Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд із позовом до відповідача Жовківської державної нотаріальної контори, про скасування обтяження у вигляді заборони на нерухоме майно і припинити дію такої заборони, реєстраційний номер обтяження 4366209 від 17.01.2007 р., яке внесено Жовківською державною нотаріальною конторою на підставі повідомлення Б/н від 17.06.1987 Нестер.держбанк, додаткові дані: архівний номер 2236098LVOV61, Архівна дата 01.08.2000р. дата виникнення 17.06.1987, № реєстра: 236941-351, внутр№DC015F2229F14B2С8244, комментарий: 02-22/87 включивши з Єдиного реєстру заборон на об`єкти нерухомого майна записи про обтяження, у вигляді заборони (архівний запис) на нерухоме майно-житловий будинок [ADDRESS] . Позовні вимоги обґрунтовує тим, що позивач [PERSON] отримав інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта з якої вбачається, що на житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , накладено заборону реєстраційний номер 4366209, яку зареєстровано 17.01.2007 року реєстратор Жовківська державна нотаріальна контора, 80300, Львівська обл., Жовківський р-н, м. Жовква, вул. Воїнів УПА, 1. Підставою для накладення заборони було повідомлення Б\\н, від 17.06.1987р. Нестер держбанк. Архівний номер:2236098LVOV61, Архівна дата 01.08.2000 11:42:00 Дата виникнення: 17.06.1987, № реєстра:236941-35 внутр. № DC 15F2229F14B2C8244, коментарій: 8-2287. Позивач зазначає, що дійсно в 1987 році він брав кредит в Нестерівському відділенні Держбанку СРСР. Однак в 1988 році він позику повернув. З дати повернення позики пройшло дуже багато років, тому документів, які б свідчили про повернення боргу у нього не зберіглося. З 1987 року по дату звернення до суду до нього не надходило жодних претензій щодо повернення заборгованості. З метою з`ясування викладених вище обставин, позивач звертався до Національного банку України із заявою про надання інформації про відсутність кредитного боргу за радянський період перед Нестер. держбанк. З листа Національного банку України від 10.07.2025р. № 14-0005\\53256 вбачається, що документи (інформація) про заборону на нерухоме майно [PERSON] , яку було накладено згідно повідомленням Нестерівського відділення Держбанку СРСР від 17.06.1987 в описах архівних справ колишнього Управління Національного банку України у Львівській області не зазначені та на архівне зберігання до Національного банку України не передавалися, тому надати необхідну інформацію та документи неможливо. З листа Жовківського відділення Державної виконавчої служби у Львівському районі Львівської області від 03.09.2025р. № 26313 вбачається, що згідно даних АСВП у Відділі на виконанні не перебувають виконавчі провадження про стягнення коштів чи інших будь яких зобов`язань. Позивач звертає увагу на те, що правова природа у забороні на майно полягає у реальному забезпеченні зобов`язання, тоді як в дійсній справі відсутні відомості про те, що зобов`язання щодо наданої позики на 10 років державним ощадним банком продовжує діяти зі спливом вже більше тридцяти п`яти років з моменту надання такої позики, все це з урахуванням відсутності відомостей про здійснення будь-яких виконавчих дій щодо відповідних боргових зобов`язань чи інших дій, які б були направлені на забезпечення погашення боргу свідчить про те, що наявна спірна заборона не виконує свою основну роль й не направлена на реальне забезпечення зобов`язання. Оскільки, не встановлено наявності на даний момент відповідного зобов`язання щодо наданої позики в забезпечення виконання чого було накладено заборону відчуження на нерухоме майно, а також суб`єкт, в інтересах якого зареєстровані заборони на відчуження, не здійснював протягом 35 років будь-яких дій, направлених на забезпечення погашення боргу, й відповідачем заявлено про відсутність перед ним боргу зі сторони позивача, а сам позивач не є боржником за зобов`язанням на підставі якого виникла заборона, проте саме позивач на даний момент є законним власником майна щодо якого накладена заборона (арешт), а не боржник, права якого обмежені, тому існування такої заборони на думку суду є суттєвим втручанням у здійснення позивачем його права власності на нерухоме майно, яке порушує баланс між публічним й приватним інтересом, у зв`язку з чим необхідно зняти відповідну заборону (арешт). А відтак, позивач вважає, що вправі звернутися до суду відповідної інстанції із позовом про зняття арешту із нерухомого майна. У зв`язку наведеним вище, позивач просить позов задоволити. Ухвалою судді від 24.09.2025 року відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче судове засідання на 19.11.2025 року. 19.11.2025 року ухвалою суду закрито підготовче провадження у справі та справу призначено до судового розгляду. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, подала на адресу суду подав письмову заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує та просить розгляд справи проводити у його відсутності. Представник відповідача - Жовківської державної нотаріальної контори в судове засідання не з`явився, однак на адресу суду нотаріальна контора подала заяву про відсутність письмових заперечень щодо позовних вимог та просить розгляд справи проводити без участі їх представника. Відповідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. А тому, судом вирішено розгляд справи проводити за відсутності учасників справи та на підставі поданих до суду доказів. Оскільки учасники справи в судове засідання не з`явилися, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до висновку, що позов належить задовольнити з наступних підстав. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Статтями 81, 82 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Судом встановлено наступні обставини. В забороні (архівний запис) вказано, реєстраційний номер обтяження 4366209 від 17.01.2007 р. яке внесено Жовківською державною нотаріальною конторою на підставі повідомлення Б/н від 17.06.1987 Нестер.держбанк, додаткові дані: архівний номер 2236098LVOV61, Архівна дата 01.08.2000р. дата виникнення 17.06.1987, № реєстра: 236941-351, внутр.№DC015F2229F14B2С8244, комментарий: 8-22/87, об`єкт обтяження: нерухоме майно -житловий будинок [ADDRESS] (арк.спр.8). З листа Національного банку України від 10.07.2025р. № 14-0005\\53256 ввстановлено, що документи (інформація) про заборону на нерухоме майно [PERSON] , яку було накладено згідно повідомленням Нестерівського відділення Держбанку СРСР від 17.06.1987 в описах архівних справ колишнього Управління Національного банку України у Львівській області не зазначені та на архівне зберігання до Національного банку України не передавалися, тому надати необхідну інформацію та документи неможливо (арк.спр.9-11). У листі Жовківського відділу державної виконавчої служби у Львівському районі Львівської області від 03.09.2025р. № 26313 вказано, що згідно даних АСВП у Відділі на виконанні не перебувають виконавчі провадження про стягнення коштів чи інших будь яких зобов`язань (арк.спр.12). Таким чином, на час звернення з заявою до суду наявне обтяження, накладене на майно позивача ще в 1987 році, внаслідок чого [PERSON] позбавлений змоги в повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, підстав для продовження обтяження на майно судом не встановлено, а тому суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] . Статтею 41 Конституції України, передбачено право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч. 1 ст. 40 Закону України "Про виконавче провадження", у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження. Відповідно до ст. 59 Закону України "Про виконавче провадження", особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; 9) підстави, передбачені пунктом 12 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону. Згідно з ч. 5 ст. 59 Закону України "Про виконавче провадження", у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. Враховуючи наведене вище та наявність накладеного арешту на майно позивача, неможливість скасування такого в позасудовому порядку в інший спосіб, крім звернення до суду з позовом про зняття арешту, а також те, що згідно даних АСВП у відділі на виконанні не перебувають виконавчі провадження про стягнення коштів чи інших будь-яких зобов`язань перед фізичними чи юридичними особами з [PERSON] , суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог [PERSON] . Суд також враховує, що у відповідача відсутні заперечення щодо задоволення позовних вимог [PERSON] . Зібрані в справі докази оцінені судом належним чином, кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, та встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є обґрунтовані підстави для задоволення позовних вимог [PERSON] .

Outcome: approved