітня 2025 року . Постановлено повторно направити представнику АТ "СЕНС БАНК" ухвалу про витребування доказів від 20.02.2025 року - для виконання в строк протягом 10 днів з дня отримання уухвали суду. Роз`яснено вимоги ст. 84 ЦПК України. В судове засідання представники сторін не з`явилися, представник позивача АТ "СЕНС БАНК" вимоги ухвали суду про витребування доказів повторно не виконанв, причини суду не повідомив. Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 28.04.2025 року зупинено провадження, у зв`язку з призначенням у справі судовоїекономічної експертизи. На вирішення експертизи поставити запитання: 1. Чи підтверджується здійснений АТ «СЕНС БАНК» розрахунок заборгованості у розмірі 289 728,50 грн. по кредитному договору № 631585391 від 12.02.2021 р. станом на 22.01.2023 р. з наданими до судової справи АТ «СЕНС БАНК» документами? 2. Чи підтверджується здійснений АТ «СЕНС БАНК» розрахунок заборгованості у розмірі 289 728,50 грн. по кредитному договору № 631585391 від 12.02.2021 р. станом на 22.01.2023 р. з наданими до судової справи АТ «СЕНС БАНК» документами, враховуючи, що положеннями кредитного договору не передбачено обов`язку Клієнта сплачувати кошти за розрахунково-касове обслуговування основної картки (щомісячно, від суми заборгованості на кінець РЦ), за користування послугою SMS-інформування, комісії за обслуговування основної карти (ТП Розширений / Розширений ++), процентів за овердрафтом? 3. Чи відповідно до умов кредитному договору № 631585391 від 12.02.2021 р. Банком зараховувалися суми, які сплачені Позичальником в рахунок погашення заборгованості за цим договором, враховуючи, що положеннями кредитного договору не передбачено обов`язку Клієнта сплачувати кошти зрозрахунково-касове обслуговування основної картки (щомісячно, від суми заборгованості на кінець РЦ), за користування послугою SMS-інформування, комісії за обслуговування основної карти (ТП Розширений / Розширений ++), процентів за овердрафтом? 4. Яка сума заборгованості або переплати по тілу кредиту та процентах по кредитному договору № 631585391 від 12.02.2021 р. станом на 22.01.2023 р., враховуючи, що положеннями кредитного договору не передбачено обов`язку Клієнта сплачувати кошти за розрахунково-касове обслуговування основної картки (щомісячно, від суми заборгованості на кінець РЦ), за користування ппослугою SMS-інформування, комісії за обслуговування основної карти (ТП Розширений / Розширений ++), процентів за овердрафтом? 12.05.2025 року на адресу суду надійшов висновок експерта №02/01-25 . Ухвалою суду від 13.05.2025 поновлено провадження у справі . 20.05.2025 року представник відповідача адвокат Каліч Є.А. подав заяву про уточнення та збільшення позовних вимог , в якій остаточно просить : 1.Визнати недійсними положення розділів IV та V договору/угоди від 12.02.2021 р. про обслуговування кредитної картки та відновлювальної кредитної лінії № 631585391, укладеного між [PERSON] та Акціонерним товариством «Альфа-Банк» в частині щодо обов`язку позичальника щомісяця сплачувати плату за обслуговування кредиту ((розрахунково-касове обслуговування основної картки (щомісячно, від суми заборгованості на кінець РЦ), плати за користування послугою SMS інформування, сплата комісії за обслуговування основної карти (ТП Розширений / Розширений ++) ). 2. Визнати неправомірними дії Акціонерного товариства «Альфа-Банк» по нарахуванню та списанню щомісяця з рахунку [PERSON] коштів по сплаті плати за обслуговування кредиту ((розрахунково-касове обслуговування основної картки (щомісячно, від суми заборгованості на кінець РЦ), плати за користування послугою SMS інформування, сплата комісії за обслуговування основної карти (ТП Розширений / Розширений ++) ) у загальному розмірі 37 680,37 грн.;- 3. Стягнути з Акціонерного товариства «Альфа-Банк» на користь [PERSON] безпідставно отримані кошти в розмірі 37 680 (тридцять сім тисяч шістсот вісімдесят) гривень 37 копійок. 4. Стягнути з Акціонерного товариства «Альфа-Банк» на користь [PERSON] понесені ним судові витрати по сплаті судового збору та плати за проведення судово-економічної експертизи у розмірі 30000,00 грн. Додатково обгрунтовуючи заявлені позовні вимоги зазначив щодо вимоги про стягнення з відповідача безпідставно отриманих коштів у розмірі 37 680,37 грн. Аналіз ст. 1212 ЦК України дає підстави для висновку, що передбачений нею вид позадоговірних зобов`язань виникає за таких умов: 1) набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо вони відпали. Сутність зобов`язання із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави полягає у вилученні в особи - набувача частини її майна, що набута поза межами правової підстави, у випадку якщо правова підстава переходу відпала згодом, або взагалі без неї - якщо майновий перехід не ґрунтувався на правовій підставі від самого початку правовідношення, та передання майна тій особі - потерпілому, яка має належний правовий титул на нього. Отже, при визнанні судом дій АТ «Альфа-Банк» по нарахуванню та списанню щомісяця з рахунку [PERSON] коштів по сплаті плати за обслуговування кредиту розмірі 37 680,37 грн. неправомірними, то правові підстави набуття відповідачем цих грошових коштів відпадають, а тому отримані відповідачем кошти в сумі 37 680,37 грн. підлягають поверненню позивачу відповідно до статті 1212 ЦК України. Також слатив за подання заяви 968,96 грн судового збору. Протокольною ухвалою суду від 11.09.2025 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про час розгляду справи був повідомлений належним чином, надав суду заяву, в якій просить слухати справу у його відсутність, підтримує вимоги первісного позову в повному обсязі, проти задоволення зустрічного позову заперечує. Представник відповідача та відповідач в судове засідання не з`явилися, про час розгляду справи були повідомлені належним чином, представник відповідача подав до суду заяву, в якій просить слухати справу у його відсутність, підтримує вимоги зустрічного позову в повному обсязі, проти задоволення первісного позову заперечує. Додатково просив суд врахувати наступне. Згідно з паспортом споживчого кредиту, який наявний в матеріалах справи, строк кредитування становить 12 місяців , при цьому [PERSON] , не погоджував з Банком іншого строку кредитування А за таких підстав у позивача відсутні правові підстави для нарахування будь-яких відсотків після спливу 12 місяців, тобто з 13.02.2022 року. По-друге, протиправне списання коштів на розрахунково-касове обслуговування та інших видів комісій призвело до протиправного обрахунку заборгованоісті. По-третє, відсутній в матеріалах справи будь-яких графік платежів, Банк не надав споживу детального розпису складових загальної вартості кредиту. Також просить звернути увагу суду на висновок судового експерта, який виснував про неможливість встановити ряд істотних умов договору , неможливість ідентифікувати складові заборгованості за наданим Банком розрахунком заборгованості. Відповідно до ч. 2ст. 247 ЦПК Україниу разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цьогоКодексурозгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та наявні в ній докази у їх сукупності, суд приходить до наступного. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина 1статті 2 ЦПК України). Відповідно до положень частин 1, 2, 3, 5статті 263 ЦПК Українисудове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судом встановлено, що 12 лютого 2021 року [PERSON] звернувся до АТ «Альфа-Банк» (далі Банк) з метою отримання банківських послуг, підписавши оферту на укладання угоди про надання кредиту №631585391 , якою запропонував Банку укласти угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття Відновлювальної кредитної лінії , яка є невід`ємною частиною договору про банківське обслуговування фізичних осіб (даліУгода). Підставою для Угоди є договір про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк», що укладений між ним та Банком. Того ж дня шляхом підписання акцепту пропозиції на укладення угоди про надання кредиту № 631585391 Банк прийняв пропозицію відповідача на укладення Угоди про надання кредиту № 631585391 від 12.02.2021 року, яка є невід`ємною частиною договору про банківське обслуговування фізичних осіб. Власним підписом позичальник підтвердив, що він ознайомлений зі всією інформацією, необхідною для прийняття усвідомленого рішення щодо отримання кредиту; інформацією про умови кредитування та орієнтовну вартість кредиту, надану виходячи із обраних умов кредитування; а також, що він отримав всі пояснення, необхідні для забезпечення можливості оцінити, чи адаптовано договір до його потреб та фінансової ситуації, зокрема шляхом роз`яснення наведеної інформації, в тому числі суттєвих характеристик запропонованих послуг та певних наслідків, які вони можуть мати, в тому числі в разі невиконання зобов`язань за договором. Відповідно до умов цього договору Банк шляхом безготівкового перерахування коштів на поточний рахунок позичальника надав відповідачу кредит на споживчі потреби в національній валюті в розмірі 75 000 грн. з умовою сплати відсотків в розмірі 39,99 % річних. Максимальна сума кредиту (кредитної лінії) складає 200 000 грн, строк дії кредитної картки 5 років. Розділом IV Кредитного договору (оферти від 12.02.2021 р. на укладання угоди про обслуговування кредитної картки та відновлювальної кредитної лінії № 631585391) визначено, що дата сплати ОМП визначається відповідно до умов Додатку № 4 до Договору. Платежі з повернення Кредиту здійснюються відповідно до Договору. Графік та розрахунки сукупної вартості навести в Тарифах, які є невід`ємною частиною Договору. Банку щомісячно в останній день Розрахункового періоду здійснювати договірне списання грошових коштів з рахунку № [NUMBER] , в розмірах, що необхідні для щомісячної оплати страхового платежу згідно з умовами Договору. Розділом V Кредитного договору (оферти від 12.02.2021 р. на укладання угоди про обслуговування кредитної картки та відновлювальної кредитної лінії № 631585391) визначено, що у разі настання відкладальних обставин, що визначені Договором, застосовувати умови відповідної доступної та обраної Програми, що передбачені у Додатку № 4 до Договору. У Додатку № 4 до Договору визначаються такі умови відповідної Програми:- сума кредиту;- процентна ставка;- строк користування кредитом;- комісійна винагорода (у випадку їх наявності);- порядок сплати кредиту за відповідною Програмою. Надані позивачем Оферта , Анкета-заява та паспорт споживчого кредиту не містять умов про сплату комісії за обслуговування кредиту, за надання кредиту, за касове-розрахункове обслуговування кредитної картки тощо. В межах оферти на укладання угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття Відновлювальної кредитної лінії № 631585391 від 12.01.2021 року була випущена на ім`я [PERSON] кредитна картка [NUMBER] , терміном дії до 28.02..2026 року. 01 грудня 2022 року найменування АТ «Альфа - Банк» було змінено на АТ «Сенс Банк» згідно протоколу позачергових загальних зборів акціонерів Акціонерного товариства «Альфа-Банк» № 2/2022 від 12 серпня 2022 року. Згідно з наданим позивачем розрахунком заборгованість [PERSON] за вказаним договором станом на 28.02.2023 року становить 289 728 грн. 49 коп., з яких: 145 242 грн. 29 коп.заборгованість по тілу кредиту, 2245 грн. 44 коп. заборгованість по відсотках за корситування кредитом; 124 803 грн. 57 коп. заборгованість по простроченому тілу кредиту, 17 437 грн. 19 коп.заборгованість по відсотках за прострочену заборгованість. Згідно висновку експерта № 02/01-25 за результатами проведення економічної експертизи від 08.05.2025 року: В межах наданих на дослідження матеріалів , підтвердити чи здійснений АТ «СЕНС БАНК» розрахунок заборгованості у розмірі 289 728,50 грн. по кредитному договору № 631585391 від 12.02.2021 р. станом на 22.01.2023 р. з наданими до судової справи АТ «СЕНС БАНК» документами - не видається за можливе. В межах наданих на дослідження матеріалів , підтвердити чи здійснений АТ «СЕНС БАНК» розрахунок заборгованості у розмірі 289 728,50 грн. по кредитному договору № 631585391 від 12.02.2021 р. станом на 22.01.2023 р. з наданими до судової справи АТ «СЕНС БАНК» документами, враховуючи, що положеннями кредитного договору не передбачено обов`язку Клієнта сплачувати кошти за розрахунково-касове обслуговування основної картки (щомісячно, від суми заборгованості на кінець РЦ), за користування послугою SMS-інформування, комісії за обслуговування основної карти (ТП Розширений / Розширений ++), процентів за овердрафтом - не видається за можливе. В межах наданих на дослідження матеріалів , встановити чи відповідно до умов кредитному договору № 631585391 від 12.02.2021 р. Банком зараховувалися суми, які сплачені Позичальником в рахунок погашення заборгованості за цим договором, враховуючи, що положеннями кредитного договору не передбачено обов`язку Клієнта сплачувати кошти зрозрахунково-касове обслуговування основної картки (щомісячно, від суми заборгованості на кінець РЦ), за користування послугою SMS-інформування, комісії за обслуговування основної карти (ТП Розширений / Розширений ++), процентів за овердрафтом - не видається за можливе. В межах наданих на дослідження матеріалів , встановити яка сума заборгованості або переплати по тілу кредиту та процентах по кредитному договору № 631585391 від 12.02.2021 р. станом на 22.01.2023 р., враховуючи, що положеннями кредитного договору не передбачено обов`язку Клієнта сплачувати кошти за розрахунково-касове обслуговування основної картки (щомісячно, від суми заборгованості на кінець РЦ), за користування ппослугою SMS-інформування, комісії за обслуговування основної карти (ТП Розширений / Розширений ++), процентів за овердрафтом - не видається за можливе- - за обставин наведених в дослідницькій частині. Як зазначено експертом в дослідницькій частині висновку, Банком також було списано відсотки за користування кредитом (покупки) - 28 829,18 грн, та відсотки за корситування кредитом (готівкові операції) 81 404,89 грн, списання процентів за овердрафт - 2 259,24 грн. В результаті співставлення даних виписки Банку по рахунку з розрахунком заборгованості за кредитом встановлено, що з рахунку № [NUMBER] не проводилися списання (погашення) відсотків за простроену заборгованість , які значиться в розрахунку заборгованості за кредитом, але при цьому з вказаного рахунку проводилися списання (погашення) комісій за обслуговування основної картки , але які аналітично не зазначені в розрахунку заборгованості за кредитом ; суми списання відсотків за користування кредитом - відображені в розрахунку заборгованості за кредитом , які погашені відсотки за кредитом. Відповідно достатті 626 ЦК України, договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. При цьому згідностатті 628 ЦК Українизміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом (частина 1статті 205 ЦК України). Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони (частина 1статті 207 ЦК України). Згідно вимог частини 1статті 1055 ЦК Україникредитний договір укладається у письмовій формі. В силу частину 1статті 1054 ЦК Україниза кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. З матеріалів справи вбачається, що угода про надання кредиту № 631585391 від 12.02.2021 року була вчинена сторонами в електронній формі. Тому на нього поширюються вимоги Закону України «Про електронну комерцію», який визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Згідно пункту 5 частини 1статті 3 Закону України «Про електронну комерцію`електронний договірце домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Статтею 11 цього ж суду передбачено, що електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченомустаттею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченомустаттею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарськими кодексами України, а також іншими актами законодавства. У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Покупець (замовник, споживач) повинен отримати підтвердження вчинення електронного правочину у формі електронного документа, квитанції, товарного чи касового чека, квитка, талона або іншого документа у момент вчинення правочину або у момент виконання продавцем обов`язку передати покупцеві товар. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеномустаттею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначенимстаттею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно доЗакону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно зі ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України). Відповідно до положень частини третьої статті12, частини першої статті81 ЦПК Україникожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною шостою статті 81 ЦПК Українипередбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно із частиною першоюстатті 76 ЦПК Українидоказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина першастатті 77 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина першастатті 80 ЦПК України). Відповідно до частини 1статті 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. За змістом частин першої-третьоїстатті 89 ЦПК Українисуд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Частиною четвертоюстатті 263 ЦПК Українипередбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Відповідно достатті 13 Закону України «Про електронну комерцію`розрахунки у сфері електронної комерції здійснюються відповідно дозаконів України «Про платіжні послуги», «;Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», інших законів та нормативно-правових актів Національного банку України. Розрахунки у сфері електронної комерції можуть здійснюватися з використанням платіжних інструментів, електронних грошей, шляхом переказу коштів або оплати готівкою з дотриманням вимог законодавства щодо оформлення готівкових та безготівкових розрахунків, а також в інший спосіб, передбачений законодавством України, що регулює надання платіжних послуг. Відповідно до частини 2статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність`первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Пунктом 22.1статті 22 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні`передбачено ініціювання переказу здійснюється за такими видами розрахункових документів: платіжне доручення; платіжна вимога-доручення; розрахунковий чек; платіжна вимога; меморіальний ордер. Під час використання розрахункового документа ініціювання переказу є завершеним: для платника - з дати надходження розрахункового документа на виконання до банку платника; для банку платника - з дати списання коштів з рахунка платника та зарахування на рахунок отримувача в разі їх обслуговування в одному банку або з дати списання коштів з рахунка платника та з кореспондентського рахунка банку платника в разі обслуговування отримувача в іншому банку (п. 4 ст. 22 Закону). З урахуванням наведеного вище, наявні в матеріалах справи виписки по особовим рахункам [PERSON] є належними та допустимими доказами на підтвердження перерахування Банком кредитних коштів відповідачу на умовах, визначених Договором. Крім того відповідно до умов договору, відповідачу було надано кредитну картку на строк дії 5 років з моменту її випуску до лютого 2026 року, а тому відсотки за користування кредитом нараховувались в межах строку кредитування. Відповідно до статей611,612,623-625,1049,1050 ЦК Українипозичальник зобов`язаний повернути позикодавцю позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно достатті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 ЦК України). Заперечуючи проти позову, представник відповідача не спростував факт користування [PERSON] карткою, а також не надав доказів на підтвердження виконання ним зобов`язань за договором у повному обсязі. Тому суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для задоволення первінсого позову АТ «Сенс-Банк». Щодо сум заборгованості, що підлягають до стягнення, суд зазначає наступне. У постанові від 15 листопада 2023 року у справі № 204/5103/21 Верховний Суд, направляючи справу на новий апеляційний розгляд, дійшов висновку, що … «апеляційний суд, пославшись на недоведеність розміру кредитної заборгованості, допустив надмірний формалізм у перевірці обставин, на які посилався банк на підтвердження своїх вимог, фактично самоусунувшись від розгляду справи про стягнення кредитної заборгованості, щодо якої спір фактично залишився невирішеним». Верховний Суд у постанові від 09 серпня 2023 року у справі № 201/6750/16, направляючи справу на новий розгляд, дійшов висновку про те, що … «апеляційний суд не дослідив наданий банком розрахунок заборгованості за кредитним договором і не оцінив цей документ як доказ у справі щодо розміру заборгованості відповідача за кредитним договором; не встановив, коли настав строк виконання зобов`язання, з урахуванням заочного рішення, не встановив, за який період банком нараховані проценти за користування кредитом, пеня та штраф; не врахував, що відповідачем не надано доказів виконання заочного рішення, які становили зміст його заперечень, не застосував правило частини першої статті 81 ЦПК України щодо покладення на відповідача обов`язку з доведення цієї обставини (відсутність заборгованості чи менший її розмір); не врахував, що, визначаючи розмір заборгованості відповідача, суд зобов`язаний належним чином дослідити подані стороною докази (у цьому випадку - зроблений позивачем розрахунок заборгованості), перевірити їх, оцінити в сукупності та взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами, а в разі незгоди з ними повністю бо частково - зазначити правові аргументи на їх спростування та навести в рішенні свій розрахунок - це процесуальний обов`язок суду». У постанові від 12 грудня 2024 року у справі № 298/825/15-ц Верховний Суд, залишаючи без змін постанову апеляційного суду, виходив з того, що … «апеляційний суд обґрунтовано вважав безпідставним посилання суду першої інстанції, як на підставу для відмови у задоволенні позову банку, на висновок судово-економічної експертизи, оскільки заборгованість визначається умовами кредитного договору та вимогами закону, а не висновком експертизи, який оцінюється на рівні з іншими доказами та не має для суду наперед встановленого значення (стаття 110 ЦПК України)». Також суд касаційної інстанції зазначив, що … «надані банком виписки за рахунками позичальника повинні бути досліджені судами з наданням оцінки у сукупності з іншими зібраними у справі доказами на предмет обставин видачі кредиту та його розміру, а також заборгованість по кредиту, розмір якої відображено у розрахунку позивача, що було здійснено судом апеляційної інстанції. У свою чергу заявники не надали свого розрахунку, чи інших доказів, які б давали суду підстави для встановлення іншого розміру заборгованості, отже, відповідачами не спростований факт наявності та розміру заборгованості. Крім того, відповідно до принципу диспозитивності цивільного процесу збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони, а суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає». Аргументи апредставника відповідача про те, що долучені до матеріалів справи виписки по банківським рахункам є неналежними доказами, суд також відхиляє, оскільки доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір, є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положенням Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Разом із тим відповідно до пункту 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Аналогічна за змістом норма закріплена у пункті 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75. Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що виписки за картковими рахунками (за кредитним договором) можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором. Подібних висновків дійшов Верховний Суд, про що зазначив у постановах від 16 вересня 2020 року у справі № 200/5647/18 (провадження № 61-9618св19), від 28 жовтня 2020 року у справі № 760/7792/14-ц (провадження № 61-16754св19), від 17 грудня 2020 року у справі № 278/2177/15-ц (провадження № 61-22158св19), від 22 квітня 2024 року у справі № 559/1622/19 (провадження № 61-12049св23). Так, наявний в матеріалах справи висновок судово-економічної експертизи не надав відповіді на жодне з поставлених судом питань за клопотанням відповідача за первісним позовом - експертом наведено лише зведені таблиці за наданою випискою по рахунку, зроблену шляхом такої простої математичної дії як складення . За такого , наданий висновок не має жодного доказового значення у даній справі. Також в обгрунтування позовних вимог позивачем надано Виписку по рахунку [PERSON] з кредитною карткою World Debit Mastercard (Рахунок № [NUMBER] ) за період з 12.02.2021 по 28.02.2023 року. Встановлений ліміт кредиту 200000.00 грн. Всього витрат -653920.86 Всього надходжень 383875.00 Поточна сума заборгованості на кінцеву дату виписки 289728.49 UAH Обов`язковий мінімальний платіж 154 568.08 UAH Загальна сума платіжного періоду 285 264.97 UAH Термін сплати до 10.03.2023 Прострочена заборгованість у розмірі 124803.57 грн та несанкціонована заборгованість у розмірі 5378.67 грн. З аналізу вказаної виписки по рахунку позичальника вбачається: за весь період корситування кредитною карткою Банком було списано в загальному розмірі 240 грн за ( плата за корипстування послугою СМС- інформування - з розрахунку 15 грн щомісячно. Останній раз поповнення цього карткового рахунку відбувалося 28.02.2022 року . Також щомісячно списувалися Банком комісія за осблуговування основної картки у розмірі 176 - 183,20- 191,40 - 200 грн, також за друге півріччя 2022 року - по 100 грн за розрахункове касове обслуговування основної картки по 100 грн щомісячно на загальну суму 600 грн, а також кошти в розмірі від 1129 грн до 2000 грн за "сплата комісії за обслуговування основної картки (ТП Розширений +/Розширений ++)" та по 15 грн плати за послугу смс-інформування - всього на загальну суму 35 739,98 грн. Також з виписки по вказаній картці "Операції по картці" за період з 13.02.2021 року по 26.02.2022 року вбачається, що користувачем картки за весь період користування було здійснено розрахункових операцій по користуванню коштів на загальну суму 505 912,86 грн. Також всього за весь період відбулося поповнення кредитного рахунку в загальному розмірі 383 905 грн , з яких 255 650 грн через поповнення рахунку та 17 червня 2021 року 128 225 грн - з призначенням платежу погашення кредитної заборгованості за договором від 12.02.2021 року. Таке встановлено судом простим математичним шляхом - складенням зазначених сум у виписці по рахунку - що не потребує спеціальних експертних знань в галузі економіки та бухгалтерії. Як вбачається також з цієї виписки , всього Банком зазначено витрат 653920.86 грн по картці, але вказана сума складається не тільки з реальних витрат позичальником кредитних грошових коштів, але і нарахованих відсотків в загальному розмірі 112 493, 31 грн та 35 514, 98 грн. комісії - тобто списання в загальній сумі 148 008,29 грн. А простим математичним шляхом легко встановити , що інші близько 505 000 грн - це і є реальні витрати кредитних коштів позичальника. При цьому за весь період користування позичальник вніс 383 905 грн, а отже залишок непогашених кредитних коштів становить 122 007 грн 86 коп. Також з наданої виписки вбачається, що кошти на поповнення кредитного рахунку вносив періодично , але не щомісячно, кредитним коштами користувався лише приблизно рік, умови Оферти містили пільговий період, коли відсотки за користування крединими коштами з кредитної картки не нараховувалися, отже суд погоджується, що нарахування Банком відсотків на прострочену заборгованість у розмірі 17 437,19 грн, які нарахував Банк, є обгрунтованими та підлягають до задоволення. Проте, жодним чином [PERSON] не доведено та необгрунетовано, яким чином у позичальника утворилася заборгованість за двома "видами" тіла кредиту - 145 242,29 грн заборгованості за тілом кредиту та ще 124 803,57 грн заборгованості за простроченим тілом кредиту - що загалом становить 270 045,86 грн. Враховуючи те, що за час користування кредитними коштами Банком нараховувалися відсотки за користування кредитними коштами, які не завжди сплачував вчасно і в повному обсязі позичальник, так які нарахлувалияс банком як збільшення овердрафту - тобто на збільшення тіла кредиту - то суд вважає обгрунтованим наявність кредитної заборгованості за тілом кредиту у розмірі 145 242,29 грн - принаймні цього розміру заборгованості відповідач не спростував, а позивач належним читном не обгрунтувавав наявність одночасно двох видів заборгованості за тілом кредиту. В той же час нарахування та порядок оплати чи списання комісії і послуг за sms-інформування у змісті анкети-заяви та додатку до договору, які підписані та узгоджені позичальницею, відсутні, внаслідок чого оспорюються відповідачкою. За змістом абзацу 2 частини 4 статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» у редакції на час укладення договору) споживач не зобов`язаний сплачувати кредитодавцеві будь-які збори, відсотки комісії або інші вартісні елементи кредиту, що не були зазначені у договорі. Відповідно до частин 1 та 2 статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» (в редакції на час прийняття закону) передбачено, що після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. Тому, згідно з абзацем 3 частини 4 статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції на момент укладення договору до набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування») кредитодавцю заборонялося встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. За такого, умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачала здійснення будь-яких платежів за дії, які не були послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною. У подальшому, 10 червня 2017 року набрав чинності Закон України «Про споживче кредитування», за положеннями якого визначено загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування. І з набранням ним чинності до статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» внесено зміни, за якими зміст цієї статті викладено в іншій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування». Пунктом 5 ч.1 ст.1 Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що кредитна лінія - вид кредиту, надання якого здійснюється повністю або частинами в узгоджені сторонами строки протягом строку кредитування. При цьому може бути передбачено право споживача отримати кредит у межах встановленого кредитного ліміту у разі часткового або повного погашення кредиту протягом строку кредитування, визначеного в договорі про споживчий кредит. Кредитодавець розміщує на своєму офіційному веб-сайті інформацію, необхідну для отримання споживчого кредиту споживачем. Така інформація повинна містити наявні та можливі схеми кредитування у кредитодавця. Споживач перед укладенням договору про споживчий кредит має самостійно ознайомитися з такою інформацією для прийняття усвідомленого рішення - ч.1 ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування». До укладення договору про споживчий кредит кредитодавець надає споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту. Зазначена інформація безоплатно надається кредитодавцем споживачу за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту), встановленою у Додатку 1 до цього Закону, у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг", а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України "Про електронну комерцію") із зазначенням дати надання такої інформації та терміну її актуальності. У такому разі кредитодавець визнається таким, що виконав вимоги щодо надання споживачу інформації до укладення договору про споживчий кредит згідно з частиною третьою цієї статті. Забороняється обмежувати споживача в часі для ознайомлення з інформацією, зазначеною у паспорті споживчого кредиту -ч.2 ст. 9 Закону України «Про кредитування». Статтею 12 Закону України «Про споживче кредлитування» в редакції, що діяла на момент укладення кредитного договру, передбачено умови договору про споживчий кредит. Так, у договорі про споживчий кредит зазначаються: 1) найменування та місцезнаходження кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), прізвище, ім`я, по батькові та місце проживання споживача (позичальника); 2) тип кредиту (кредит, кредитна лінія, кредитування рахунку тощо), мета отримання кредиту; 3) загальний розмір наданого кредиту; 4) порядок та умови надання кредиту; 5) строк, на який надається кредит; 6) необхідність укладення договорів щодо супровідних послуг третіх осіб, пов`язаних з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту (за наявності); 7) види забезпечення наданого кредиту (якщо кредит надається за умови отримання забезпечення); 8) процентна ставка за кредитом, її тип (фіксована чи змінювана), порядок її обчислення, у тому числі порядок зміни, та сплати процентів; 9) орієнтовна реальна річна процентна ставка та орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача на дату укладення договору про споживчий кредит. У разі відсутності у кредитодавця інформації про вартість певної супровідної послуги, що надається споживачу третьою особою під час укладення договору про споживчий кредит, орієнтовна вартість такої послуги визначається відповідно до пункту 7 частини третьої статті 9 цього Закону. Усі припущення, використані для обчислення орієнтовної реальної річної процентної ставки та/або орієнтовної загальної вартості кредиту, повинні бути зазначені; 10) порядок повернення кредиту та сплати процентів за користування споживчим кредитом, включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, у вигляді графіка платежів (у разі кредитування у вигляді кредитування рахунку, кредитної лінії графік платежів може не надаватися); 11) інформація про наслідки прострочення виконання зобов`язань зі сплати платежів, у тому числі розмір неустойки, процентної ставки, інших платежів, які застосовуються чи стягуються при невиконанні зобов`язання за договором про споживчий кредит; 12) порядок та умови відмови від надання та одержання кредиту; 13) порядок дострокового повернення кредиту; 14) відповідальність сторін за порушення умов договору; У договорі про споживчий кредит можуть бути зазначені інші умови, визначені законом та за домовленістю сторін. Нікчемним є той правочин, недійсність якого встановлена законом і для визнання його недійсним не вимагається рішення суду (частина 2 статті 215 ЦК України). Нікчемний правочин, на відміну від оспорюваного, не створює юридичних наслідків, тобто, не «породжує» (змінює чи припиняє) цивільних прав та обов`язків. Якщо недійсність певного правочину встановлена законом, тобто якщо цей правочин нікчемний, позовна вимога про визнання його нікчемним не є належним способом захисту права чи інтересу позивача. За наявності спору щодо правових наслідків недійсного правочину, одна зі сторін якого чи інша заінтересована особа вважає його нікчемним, суд перевіряє відповідні доводи та у мотивувальній частині судового рішення, застосувавши відповідні положення норм матеріального права, підтверджує чи спростовує обставину нікчемності правочину. Суд, якщо виявить нікчемність правочину, має її враховувати за власною ініціативою в силу свого положення, навіть якщо жодна із заінтересованих осіб цього не вимагає (постанова Верховного Суду від 08 лютого 2023 у справі № 359/12165/14-ц). Під вимогами, яким не повинен суперечити правочин, мають розумітися ті правила, що містяться в імперативних приватно-правових нормах (постанова Верховного Суду від 18 травня 2022 року в справі № 613/1436/17). Після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит (частини 1 та 2 статті 11 Закону України «Про споживче кредитування»). Умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними (частина 5 статті 12 Закону України «Про споживче кредитування»). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19 (пунктах 31-34) зазначено, що «10 червня 2017 року набув чинності Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку з чим у Законі України «Про захист прав споживачів» текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування». Положення частин першої, другої, п`ятої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» з набуттям чинності Закону України «Про споживче кредитування» залишилися незмінними, проте, враховуючи ультраактивну форму дії Закону України «Про захист прав споживачів», визначені ним наслідки включення до договору споживчого кредиту умови, якою встановлено плату за надання інформації щодо кредиту, підлягають перевірці на відповідність змісту положень Закону України «Про споживче кредитування». Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту. Відповідно до частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Таким чином, Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту. На виконання вимог, у тому числі, пункту 4 частини першої статті 1 та частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» Правління Національного банку України постановою від 08 червня 2017 року № 49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит(далі - Правила про споживчий кредит). Цією ж постановою визнано такою, що втратила чинність, постанову Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168 «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту». Відповідно до пункту 5 Правил про споживчий кредит банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, -щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил. Згідно з додатком 1 до Правил про споживчий кредит загальні витрати за споживчим кредитом, тобто витрати споживача, уключаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), які сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту. Правила про споживчий кредит розроблені й затверджені на виконання вимог Закону України «Про споживче кредитування» та підтверджують правомірність дій банку щодо встановлення у договорі споживчого кредиту комісії за обслуговування кредитної заборгованості. У кредитних відносинах економічною метою кредитодавця є повернення суми кредиту та одержання процентів за користування кредитом. Кредитодавець заінтересований у своєчасному виконанні позичальником обов`язків за кредитним договором, для чого позичальник має бути поінформований про строки i суми належних платежів. З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» (10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». У постанові Верховного Суду від 31 серпня 2022 року у справі № 202/5330/19 зазначено, що «у кредитному договорі не зазначено перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). При цьому до таких послуг не може бути віднесено щомісячне надання інформації про стан кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з частинами першою та другою статті 11 Закону України «Про споживче кредитування». Банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладення оспорюваного кредитного договору. За таких обставин положення пункту 1.2 та розділу 4 кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». За встановлених обставин та з огляду на те, що погоджені кредитором з позичальником [PERSON] умови підписаного ним договору, не містять положень про нарахування та виплату комісії, а також плату sms-інформування. При цьому в кредитному договорі не зазначено переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються позичальнику, та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту. Ураховуючи, що Банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні оспорюваного кредитного договору, то положення пункту 1 та Додатку 1 до кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісяця сплачувати плату за обслуговування кредиту є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». За такого, здійснені банком нарахування комісії на загальну суму 35 739,98 грн. за увесь період дії договору є безпідставними. Оскільки з наданої виписки не вбачається чи сплачувалися позичальником суми нарахованої комісії, а якщо не сплачувалися - то куди нараховувалася зазначена заборгованість - адже в розрахунку кредитної заборгованості заборгованість за нарахованими комісіями жодним чином не значиться , суд приходить до висновку, що зхаборгованість за комісіями, енправомірно нарахована Банком , була включена в суму заборгованості за тілом кредиту ( шляхом збільшення тіла кредиту). За такого, сума заборгованості за кредитом у розмірі 145 242,29 грн ., яка заявлена банком до стягнення має бути зменшена на суму безпідставно нарахованої заборгованості у розмірі 35 739,98 грн. ( оскільки як на момент укладення договору його положення таких умов не містили та не передбачалися законом, а ще оспорювалися відповідачем під час розгляду справи) - внаслідок чого становитиме 109 502 грн 31 коп. Суд відхиляє посилання представника [PERSON] на те, що банк не мав права нараховувати проценти після 13.02.2022 року, оскільки договором було передбачено строк кредитування в 12 місяців. Як було встановлено, за умовами договору АТ «Альфа-Банк» надало [PERSON] кредит у вигляді кредитної лінії з установленим лімітом 200 000 грн. з наданням платіжної картки Мастер кард строком випуску на 5 років. В паспорті споживчого кредиту встановлено строк кредитування 12 місяців з можливістю пролонгації дії відновлювальної кредитної лінії на новий строк за умовами дотримання клієнтом умов договору. З виписки з рахунку вбачається, що [PERSON] користувався карткою та кредитним лімітом з моменту її випуску та після 13.02.2022 року, що вказує на продовження дії договору та правомірність нарахування банком процентів за користування кредитом. Суд відхиляє посилання представника відповідача на ненадання АТ «Сенс-Банк» належних доказів на підтвердження розміру заборгованості. Окрім розрахунку заборгованості АТ «Сенс-Банк» надало також виписку з рахунку [PERSON] за період з 12 лютого 2021 по 28 лютого 2024 року , яка є первинним бухгалтерським документом та відображає повну інформацію щодо здійснених відповідачем витрат та всіх нарахувань. Суд вважає безпідставними доводи відповідача щодо недотримання банком при укладенні договору вимог про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем умов кредитування. Умови кредитування визначені в Оферті на укладання угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії від 12.02.2021 року, яка була підписана відповідачем. Інформація про загальні умови кредитування з прикладом розрахунку орієнтовної вартості кредиту також була розміщена у Паспорті споживчого кредиту . Відповідач не заперечував, що користувався виданою йому карткою, що вказує на прийняття ним відповідних умов. Враховуючи вищенаведене , оскільки відповідач за первісним позовом належним чином не виконав умови договору, тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість у розмірі 126 939 грн. 50 коп., з яких: 109 502 грн 31 коп. заборгованість по тілу кредиту, 17 437 грн. 19 коп. заборгованість по відсотках. Щодо вимог зустрічного позову. Так, позивач [PERSON] просив визнати недійсними положення розділів IV та V договору/угоди від 12.02.2021 р. про обслуговування кредитної картки та відновлювальної кредитної лінії № 631585391, укладеного між [PERSON] та Акціонерним товариством «Альфа-Банк» в частині щодо обов`язку позичальника щомісяця сплачувати плату за обслуговування кредиту ((розрахунково-касове обслуговування основної картки (щомісячно, від суми заборгованості на кінець РЦ), плати за користування послугою SMS-інформування, сплата комісії за обслуговування основної карти (ТП Розширений / Розширений ++) ). Як вже зазначено вище, вказані умови договору є нікчемними. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі №463/5896/14-ц (провадження № 14-90цс19) зазначено, що «кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства (статті 15, 16 ЦК України). Цивільне право чи інтерес мають бути захищені судом у належний спосіб, який є ефективним. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається (абзац перший частини другої статті 215 ЦК України). Якщо недійсність певного правочину встановлена законом, тобто якщо цей правочин нікчемний, позовна вимога про визнання його нікчемним не є належним способом захисту права чи інтересу позивача. За наявності спору щодо правових наслідків недійсного правочину, одна зі сторін якого чи інша заінтересована особа вважає його нікчемним, суд перевіряє відповідні доводи та у мотивувальній частині судового рішення, застосувавши відповідні положення норм матеріального права, підтверджує чи спростовує обставину нікчемності правочину». Як послідовно виснує Верховний Суд, визнання нікчемного правочину недійсним за вимогою його сторони не є належним способом захисту прав, оскільки не призведе до реального відновлення порушених прав позивача, адже нікчемний правочин є недійсним у силу закону. За наявності спору щодо правових наслідків недійсного правочину, одна зі сторін якого чи інша заінтересована особа вважає його нікчемним, суд перевіряє відповідні доводи та в мотивувальній частині судового рішення, застосувавши відповідні положення норм матеріального права, підтверджує чи спростовує обставину нікчемності правочину.Велика Палата Верховного Суду також погоджується з висновками … щодо того, що якщо недійсність правочину встановлена законом, то визнання недійсним такого правочину судом не вимагається; визнання недійсним нікчемного правочину законом не передбачається, оскільки нікчемним правочин є в силу закону. Отже, такий спосіб захисту, як визнання недійсним нікчемного правочину, не є способом захисту прав та інтересів, установленим законом (пункт 69). Постанова ВП ВС від 4 червня 2019 року, справа №916/3156/17. Неправильно обраний спосіб захисту зумовлює прийняття рішення про відмову в задоволенні позову незалежно від інших встановлених судом обставин (постанови Великої Палати Верховного Суду: від 29 вересня 2020 року у справі № 378/596/16-ц, провадження № 14-545цс19, від 15 вересня 2022 року у справі № 910/12525/20, провадження № 12-61гс21 (пункт 148)). Суд,

Outcome: approved