Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-14 00:00:00

У провадженні Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області перебувала на розгляді цивільна справа за позовом [PERSON] до фізичної особи підприємця [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: [PERSON] , про відшкодування моральної шкоди. 25 листопада 2025 року по справі постановлено рішення, відповідно до якого позов [PERSON] до фізичної особи підприємця [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: [PERSON] , про відшкодування моральної шкоди задовольнити частково; стягнуто з фізичної особи підприємця [PERSON] на користь [PERSON] моральну шкоду у розмірі 10 000 грн.; стягнуто з фізичної особи підприємця [PERSON] на користь [PERSON] судовий збір у розмірі 189,25 грн. Представник позивача [PERSON] адвокат Семенова О.В. звернувся до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення по справі, відповідно до якої зазначив, що позивачем були понесені судові витрати, а саме: витрати на правничу допомогу в розмірі 8000 грн. На підтвердження понесених витрат заявником подано копію договору про надання правничої допомоги від 03.12.2024 року; копію додаткової угоди до договору про надання правничої допомоги від 03.12.2024 року; акт виконаних робіт від 03.12.2024 року; акт виконаних робіт від 29.10.2025 року; копію ордеру; копію свідоцтва серії КР №000612 від 06.05.2022 року. Просить стягнути з відповідача на користь позивача понесені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 8000 грн. Відповідно до ч.4 ст.270 ЦПК України у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Сторони в судове засідання не з`явилися, про час, дату та місце розгляду справи повідомлені належним чином, проте їх неявка не перешкоджає розгляду справи Згідно ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема стосовно певної позовної вимоги, приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення. Так, судом встановлено, що рішенням Олександрійського міськрайонного суду 25 листопада 2024 року по справі за позовом [PERSON] до фізичної особи підприємця [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: [PERSON] , про відшкодування моральної шкоди, постановлено рішення, відповідно до якого позов задоволено частково; стягнуто з фізичної особи підприємця [PERSON] на користь [PERSON] моральну шкоду у розмірі 10 000 грн.; стягнуто з фізичної особи підприємця [PERSON] на користь [PERSON] судовий збір у розмірі 189,25 грн. Згідно ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Представником позивача, відповідно до заяви про розгляд справи за його відсутності та відсутності позивача від 25.11.2025 року також зазначено, що розрахунок витрат на правничу допомогу буде подано до суду протягом 5 днів після ухвалення рішення. Окрім цього, на виконання вимог ч.8 ст.141 ЦПК України позивачем подано заяву про ухвалення додаткового рішення та надано докази понесення витрат на правничу допомогу. У судовому засіданні, яке відбулося 29.10.2025 року, окрім задоволення позовних вимог, представник позивача просила також стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу в розмірі 8000 грн. Представник відповідача у судовому засідання заперечував проти їх задоволення, зазначив, що витрати є завищеними, а справа невеликої складності. Дослідивши повно і всебічно матеріали справи, суд вважає за необхідне постановити додаткове рішення виходячи з наступного. Відповідно до ст. 133 ЦПК України - судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Право на професійну правничу допомогу гарантовано статтею 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішеннях від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000 від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009. Так, у рішенні Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо. Статтею 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Так, на підтвердження понесених витрат позивачем надано копію договору про надання правничої допомоги від 03.12.2024 року; копію додаткової угоди до договору про надання правничої допомоги від 03.12.2024 року; акт виконаних робіт від 03.12.2024 року; акт виконаних робіт від 29.10.2025 року; копію ордеру; копію свідоцтва серії КР №000612 від 06.05.2022 року. Велика Палата Верховного Суду вже вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц). Щодо заперечень представника відповідача щодо необґрунтованості розміру витрат на правничу допомого суд зазначає наступне. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Тобто суд не може на власний розсуд зменшувати розмір витрат на оплату правничої допомоги, який підлягає відшкодуванню. Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у додатковій постанові у справі №755/9215/15-ц (провадження 14-382цс19) від 19.02.2020 р.: «Саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній зі сторін без відповідних дій з боку такої сторони». Таким чином, суд зазначив, що у питанні визначення розподілу судових витрат судді мають виступати виключно як арбітри та надавати оцінку доказам та доводам, що наводяться сторонами. Вирішення питання про розподіл судових витрат судом на власний розсуд може бути підставою для оскарження такого рішення. Представник відповідача, заперечуючи проти заявлених вимог про стягнення витрат на правничу допомогу зазначив у судовому засіданні, що витрати в сумі 8000 грн. є неспівмірними із складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг, затраченим часом, адже зазначена справа не є складною. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, представник відповідача не надав жодного доказу на підтвердження фактів, викладених у заперечені проти вимог позивача щодо відшкодування витрат на правничу допомогу. На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку про необхідність ухвалення додаткового рішення та задоволенню вимог в розмірі 8000 грн.

Outcome: approved