Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-14 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором кредитної лінії, посилаючись на те, що між Товариством з обмеженою відповідальністю «МАКС КРЕДИТ» та відповідачем [PERSON] 31 липня 2024 року було укладено договір кредитної лінії № 00-9883075. Позовні вимоги мотивує тим, що відповідачу було надано грошові кошти у розмірі 5 750 грн на умовах визначених зазначеним вище договором, перерахувавши їх 31 липня 2024 року на банківську карту № [NUMBER] (зазначену позичальником), а [PERSON] в свою чергу зобов`язався повернути кредит, сплатити узгоджені сторонами проценти за користування кредитом, комісію на умовах та в терміни, що визначені договором. Указаний договір підписано з використанням одноразового ідентифікатора. 20 січня 2025 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «МАКС КРЕДИТ» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» укладено договір факторингу № 20012025-МК/Ейс, за умовами якого первісний кредитор відступило факторові право грошової вимоги в тому числі і до відповідача [PERSON] . Оскільки відповідач не виконав зобов`язання за кредитним договором, за ним обліковується заборгованість у розмірі 11 260 грн, яка складається з: 5 750 грн - заборгованість по тілу кредиту, 5 510 грн - заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом. Враховуючи викладене вище, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» просить суд стягнути з відповідача на свою користь 11 260 грн заборгованості за кредитним договором та судові витрати, зокрема 2 422 грн 40 коп. - сплаченого судового збору та 7 000 грн витрат на правову допомогу. В судове засідання представник позивача не з`явився, однак надав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримує повністю, просить позов задовольнити і справу розглянути у відсутності їх представника. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про час і місце розгляду справи. Правом на відзив на позов не скористався. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 280 Цивільного процесуального кодексу України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з огляду на наступне. Суд установив, що 31 липня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «МАКС КРЕДИТ» та [PERSON] укладено договір кредитної лінії № 00-9883075, за умовами якого загальний розмір кредиту складає 5 750 грн строком на 360 календарних днів,зі сплатою процентів за користування коштами та комісії, передбачених умовами цього договору та відображених у Паспорті споживчого кредиту, який є невід`ємною частиною до цього договору. Товариство з обмеженою відповідальністю «МАКС КРЕДИТ» виконало свої зобов`язання, перерахувавши [PERSON] кредитні кошти у сумі 5 000 грн на картку № [NUMBER] . Про зарахування 31 липня 2024 року грошових коштів у розмірі 5 000 грн на картковий рахунок № [NUMBER] відкритий на ім`я [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) у АТ «КБ «ПРИВАТ БАНК» свідчить виписка за договором без номера за період 31.07.2024-05.08.2024 надана суду на виконання ухвали суду від 21 листопада 2025 року про витребування доказів. 20 січня 2025 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «МАКС КРЕДИТ» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» укладено договір факторингу № 20012025-МК/Ейс, за умовами якого Товариство з обмеженою відповідальністю «МАКС КРЕДИТ» за плату відступило Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» право вимоги в тому числі і до відповідача. Згідно Реєстру боржників за кредитними договорами укладеними між Боржниками та Товариством з обмеженою відповідальністю «МАКС КРЕДИТ» за договором факторингу № 20012025-МК/Ейс від 20 січня 2025 року клієнт (Товариство з обмеженою відповідальністю «МАКС КРЕДИТ») відступило факторові (Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС») право вимоги заборгованостей до боржників клієнта, зокрема до боржника [PERSON] на суму 11 260 грн. Суд установив, що кредитний договір підписаний відповідачем з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, що передбачено положеннями Закону України «Про електронну комерцію». І [PERSON] , будучи обізнаним з умовами кредитування, свої зобов`язання належним чином не виконав, у зв`язку з чим утворилася заборгованість, яка підлягає стягненню за тілом кредиту та відсотками на користь позивача, який набув право вимоги первинного кредитора згідно з договором факторингу. Частина перша статті 15 Цивільного кодексу України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства (частина друга статті 15 Цивільного кодексу України). Так, за приписами статті 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 Цивільного кодексу України). Відповідно до частини першої статті 1048 Цивільного кодексу України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до статтей 1054, 1055 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Згідно за статтями 526, 530 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, у зв`язку з чим учасники справи мають довести належними та допустимими доказами обставини, на які вони посилаються, а суд зобов`язаний надати належну оцінку цим доказам. Відповідно до частини першої статті 80 Цивільного процесуального кодексу України, достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідно до частини першої статті 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Із матеріалів справи встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «МАКС КРЕДИТ» і відповідач уклали в електронній формі кредитний договір, який підписаний сторонами електронним підписом. [PERSON] підписав цей договір одноразовим ідентифікатором 13073. Отже, Товариство з обмеженою відповідальністю «МАКС КРЕДИТ» і [PERSON] у письмовій формі досягли згоди з усіх істотних умов кредитного договору, зокрема, щодо розміру кредиту, порядку його надання та повернення, строку кредитування, порядку нарахування та сплати процентів, підстав сплати комісії, прав і обов`язків сторін, відповідальності за порушення умов договору тощо. На виконання умов кредитного договору Товариство з обмеженою відповідальністю «МАКС КРЕДИТ» перерахувало грошові кошти в розмірі 5 000 грн на картковий рахунок вказаний відповідачем. [PERSON] у порушення умов договору, не повернув кредитні кошти, не сплатив проценти в установлений кредитним договором строк, а тому Товариство з обмеженою відповідальністю «МАКС КРЕДИТ» обґрунтовано нарахувало заборгованість. Надалі Товариство з обмеженою відповідальністю «МАКС КРЕДИТ» відступило право вимоги до [PERSON] за кредитним договором Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС». Суд установив, що станом на день підписання Договору факторингу № 20012025-МК/Ейс 20 січня 2025 року заборгованість [PERSON] перед первісним кредитором становила 11 260 грн, з яких: 5 750 грн за тілом кредиту, 5 510 грн проценти. Тобто, Товариство з обмеженою відповідальністю «МАКС КРЕДИТ» передало право вимоги Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» до відповідача на суму 11 260 грн. З наведенного вище слідує, що стягненню з відповідача на користь позивача підлягає заборгованість в розмірі уся сума заборгованості, а саме 11 260 грн, а тому позов підлягає задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд бере до уваги, що позов задоволено в повному обсязі, тому судові витрати покладаються на відповідача в повному розмірі. З відповідача на користь позивача підлягають до стягнення судові витрати в розмірі 2 422 грн 40 коп. та витрати, понесені позивачем на правничу допомогу у розмірі 7 000 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved