Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-11 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовною заявою в якій просив: Зменшити розмір аліментів, утримуваних з мене на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 04 жовтня 2024 року і до досягнення дитиною повноліття, а саме з 1/4 частини всіх доходів на 1/6 частини всіх доходів. Мотивуючи свою заяву тим, що За рішенням Покровського районного суду від 26.03.2025 року з мене утримуються аліменти на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 04 жовтня 2024 року і до досягнення дитиною повноліття. Наразі він у цивільному шлюбі з [PERSON] та проживає разом з нею , більш того народилася спільна дитина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження, актовий запис № 08. В свідоцтві про народження батьком дитини вказаний [PERSON] , колишній чоловік [PERSON] , який був оголошено безвісно відсутнім [INFO] під час виконання бойового завдання, пов`язаного з виконанням службових обов`язків під час здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації. Рішенням Снігурівського районного суду Миколаївської області від 18 червня 2025 року оголошено померлим [PERSON] , [INFO] . Батьком дитини є [PERSON] , на даний час йде судовий процес про визнання батьківства в Тернівському районному суду, справа № 215/2469/25. Також наявна ДНК експертиза як підтвердження батьківства [PERSON] . Позивач несе відповідні витрати на утримання другої дитини та на утримання його матері. Також повідомляє суд, що [PERSON] взяв іпотеку на квартиру, в якої мешкає Відповідач з дитиною, Позивач самостійно сплачував і сплачує іпотеку (підтвердження в додатках). Станом на 21 травня 2025 року заборгованість за договір іпотеки становить 430 005,06 грн , яку на даний час [PERSON] вчасно сплачує. У зв`язку з тим, що матеріальний стан його погіршився, він не має більше змоги сплачувати аліменти у відповідному розмірі, а тому звертається до суду із вказаною позовною заявою. Ухвалою суду від 27.11.2025 року позовну заяву було прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи. Сторона відповідача подала відзив на позов в якому просили відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Зазначили, що Позивач в своєму позові вказує, що : «Наразі він у цивільному шлюбі з [PERSON] та проживає разом з нею». При цьому жодного доказу на підтвердження вказаного позивачем факту не надано. У законодавстві України відсутнє офіційне визначення поняття «цивільний шлюб». Мовою закону це так звані «фактичні шлюбні відносини». Акцентували увагу суду, що Стосовно «спільної» дитини [PERSON] , [INFO] . Позивач стверджує, що: «Батьком дитини є [PERSON] ». При цьому мимохіть зазначає, що: «на даний час іде судовий процес про визнання батьківства в Тернівському районному суді, справа № 215/2469/25». До подання 25.11.2025 позивачем позову про зміну розміру, або звільнення від сплати аліментів 19.11.2025 Тернівським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області було прийнято рішення про відмову у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] , третя особа Тернівський відділ ДРАЦС у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області ПМУМЮ (м. Одеса) про визнання батьківства. Позивач у доведенні свого батьківства відносно [PERSON] посилається на «ДНК експертизу, як підтвердження батьківства [PERSON] ». Позивач несе відповідні витрати на утримання другої дитини та на утримання його матері». Знову ж таки, жодного доказу того, що позивач цілеспрямовано здійснює певні витрати на другу дитину та її матір в матеріалах справи № 212/13733/25 немає. Позивач працездатний, здоровий чоловік, отримує систематичний стабільний дохід. Позивачем не доведено обставин, які є суттєвими та могли б бути підставою для зміну розміру аліментів на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , які призначені рішенням суду по справі № 212/9858/24 у мінімально визначеному законом розмірі 1/6 від усіх видів заробітку (доходу) позивача. Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до ст. 247 ч. 2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Положеннями ст. ст. 15,16 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, яке вона може здійснити шляхом звернення до суду у визначеному ЦПК України порядку (ст. 4 ЦПК України) і що також гарантовано ст. 124 Конституції України. Дослідивши матеріали справи, надані до суду докази сторонами, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. (частина перша статті 8 Закону України «Про охорону дитинства»). Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Відповідно до частин другої, третьої статі 150, статті 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; утримувати дитину до повноліття. Згідно з частинами першою - третьою статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до частини першої статті 192 СК Українирозмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2021 року у справі №554/3355/20, від 14 грудня 2022 року у справі №727/1599/22, від 30 березня 2023 року у справі №509/5304/20, від 14 червня 2023 року у справі №758/8284/21. Судом встановлено, що рішенням Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26.03.2025 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 04 жовтня 2024 року і до досягнення дитиною повноліття. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на її утримання у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи стягнення з 04 жовтня 2024 року і до досягнення дитиною [PERSON] , [INFO] , віку трьох років, тобто до [INFO] . (а.с. 31). З ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» 10.05.2013 року [PERSON] уклав кредитний договір на підставі якого йому надано кредитні кошти у розмірі 524 000 гривень строком з 10.05.2023 по 08.05.2043 року, процентна ставка за користування кредитом 7% річних, яка є фіксована. Кредит надано відповідно до Постанови та Правил забезпечення іпотечного кредитування громадян України за програмою «Єоселя» (а.с. 8-16 зворотній) [PERSON] уклав з ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» 10.05.2023 року договір іпотеки предметом якого є квартира в [ADDRESS] (а.с. 4-7) Щодо посилання позивача на наявність у нього зобов`язань за іпотечним договором, як підстави для зменшення розміру аліментів та погіршення матеріального стану платника останніх, суд зазначає наступне. Відповідно до абз. 5 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про іпотеку» від 05.06.2003 року № 898-IV іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном (неподільним об`єктом незавершеного будівництва, майбутнім об`єктом нерухомості), що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання задовольнити свої вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами такого боржника у порядку, встановленому цим Законом. Згідно з ч. 1 ст. 3 вказаного Закону іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. До іпотеки, яка виникає на підставі закону або рішення суду, застосовуються правила щодо іпотеки, яка виникає на підставі договору, якщо інше не встановлено законом. Таким чином, іпотека виникає внаслідок укладення договору між іпотекодавцем та іпотекодержателем, тобто є результатом добровільного волевиявлення сторін, а особа, яка укладає іпотечний договір, свідомо бере на себе обов`язок сплати боргу, забезпеченого нерухомістю, та несе всі фінансові ризики, пов`язані з виконанням такого договору, що жодним чином не призводить до погіршення матеріального стану особи, не є підставою для зменшення розміру аліментів. Як вбачається зі змісту договору іпотеки від 10.05.2023 року, він укладено позивачем добровільно, з повним усвідомленням усіх його положень, вже після винесення судового рішення про стягнення з відповідача аліментів, тобто майновий стан позивача не зазнав погіршення, оскільки отримавши вказане майно, останній зобов`язався сплатити його вартість періодичними платежами, що, в свою чергу, виключає обставину зміни матеріального стану в гірший бік, а доводи сторони відповідача в цій частині є необґрунтованими та безпідставними. В матеріалах справи міститься висновок експерта № 87 від 06.02.2025 року про те, що вірогідність того, що [PERSON] дійсно є біологічним батьком [PERSON] , [INFO] , і це е є наслідком випадкового збігу генеттчнх ознак осіб, що не мають родинних зв`язків за результатами експертизи складає 99, 9999% (а.с. 25-27 зворотній). Згідно із інформацією з Єдиного державного реєстру судових рішень 19.11.2025 Тернівським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області було прийнято рішення про відмову у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] , третя особа Тернівський відділ ДРАЦС у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області ПМУМЮ (м. Одеса) про визнання батьківства (рішення не набрало законної сили). Отже на момент розгляду цієї справи відсутній факт батьківства позивача щодо малолітнього [PERSON] . Позивач вказав, що у зв`язку з тим, що він проживає у фактичних шлюбних відносинах з [PERSON] та висновком експерта він є біологічним батьком [PERSON] , [INFO] , в нього змінився матеріальний стан, що є підставою для зменшення розміру аліментів відповідно до положень статті 192 СК України. Однак вказані обставини не є підставою для зменшення розміру стягуваних з позивача аліментів. Так у матеріалах справи відсутні докази про погіршення матеріального стану позивача та не слідує, що позивач змінив місце роботи чи його заробітна плата зменшилась, а зміна його сімейного стану наявність другої дитини від іншого шлюбу, не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів. Аналогічний за змістом висновок викладено в постановах Верховного Суду від 16.09.2024року у справі № 591/6388/22, від 16 вересня 2020 року у справі № 565/2071/19. Згідно із ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України). За правилами ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно зі с. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною 1 ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Отже судом не встановлено, а позивачем не доведено обставин, визначених ст.192 СК України, які є підставою для зменшення розміру аліментів. Жодних належних, допустимих та достовірних доказів щодо цього позивачем не надано. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.6 ст.81 ЦПК України). З огляду на викладене, суд, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів дійшов висновку, що позовні вимоги позивача задоволенню не підлягають. Розподіл судових витрат суд проводить відповідно до ст.141 ЦПК України та з урахуванням відмови в задоволенні позову залишає їх за позивачем. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed