Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-11 00:00:00

[PERSON] від імені та в інтересах якого діє представник [PERSON] , звернувся до Новопразької селищної ради Олександрійського району Кіровоградської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, а саме просить визначити йому додатковий строк для прийняття спадщини від [PERSON] , яка померла, [INFO] в два місяці, пропущений з поважних причин. Позивач мотивує свої вимоги тим, що [INFO] померла [PERSON] , після її смерті відкрилася спадщина на належне їй майно та майнові права, в тому числі: земельну ділянку, площею 4,24 га, кадастровий номер 3520355400:03:00:161, що розташована на території Новопразької селищної ради Олександрійського району Кіровоградської області. Відповідно складеного [PERSON] за життя заповіту від 05.08.2015 року та посвідченого головою Новопразької селищної ради Олександрійського району Кіровоградської області Горбенко О.Г. саме позивач є єдиним спадкоємцем вказаної земельної ділянки. Інших спадкоємців, які б заявляли свої вимоги відносно спадкового майна, не має. Позивачеві відомо, що в нотаріальній конторі Спадкова справа не заводилася, спадщина відповідно ніким іншим не прийнята. В даний час, у позивача виникла необхідність в оформленні цієї спадщини, в чому йому було відмовлено завідуючою Олександрійської районної державної нотаріальної контори по причині пропуску строку для прийняття спадщини, про що свідчить лист відмова за №811/02-31 від 07.10.2025 р. Від спадщини він не відмовлявся, однак має, на його погляд, об`єктивну причину, яка перешкодила йому звернутися до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини у шестимісячний строк після смерті [PERSON] . У жовтні 2024 року позивач дізнався про те, що [PERSON] померла. Раніше дізнатися про її смерть не міг, оскільки в Україні вже тривала війна, а [PERSON] знаходилася поза межами України. Після того, як дізнався про смерть, позивач не міг звернутися до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, оскільки документального підтвердження факту смерті на руках не мав. Видача повторного свідоцтва про смерть ускладнювалася тим, що актовий запис про смерть було складено в Казахстані, куди [PERSON] тимчосово виїздила до своєї рідні. 24 квітня 2025 року через відділу ДРАЦСу вдалося витребувати повторне свідоцтво про смерть з Казахстану, і лише 24 липня 2025 року позивач отримав переклад, засвідчений приватним нотаріусом Кропивницького міського нотаріального округу Кіровоградської області, виданого повторно свідоцтва. Таким чином, оскільки обставини отримання позивачем повторного свідоцтва про смерть не залежали від нього та його волі, строк для прийняття спадщини він пропустив з поважних обставин. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України). Отже, право на спадщину виникає з моменту її відкриття і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Позивач не є кровним родичем [PERSON] , не проживав із спадкодавцем, у зв`язку з війною не міг тримати з нею контакт, а тому не знав і не міг знати про її смерть у Казахстані. Просить задовольнити позовні вимоги. В судове засідання позивач та його представник не з`явилися, від представника позивача надійшла заява, в якій вона позовні вимоги підтримала та просила проводити розгляд справи без її участі та участі позивача. Представник Новопразької селищної ради в судове засідання не з`явився, про причини неявки, суд не повідомив. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з такого. Встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть № [NUMBER] , виданого 24 квітня 2025 Відділом міста Екібастуз з РАГС філії НАО "ГК "Уряд для громадян" по Павлодарській області, про , що у книзі реєстрації актів про смерть 16.09.2022 року здійснено запис №20-672-22-0000994. Відповідно до довідки Виконавчого комітету Новопразької селищної ради Олександрійського району Кіровоградської області №951 від 06.10.2025, 14 вересня 2022 року [PERSON] , [INFO] , до дня своєї смерті була зареєстрована за адресою : [ADDRESS] . На момент смерті за вищевказаною адресою разом з нею ніхто не проживав та не був зареєстрований. Заповіт від померлої [PERSON] посвідчувався виконавчим комітетом Новопразької селищної ради Олександрійського району Кіровоградської області 05 серпня 2015 року, зареєстрований в реєстрі за №148. Відповідно до заповіту, складеного 05 серпня 2020 року, [PERSON] , [INFO] , ідентифікаційний номер [NUMBER] , (паспорт [NUMBER] , виданий 06.06.1997 Олександрійським РВ УМВС України в Кіровоградській області), уродженка: місто Дніпродзержинськ Дніпропетровської області, зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , діючи вільно, цілеспрямовано, свідомо і добровільно, розумно та на власний розсуд, без будь якого примусу, як фізичного так і психічного, перебуваючи при здоровому розумі та ясній пам`яті, усвідомлюючи значення своїх дій керуючи ними, на випадок моєї смерті зробила таке розпорядження: - належну їй земельну ділянку площею 4,24 га, що розташована на території Новопразької селищної ради Олександрійського району Кіровоградської області, кадастровий номер 3520355400:02:004:0161 згідно Державного акту на право приватної власності на землю Серія КР № 3520355400:03:00:161, виданого 11 лютого 2000 року, зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю № 1476 та на підставі Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний номер витягу: 41655533, заповіла [PERSON] , [INFO] . Заповіт зареєстровано в реєстрі за №148. Відповідно до державного акта на право приватної власності на землю виданого на ім`я [PERSON] , на підставі рішення сесії Новопразької селищної ради від 19.09.1999 року №139, їй передалось у приватну власність земельна ділянка площею 4,24 гектарів в межах згідно з планом. Земельна ділянка розташована на території Новопразької селищної ради, ділянка № [NUMBER] , землю передано для ведення товарного сільсько-господарського виробництва. Акт зареєстрований в Книзі записів державних актів на парво власності на землю за №1476. Згідно з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №41655533 від 03.08.2015, [PERSON] являється власником земельної ділянки за кадастровим номером 3520355400:02:004:0161. Відповідно до листа Другої олександрійської державної нотаріальної контори Кіровоградської області №811/02-31 від 07.04.2025, завідувачем Ліб В.В. було відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] по причині пропуску 6-ти місячного строку для прийняття спадщини. За інформацією, наданою Другою олександрійською державною нотаріальною конторою на виконання ухвали суду від 09.10.2025, згідно алфавітних книг спадкових справ, спадкова справа після померлої [INFO] [PERSON] в нотаріальній конторі відсутня. Відповідно до статей 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За правилами статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно із ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст.1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Якщо строк, що залишився, менший як три місяці, він подовжується до трьох місяців. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. За загальним правилом, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. При вирішенні справ про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини слід також враховувати, що додатковий строк визначається у разі, якщо суд визнає причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними. У зазначеній категорії справ є обов`язковим обґрунтування в мотивувальній частині судового рішення поважності причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які пов`язані, зокрема, з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Позов про визначення додаткового строку на прийняття спадщини підлягає задоволенню у разі пропуску такого строку та доведення поважності причин пропуску строку. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. У постанові Верховного Суду України від 23 серпня 2017 року у справі №6-1320цс17 зроблено висновок, що «право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними». У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 02 лютого 2022 року в справі №756/957/18 (провадження №61-5590св21) вказано, що: «поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є ті, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Отже, строки на подання заяви про прийняття спадщини не визнаються преклюзивними, можуть бути поновлені з дотриманням правил частини третьої 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини і можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Водночас, цивільне законодавство не встановлює конкретний перелік поважних причин пропуску строку на подачу заяви про прийняття спадщини та такі причини оцінюються судом на власний розсуд, в кожному конкретному випадку та з урахуванням усіх обставин справи. Головною ознакою поважних причин є те, що вони унеможливлюють своєчасне звернення із заявою про прийняття спадщини. Судом, як вказано вище, встановлено, що до звернення позивачем спадкова справа після померлої не заводилась, що свідчить про те, що інші спадкоємці, які б претендували на спадщину, відсутні. Відповідно до ст.ст. 1222, 1223 ЦК України позивач є спадкоємцем за заповітом. Інші спадкоємці до нотаріуса не зверталися, заяви про прийняття спадщини, крім позивача, іншими особами подані не були. Позивач має право на спадщину після смерті [PERSON] як спадкоємець за заповітом. Інші спадкоємці відсутні, територіальна громада не заперечує права позивача на прийняття спадщини після смерті [PERSON] . Суд приймає до уваги, що позивач пропустив строк для прийняття спадщини у зв`язку з тим, що йому не було відомо про смерть [PERSON] , оскільки остання померла за межами території України, оскільки в Україні вже тривала війна [PERSON] вимушена була виїхати до рідні, і спадкодавець не приходиться кровним родичем позивачу, крім того, видача повторного свідоцтва про смерть ускладнювалася тим, що актовий запис про смерть було складено в Казахстані і лише 24 квітня 2025 року через відділу ДРАЦСу позивачем було витребувати повторне свідоцтво про смерть з Казахстану, а 24 липня 2025 року позивач отримав переклад, що стало причиною пропущення строку для подачі ним заяви про прийняття спадщини. При цьому, факт пропуску строку для прийняття спадщини не є підставою для усунення від спадкування. З урахуванням викладеного, виходячи з аналізу встановлених судом обставин справи та норм права, що регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що позивач навів причини, які пов`язані з об`єктивними, істотними труднощами для нього щодо подачі заяви про прийняття спадщини, а тому наявні підстави для встановлення йому додаткового строку для прийняття спадщини після смерті [PERSON] і слід визначити строк, у межах передбаченого законом загального терміну шести місяців, і таким достатнім строком є два місяця, перебіг якого рахується після набрання рішенням законної сили. Крім того, суд звертає увагу на те, що визначаючи спадкоємцеві додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, суд не вирішує питання про визнання за ним права на спадщину. Спадкоємець після визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини має право прийняти спадщину в порядку, установленому статтею 1269 ЦК України.

Outcome: approved