Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-13 00:00:00

11.12.2025 позивач звернулась до суду з позовом до відповідача та просила: стягнути з Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на користь [PERSON] безпідставно списані 27.07.2025 особисті кошти з карткового рахунку № [NUMBER] у сумі 5000 (п`ять тисяч) грн. 00 коп.; зобов`язати Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» відновити залишок коштів на особистому рахунку № [NUMBER] до стану у якому рахунок перебував перед виконанням несанкціонованих операцій 27.07.2025 із списання суми 113 309 грн. 64 коп. та здійснити перерахунок заборгованості, що утворилась внаслідок проведення спірних транзакцій із списанням штрафних санкцій. 12.12.2025 ухвалою суду відкрито провадження. 09.01.2026 представником АТ КБ «ПриватБанк» Хитровою Любов`ю Володимирівною надано відзив на позов, зазначено про те, що позивач є користувачем системи дистанційного обслуговування Приват 24. Банком було проведено службову перевірку за результатами якої встановлено, що саме дії позивача сприяли вчиненню спірних транзакцій, а також встановлено відсутність втручань в платіжний застосунок Приват24 клієнта [PERSON] . З архіву записів телефонних розмов за період з 27.07.2025 по 30.07.2025 зафіксовано, що дзвінок від [PERSON] з повідомленням про шахрайські операції надійшов 28.07.2025 о 20:48 з номеру телефону [NUMBER] , під час розмови з оператором на номер 3700 [PERSON] обмовилась про те, що з її картки здійснювала платежі дочка [PERSON] , «купувала на TEMU», тобто непонолітня дитина мала доступ до Приват 24 і оплачувала товари на сторонніх сайтах. В результаті дослідження даних, отриманих у програмному комплексі PANLike переказ коштів з картки № [NUMBER] підтверджено через протокол 3D Secure, одержувач [PERSON]. Представник відповідача прийшла до висновку про те, що відсутність повного контролю та надання можливості користуватись додатком Приват 24 дитині призвело до компрометації паролю входу до Приват24 та до втрати контролю над захищеними даними [PERSON] . Дослідивши докази суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав. Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. Згідно з випискою по картці/рахунку АТ КБ «Приватбанк» від 31.07.2025 власника рахунку [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] в межах кредитного ліміту 115 000 грн. 27.07.2025 здійснено витрати на загальну суму 113 309 грн. 64 коп. ( а.с. 15). Відповідно до Витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 30.07.2025 міститься короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, а саме: 27.07.2025 приблизно о 23 год. 53 хв. невстановлена особа таємно викрала грошові кошти в сумі 113, 309 грн., які було списано з карткового рахунку № [NUMBER] ( а.с.16). 12.08.2025 відділенням АТ КБ «Приват Банк» прийнято звернення [PERSON] про те, що по картці «Універсальна» без її відома було здійснено транзакції щодо переказу коштів невідомій особі, паролі підтвердження не надходили, повідомила про те, що не одержувала кредит ( а.с.18). 25.08.2025 та 19.11.2025 АТ КБ «Приват Банк» було надано відповідь на звернення [PERSON] ( а.с.19-22). 17.10.2025 представником НБУ у відповідь на звернення [PERSON] повідомлено про те, що 27.07.2025 о 23:49 у системі «Приват 24» під авторизацією подано заявку на збільшення кредитного ліміту, яку схвалено та збільшено кредитний ліміт, переказ коштів було здійснено через «Приват 24» шляхом ручного введення номеру, платежі було проведено на сторонньому Інтернет еквайрінгу, оскільки платежі на даному сайті проводились і раніше то додаткового підтвердження і звернення банку не було ( а.с. 24-27). Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення. Представник відповідача, заперечуючи проти позову, посилається на припущення про надання позивачем доступу до застосунку «Приват24» дитині. Водночас, згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом досліджено аудіозапис телефонної розмови між співробітником АТ КБ «ПриватБанк» та позивачем від 28.07.2025, з якого встановлено, що позивач повідомила про виявлення збільшення кредитного ліміту без її волевиявлення та списання особистих коштів у сумі 5 000 грн. Позивач зазначила, що їй не відомий отримувач коштів, а особа, вказана у реквізитах, їй незнайома. Жодних тверджень щодо здійснення транзакцій дитиною позивач не висловлювала. Навпаки, співробітником банку було рекомендовано блокування карток та звернення до правоохоронних органів. Відповідно до ст. 77-80 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність та достатність доказів у їх сукупності. Надані відповідачем доводи не підтверджують наявності волевиявлення позивача на здійснення спірних транзакцій. Відповідачем не спростовано інформацію НБУ щодо здійснення платежів на сторонньому інтернет-еквайрингу, не надано доказів належного аналізу підозрілих та ризикових операцій, не встановлено особу одержувача коштів та не доведено правомірність списання. Відповідно до ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно із ч.6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивачем до позовної заяви додано копії звернень та відповідей на них. Згідно із ст. 201 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Відповідно до ст. 203 ЦК України визначено вимоги до правочинів. Згідно із ч.5 ст. 203 ЦК України, правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідно до Витягу з ЄРДР 30.07.2025 внесено інформацію обставини кримінального правопорушення на підставі звернення позивача. Зарахування коштів в сумі 5000 грн. у межах кредитного ліміту позивача на користь [PERSON] підтверджується випискою по картковому рахунку позивача. Звернення позивача на лінію підримки клієнтів зафіксовано банком та підтверджується доказам запису розмови банку з клієнтом від 28.07.2025. Відповідно до п.34 ст. 1 ЗУ «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення» належна перевірка - заходи, що включають ідентифікацію та верифікацію клієнта (його представника); встановлення кінцевого бенефіціарного власника клієнта або його відсутності, у тому числі отримання структури власності з метою її розуміння, та даних, що дають змогу встановити кінцевого бенефіціарного власника, та вжиття заходів з верифікації його особи (за наявності); встановлення (розуміння) мети та характеру майбутніх ділових відносин або проведення фінансової операції; проведення на постійній основі моніторингу ділових відносин та фінансових операцій клієнта, що здійснюються у процесі таких відносин, щодо відповідності таких фінансових операцій наявній у суб`єкта первинного фінансового моніторингу інформації про клієнта, його діяльність та ризик (у тому числі, в разі необхідності, про джерело коштів, пов`язаних з фінансовими операціями); забезпечення актуальності отриманих та існуючих документів, даних та інформації про клієнта. У відповідь на звернення позивача НБУ повідомлено про те, що платежі було проведено на сторонньому Інтернет еквайрінгу. Відповідачем не надано докази щодо спростування відповіді НБУ, не здійснено аналіз підозрілих та ризикових для клієнта операцій відповідно до норм діючого законодавства, адже від позивача 28.07.2025 надійшло повідомлення, про те, що їй стало відомо про збільшення кредитного ліміту та перекази коштів, які суперечили волі позивача. Відповідач є суб`єктом первинного фінансового моніторингу. До справи не надано повної інформації про одержувача коштів, яка є банківською таємницею та підлягала встановленню шляхом проведенню належної перевірки транзакцій по картковому рахунку позивача. Походження коштів, які одержано [PERSON] 27.07.2025 підлягає належній перевірці. Кошти в сумі 5000 грн. та в межах кредитного ліміту за транзакціями від 27.07.2025, які оспорює позивач підлягають витребуванню у [PERSON] , оскільки позивач не має доступу до банківської таємниці та не володіє повним обсягом інформації про одержувача, тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно із ч.3 ст. 22 ЗУ «Про захист прав споживачів», споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. При задоволенні позовних підлягає стягненню з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 2422 грн. 40 коп.

Outcome: approved