Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-14 00:00:00

10.11.2025 [PERSON] звернулася до Котелевського районного суду Полтавської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 26.04.2011 року між позивачем та відповідачем у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Котелевського районного управління юстиції Полтавської області, за актовим записом №19. Позов заявлено з підстав припинення подружніх відносин між сторонами. Сторони в судове засідання не з`явились, проте належним чином були повідомлені про час і місце розгляду справи. Позивач [PERSON] подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити (а.с.20). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав до суду телефонограму, в якій просив розгляд справи провести за його відсутності, позовні вимоги визнав в повному обсязі та не заперечував проти їх задоволення. У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Згідно з ч.6 ст.259 ЦПК України у виняткових випадках залежно від складності справи складання повного рішення (постанови) суду може бути відкладено на строк не більш як десять днів, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження не більш як п`ять днів з дня закінчення розгляду справ. Відповідно до положень ч.5 ст.268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05.09.2022 у справі №1519/2-5034/11 зазначено, що згідно з ч.5 ст.268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. З урахуванням розумності положення ч.5 ст.268 ЦПК України слід розуміти таким чином: у разі ухвалення судового рішення за відсутності учасників справи, суд повинен зазначати датою ухвалення ту дату, на яку було призначено розгляд справи, та вказувати у резолютивній частині дату складення повного судового рішення. Проте у разі зазначення судом датою ухвалення судового рішення дати складення повного судового рішення, внаслідок чого дата судового засідання та дата ухвалення судового рішення не співпадатимуть, це не є порушенням прав сторін. Суд, дослідивши матеріали справи в порядку спрощеного позовного провадження та подані докази, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 26.04.2011 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, який зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану Котелевського районного управління юстиції Полтавської області, за актовим записом №19, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 26.04.2011 року (а.с.6). Від цього шлюбу сторони мають трьох неповнолітніх дітей: дочку [PERSON] , [INFO] , сина [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про народження дітей серії [NUMBER] , серії [NUMBER] , серії [NUMBER] (а.с.8-10). Наразі шлюбні відносини між сторонами фактично припинені, сторони тривалий час спільно не проживають, шлюб існує лише формально. За таких обставин позивач вважає, що подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить її інтересам, на примирення позивач не згодна і тому вважає, що необхідно розірвати шлюб. Статтею 1 Сімейного Кодексу України передбачено, що побудова сімейних відносин відбувається на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємоповаги та підтримки. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.3, 4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно з ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно з ч. 2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дитини, що мають істотне значення. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам. Враховуючи те, що між сторонами шлюбно-сімейні стосунки припинені, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватись цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвища. Позивач [PERSON] висловила своє бажання щодо зміни прізвища під час державної реєстрації розірвання шлюбу, та просить суд залишити їй шлюбне прізвище " [PERSON] ", тому суд вважає за необхідне залишити їй прізвище " [PERSON] ". Відповідно до п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на позивача. Згідно з ч.2 ст.115 СК України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Згідно ч.2 ст.114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.1 ст.259 ЦПК України суди ухвалюють рішення іменем України негайно після закінчення судового розгляду. Враховуючи викладене та

Outcome: approved