Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-18 00:00:00

У жовтні 2025 року позивач [PERSON] , через свого представника адвоката Сліс А.С., звернувся до суду із зазначеним позовом. В обґрунтування позову представник позивача зазначив, що позивач з 16 березня 2002року перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачкою [PERSON] , який був зареєстрований Відділом реєстрації актів громадянського стану Ленінського РУЮ м. Дніпропетровська, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис №196. Від шлюбу мають неповнолітню дитину сина [PERSON] , [INFO] . Спір, щодо місця проживання дитини, його утримання та участі в вихованні відсутній. За усною домовленістю між подружжям, дитина залишається проживати разом з матір`ю. Шлюбні відносини не підтримують тривалий час , у зв`язку із відсутністю взаєморозуміння, відмінності характерів та різних поглядів на життя та сімейні обов`язки. З цих причин вважає, що шлюбні стосунки позивача з відповідачем зберегти неможливо. Просить шлюб між сторонами розірвати. Представник позивача адвокат Сліс А.С.письмово просив розгляд справи проводити за відсутності позивача та його представника, позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити, не заперечували проти ухвалення заочного рішення по справі. Відповідач [PERSON] , належним чином була повідомлена про час і дату судового засідання, у судове засідання не з`явилась, про причини своєї неявки суд не повідомила, відзив не подала. Таким чином суд, враховуючи ту обставину, що позивачу та відповідачу були створені належні та достатні умови для подання суду відповідних заяв по суті справи, заяв із процесуальних питань та доказів, вважає, що чергове відкладення розгляду справи порушуватиме розумний строк розгляду цивільної справи, у зв`язку із чим суд вважає за необхідне ухвалити відповідне рішення по справі на підставі наявних матеріалів. На підставі ч. 1 ст. 280ЦПК України суд вважає можливим провести заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі з 16.03.2002 року, який було зареєстровано Відділом реєстрації актів громадянського стану Ленінського РУЮ м. Дніпропетровська, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис №196. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину- сина [PERSON] , [INFO] . Згідно свідоцтва про народження серія [NUMBER] , виданого 13.01.2010р. Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського міського управління юстиції , батьками [PERSON] є: [PERSON] та [PERSON] . Положеннями ч. 1 ст. 21 СК України визначено, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ч. 2 ст.112СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Сімейні стосунки сторони не підтримують тривалий час , проживають окремо, спільний бюджет не ведуть. Таким чином, між сторонами склались стосунки, що виключають спільне проживання. Зважаючи на принципи рівноправності жінки і чоловіка, закон вимагає, щоб згода на одруження була взаємною. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії його реєстрації, а і під час знаходження в шлюбі, що зумовлює можливість добровільного розірвання шлюбу. Шлюб це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. У п.п. 10, 11 постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»№ 11від 21.12.2007року роз`яснено, що проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішення позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитина-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. У рішенні суду у справі про розірвання шлюбу, зокрема, має бути зазначено дата й місце реєстрації шлюбу, час та причини фактичного його припинення, мотиви, з яких суд визнав збереження сім`ї можливим чи неможливим, обґрунтовані висновки з приводу інших заявлених вимог. Виходячи з аналізу вищенаведених положень законодавства, шлюб має добровільний характер, ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і припиняється внаслідок його розірвання. Незгода будь-кого зі сторін продовжувати шлюбні стосунки є підставою для визнання її права вимагати розірвати шлюб. Згідно із ч. 3 ст.115СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Приймаючи до уваги те, що подружжя тривалий час стосунки не підтримує, сумісно господарство не веде, примирення між сторонами неможливе, суд вважає за можливе шлюб між ними розірвати. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивачка та її представник не ставили питання, щодо зміни прізвища на дошлюбне, відповідачка у судове засідання не з`явилась , заяв та клопотань не надала тому суд залишає прізвище відповідачки без змін. Відповідно до приписів ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Судові витрати покласти на позивача.

Outcome: approved