Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-18 00:00:00

Стислий виклад обставин правовідносин. Позиція сторін. 30 вересня 2025 року позивач ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ЧОРНОМОРСЬКИЙ ПРИВАТНИЙ ЗАКЛАД ЗАГАЛЬНОЇ СЕРЕДНЬОЇ ОСВІТИ «ФІШКА» (далі по тексту ТОВ «ЧП ЗЗСО «ФІШКА») звернулось до Чорноморського міського суду Одеської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором про надання послуг. В обґрунтування вимог посилається на наступне. 26 серпня 2024 року між позивачем та відповідачем укладено Договір №1Ф про надання освітньої послуги. За умовами Договору №1Ф (п. 1.1) позивач зобов`язується надавати відповідачу освітню послугу початкової загальної середньої освіти дитини - [PERSON] у відповідності до вимог Державного стандарту початкової загальної освіти, затвердженого Кабінетом Міністрів України (Постанова КМУ № 87 від 21 лютого 2018 року), у визначений Договором час, а замовник зобов`язується приймати послугу та вчасно оплачувати її. Позивач свої обов`язки за Договором виконав, [PERSON] отримував освітню послугу початкової загальної середньої освіти в період з 01 вересня 2024 року по 13 червня 2025 року. Однак, відповідач свої обов`язки по оплаті послуг за Договором №1Ф за інші місяці навчання [PERSON] виконала частково, сплативши за 9 місяців навчання (з вересня 2024 по травень 2025) 63000.00 грн., а не 90000.00 грн., як то передбачено умовами Договору №1Ф, отже заборгованість становить 27000 .00 грн. Загалом за період навчання з вересня 2024 року по травень 2025 року сплачено 63000 .00 грн. Враховуючи викладене просить, стягнути з [PERSON] заборгованість за Договором №1Ф від 26 серпня 2024 року в розмірі 27000,00 грн., стягнути судові витрати зі сплати судового збору в розмірі2422.40 грн., витрати на правову допомогу в розмірі 21000.00 грн. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надіслав заяву про розгляд справи за його відсутності за правилами спрощеного позовного провадження, в якому позивач просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі та не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач у судові засідання не з`явилась, про місце, час та день розгляду справи повідомлялась належним чином, надала суду письмовий відзив, в якому позовні вимоги не визнавала, вважає їх не доведеними та такими, що не підлягають задоволенню. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії по справі. Ухвалою суду від 06 жовтня 2025 року позовну заяву було залишено без оскільки вона не відповідала положенням ст. 175 Цивільного процесуального кодексу України. 10 жовтня 2025 року ухвалою суду після отримання інформації щодо місця реєстрації (перебування) відповідача позовна заява призначена до розгляду в спрощеному проваджені. Представник позивача в судове засідання не з`явився надіслав заяву про розгляд справи за своєї відсутності за правилами спрощеного позовного провадження, в якому позивач просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі та не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явилась, заперечень проти розгляду справи у спрощеному провадженні не заявила. Про слухання справи повідомлена належним чином. 04 грудня 2025 року надіслала до суду відзив на позовну заяву. 10 грудня 2025 року представником ТОВ «ЧОРНОМОРСЬКИЙ ПРИВАТНИЙ ЗАКЛАД ЗАГАЛЬНОЇ СЕРЕДНЬОЇ ОСВІТИ «ФІШКА» надіслана відповідь на відзив. Згідно ч. 1 ст. 223 Цивільного процесуального кодексу України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: 1) неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки; 2) повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 223 Цивільного процесуального кодексу України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. За положеннями ст.ст. 13, 43 Цивільного процесуального кодексу України особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми процесуальними правами на власний розсуд. Особи, які беруть участь у справі, зобов`язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права та виконувати процесуальні обов`язки. Якщо учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 01 жовтня 2020 року у справі №361/8331/18. Судом вжито всіх можливих заходів для повідомлення сторін про розгляд справи, забезпечено всі процесуальні права у спосіб, передбачений Цивільного процесуального кодексу України. Таким чином сторони у справі вважається повідомленим про розгляд справи належним чином. Відповідно до ч. 1 ст. 274 Цивільного процесуального кодексу України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. За приписами ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України за неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Фактичні обставини встановлені судом та зміст спірних правовідносин. 26 серпня 2024 року між позивачем та відповідачем укладено Договір №1Ф про надання освітньої послуги. За умовами Договору №1Ф (п. 1.1) позивач зобов`язується надавати відповідачу освітню послугу початкової загальної середньої освіти дитини - [PERSON] у відповідності до вимог Державного стандарту початкової загальної освіти, затвердженого Кабінетом Міністрів України (Постанова КМУ № 87 від 21 лютого 2018 року), у визначений Договором час, а замовник зобов`язується приймати послугу та вчасно оплачувати її( а.с.7-9). Наказом № 07-у від 19 серпня 2024 року ТОВ «ЧПЗЗСО «ФІШКА» від [PERSON] зарахований до складу учнів 1 класу ( а.с.11). Позивач свої обов`язки за Договором виконав, [PERSON] отримував освітню послугу початкової загальної середньої освіти в період з 01 вересня 2024 року по 13 червня 2025 року. Відповідно до п. 6.4.3 Договору №1Ф у випадку оплати замовником за надання виконавцем послуги щомісячно, ціна послуги становить 10000.00 грн. за місяць. Пунктом 6.5 Договору №1Ф передбачено щомісячну оплату за надання послуги замовник вносить повністю за місяць до десятого числа поточного місяця. [PERSON] відвідував ТОВ «ЧПЗЗСО «ФІШКА» в червні 2025 року лише з 01 по 13 число, у зв`язку із чим за домовленістю сторін за цей місяць відповідачка сплатила за договором №1Ф у розмірі 4333,33 грн.( а.с.17-27). Загалом за період навчання з вересня 2024 року по травень 2025 року сплачено 63000 .00 грн. Наказом № 90-у від 19 серпня 2025 року [PERSON] відрахований зі складу учнів 2 го класу ТОВ «ЧПЗЗСО «ФІШКА» з 19 серпня 2025 року( а.с.13). Мотивувальна частина та застосовані судом правові норми. Відповідно до ч. 1 ст. 13 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до частин першої, другої статті 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Зобов`язанням за приписами ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо), або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Частиною 1 ст. 526, 527, 530 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом , згідно приписів ч. 1 ст. 525 Цивільного кодексу України. Відповідно до ч. 1 ст. 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведенням належним чином. Пунктом 1 ст. 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно п. 3 ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. За змістом ч. 1 ст. 614 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобов`язання, несе за це відповідальність. Договір є обов`язковим для виконання сторонами згідно положень ст. 629 Цивільного кодексу України. Частинами 1, 2 ст. 631 Цивільного кодексу України передбачено ,шо строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Договір набирає чинності з моменту його укладення, якщо інше не визначено законом або договором Частинами 1, 2 ст. 638 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Ціна в договорі відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 632 Цивільного кодексу України встановлюється за домовленістю сторін, у випадках, встановлених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування. Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом. Зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом ,що визначено ч. 1 ст. 651 Цивільного кодексу України. Згідно до ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором Частиною 2 ст. 903 Цивільного кодексу України передбачено плату за договором про надання послуг. Якщо неможливість виконати договір виникла з вини замовника, останній зобов`язаний виплатити виконавцеві плату в повному обсязі, якщо інше не встановлено договором або законом. Суд також приймає до уваги те, що на момент укладення договору, сторін влаштовували його умови. Протилежного відповідачем суду не надано. Висновки суду. Оцінивши надані докази у їх сукупності, надавши їм належну правову оцінку, Суд дійшов висновку що позовні вимоги ТОВ «ЧОРНОМОРСЬКИЙ ПРИВАТНИЙ ЗАКЛАД ЗАГАЛЬНОЇ СЕРЕДНЬОЇ ОСВІТИ «ФІШКА» до [PERSON] є доведеними та такими, що підлягають задоволенню. Судові витрати. Крім того, стягненню підлягає сума судових витрат сплачена позивачем при зверненні до суду та підтверджена документально, в розмірі 2422,40 грн. відповідно до положень ст. 133, 141 Цивільного процесуального кодексу України. Також позивач просить стягнути з відповідача витрати на правову допомогу у розмірі 21000.00 грн. вирішуючи дане питання Суд дійшов наступного. Відповідно до ч. 1, п. 1 ст. 133 Цивільного процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаний з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Частиною 1 ст. 134 Цивільного процесуального кодексу України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. За змістом п. 1 ч. 2 ст. 137 Цивільного процесуального кодексу України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. На підтвердження понесених витрат на отримання професійної правничої допомоги до суду надано: Договором про надання правничої допомоги. Детальний описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом. Платіжною інструкцією №182 від 24 вересня 2025 року. З урахування того, що справа не відноситься до складності, витраченого часу на підготовку справи з відповідача на користь позивача слід стягнути 3000.00 грн. витрат на професійну правничу допомогу. Верховний Суд неодноразово вказував на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц). Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. У рішенні Європейського суду з прав людини від 23 січня 2014 року (справа «East/West Alliance Limited» проти України», заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними й неминучими, а їх розмір - обґрунтованим (пункт 268). Таким чином, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним, Суд, з урахуванням конкретних обставин, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи. На підстав викладеного,

Outcome: approved