Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-18 00:00:00

Позивачка подала до Шевченківського суду м.Львова позов, в якому просила стягнути з відповідача аліменти на користь сина, який продовжує навчання, [PERSON] , [INFO] в розмірі 6 000 грн. щомісячно, до досягнення сином 23 років або до закінчення сином навчання. В обґрунтування своїх вимог щодо предмета спору покликається на те, що вона з відповідачем є батьками повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . До повноліття сина, батько сплачував аліменти на її користь на утримання неповнолітніх сина та доньку відповідно до судового наказу Шевченківського районного суду м.Львова виданого у справі №466/7962/24. [PERSON] , [INFO] досяг повноліття, а з вересня 2023 року є студентом І курсу Відокремленого структурного підрозділу «Львівського фахового коледжу транспортної інфраструктури Національного університету «Львівська політехніка» денної форми навчання. Син проживає з нею та перебуває на її утриманні так як продовжує здобувати освіту і потребує фінансової підтримки в тому числі на придбання матеріалів для навчання. Зазначає, що її доходів не вистарчає, щоб повноцінно забезпечувати сина, а відтак змушена звернутись з даними вимогами до відповідача, який має змогу надавати допомогу на утримання сина, офіційно працевлаштований та має стабільний дохід, фінансово та житлом забезпечений, інших осіб окрім їхньої спільної доньки на своєму утриманні не має. Ухвалою від 19.12.2025 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін . В судовому засіданні позивачкою було подано заяву про зменшення позовних вимог в якій просить суд стягувати з відповідача аліменти на утримання повнолітнього сина який навчається в розмірі 5 000 грн. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги з врахуванням зменшення суми стягнення аліментів в розмірі 5000 грн. визнав. Додатково зазначив, що офіційно працевлаштований та має стабільний дохід, заборгованості зі сплати аліментів не має, інших осіб на утриманні не має. Суд, з`ясувавши обставини, заслухавши позивачку та відповіда, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, надавши оцінку кожному доказу окремо та зібраним у справі доказам в цілому, доходить наступного висновку. Відповідно до рішення Шевченківського районного суду м.Львова від 03.07.2023 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] , який зареєстрований 06.08.2005 року в бюро РАЦС м.Чоп Закарпатської області, актовий запис №44 розірвано. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , [PERSON] народився [INFO] , батьками якого є [PERSON] та [PERSON] . Згідно з довідкою №390 від 05.11.2025 року, виданої директором коледжу [PERSON] , [PERSON] навчається у Відокремленому структурному підрозділі «Львівського фахового коледжу транспортної інфраструктури Національного університету «Львівська політехніка» в групі 3Т-91 з 01.09.2023 по 30.06.2027. Відповідно до витягу з реєстру територіальної громади №2025/017139714 від 17.11.2025, [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до витягу з реєстру територіальної громади №2025/017139691 від 17.11.2025 року, [PERSON] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . До спірних правовідносин, які виникли між сторонами, підлягають застосуванню норми Сімейного кодексу України (далі - СК України). Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до пункту 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року за №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину). Отже, стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання дитина не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. Так, згідно з вимогами частини 1 статті 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до частини 1 статті 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Також, до спірних правовідносин судом застосовано норми статей 191, частини 2 і 3 статті 199, 201 СК України, які визначають час, з якого присуджуються аліменти на дитину, право на звернення до суду з даним позовом та припинення права на утримання. Застосовані судом вищенаведені норми права регулюють спірні правовідносини та визначають обсяг суб`єктивних прав та юридичних обов`язків, якими наділені сторони в цих правовідносинах. Крім цього, суд бере до уваги роз`яснення, викладені в пункті 20 постанови Пленум Верховного суду України від 15.05.2006 №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів». Надаючи оцінку аргументам сторін, суд звертає увагу на те, що стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Суд зазначає, що за загальним правилом право вибору способу стягнення аліментів належить тому з батьків, разом з яким проживає дитина. Відтак, з огляду на вибір позивачкою способу стягнення аліментів у твердій грошовій сумі заробітку (доходу) батька, визнання відповідачем позову та спроможності відповідача надавати матеріальну допомогу сину, який продовжує навчання. Таким чином, зважаючи на той факт, що після досягнення повноліття [PERSON] , [INFO] , продовжує навчання на денній формі навчання, відповідачем не заперечується його обов`язок матеріальної допомоги та наявність у нього можливості надання сину такої на період навчання останнього, суд дійшов висновку, що позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів пов`язаних із навчанням повнолітнього сина в сумі 5 000 грн. слід задовольнити та підлягають стягненню щомісячно, починаючи стягнення з 09.12.2025, до припинення ним навчання, чи до досягнення дитиною 23- річного віку.

Outcome: approved