Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом, в якому просить стягнути з відповідачки на його користь заборгованість за договором № 22037000120530 від 09.04.2019 у сумі 18 721,96 грн, інфляційні витрати в розмірі 417,35 грн та 3% річних у розмірі 68,83 грн, понесені судові витрати судовий збір у сумі 2 422,4 грн та витрати на правничу допомогу в розмірі 3 000 грн. Свої вимоги обґрунтовує тим, що відповідачка ухиляється від виконання своїх зобов`язань та не погашає заборгованість за вказаним договором, що є підставою для позивача звернутися до суду із даним позовом. Позивач зауважує, що внаслідок неналежного виконання взятих на себе зобов`язань з боку позичальника від 09.04.2019 виникла заборгованість в сумі 18 721,96 грн, з яких 11 795,1 грн заборгованість за основним боргом, 2 796,86 грн заборгованість за нарахування відсотків, 4 130 грн заборгованість по комісії. Ухвалою від 12.09.2025 року справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (а. с. 94). Також даною ухвалою суду було визначено строки для подання сторонами відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив. Копія ухвали про відкриття провадження направлялась відповідачці за місцем реєстрації проживання проте було повернуто на адресу суду з відмітками «за закінченням терміну зберігання». Заяв по суті та інших клопотань від сторін у справі до суду не надходило. Суд, на підставі ч. 5 ст. 279 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК) розглянувши справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, виходить із наступного. Судом встановлено, що 09.04.2019 між АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» та [PERSON] було укладено договір № 22037000120530, підписаний власним підписом відповідачки (зворот а.с. 74), відповідно до умов якого кредит надається шляхом зарахування суми кредиту на поточний рахунок, в розмірі 11 800 грн на 12 місяців під 3,5 % щомісячно від суми кредиту. Відповідно до вказаного договору відповідачка отримала вказані кошти на споживчі потреби в розмірі 11 800 грн строком кредитування 12 місяців, з кінцевою датою повернення кредиту 09.04.2020, 56 % річних на прострочену заборгованість, щомісячна комісія за обслуговування кредитної заборгованості погоджена сторонами у відсотках від суми кредиту і її розмір встановлений в певних змінюваних ставках за різні періоди строку кредитування. АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» виконало взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, відповідно до умов договору. 15.12.2021 між АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» та ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» було укладено договір факторингу № 15/12/21, відповідно до якого останній набув права вимоги до боржників (а.с. 58). З розрахунку суми заборгованості вбачається, що відповідач за договором № 22037000120530 від 09.04.2019 має загальну суму заборгованості в розмірі 18 721,96 грн, з яких 11 795,1 грн заборгованість за основним боргом, 2 796,86 грн заборгованість за нарахування відсотків, 4 130 грн заборгованість по комісії (а.с. 82-83). Позивач просить стягнути інфляційні витрати в розмірі 417,35 грн з 15.12.2021 по 23.02.2022 рік та 3 % річних в розмірі 68,83 грн за період з 15.12.2021 по 31.12.2021 рік, суд вважає такі розрахунки вірними та такими що підлягають задоволенню. Відповідно до частин першої, другої статті 207 Цивільного кодексу України (далі - ЦК) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно зі ст. 526 ЦК, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ч. 1 ст. 527 ЦК, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто. Частиною 1 ст. 530 ЦК визначено , що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 ЦК порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 625 ЦК передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 629 ЦК, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК). За змістом ст. 1056-1 ЦК розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. За приписами пункту 1 ч. 1 ст. 512 ЦК кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (ч. 1ст. 513 ЦК України). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України). Частиною 1 ст. 1077 ЦК визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). За змістом ч. 1 ст. 1078 ЦК предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Відповідно до ст. 516 ЦК заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, оскільки відповідачка порушив свої зобов`язання, передбачені договором № 22037000120530 від 09.04.2019, не повернув запозичених коштів, доказів на спростування факту укладення вказаного договору та отримання кредитних коштів відповідачем не надано, тому позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Представник позивача при зверненні до суду із даним позовом також просить стягнути з відповідача понесені ним витрати на правову допомогу та суму сплаченого судового збору. На підставі ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК) підлягають до стягнення з відповідача витрати з оплати судового збору. Відповідно до ч. 1 ст. 137 ЦПК, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 137 ЦПК). Відповідно до ч. 3 ст.141 ЦПК при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі, чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Частиною четвертою, п`ятою статті 137 ЦПК визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Згідно пункту 1 частини 2 статті 141 ЦПК, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Заявляючи вимоги про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, позивач надав договір про надання правової допомоги № 43453613 та детальний опис виконаних робіт (а.с. 10). Надаючи оцінки наведеним доказам, суд звертає увагу, що зазначена на виконання правничих послуг вартість робіт є не завищеною з огляду на складність справи, виявляє пропорційність з врахуванням необхідного часу для захисту прав особи. З огляду на викладене, суд,

Outcome: approved