Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-19 00:00:00

ТОВ "Фінансова компанія "Кредит-Капітал" звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, в сумі 99438 грн. та судових витрат, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що 24.12.2021 між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] було укладено договір № 2731308 на умовах споживчого кредиту, відповідно до ЗУ "Про електронну комерцію". Відповідно до умов договору, відповідачу було надано 20000 грн., строком на 360 днів з нарахуванням плати за користування кредитом у вигляді відсотків у розмірі 1,99 % в день. Узгоджено сторонами і орієнтовну загальну вартість кредиту та реальну річну процентну ставку. Договір підписано відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. На виконання умов договору первісним кредитором перераховано на платіжну картку [PERSON] кошти, в сумі 20000 грн. Однак, відповідач свої зобов`язання за договором не виконав і кредитні кошти не повернув. 10.08.2023 між первісним кредитором ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ "Фінансова компанія "Кредит-Капітал" укладено договір факторингу ККЛУ № 10082023, за умовами якого фактор зобов`язався передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою, настав або виникне в майбутньому до третьої особи боржників, в т.ч. і за кредитом відповідача № 2731308 від 24.12.2021. Станом на дату звернення до суду, заборгованість [PERSON] не сплачена і складає 99438 грн., з яких: 20000 грн. - тіло кредиту та 79438 грн. заборгованість по процентам. Представник позивача в судове засідання не з`явився, проте надав до суду клопотання про розгляд справи відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримують , проти ухвалення заочного рішення не заперечують. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, причини неявки суду невідомі. Відзиву на позов та доказів на спростування доводів позивача до суду не надав. Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату час і місце судового засідання, без поважних причин або без повідомлення причин та якщо відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, заяву позивача, який не заперечував проти заочного розгляду справи і вирішення справи на підставі наявних у справі доказів, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані, ґрунтуються на законі і підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 24.12.2021 між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] було укладено договір № 2731308 на умовах споживчого кредиту, відповідно до ЗУ "Про електронну комерцію". Відповідно до п.1.2 Договору, відповідачу було надано кошти, в сумі 20000 грн., строком на 360 днів з нарахуванням плати за користування кредитом у вигляді відсотків у розмірі 1,99% в день. Узгоджено сторонами і орієнтовну загальну вартість кредиту та реальну річну процентну ставку. Договір підписано відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. На виконання умов договору первісним кредитором перераховано на платіжну картку [PERSON] кошти, в сумі 20000 грн. 10.08.2023 між первісним кредитором ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ "Фінансова компанія "Кредит - Капітал" укладено договір факторингу ККЛУ № 10082023, за умовами якого фактор зобов`язався передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою, настав або виникне в майбутньому до третьої особи боржників, в т.ч. і за кредитом відповідача № 2731308 від 24.12.2021. Станом на дату звернення до суду, заборгованість [PERSON] не сплачена і складає 99438 грн., з яких: 20000 грн. - тіло кредиту та 79438 грн. заборгованість по процентам. У статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»). Положеннями ст.12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно з ч.1ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Абзац 2 ч.2 ст.639 ЦК України передбачає, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Стаття 652 ЦК України дає визначення, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. З урахуванням викладеного, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205,207 ЦК України). Відповідно до ч.1ст.638 ЦК України, договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі. Якщо є електронна форма договору, то і підписувати його потрібно електронним підписом, оскільки відповідно до частини першої статті 12 Закону України "Про електронну комерцію" моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично - у вигляді окремого документа. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Стаття 627 ЦК України визначає, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до п.1 ч.1ст.512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відступлення права вимоги по суті - це договірна передача зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. Частиною першою статті 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно зі ст.514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно позову, заборгованість [PERSON] складає 99438 грн., з яких: 20000 грн. - тіло кредиту та 79438 грн. заборгованість по процентам. У відповідності до статті 1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається. Отже, право вимоги, яке отримав позивач на підставі договору факторингу за договором, укладеним між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] складається, як із вимоги, строк платежу за якою настав, так і з права вимоги, яке виникне в майбутньому та може стосуватися нарахування, як процентів за користування кредитом, так і штрафних санкцій в межах умов електронного договору кредиту та строку кредитування. За таких обставин, суд дійшов висновку, що позов є обґрунтованим, доведеним і підлягає задоволенню у повному обсязі. В силу вимог ст. ст.137, 139, 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені позивачем витрати по сплаті судового збору, в сумі 2422,40 грн. та витрати на правову допомогу, в сумі 8000 грн.

Outcome: approved