Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-11 00:00:00

ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» звернулося до Кам`янського районного суду Черкаської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором про надання коштів у кредит № 8912491 від 21 травня 2025 року в розмірі 20 185,00 грн, через неналежне виконання відповідачем умов укладеного договору. Позовні вимоги мотивовані тим, що 21 травня 2025 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] укладено договір кредитної лінії (Надійний) № 8912491, відповідно до умов якого відповідач отримав кошти в сумі 5 000,00 грн строком на 360 днів з 21 травня 2025 року по 15 травня 2026 року із процентною ставкою у розмірі 0,95%, які нараховуються щоденно на залишок заборгованості за тілом кредиту, комісія за надання кредиту складає 17,25% від суми наданого кредиту, що у грошовому виразі складає 862,50 грн, у разі порушення позичальником строків повернення кредиту нараховується неустойка в розмірі 250,00 грн за кожен день понадстрокового користування. 16 жовтня 2025 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» укладено договір факторингу № 16/10/25, у відповідності до умов якого ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» набуло права грошової вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру прав вимоги № 16/10/25-01 від 16 жовтня 2025 до договору факторингу № 16/10/25 від 16 жовтня 2025 року ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» набуло права грошової вимоги до відповідача на суму 20 185,00 грн, з яких 5 000,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 4 322,50 грн сума заборгованості за процентами; 862,50 грн сума заборгованості за комісією; 10 000,00 грн сума заборгованості за пенею/неустойкою; 0,00 грн сума заборгованості за процентами, нарахованими за понадстрокове користування. Оскільки відповідач не виконує умови договору, позивач просив суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі та стягнути з відповідача суму заборгованості і судові витрати. 05 листопада 2025 року ухвалою Кам`янського районного суду Черкаської області прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи. Реалізуючи право на подання відзиву, в порядку ст. 178 ЦПК України, 23 грудня 2025 року відповідач [PERSON] надіслав до суду відзив, у якому зазначив, що з метою врегулювання у позасудовому порядку він звернувся до ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ», де йому було запропоновано сплатити 14 672,00 грн (10 000,00 грн + 50 % витрат на правову допомогу + 2 422,40 грн), однак він не має постійної роботи і тому не мав змоги сплатити таку суму, тому вважає незаконною та необґрунтованою вимогу про стягнення заборгованості у заявленому позивачем розмірі. Зазначив, що в період військового стану на кредитні кошти не нараховується пеня та штрафні санкції. Просить відмовити ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» у позові про стягнення заборгованосиі за кредитним договором у розмірі 20 185,00 грн та прийняти рішення про стягнення з нього на корить позивача 5 000,00 грн. Щодо правничої допомоги в сумі 4 500,00 грн вказав, що вона практично дорівнює сумі боргу, є абсолютно необґрунтованою та незаконною. Представник позивача Ткаченко Ю.О. 30 грудня 2025 року на підставі п. 2 ч. 2 ст. 49 ЦПК України подала до суду заяву про зменшення позовних вимог з 20 185,00 грн до 10 185,00 грн. Просить стягнути з відповідача суму заборгованості за основною сумою боргу 5 000,00 грн, суму заборгованості за процентами 4 322,50 грн, суму заборгованості за комісією 862,50 грн та судові витрати по справі, які складаються із судового збору в сумі 2 422,40 грн та понесених витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 4 500,00 грн. Представник позивача в судове засідання не з`явився, у пред`явленому позові директор ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» Гедзь О.В. позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила розгляд справи проводити без участі представника позивача, не заперечувала проти ухвалення судом заочного рішення. Водночас представник позивача адвокат Ткаченко Ю.О. у надісланій до суду заяві від 28 листопада 2025 року також просила розглянути справу за відсутності представника товариства. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. У зв`язку з тим, що в судове засідання учасники справи не з`явились, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов до таких висновків. 21 травня 2025 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] було укладено договір кредитної лінії (Надійний) № 8912491, згідно з яким відповідач отримав кредитні кошти у розмірі 5 000,00 грн строком на 360 днів з 21 травня 2025 року по 15 травня 2026 року із процентною ставкою у розмірі 0,95%, які нараховуються щоденно на залишок заборгованості за тілом кредиту, комісія за надання кредиту складає 17,25% від суми наданого кредиту, що у грошовому виразі складає 862,50 грн, у разі порушення позичальником строків повернення кредиту нараховується неустойка в розмірі 250,00 грн за кожен день понадстрокового користування (а.с. 8 (на звороті) - 15). Із довідки про ідентифікацію, яка підготовлена ТОВ «1 Безпечне агентство безпечних кредитів», вбачається, що цим документом підтверджується, що [PERSON] ідентифікований цим товариством шляхом акцептування договору позичальником у спосіб підписання аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора 522111, що мало місце 21 травня 2025 року о 07 год 06 хв 12 сек (а.с. 15 (на звороті)). Водночас із довідки ТОВ «1 Безпечне агентство безпечних кредитів» вбачається, що право вимоги відступлено, в тому числі до [PERSON] , РНОКПП: [NUMBER] , номер платежу d1cf1396-9723-4е87-92bb-c0ecc632c499 (а.с. 16). Водночас з довідки ТОВ «Фінансова компанія «Фінекспрес» № КД-000061997 від 14 жовтня 2025 року вбачається, що цим товариством, відповідно до умов договору про переказ коштів № 23-01-18/5 від 23 січня 2018 року, що укладений з ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», підтверджено прийняття до виконання та завершення наступної платіжної операції: дата 21 травня 2025 року; номер платежу d1cf1396-9723-4е87-92bb-c0ecc632c499; сума - 5000,00 грн; отримувач [PERSON] на карту № [NUMBER] (а.с. 16 (на звороті)). Згідно з платіжною інструкцією № d1cf1396-9723-4е87-92bb-c0ecc632c499, яка безпосередньо досліджена судом, встановлено, що ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» як відправник через ТОВ «Фінансова компанія «Фінекспрес», здійснило 21 травня 2025 року перерахунок коштів в сумі 5 000,00 грн на картковий рахунок за № [NUMBER] (VISA) (а.с. 17). 16 жовтня 2025 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» укладено договір факторингу № 16/10/2025, у відповідності до умов якого ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» набуло права грошової вимоги до боржників (а.с. 18-21, 23 (на звороті)). Як вбачається з витягу з Реєстру прав вимог № 16/10/25-01 від 16 жовтня 2025 року до договору факторингу № 16/10/2025 від 16 жовтня 2025 року, ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» набуло права грошової вимоги до відповідача [PERSON] на суму 20 185,00 грн, з яких 5 000,00 грн сума заборгованості за тілом кредиту; 4 322,50 грн сума заборгованості за процентами; 862,50 грн сума заборгованості за комісією; 10 000,00 грн сума заборгованості за пенею/неустойкою; 0,00 грн сума заборгованості за процентами, нарахованими за понадстрокове користування (а.с. 22). Відповідно до платіжної інструкції кредитового переказу коштів № 579939279.1 від 20 жовтня 2025 року ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» перерахувало на рахунок ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» кошти в сумі 5 821 023,72 грн за договором факторингу № 16/10/2025 від 16 жовтня 2025 року згідно з Реєстром прав вимоги № 16/10/2025-01 від 16 жовтня 2025 року без ПДВ (а.с. 23). Згідно з розрахунком суми заборгованості за період з 15 жовтня 2025 року по 24 жовтня 2025 рок заборгованість за договором № 8912491 від 21 травня 2025 року [PERSON] не погашена та складає 20 185,00 грн, з яких 5 000,00 грн сума заборгованості за тілом кредиту; 4 322,50 грн сума заборгованості за процентами; 862,50 грн - сума заборгованості за комісією; 10 000,00 грн сума заборгованості за пенею/неустойкою; 0,00 грн - сума заборгованості за процентами, нарахованими за понадстрокове користування (а.с. 31). За наданою АТ КБ «АкцетБанк» інформацією від 13 листопада 2025 року за № 20.1.0.0.0/7-250618/35489-БТ, яка отримана за ухвалою Кам`янського районного суду Черкаської області від 05 листопада 2025 року, на ім`я [PERSON] в банку емітовано картку № [NUMBER] (а.с. 47). Таким чином, дані спірні правовідносини виникли з кредитного договору й договору факторингу, відтак позивач доводить, що має місце неналежне виконання позичальником взятих на себе зобов`язань. В силу ч. 1 ст. 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Договір був укладений в електронному вигляді, відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». Цей правочин відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі, укладення цього договору у запропонованій формі відповідало внутрішній волі відповідача. Аналогічні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 28 квітня 2021 року в справі № 234/7160/20, від 01 листопада 2021 року в справі № 234/8084/20. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно з ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Згідно з ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Таким чином, Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право кредитодавця встановлювати у кредитному договорі комісію за надання кредиту. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Як передбачено ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст. 611 ЦК України). Відповідно до ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Водночас у відповідності до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. За п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ч. 1 ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, право вимоги за кредитним договором, укладеним між первісним кредитором ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] , перейшло до ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ». Відповідач взятих на себе зобов`язань по поверненню грошових коштів не виконав в строки, передбачені договором, чим порушив вимоги кредитного договору. У відповідності до п. 2 ч. 2 ст. 49 ЦПК України позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Користуючись правом на зменшення розміру позовних вимог, від ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» в особі представника Ткаченко Ю.О. 30 грудня 2025 року подано до суду заяву про зменшення позовних вимог з 20 185,00 грн до 10 185,00 грн, тобто до основної суми боргу, процентів та комісії відповідно до умов кредитного договору. Суд, з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог, оцінюючи усі докази, що є у справі, в їх сукупності, вважає необхідним позов задовольнити і стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» кредитну заборгованість в сумі 10 185,00 грн, з яких 5 000,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 4 322,50 грн сума заборгованості за процентами; 862,50 грн сума заборгованості за комісією. Щодо стягнення витрат за надання професійної правничої допомоги в розмірі 4 500,00 грн, суд зазначає. За правилами ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 137 ЦПК України). Згідно з ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. На підтвердження адвокатських повноважень та понесених позивачем витрат на правничу допомогу позивачем надано договір № 25-08/25/ФП про надання правничої допомоги від 25 серпня 2025 року з додатками: витяг з акту № 5ФП приймання-передачі наданої правничої допомоги за договором про надання правничої допомоги № 25-08/25/ФП від 25 серпня 2025 року, акт приймання-передачі справ на надання правничої допомоги; свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії ПТ № 2099 від 03 квітня 2018 року, ордер про надання правничої допомоги від 03 вересня 2025 року; платіжну інструкцію кредитового переказу коштів № 579939288.1 від 27 жовтня 2025 року, згідно з якою ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» перерахувало кошти адвокату Ткаченко Ю.О. в сумі 135 000,00 грн згідно акту № 5ФП приймання наданої правничої допомоги від 21 жовтня 2025 року за договором про надання правничої допомоги № 25/08/25/ФП від 25 серпня 2025 року (а.с. 24-30). У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у ч. 4 ст. 137 ЦПК України. У постанові від 19 лютого 2020 року в справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що за результатами аналізу ч. 3 ст.141 ЦПК України можна виділити такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. У додатковій постанові Верховного Суду від 08 вересня 2021 року у справі № 206/6537/19 (провадження № 61-5486св21) зазначено, що, попри волю сторін договору визначати розмір гонорару адвоката, суд не позбавлений права оцінювати заявлену до відшкодування вартість правничої допомоги на підставі критеріїв співмірності, визначених ч. 4 ст. 137 ЦПК України. Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так, у рішенні «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні «Лавентс проти Латвії» (заява № 58442/00) зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. З огляду на характер правовідносин у цій справі, яка є малозначною, та з урахуванням заперечень відповідача щодо надмірно заявленого позивачем розміру витрат на професійну правничу допомогу, суд дійшов висновку, що такі витрати позивача підлягають частковому задоволенню у розмірі 3 000,00 грн, оскільки витрати саме на вказану суму є співмірними із складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг, відповідають критерію реальності таких витрат та розумності їхнього розміру. На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача підлягає також 2 422,40 грн судового збору. На підставі ст.ст. 509, 512, 626, 627, 634, 1054, 1055, 1056-1, 1077, 1078, 1081 ЦК України, ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування»,

Outcome: approved