Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-13 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із заявою про оголошення [PERSON] , [INFO] , уродженця с. Криківка, Слов`яносербського району, Луганської області, який помер [INFO] . Оголошення [PERSON] померлим заявнику потрібно для реалізації її прав, оскільки [INFO] , захищаючи суверенітет та незалежність України загинув чоловік [PERSON] - [PERSON] , а відсутність [PERSON] та невизначеність його статусу як померлої особи, перешкоджає заявнику у оформленні спадщини та оформленні соціальних виплат. Представник заявника в судовому засіданні підтримала дану заяву та просила суд оголосити [PERSON] померлим з підстав викладених у заяві. Представник Міністерства оборони України в судове засідання не з`явився, надіславши пояснення, в яких просили суд прийняти рішення згідно вимог чинного законодавства. Представник Дарницького районного у м. Києві відділу реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) в судове засідання не з`явився, надіславши заяву про розгляд справи за його відсутності. Представник військової частини [NUMBER] в судове засідання свого представника не направив, хоча про дату та місце судового засідання повідомлявся належним чином, причини неявки суду не відомі. Суд, заслухавши пояснення представника заявника, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що заява підлягає задоволенню з таких підстав. Як встановлено судом, [PERSON] з 27 серпня 2001 року перебуває у зареєстрованому шлюбіз [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 27.08.2001 року (а.с.13). [PERSON] з 09 липня 2021 року проходив військову службу за контрактом у військовій частині [NUMBER] , що підтверджує витяг із наказу командира військової частини [NUMBER] від 09.07.2021 р. № 190 (а.с. 19). 29 вересня 2022 року заявник звернулася до Дарницького управління поліції Головного управління національної поліції у м. Києві з заявою щодо вжиття заходів стосовно розшуку [PERSON] [INFO] , який 24.02.2022 року виконував бойове завдання в районі с. Кримське Луганської області та перестав виходити на зв`язок, на підставі чого відкрито кримінальне провадження №12022100020003259 від 29.09.2022 року, що підтверджує витяг з ЄРДР (а.с15). 30 жовтня 2022 року адресу [PERSON] надійшло сповіщення від Військової частини [NUMBER] , про те, що сержант військової служби за мобілізацією [PERSON] , [INFO] , 24 лютого 2022 року після артилерійського обстрілу та безпосереднього бойового зіткнення з противником під час наступальних дій в районі н.п. Кримське, Луганської області, при перевірці особового складу виявився відсутнім та рахується зниклим безвісті за особливих обставин (а.с. 14). Крім того, факт зникнення [PERSON] підтверджується наказом командира в/ч [NUMBER] №55 від 24.02.2022 року, яким зафіксовано відсутність відомостей щодо місця перебування [PERSON] ; наказом №41 від 25.03.2022оку, щодо проведення службового розслідування з метою з`ясування обставин зникнення [PERSON] ; наказом №64 від 06.04.2022 року, яким затвержено результати розслідування, які підтвердили, що [PERSON] зник безвісти під час бойових дій, і місце його перебування не встановлено. Вирішуючи заяву, суд застосовує наступні норми законодавства. Чинний ЦПК України містить чотири процедури, наслідком якої є ухвалення судового рішення, на підставі якого органами Державної реєстрації актів цивільного стану може бути видано свідоцтво про смерть, зокрема: встановлення факту смерті особи в певний час в разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті (пункт 8 частини першої статті 315 ЦПК України); встановлення факту смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру (пункт 9 частини першої статті 315 ЦПК України); встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України або на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан (стаття 317 ЦПК України); визнання фізичної особи померлою (статті 305, 309 ЦПК України); визнання фізичної особи померлою (статті 305, 309 ЦПК України). Заявник для захисту своїх прав звернулася до суду про оголошення особи померлою. Обраний заявником спосіб захисту відповідає правовій позиції Верховного Суду у постанові від 28.02.2024 у справі № 506/358/22, від 13.03.2024 у справі №204/7924/23, де Верховний Суд дійшов висновку про те, що за наявності припущень про факт смерті фізичної особи, у тому числі у зв`язку з воєнними діями, без достовірних доказів, які свідчать про цей факт, правильним буде звернення до суду із заявою про оголошення судом особи померлою (частина друга статті 46 ЦК України), а не із заявою про встановлення факту смерті цієї фізичної особи (пункт 8 частини першої статті 315 ЦПК України). Відповідно до частини другої статті 46 ЦК України фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років після закінчення воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців. Згідно з частиною третьою статті 46 ЦК України фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це. Фізична особа, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави припустити її загибель від певного нещасного випадку або у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена померлою від дня її вірогідної смерті. Згідно з ч. 1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Порядок оголошення фізичної особи померлою встановлюється ЦПК України (частина четверта статті 46 ЦК України). Відповідно до змісту статті 305 ЦПК України заява про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою подається до суду за місцем проживання заявника або за останнім відомим місцем проживання (перебування) фізичної особи, місцеперебування якої невідоме, або за місцезнаходженням її майна. Згідно з частиною першою статті 306 ЦПК України у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою: обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку. Тому оголошення фізичної особи померлою - це ствердження судовим рішенням припущення про смерть цієї особи, тобто констатація високого ступеня ймовірності смерті. Підставою для оголошення особи померлою є не факти (докази), які напевне свідчать про її загибель, а обставини, що дають підставу припускати смерть такої особи. Оголошення особи померлою має своїм призначенням усунення невизначеності, яка склалася щодо правовідносин за участю особи, яка тривалий час є відсутньою за місцем свого постійного проживання і місце перебування якої невідоме. Рішення про оголошення фізичної особи померлої приймається судом за наявності таких підстав: 1) відсутність особи в місці її постійного проживання; 2) відсутність відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона зникла безвісті за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку,- протягом шести місяців. Особливості цієї категорії справ є те, що висновок суду про оголошення громадянина померлим ґрунтується на юридичному припущенні смерті особи. Як роз`яснено у п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», слід звернути увагу суду на необхідність відрізняти оголошення особи померлою від встановлення факту смерті особи. Оголошення фізичної особи померлою це ствердження судовим рішенням припущення про смерть даної особи, тобто констатація високого ступеня ймовірності смерті. Встановлення факту смерті можливо, якщо суд на підставі незаперечних доказів ствердить, тобто доведе обставини, які вірогідно свідчать про смерть особи у точно визначений час, обставини, за яких настала смерть і факт неможливості реєстрації органом державної РАЦС факту смерті. Порядок оголошення фізичної особи померлою встановлюється ЦПК України. При цьому заявник має мати особисту цивільну-правову заінтересованість у зміні правового стану особи, яку він просить оголосити померлою. Для підтвердження цього повинні бути наведені обставини, які свідчать про те, що між заявником та особою, яку він просить оголосити померлою існують особисті або майнові правовідносини, тобто матеріально-правовий зв`язок, або за відсутності такого зв`язку дані про те, що відсутність фізичної особи є для заявника перешкодою у реалізації суб`єктивних прав або виконання обов`язків. Враховуючи вищевикладене, оцінивши наведені заявником обставини та мету, з якою їй необхідно оголосити особу померлою, є підстави для висновку про наявність між заявником та особою, яку вона просить оголосити померлою, матеріально-правового зв`язку, а саме з метою реалізації права на здійснення державної реєстрації смерті [PERSON] органом реєстрації актів цивільного стану та на оформлення спадкових прав та належних соціальних виплат. Відповідно до ст.47ЦК України правові наслідки оголошення фізичної особи померлою прирівнюються до правових наслідків, які настають у разі смерті. Спадкоємці фізичної особи, яка оголошена померлою, не мають права відчужувати протягом п`яти років нерухоме майно, що перейшло до них у зв`язку з відкриттям спадщини. Нотаріус, який видав спадкоємцеві свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно, накладає на нього заборону відчуження. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що заява про оголошення фізичної особи померлою є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 48 ЦК України, у випадку, якщо фізична особа, яка була оголошена померлою, з`явилась, або якщо одержано відомості про місце її перебування, суд за місцем перебування цієї особи, або суд, що постановив рішення про оголошення її померлою, за заявою цієї особи або іншої заінтересованої особи скасовує рішення суду про оголошення фізичної особи померлою. З урахуванням наведеного, у суду відсутні підстави ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, повідомлених у заяві заявником, вони об`єктивно підтверджуються і не суперечать іншим зібраним у справі доказам. Згідно з ч. 3 ст.46 ЦК України фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це. Фізична особа, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави припустити її загибель від певного нещасного випадку або у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена померлою від дня її вірогідної смерті. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для оголошення [PERSON] , [INFO] , померлим. Оскільки, матеріали справи дають можливість встановити день вірогідної смерті [PERSON] , [INFO] , то оголосити його померлим слід з [INFO] . З огляду на вказане подана заява підлягає задоволенню. Ураховуючи викладене, на підставі ст. 46 ЦК України,

Outcome: approved