Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-13 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги мотивовані тим, що 20 липня 2017 року сторони зареєстрували шлюб. Від шлюбу спільних дітей у них немає. Сімейне життя з відповідачем не склалось. Подальше перебування у шлюбі не можливе, з огляду на відмінність їхніх характерів та поглядів на життя. Шлюбні відносини припинені, з жовтня 2025 подружжя проживає окремо. Тому позивач вважає, що збереження сім`ї стало недоцільним та просив суд шлюб з відповідачем розірвати, оскільки згоди з останньою щодо його розірвання через орган ДРАЦС не досягнуто. Ухвалою Мурованокуриловецького районного суду від 04.12.2025 позовну заяву було прийнято до розгляду судом та відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Ухвалою суду від 16.12.2025 року через повернення до суду поштового повідомлення яке направлялось відповідачеві - без вручення (а.с.14-15), розгляд справи вирішено проводити в спрощеному позовному провадженні із викликом сторін. Перше судове засідання призначено на 14.01.2026 року. В судовому засіданні представник позивача адвокат Кравченко О.В. позовні вимоги свого довірителя підтримала за обставин викладених у позовній заяві. Просила задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явилася, 17.12.2025 через підсистему «Електронний суд» подала суду заяву в якій просила справу розглянути у її відсутності, проти розірвання шлюбу не заперечує (а.с.18-20). Згідно з ч. 1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Дослідивши матеріали справи, вислухавши доводи представника позивача, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони з 20 липня 2017 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.3). Спільних дітей сторони не мають. Фактичні шлюбні відносини між сторонами припинені, спільне господарство не ведеться, сторони проживають окремо. Відповідно до ч. 1 ст. 21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання (ч. 2 ст. 104 СК України). Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З огляду на встановлені обставини справи, зокрема фактичний розпад сім`ї, не підтримання сторонами сімейних відносин та формальний характер існування шлюбу, а також з урахуванням того, що відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, а сторони не виявили бажання на примирення, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечитиме їх інтересам, у зв`язку з чим шлюб підлягає розірванню. Згідно з ч. 2 ст. 114 СК України, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. При зверненні до суду позивач поніс судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1211 грн 20 коп, що підтверджується копією квитанції №2.422727659.1 від 28.11.2025 (а.с.7). Згідно з положеннями статті 141 ЦПК України, судові витрати розподіляються пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Оскільки відповідач визнала позовні вимоги, суд розподіляє судові витрати, відповідно до положень статей 141, 142 ЦПК України, та дійшов до висновку про повернення позивачу з державного бюджету 50% судового збору, що становить 605,60 грн, та про стягнення з відповідача на користь позивача 50% судового збору, що становить 605,60 грн.

Outcome: approved