Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-11 00:00:00

До Соборного районного суду міста Дніпра 05.12.2025 надійшла позовна заява [PERSON] до Комунального підприємства «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради про зобов`язання вчинити дії. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що на підставі договору купівлі-продажу квартири від 27.06.2025 позивач набула право власності на квартиру [ADDRESS] . За цією адресою КП «Дніпроводоканал» ДМР надаються послуги з централізованого водопостачання і водовідведення. 01.08.2025 на адресу цієї квартири від відповідача надійшло повідомлення про відключення від водопостачання у разі несплати боргу, який відповідно до номеру особового рахунку становить 14496,82 грн. та який утворився до набуття позивачем у власність квартири. 10.09.2025 позивач звернулася до Комунального підприємства «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради з заявою про виключення заборгованості попередніх власників за абонентським номером споживача [NUMBER] , мотивувавши тим, що стала власником квартири лише 27.06.2025, а тому вимоги відповідача щодо сплати боргу суперечать чинному законодавству. Відповіді на вказану заяву позивач не отримала. Відтак вважає дії відповідача незаконними та просить суд зобов`язати Комунальне підприємство «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради виключити з обліку за абонентським номером споживача 91036000035 [PERSON] за адресою [ADDRESS] заборгованість попереднього власника квартири за період до 27.06.2025 в розмірі 14 496,82 грн. Представник відповідача скористався правом на подання відзиву в якому заперечував проти задоволення позову посилаючись на те, що КП «Дніпроводоканал» ДМР жодним чином не порушувало прав позивача, крім того у разі оформлення особового рахунку новим квартиронаймачем/власником, останній за участю попереднього власника чи балансоутримувача повинен був перевірити наявність заборгованості за житловим приміщенням, яким він збирається користуватися/володіти у майбутньому та вразі незгоди отримати майно у користування/володіння за яким рахується заборгованість із теплопостачання мав право відмовитись від користування/володіння таким майном та укладення відповідної угоди, відтак просив відмовити в задоволенні позову. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов наступних висновків. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Згідно ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією України та законами України. Встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу квартири від 27.06.2025 позивач набула право власності на квартиру [ADDRESS] . За цією адресою КП «Дніпроводоканал» ДМР надаються послуги з централізованого водопостачання і водовідведення. В липні 2025 року позивач отримала від ТОВ «ЄРЦ КП» рахунок-повідомлення за комунальні послуги № 269211 за адресою [ADDRESS] . Відповідно до вказаного вище рахунку-повідомлення за абонентським номером споживача [NUMBER] за адресою [ADDRESS] рахується заборгованість попередніх власників квартири за послуги водопостачання та водовідведення в сумі 14496,82 грн. 01.08.2025 на адресу цієї квартири від відповідача надійшло повідомлення про відключення від водопостачання у разі несплати боргу, який відповідно до номеру особового рахунку становить 14496,82 грн. та який утворився до набуття позивачем у власність квартири. 10.09.2025 позивач звернулася до Комунального підприємства «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради з заявою про виключення заборгованості попередніх власників за абонентським номером споживача [NUMBER] , мотивувавши тим, що стала власником квартири лише 27.06.2025. Відповіді на вказану заяву позивач не отримала. Особовий рахунок - це «індикатор» доставки рахунку на здійснення виплат за комунальними послугами та відображення розрахунків підприємства, установи, організації з постачальниками й покупцями - юридичними особами. На дебеті основного рахунку постачальник КП «Дніпроводоканал» обліковує вартість послуг і пов`язані з цим витрати; на кредиті особового рахунку постачальник обліковує надходження грошей за послуги надання споживачу [PERSON] залишок на особовому рахунку споживача свідчить про заборгованість, а кредитовий - про заборгованість постачальника. Особовий рахунок оформлюється на житлове приміщення, а не на особу. Відповідно до ст.8 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 10 «Дебіторська заборгованість», затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 237 від 08.10.1999р., виключення з актів підприємства (списання) безнадійної дебіторської заборгованості, в тому числі за якою сплинув строк позовної давності чи розподіл боргів на особових рахунках відноситься до виключної господарської діяльності підприємства. Відповідно до статті 322 ЦК України на власника покладається тягар утримання майна. Проте новий власник майна не зобов`язаний повертати борги попереднього власника, якщо суд установить, що він не брав на себе обов`язку з їх сплати. Договори про надання послуг не обтяжують майна. Отже, діючим законодавством не передбачено обов`язку покупця квартири сплачувати борги попередніх власників (наймачів) квартири за отримані ними раніше житлово-комунальні послуги, якщо це прямо не оговорено в договорі купівлі-продажу. Подібні за змістом правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 01 вересня 2020 року у справі № 686/6276/19 (провадження№ 61-3604 св 20), від 14 вересня 2022 року у справі № 201/1807/21 (провадження № 61-2572 св 22), від 12 жовтня 2022 року у справі № 312/44/20 (провадження № 61-13033 св 20). Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Договір купівлі-продажу квартири, згідно з яким позивачка стала власником квартири, не містить застережень про переведення боргу попереднього власника. Позивач не вчиняла правочинів щодо прийняття боргу з оплати послуг з надання централізованого водопостачання та водовідведення попередніх власників вказаної квартири. На неї не може бути покладено обов`язок зі сплати вказаної заборгованості, нарахованої відповідачем попереднім власникам, тобто до набуття позивачем у власність квартири. Відповідно до змісту ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від виду та змісту правовідносин, які виникли між сторонами, від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (подібні висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду: від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17 (провадження № 14-144 цс 18); від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16 (провадження № 12-187 гс 18); від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц (провадження № 14-338 цс 18); від 11 вересня2019 року у справі № 487/10132/14-ц (провадження № 14-364 цс 19); 06 квітня 2021 року у справі № 925/642/19 (провадження № 12-84 гс 20). З урахуванням фактичних обставин цієї справи, вимога позивача про зобов`язання Комунальне підприємство «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради виключити з обліку за абонентським номером споживача 91036000035 [PERSON] за адресою [ADDRESS] заборгованість попереднього власника квартири за період до 27.06.2025 в розмірі 14 496,82 грн., є обґрунтованими та відповідають критеріям ефективного судового захисту, оскільки задоволення таких вимог відновлює порушені права позивача та встановлює між сторонами правову визначеність, яка полягає у підтвердженні відсутності заборгованості позивача перед відповідачами до 27.06.2025. Аналогічний правовий висновок щодо способу судового захисту у подібних справах викладено Верховним Судом у постановах від 01 вересня 2020 року у справі № 686/6276/19 , від 26 січня 2022 року у справі № 201/11406/20. Крім того, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 13 липня 2022 року у справі № 363/1834/17, вирішуючи справу хоча і з іншим предметом позову, аніж у справі, яка переглядається, проте щодо подібного способу судового захисту, зазначила, що за умови визнання недійсною умови кредитного договору про плату за управління кредитом, є підстави задовольнити вимогу про зобов`язання банку перерахувати кредитну заборгованість позивача. Така вимога є вимогою про примусове виконання обов`язку в натурі (пункт 5 частини другої статті 16 ЦК України), а її задоволення ефективно захистить позивача у спірних правовідносинах (пункт 54). У зв`язку з вищевикладеним, позовні вимоги позивача є обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню. Обговорюючи питання розподілу судових витрат відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, приймаючи до уваги задоволення позовних вимог, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь держави судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1211,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved