Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-12 00:00:00

24.11.2025 року [PERSON] звернувся до Комунарівського районного суду м. Запоріжжя з заявою про встановлення факту належності йому договору купівлі-продажу житлового будинку від 30.09.2005 року. Заява обґрунтована тим, що 30.09.2005 року між ним та [PERSON] було укладено договір-купівлі продажу житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Зазначений правочин відповідно до вимог законодавства був нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Гришиною В.І. та зареєстровано в реєстрі за №1-1009. Власники нерухомого майна, право власності на яке було набуто до 01.01.2013 року, зобов`язані внести відомості про своє речове право до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Під час огляду правовстановлюючих документів, з метою внесення відомостей про право власності на вищевказаний житловий будинок, було виявлено, що при оформленні договору купівлі-продажу від 30.09.2005 року в тексті договору допущено технічну помилку, а саме: реєстраційний номер облікової картки платника податків [PERSON] зазначено неправильно - [NUMBER] , замість правильного номеру [NUMBER] . У зв`язку з допущеною технічною помилкою у державного реєстратора (приватного нотаріуса Алейнікової Н.О.) виникли сумніви щодо належності йому нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу житлового будинку від 30.09.2005 року, що унеможливлює внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 03.12.2025 року прийнято вказану заяву до розгляду та відкрито провадження, розгляд справи вирішено проводити в порядку окремого провадження. В судовому засіданні заявник [PERSON] свою заяву підтримав в повному обсязі, просив задовольнити з підстав, викладених у ній. Приватний нотаріус Алейнікова Н.О. до зали судового засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомила Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні в ній письмові докази, суд дійшов до висновку, що заява [PERSON] підлягає задоволенню, виходячи з такого. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі. У відповідності з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. ст. 76, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Судом встановлено, що 30.09.2005 року між [PERSON] , РНОКПП: [NUMBER] , та [PERSON] , РНОКПП: [NUMBER] , укладено договір купівлі-продажу будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Гришиною В.І. та зареєстрований в реєстрі за №1-1009. 19.10.2005 року вказаний договір купівлі-продажу був зареєстрований в Орендному підприємстві «Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації». Згідно з довідкою про внесення відомостей до Єдиного державного демографічного реєстру №731740-2021, [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: : [NUMBER] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] з 20.04.2006 року. Відповідно до картки платника податків № [NUMBER] , виданої 25.07.2013 року, [PERSON] присвоєно реєстраційний номер платника податків [NUMBER] . Згідно з повідомленням приватного нотаріусу Алейнікової Н. №311/01-16 від 20.11.2025 року, [PERSON] звертався до неї з метою вчинення нотаріальної дії щодо розпорядження житловим будинком [ADDRESS] . У зв`язку з тим, що реєстраційний номер облікової картки платника податків [PERSON] , який звернувся за вчиненням нотаріальної дії, не збігається з реєстраційним номером облікової картки платника податків покупця, зазначеного в договорі купівлі-продажу, приватний нотаріус повідомила заявнику, що він має право звернутися до суду із заявою про визнання свого права власності. Відповідно до 1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Пунктом 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України визначено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Згідно ст.ст. 24, 28 ЦК України фізичною особою є людина як учасник цивільних відносин. Фізична особа набуває прав та обов`язків і здійснює їх під своїм ім`ям. Ім`я фізичної особи, яка є громадянином України, складається із прізвища, власного імені та по батькові, якщо інше не випливає із закону або звичаю національної меншини, до якої вона належить. Ім`я фізичній особі надається відповідно до закону. Також додатковою ідентифікаційною ознакою особи є її реєстраційний номер облікової картки платника податків, який надається фізичним особам після реєстрації в Державному реєстрі фізичних осіб України та закріплюється за ними протягом усього їхнього життя. Згідно ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Встановлення факту, про який просить заявник, необхідний йому для реалізації свого права щодо внесення відомостей до Державного реєстру речових прав. Проаналізувавши зібрані докази у їх сукупності, а також те, що іншим шляхом підтвердити належність заявнику правовстановлюючого документу неможливо, суд вважає доведеним факт належності заявнику спірного правовстановлюючого документа договору купівлі-продажу від 30.09.2005 року. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що заява [PERSON] про встановлення факту належності правовстановлюючого документу є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Outcome: approved