Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-18 00:00:00

13 грудня 2024 року [PERSON] , звернувся до суду із заявою про визнання [PERSON] , [INFO] , недієздатною та призначення опікуна. В обгрунтування заявлених вимог покликається на те, що [PERSON] , [INFO] приходиться заявнику дідом по лінії матері, вони разом проживають за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] хворіє на психічне захворювання, потребує постійного стороннього нагляду і допомоги. Внаслідок хронічного психічного розладу дідусь не здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, у зв?язку з чим може бути визнаним недієздатним, інших родичів, які б могли опікуватися батьком, окрім заявника немає. Фактично внаслідок даного психічного захворювання, [PERSON] є недієздатним. Станом на сьогодні здоров?я в [PERSON] не покращується, а навпаки постійно погіршується із кожним днем. Тривале лікування не завжди дає навіть підтримуючий ефект, загострення хвороби носять періодичний характер. Захворювання [PERSON] призвело до того, що він не може самостійно приготувати собі їжу, відповідно одягнутися, оскільки не завжди розуміє значення своїх дій. Крім цього, він потребує постійного прийняття ліків (уколів) за чим необхідний постійний контроль та допомога. Заявник вважає, що захворювання батька може впливати на здатність розуміння своїх вчинків, а тому просить суд визнати [PERSON] недієздатною та призначити йому опікуна. Ухвалою суду від 17.12.2024 відкрито провадження та призначено справу до судового розгляду. Ухвалою Яворівського районного суду Львівської області від 28.01.2025 у даній справі призначена судово-психіатричну експертизу. 07.10.2025 року ухвалою Яворівського районного суду Львівської області відновлено провадження у справі. Заявник в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, у якій заявлені вимоги підтримує в повному обсязі та просить розгляд справи проводити у їх відсутності. Представник заінтересованої особи представник виконавчого комітету Новояворівської міської ради Львівської області, як орган опіки та піклуванняв судове засідання не з`явився, подав до суду подання про доцільність призначення опікуном [PERSON] над [PERSON] підтримує. З урахуванням психічного стану [PERSON] , суд визнав недоцільною його явку в судове засідання, його представник адвокат Галько Р.В. подав заяву про проведення судового засідання за їх відсутності. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Частинами 4, 5 ст.268 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення судом судового рішення в даній справі, призначеній до розгляду на 12.01.2026, є дата складення повного судового рішення 19.01.2026. Дослідивши фактичні обставини справи, суд прийшов до висновку, що заява [PERSON] підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 11.11.1997 року, вбачається, що [PERSON] , народився [INFO] в с.Підлуби Яворівського району Львівської області. В графі «батько» значиться [PERSON] , в графі «мати» значиться [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 01.08.1992, [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 01 серпня 1992 року. Актовий запис №3. Прізвище дружини після укладення шлюбу « [PERSON] ». Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , вбачається, що [PERSON] , народилася [INFO] в с.Підлуби Яворівського району Львівської області. В графі «батько» значиться [PERSON] , в графі «мати» значиться [PERSON] івна. З приведеного вбачається, що заявник [PERSON] , приходиться онуком [PERSON] . Згідно актів обстеження від 25.11.2024 та №192 від 02.12.2024, встановлено, що в будинку за адресою: [ADDRESS] проживають разом [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] та фактично здійснює догляд за останнім. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , є особою старечого віку та особою. Згідно з медичними документами від 21.10.2024 року, останньому встановлений діагноз стареча деменція. Відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи №1570 від 29 вересня 2025 року [PERSON] , [INFO] страждає хронічним стійким психічним розладом деменцією змішаного судинно геніального типу, за своїм психічним станом не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Системний аналіз законодавства України дає підстави стверджувати, що недієздатні особи є особливою категорією людей (фізичних осіб), які внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу тимчасово або постійно не можуть самостійно на власний розсуд реалізовувати майнові та особисті немайнові права, виконувати обов`язки й нести юридичну відповідальність за свої діяння. Недієздатним особам мають надаватися правові можливості для задоволення індивідуальних потреб, реалізації та захисту їх прав і свобод. Хоча за станом здоров`я недієздатні особи не спроможні особисто реалізовувати окремі конституційні права і свободи, у тому числі право на свободу та особисту недоторканність, вони не можуть бути повністю позбавлені цих прав і свобод, тому держава зобов`язана створити ефективні законодавчі механізми та гарантії для їх максимальної реалізації (рішення Конституційного суду України від 1 червня 2016 року № 2-рп/2016, справа № 1-1/2016). Європейський суд з прав людини визначив вимоги, яких необхідно дотримуватися під час розгляду такої категорії справ, вказавши, що сама сутність того, в чому слід переконати компетентні державні органи - наявність психічного розладу, що вимагає об`єктивної медичної експертизи (пункт 39 рішення у справі "Вінтерверп проти Нідерландів" від 24 жовтня 1979 року). Також, Європейський суд з прав людини вказав, що ця процедура повинна мати судовий характер (пункт 40 рішення у справі "Горшков проти України" від 8 листопада 2005 року). Згідно частини першої статті 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. За результатами дослідження фактичних обставин справи, судом встановлено, що [PERSON] , за своїм психічним станом не здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, а тому заява щодо визнання його недієздатним є обгрунтованою, та такою, що підлягає задоволенню. Відповідно до частини першої статті 41 ЦК України над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка. Опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки (стаття 55 ЦК України). Частина перша статті 60 ЦК України визначає, що суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Диспозиція частини 1 статті 300 ЦПК України регламентує, що суд, ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи (у тому числі обмеження або позбавлення права неповнолітньої особи самостійно розпоряджатися своїми доходами) чи визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна. Як вбачається із матеріалів справи, [PERSON] доглядає діда [PERSON] . У відповідності до подання виконавчого комітету Новояворівської міської ради Львівської області №2267 від 16.06.2025 року, як органом опіки та піклування, розглянуто заяву [PERSON] , який виявив бажання виконувати обов`язки опікуна для діда [PERSON] , оскільки останній потребує постійної сторонньої допомоги та нагляду. [PERSON] проживає разом [PERSON] , інших родичів, які б виявили бажання здійснювати догляд за [PERSON] немає. Відтак, на виконання ч.1 ст.60 ЦК України, ч.1 ст.241 ЦПК України Новояворівська міська рада Львівської області, як орган опіки та піклування вважає за можливе призначити [PERSON] опікуном над дідом [PERSON] . При цьому, з матеріалів справи встановлено, що [PERSON] має повну цивільну дієздатність, його поведінка та інтереси не суперечать інтересам [PERSON] , тобто відсутні перешкоди, передбачені диспозицією статті 64 ЦК України для призначення його опікуном. Згідно ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення заяви [PERSON] про визнання [PERSON] недієздатною особою із призначенням опікуна, так як останній в силу наявного у нього психічного захворювання не може в повній мірі керувати своїми діями та усвідомлювати їх значення, про що свідчить медична експертиза. Відповідно до положень статті 300 ЦПК України, строк дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною визначається судом, але не може перевищувати двох років. Клопотання про продовження строку дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною має право подати опікун, представник органу опіки та піклування не пізніше ніж за п`ятнадцять днів до закінчення строку, визначеного частиною шостою цієї статті. Згідно положень статті 299 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з провадженням справи про визнання фізичної особи недієздатною або обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, відносяться на рахунок держави. Відповідно до частини 1 статті 40 ЦК України фізична особа визнається недієздатною з моменту набрання законної сили рішенням суду про це. На підставі викладеного та на підставі статтей 39, 40, 41 ЦК України,

Outcome: approved