Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-11 00:00:00

ТзОВ «Юніт Капітал» звернулося до суду з позовом, в якому просили стягнути з [PERSON] на свою користь борг за кредитним договором № 00-9777403 від 17.05.2024 року в розмірі 23 237,90 грн., а також судові витрати по справі. Свої вимоги мотивували тим, що 17 травня 2024 року між ТзОВ «Макс Кредит» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 00-9777403, що підписаний в порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». На виконання вимог вказаного Закону відповідач зареєструвався на сайті кредитодавця, пройшов процедуру ідентифікації та верифікації, ознайомився з чинною редакцією Правил надання коштів у позику, йому було надано одноразовий ідентифікатор 85763. Кредитодавець ініціював переказ коштів безготівковим зарахуваннями у розмірі 7 000,00 грн. на платіжну картку позичальника № [NUMBER] . 17 березня 2025 року ТзОВ «Макс Кредит» та ТзОВ «Юніт Капітал» уклали договір факторингу № 17032025-МК/ЮнітКапітал, відповідно до умов якого позивачу відступлено право грошової вимоги до відповідача за зазначеним кредитним договором в розмірі 26 037,90 грн. Отже, первісний кредитор свої зобов`язання надати грошові кошти відповідачу виконав в повному обсязі, однак, останній взяті на себе зобов`язання належним чином не виконує, що створило заборгованість у розмірі 26 037,90 грн., яка складається з наступного: 7 700,00 грн. - заборгованість по тілу кредиту, 15 537,90 грн. - заборгованість по несплачених відсотках та 2 800,00 грн. заборгованість за штрафними санкціями. Вищевказані дії відповідача свідчать про відмову від добровільного повернення боргу, в зв`язку з чим виникла необхідність у зверненні до суду з даним позовом. В судове засідання представник позивача згідно виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань № 607017128991 від 09.09.2025 (а.с. 42) директор ТзОВ «Юніт Капітал» Хлопкова М.С. не з`явилася, в позовній заяві висловила прохання про розгляд справи за її відсутності, вказавши, що не заперечує проти заочного розгляду даної справи Відповідач відзиву на позов не подавав, в судове засідання не з`явився та не повідомив про причини своєї неявки, незважаючи на те, що про дату, час та місце розгляду справи був належно повідомлений у встановленому законом порядку шляхом направлення йому судової повістки рекомендованим листом з повідомленням про вручення від 12.12.2025 року (а.с. 70), однак повістка повернулася до суду в зв`язку з відсутністю адресата за місцем проживання. Також [PERSON] викликався в судове засідання шляхом поміщення оголошення про виклик його до суду на сайті Долинського районного суду Івано-Франківської області 10.12.2025 року (а.с. 68). За таких обставин суд 12.01.2026 року постановив ухвалу про заочний розгляд даної справи у відповідності до вимог ст. 280 ЦПК України. Дослідивши та оцінивши всі здобуті й перевірені у судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає, що даний позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Загальні правила щодо форми договору визначено у ст. 639 ЦК України, згідно з якою договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріальне посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Згідно ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису вiдповiдно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Згідно з ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 даного Кодексу, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Як встановлено в судовому засіданні, 17 травня 2024 року між ТзОВ «Макс Кредит» та [PERSON] на сайті кредитодавця було укладено договір кредитної лінії № 00-9777403, який підписаний позичальником за допомогою одноразового ідентифікатора 85763, тобто було укладено у електронному вигляді договір (а.с. 7-12). За умовами даного кредитного договору та паспорту споживчого кредит від 17.05.2024 року, що підписаний позичальником одноразовим ідентифікатором 78743 (звор.а.с. 17-18), первісний кредитор надав відповідачу кредит у розмірі 7 000,00 грн. на споживчі потреби, строк кредитування становить 360 днів (дата повернення кредиту 12.05.2025 року). Відповідно до п.п. 1.5.1, 1.6 даного договору, стандартна процентна ставка складає 1,47 %, від суми кредиту за кожний день користування кредитом, застосовується в межах строку дії кредитної лінії, зазначеного в п. 1.3 цього договору. Комісія за надання кредиту нараховується одноразово в розмірі 10,00 % від суми кредиту, що складає 700,00 грн. Про те, що 17.05.2024 року [PERSON] первісним кредитором ТзОВ «Макс Кредит» було переховано кредитні кошти в розмірі 7 000,00 грн. на платіжну картку позичальника № [NUMBER] , свідчить підтвердження щодо здійснення переказу грошових коштів та додатки до нього, надане ТзОВ Профітгід» (звор.а.с. 19-22), номер платіжної інструкції № 122975023. Згідно виконаного первісним кредитором детального розрахунку заборгованості за кредитним договором № 00-9777403 від 17.05.2024 року (звор.а.с. 36-38), борг [PERSON] по даному кредитному договору становить 23 237,90 грн., з яких: прострочена заборгованість за тілом кредиту 7 000,00 грн., прострочена заборгованість за нарахованими процентами 15 537,90 грн. та комісія 700,00 грн. При цьому, з даного розрахунку вбачається, що відповідач [PERSON] з метою погашення боргу сплатив кошти на загальну суму 11 916,10 грн. Звертаючись до суду зі вказаним позовом ТзОВ «Юніт Капітал» зазначило, що право вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 00-9777403 від 17.05.2024 року перейшло до нього на підставі договору факторингу. Так, 17.03.2025 року між ТзОВ «Макс Кредит» та ТзОВ «Юніт Капітал» укладено договір факторингу № 17032025-МК/ЮнітКапітал, відповідно до умов якого клієнт зобов`язався відступити фактору права вимоги за укладеними кредитними договорами згідно реєстру боржників, в обсязі та умовах, що існують на дату відступлення прав вимоги (а.с. 28-33). Відповідно до акту прийому-передачі документації за договором факторингу № 17032025-МК/ЮнітКапітал від 17.03.2025 року, Реєстру боржників від 17.03.2025 року та платіжної інструкції в національній валюті № 385 від 21.03.2025 року на суму 608 440,26 грн. (а.с. 34-36), ТзОВ «Юніт Капітал» отримало право вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 00-9777403 від 17.05.2024 року в розмірі 23 237,90 грн. За вищевикладених обставин, враховуючи, що відповідач істотно порушив умови укладеного з первісним кредитором ТзОВ «Макс Кредит» кредитного договору, право вимоги за яким згідно договору факторингу перейшло до позивача, своєчасно кредит не погашав та не повернув позичені кошти, суд вважає, що заявлений позов підлягає до задоволення і з нього на користь ТзОВ «Юніт Капітал» слід стягнути 23 237,90 грн. за договором кредитної лінії № 00-9777403 від 17.05.2024 року. Питання судових витрат суд вирішує у відповідності з вимогами ст. 141 ЦПК України, в якій зазначено, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Таким чином, з відповідача на користь позивача слід стягнути 2 422,40 грн. сплаченого ними судового збору згідно платіжної інструкції в національній валюті № 30405від 31.10.2025 року (а.с. 53). Крім того, на підтвердження понесених позивачем судових витрат на професійну правничу допомогу до позову долучено договір про надання правничої допомоги № 10/09/25-02 від 10.09.2025 року, укладений між ТзОВ «Юніт Капітал» та адвокатським бюро «Соломко та партнери», додаткову угоду № 25770865201 до цього договору від 11.09.2025 року та акт прийому-передачі наданих послуг від 01.10.2025 року, з яких вбачається, що вартість послуг адвоката з аналізу, складання та подання позовної заяви, адвокатського запиту і клопотання щодо отримання інформації становить 7 000,00 грн. (а.с. 39-41), які також підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного, ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», ст.ст. 207,512,526,626,628,638,1048-1050,1054,1055 ЦК України,

Outcome: approved