Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-18 00:00:00

Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Оболонського району міста Києва» (далі - КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Оболонського м. Києва») звернулося до Оболонського районного суду м. Києва з вказаною позовною заявою. В обґрунтування заявлених вимог представник позивача зазначає, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] є власниками квартири за адресою [ADDRESS] , на підставі Свідоцтва про право власності на житло від 05.11.1999, виданого Державним комунальним управлінням житлового господарства Мінського району м. Києва, розпорядження №1733 від 02.11.1999, а також на підставі свідоцтва про право на спадщину від 30.04.2024 в рівних частках по кожній. Відповідно до розпорядження Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації від 31 січня 2015 року № 41 «Про деякі питання комунального майна територіальної громади міста Києва, що віднесено до сфери управління Оболонської районної у місті Києві державної адміністрації» та додатку № 2 до нього житловий будинок [ADDRESS] закріплено на праві господарського відання, без права розпорядження, за КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Оболонського району міста Києва», яке є виконавцем з надання послуги з утримання будинку і споруд та прибудинкових територій вказаного будинку. Позивачем надаються споживачам послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, структура, періодичність та строк надання яких затверджений розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 09.03.2011 № 307 «Про впорядкування надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій в м. Києві». Тарифи на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій для цього будинку встановлені розпорядженнями виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) №442 від 30.04.2015 та № 668 від 06.06.2017. Позивач, який здійснює обслуговування будинку та прибудинкової території, зобов`язання виконує належним чином, житлово-комунальні послуги надаються безперебійно. Натомість відповідачі свої зобов`язання не виконують, не здійснюють платежів за отримані послуги, у зв`язку з чим за період з 01.10.2016 до 28.02.2025 утворилась заборгованість у сумі 18 750,88 грн., яку позивач просить стягнути з відповідачів. Ухвалою суду 01.10.2025 за вказаним позовом відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін. Судом в ухвалі зазначено, що відповідачі протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття спрощеного позовного провадження у справі мають право подати письмовий відзив разом з доказами, що обґрунтовують доводи його заперечень, який повинен відповідати положенням ст. 178 ЦПК України. Проте відповідачами письмовий відзив не подано. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно право власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] належить відповідачам [PERSON] , [PERSON] , на підставі Свідоцтва про право власності на житло від 05.11.1999, виданого Державним комунальним управлінням житлового господарства Мінського району м. Києва, розпорядження №1733 від 02.11.1999, а також на підставі свідоцтва про право на спадщину від 30.04.2024 в рівних частках по кожній (а.с. 10-11). З розпорядження Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації №349 від 08.07.2015 «Про внесення змін до розпорядження Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації» № 41 від 31.01.2015, вбачається, що будинок [ADDRESS] закріплений на праві господарського відання за КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Оболонського району м. Києва», яке надає для вказаного будинку послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій (а.с. 15-17). Згідно з п. 2.1 статуту позивача підприємство створено з метою забезпечення ефективного управління, належного утримання житлового та нежитлового фонду, утримання прибудинкових територій, об`єктів благоустрою, надання послуг у сфері транспорту та отримання прибутку. Розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради від 30.04.2015 № 442 встановлено тариф на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій для будинку за адресою: [ADDRESS] , у розмірі 3,53 грн за 1 кв. м загальної площі квартири. Розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради від 06.06.2017 № 668 встановлено новий тариф на послугу для цього будинку у розмірі 6,48 грн за 1 кв. м загальної площі квартири. З договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, опублікованого в газеті «Хрещатик» від 14.07.2015 № 99(4695), убачається, що послуга надається на умовах договору приєднання для споживачів будинку. Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки, регулюються Законом України "Про житлово-комунальні послуги", ЦК України. Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 1 Законом України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Згідно зі ст. 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: 1) споживачі (індивідуальні та колективні); 2) управитель; 3) виконавці комунальних послуг. Відповідно до ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до житлово-комунальних послуг належать: 1) житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком, яка включає: забезпечення утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, якщо прибудинкова територія, за даними Державного земельного кадастру, знаходиться у власності або користуванні співвласників багатоквартирного будинку відповідно до вимог законодавства, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; інші додаткові послуги, які можуть бути замовлені співвласниками багатоквартирного будинку; 2) комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, управління побутовими відходами. У статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» зазначено, що індивідуальний споживач зобов`язаний: 1) укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом; 5) оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Водночас, управитель багатоквартирного будинку має право: вести претензійно-позовну роботу у разі виникнення заборгованості за надані послуги в порядку і строки, встановлені законом та/або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Таким чином, згідно з зазначеними законодавчими нормами споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Частиною четвертою статті 319 ЦК України встановлено, що власність зобов`язує. Зміст положення частини четвертої статті 319 ЦК України про те, що власність зобов`язує, яке має більш загальний характер, фактично розкривається через закріплений у наступній частині цієї статті принцип, що забороняє власникові використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Відповідно до ч. 1 ст. 322 ЦК України передбачено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Такий правовий висновок викладено Верховним Судом у постанові від 13 березня 2019 року у справі № 521/3743/17-ц (провадження № 61-26462св18). Відповідно до ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання. Згідно з ч. 1 ст. 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Згідно з п. 10 ч. 1, ч. 2 ст. 7 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» співвласники зобов`язані своєчасно сплачувати за спожиті житлово-комунальні послуги. Кожний співвласник несе зобов`язання щодо належного утримання, експлуатації, реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонту технічного перепланування спільного майна багатоквартирного будинку пропорційно його частки співвласника. У постанові Верховного суду від 18.05.2020 у справі №176/456/17 та у постанові Верховного Суду України від 20.04.2016 у справі №6-2951цс15 зазначено правовий висновок про те, що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. З матеріалів справи вбачається, що позивач свої зобов`язання виконує належним чином, здійснює надання житлово-комунальних послуг. З розрахунку, наданого позивачем, вбачається, що заборгованість відповідачів за послуги з утримання будинку і споруд та прибудинкових територій за період з 01.10.2016 по 28.02.2025 складає 18 750,88 грн. Матеріали справи не містять, та відповідачами не надано у спростування зазначеного, будь-яких доказів, які б могли спростувати наведені у позовній заяві доводи позивача. Суд вважає доведеним те, що свої зобов`язання відповідачі виконують неналежно, внаслідок чого виникла заборгованість за послугу з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій у розмірі 18 750,88 грн. Дослідивши обставини справи, оцінивши зібрані докази у сукупності, суд вважає, що позов слід задовольнити, стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача заборгованість за послугу з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій у розмірі 18 750,88 грн. Крім того, за подання позовної заяви позивач сплатив судовий збір в розмірі 3028 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За таких обставин, суд дійшов висновку про стягнення з відповідачів, у рівних частинах, на користь позивача судових витрат в розмірі 3028,00 грн. тобто по 1 514,00 грн. з кожного. На підставі викладеного та

Outcome: approved