Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-12 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. До Садгірського районного суду м. Чернівці надійшов позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, у якому позивач просить суд розірвати шлюб між ним та відповідачкою, зареєстрований 20.05.2007 відділом реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції, актовий запис № 638. Зазначає у позові про те, що від шлюбу мають двох дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Вказує, що спільне життя з відповідачкою не склалося через різні погляди на сімейне життя, почали відбуватися сварки, а спроби примиритися не дали результатів. Тому з вересня 2025 року вказує, що не живуть подружнім життям із відповідачкою у справі. На примирення не погоджується, а тому з посиланням на відповідні норми просить суд задовольнити позов і розірвати шлюб. Від відповідачки [PERSON] відзив на позовну заяву до суду не надходив. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі. Вказаний вище позов 22.12.2025 подано до Садгірського районного суду м. Чернівці. Згідно із протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.12.2025 матеріали справи передані на розгляд головуючого судді Асташева С.А., Своєю ухвалою від 23.12.2025, суддя Асташев С.А. прийняв позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбудо розгляду та відкрив провадження у справі. Розгляд справи визначив провести за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Призначив судове засідання у справі на 13.01.2025, про що були повідомлені сторони. У судове засідання сторони не з`явилися, хоча належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи. Позивач [PERSON] скерував до суду заяву у якій просив розгляд справи провести за його відсутності. Підтримав позовні вимоги, та просив їх задовольнити. Відповідачка [PERSON] також у судове засідання не з`явилася, однак скерувала до суду заяву у якій просила задовольнити позовну заяву, оскільки погоджується на розлучення. Вказала про те, що наразі подружні відносини припинилися, а зберегти сім`ю неможливо. Частиною 3 ст. 211 ЦПК України передбачено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних в суду матеріалів. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Заходів забезпечення позову та доказів не вживалося. Строк для примирення подружжю не призначався. Зупинення провадження у справі не здійснювалося. Розглянувши письмові матеріали справи, встановивши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши та оцінивши надані докази в сукупності, ухвалюючи рішення відповідно до вимог ст.263 ЦПК України, суд дійшов висновку, що позов є обґрунтований і підлягає до задоволення. Фактичні обставини встановлені судом. Суд встановив, що між позивачем [PERSON] , [INFO] та відповідачкою [PERSON] , [INFO] , укладено шлюб 20 травня 2007 року, який зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції, про що складено актовий запис № 638, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 20 травня 2007 року. Сторони є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується даними долученої копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 22 квітня 2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції, актовий запис про народження дитини № 801 та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується даними долученої копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 09 листопада 2010 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції, актовий запис про народження дитини № 2423. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Статтею 51 Конституції України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Аналогічне положення містить ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України, в якій також зазначено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 5 Протоколу №7 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Частиною 3 статті 56 Сімейного кодексу України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ч.1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно із ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно із ч.2 ст. 114, ст. 115 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та постановлення відмітки в актовому записі про шлюб. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Суд встановив, що на даний час шлюб носить формальний характер, оскільки сторони припинили сімейно-шлюбні відносини, примирення між ними стало неможливим, як вказує позивач та не заперечує відповідачка, а тому подальше збереження шлюбу порушує передбачене ст.56 Сімейного кодексу України право чоловіка та дружини на особисту свободу. Також позивач вказує, що подальше перебування у шлюбі суперечить його особистим інтересам, подружні відносини припинені, а збереження шлюбу та примирення є неможливим. Відповідачка скерувала до суду заяву у якій не заперечила щодо розлучення із позивачем. Висновки суду. Оскільки обидві сторони наполягають на розірванні шлюбу то, відповідно, відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим. Аналізуючи вищевикладене та з урахуванням того, що жоден з подружжя не бажає примиритися та зберегти шлюб, позивач просить суд шлюб розірвати, а відповідачка визнала позовні вимоги, суд доходить висновку, що шлюб між сторонами потрібно розірвати. Статтею 113 Сімейного кодексу України, передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Шлюб припиняється у день набрання законної сили рішенням суду, яке є документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу. Розподіл судових витрат. Позивач у позові не заявив вимог про відшкодування за рахунок відповідачки понесених судових витрат у справі. На підставі ст. 51 Конституції України, ст.ст. 18, 24, 56, 104-105, 110, 112 -115 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved