Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-14 00:00:00

22.09.2025 року представник товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги мотивує тим, що 20.03.2024 року між ТОВ "Манівео Швидка Фінансова Допомога" та відповідачем по справі укладено кредитний договір №755097713, на підставі якого [PERSON] отримав грошові кошти в сумі 7200,00 грн. 28.11.2018 року між первісним кредитором та ТОВ «Таліон Плюс» укладено договір факторингу № 28/1118-01, відповідно до умов якого до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право грошової вимоги. 31.12.2020 року додатковою угодою № 26 до вищевказаного договору факторингу сторони дійшли згоди викласти текст договору в новій редакції. Відповідно до Реєстру боржників № 285 від 21.05.2024 року до договору факторингу № 28/1118-01 укладеного між ТОВ "Манівео Швидка Фінансова Допомога" та ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №755097713. 27.02.2025 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" укладено договір факторингу № 27/0225-01. Відповідно до Реєстру право вимоги № 1 від 27.02.2025 року до договору факторингу № 27/0225-01 від 27.02.2025 року до позивача перейшло право грошової вимоги до відповідача в сумі 37565,63 грн., з яких 7200 грн. сума заборгованості по основному боргу, 26765,63 грн. сума заборгованості по процентам, 3600 грн. - неустойка. Відповідач на протязі тривалого часу не виконує свої зобов`язання за кредитним договором, у зв`язку з чим станом на день звернення до суду за ним рахується заборгованість на суму 37565,63 грн., що складається з наступного: 7200 грн. сума заборгованості по основному боргу, 26765,63 грн. сума заборгованості по процентам, 3600 грн. - неустойка. Посилаючись на викладене, просив суд задовольнити позов та стягнути з відповідача на користь ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" заборгованість в сумі 37565,63 грн., витрати зі сплати судового збору в сумі 3028 грн. Представник позивача в судове засідання не з`явився, просив розглянути справу в його відсутність, позовні вимоги підтримав повністю, просив їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, до суду подав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" не довело право звернення до суду з даним позовом, а тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог. Зазначив про недоведеність факту відступлення кредитором прав вимоги позивачу за кредитним договором, а також про неправомірність вимог про стягнення неустойки в розмірі 3600 грн., відсутність права у ТОВ «Таліон Плюс» нараховувати відсотки після 21.05.2024 року у розмірі 15660 грн. Посилаючись на викладене просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Виходячи з викладеного, суд вбачає за можливе розглянути справу по суті за відсутності належним чином повідомленого про час та місце розгляду справи відповідача. Дослідивши матеріали справи, встановивши факти та відповідні до них правовідносини, суд приходить до слідуючого висновку. Так, частиною 1 статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Як вбачається з матеріалів справи, 20.03.2024 року між ТОВ "Манівео Швидка Фінансова Допомога" та відповідачем укладено кредитний договір №755097713. Відповідно до вказаного кредитного договору [PERSON] 20.03.2024 року отримав грошові кошти в сумі 5025,00 грн., 21.03.2024 року 2175,00 грн., а всього 7200,00 грн. 28.11.2018 року між первісним кредитором та ТОВ «Таліон Плюс» укладено договір факторингу № 28/1118-01, відповідно до умов якого до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право грошової вимоги. 31.12.2020 року додатковою угодою № 26 до вищевказаного договору факторингу сторони дійшли згоди викласти текст договору в новій редакції. Відповідно до Реєстру боржників № 285 від 21.05.2024 року до договору факторингу № 28/1118-01 укладеного між ТОВ "Манівео Швидка Фінансова Допомога" та ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №755097713. 27.02.2025 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" укладено договір факторингу № 27/0225-01. Відповідно до Реєстру право вимоги № 1 від 27.02.2025 року до договору факторингу № 27/0225-01 від 27.02.2025 року до позивача перейшло право грошової вимоги до відповідача в сумі 37565,63 грн., з яких 7200 грн. сума заборгованості по основному боргу, 26765,63 грн. сума заборгованості по процентам, 3600 грн. - неустойка. Із матеріалів справи слідує, що відповідач не виконував своїх зобов`язань за кредитним договором, у зв`язку з чим станом на день звернення до суду йому нараховано заборгованість на суму 37565,63 грн., що складається з наступного: 7200 грн. сума заборгованості по основному боргу, 26765,63 грн. сума заборгованості по процентам, 3600 грн. - неустойка. Правовою підставою заявлених ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» вимог є положення цивільного законодавства, які регулюють зобов`язальні правовідношення. Відповідно до частин 1, 3, 4, 7 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (частина 12 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналог власного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналог власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (пункт 6 частини 1статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Таким чином, сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення такого договору, на таких умовах шляхом підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Відповідно до статті 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Статтями 525,526 ЦК України встановлено, що зобов`язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк згідно з вказівками закону та договору. Відповідно до укладеного між сторонами договору та статей 1049, 1050 та 1054 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути кредит та сплатити проценти. Статті 527, 530 ЦК України зазначають, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). Відповідно до частини 1статті 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно статті 599 Цивільного Кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином, а ст. 615 Цивільного Кодексу України встановлює, що одностороння відмова від виконання зобов`язання і одностороння зміна умов договору не допускається. Відповідно ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. За змістом наведених положень закону боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору, і таке виконання є належним. Тобто, факт неповідомлення боржника про уступку права вимоги новому кредитору за умови невиконання боржником грошового зобов`язання не є підставою для звільнення боржника від виконання зобов`язань. У ч. 2 ст. 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. За висновками Верховного Суду України, що викладені у постанові № 6-979цс15 від 23 вересня 2015 року, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним. Якщо боржник не сплачував заборгованість за кредитним договором ні новому, ні старому кредитору, внаслідок чого в останнього утворилася заборгованість, правильним є стягнення заборгованості на користь нового кредитора, оскільки неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі. Наведені висновки суду узгоджуються з правовою позицією, наведеною у постановах Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 06 лютого 2019 року у справі за № 361/2105/16-ц та від 06 лютого 2018 року у справі за № 278/1679/13-ц, від 06 лютого 2019 року у справі за № 667/11010/14-ц. Як встановлено в судовому засіданні, відповідач умови укладеного кредитного договору не виконав, внаслідок чого у нього утворилась заборгованість. Із матеріалів справи слідує, що договір № 755097713 укладений між відповідачем та первісним кредитором, договори факторингу укладені між первісним кредитором та ТОВ «Таліон Плюс» і ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» у встановленому порядку недійсними не визнані, тобто, в силу положень статті 204 ЦК України діє презумпція правомірності вказаних правочинів. Тому суд приходить до висновку, що позивач ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» відповідно до укладеного договору набув права вимоги до відповідача за вказаним кредитним договором, а отже посилання відповідача в цій частині є безпідставними. Доказів своєчасного погашення заборгованості за кредитним договором №755097713 відповідачем суду не надано та не надано суду доказів належного виконання взятих зобов`язань перед позивачем за умовами договору. Також, враховуючи умови надання кредитних коштів, суд зазначає, що саме боржник має доступ до свого рахунку, зазначеного в договорі, і він мав можливість надати суду виписку зі свого рахунку на підтвердження виконання ним умов укладеного кредитного договору. Вирішуючи питання про стягнення процентів, суд виходить з наступного. Із положень п.п. 8.3 Договору слідує, що на момент укладення цього договору та отримання першого Траншу за цим договором базова процентна ставка складає 2,50% в день від суми залишку кредиту. Пунктом 7.1 Договору визначено, що рекомендована (не обов`язкова) дата дострокового повного повернення всієї суми кредиту за всіма наданими траншами є дата закінчення дисконтного періоду кредитування 19.04.2024 року, а саме протягом 30 (тридцяти) днів від дати отримання першого Траншу позичальником. Із матеріалів справи слідує, що проценти за користування кредитними коштами відповідачу визначено за період з 20.03.2024 року по 27.02.2025 року включно у розмірі 26765,63 грн. Із розрахунку заборгованості ТОВ "Манівео Швидка Фінансова Допомога", який долучено до позовної заяви, вбачається, що [PERSON] нараховано заборгованість у розмірі 21905,63 грн. і складається із: тіла кредиту 7200,00 грн., процентів 11105,63 грн., неустойки 3600 грн. Із розрахунку заборгованості ТОВ "Таліон Плюс", який долучено до позовної заяви, вбачається, що [PERSON] нараховано заборгованість у розмірі 37565,63 грн. і складається із: тіла кредиту 7200,00 грн., процентів 26765,63 грн., неустойки 3600 грн. Позивачем заявлено до стягнення з відповідача 26765,63 грн. заборгованості за процентами. Проте, суд виходить з того, що нарахування процентів після закінчення строку дії договору чинним законодавством не передбачено. Судом враховується правовий висновок, зроблений Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Такий правовий висновок було підтверджено і у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 квітня 2023 року у справі № 910/4518/16. Вимог про застосування до відповідача заходів відповідальності за порушення грошового зобов`язання, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України, тобто на рівні 3 % річних, позивачем не ставиться. Отже, враховуючи узгоджений сторонами строк кредитування 30 днів, позовні вимоги про стягнення з відповідача процентів за користування кредитними коштами, нарахованими за період поза межами погодженого сторонами строку кредитування, є безпідставними. З огляду на викладене, суд вважає обґрунтованою та такою, що підтверджена належними доказами суму заборгованості за процентами у розмірі 11105,63 грн. Оцінюючи доводи відповідача щодо неправомірності нарахування та стягнення пені за договором №755097713, укладеним [PERSON] з ТОВ "Манівео Швидка Фінансова Допомога", оскільки воно проводилось з березня 2024 року, тобто в період воєнного стану, що прямо суперечить пункту 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України, суд зазначає наступне. Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період воєнного стану" від 15.03.2022 N 2120-IX, серед іншого, внесено зміни до розділу Прикінцеві та перехідні положення ЦК та доповнено його пунктом 18 наступного змісту: "У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем)". Здійснюючи тлумачення пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК, Верховний Суд в постанові від 12.06.2024 року у справі № 910/10901/23 зазначив, в період існування особливих правових наслідків - протягом дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцяти денний строк після його припинення або скасування, до позичальника застосовуються особливі наслідки - звільнення від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від сплати неустойки (штрафу, пені) за прострочення повернення коштів. Аналогічна позиція Верховного Суду викладена в постанові від 18 жовтня 2023 року у справі № 706/68/23. Отже, на період дії воєнного стану позичальники звільняються від сплати пені, а тому доводи відповідача в цій частині знайшли своє підтвердження в судовому засіданні. За такого, суд вважає, що вимоги в частині стягнення з відповідача на користь ТОВ «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованості за неустойкою в розмірі 3600 грн. не підлягають задоволенню. Згідно з умовами укладеного кредитного договору, позичальник зобов`язується повернути кошти, сплатити проценти за їх користування та виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки і на умовах передбачених договором, проте відповідач порушив взяті на себе зобов`язання. Позивач правомірно набув право вимоги до відповідача та в передбачений Законом спосіб не було визнано недійсними договори факторингу, в яких визначено розмір відступленої заборгованості та розрахунок кредитної заборгованості, здійснений первісним кредитором при відступленні права вимоги. За таких обставин позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню в частині стягнення заборгованості з відповідача [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» у загальному розмірі 18305,63 грн., з яких: 7200,00 грн. сума заборгованості по основному боргу, 11105,63 грн. сума заборгованості за процентами. У відповідності до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов підлягає частковому задоволенню, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1475,54 грн. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: partial