Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-18 00:00:00

У листопаді 2024 року ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості, в якій просило суд стягнути з відповідача заборгованість за договором про надання фінансового кредиту № 40290 від 26.07.2021 в розмірі 12 250,00 грн та судові витрати по справі, які складаються зі сплати судового збору у розмірі 2 422,40 грн та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 10 500,00 грн. В обґрунтування заявленого позову представник позивача посилався на те, що 26.07.2021 між [PERSON] , яка у подальшому змінила прізвище на [PERSON] , та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФК «АВІРА ГРУП» було укладено договір про надання фінансового кредиту № 40290, відповідно до умов якого, ТОВ «ФК «АВІРА ГРУП» надало позичальнику кредит на споживчі потреби у сумі 2 000,00 грн на строк 25 днів під 2,5% в день. 17.02.2022 між ТОВ «ФК «АВІРА ГРУП» та ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» було укладено договір факторингу №02-17/02/2022, відповідно до якого ТОВ «ФК «АВІРА ГРУП» відступило на користь ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» право грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, зокрема, за договором про надання фінансового кредиту № 40290 від 26.07.2021, укладеним між ТОВ «ФК «АВІРА ГРУП» та [PERSON] . Внаслідок неналежного виконання умов вказаного договору у відповідача перед позивачем виникла кредитна заборгованість у розмірі 12 250,00 грн, з яких: 2 000,00 грн - прострочена заборгованість за сумою кредиту; 10 250 грн - прострочена заборгованість за процентами. Відповідач не виконала свого обов`язку щодо повернення наданих кредитних коштів, що й стало підставою звернення до суду. Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 02 червня 2025 року відкрито провадження по справі у порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін. У порядку ст. 178 ЦПК України, відповідач не скористалася своїм правом щодо подачі відзиву на позовну заяву. Представник позивача до суду не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить суд їх задовольнити, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з`явилася, не повідомила суд про причини не явки, хоча була належним чином повідомленою про день та час розгляду справи, заяву про розгляд справи за її відсутності суду не надала. Відомостей про неможливість з`явитися у судове засідання відповідач суду не надала. Суд, на підставі ст. 281 ЦПК України, ухвалив розглядати справу заочно. Суд повно, всебічно та об`єктивно дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 26.07.2021 між [PERSON] , яка у подальшому змінила прізвище на [PERSON] , та ТОВ «ФК «АВІРА ГРУП» було укладено договір про надання фінансового кредиту № 40290. Кредитний договір укладено шляхом обміну електронними повідомленнями, підписано у порядку, визначеному ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію». Предметом договору є надання кредитних коштів у сумі 2 000 гривень строком на 25 днів, зі сплатою за користування кредитом процентів у розмірі 912,5% річних від суми кредиту з розрахунку 2,5% на добу. Тип процентної ставки - фіксована. В матеріалах справи міститься довідка про ідентифікацію, якою підтверджено, що клієнт [PERSON] , з якою укладено договір № 40290, ідентифікована, акцепт договору позичальником підписаний ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора. Позивачем надано довідку ТОВ «Платежі Онлайн» за вих. № 3991/05 від 21.05.2024, з якої вбачається, що 26.07.2021 грошові кошти в розмірі 2 000 грн за кредитом № 140290 було перераховано на банківську картку [NUMBER] , номер транзакції 32730-11625-34854. 17.02.2022 між ТОВ «ФК «АВІРА ГРУП» та ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» було укладено договір факторингу № 02-17/02/2022, у відповідності до умов якого ТОВ «ФК «АВІРА ГРУП» передає (відступає) ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» приймає належні ТОВ «ФК «АВІРА ГРУП» права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Згідно витягу з реєстру боржників до договору факторингу № 02-17/02/2022 від 17.02.2022 до ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» перейшло право вимоги за кредитним договором № 40290 від 26.07.2021, у розмірі 12 250,00 грн, з яких: 2 000,00 грн - прострочена заборгованість за сумою кредиту; 10 250,00 грн - прострочена заборгованість за процентами. Згідно виписки з особового рахунку вбачається, що заборгованість відповідача за кредитним договором № 40290 від 26.07.2021, станом на 25.06.2024, складає 12 250,00 грн, з яких: 2 000,00 грн - прострочена заборгованість за сумою кредиту; 10 250,00 грн - прострочена заборгованість за процентами. Таким чином, відповідач має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» за договором про надання фінансового кредиту № 40290 від 26.07.2021 в розмірі 12 250,00 грн. Відповідно до ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст.12 цього Закону є оригіналом такого документа. Відповідно до ч. 13 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами. Згідно ч. 3 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Зважаючи на вищевикладене суд приходить до висновку, що договір про надання фінансового кредиту № 40290 від 26.07.2021, укладений у спосіб визначений чинним законодавством України з повним дотриманням вимог щодо їх укладення із зазначенням умов, які жодним чином не порушують вимоги Закону України «Про захист прав споживачів», порядок надання та повнота наданої інформації відповідають вимогам Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». Згідно ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи дотримуючись принципів диспозитивності та змагальності сторін. Суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно приписів статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином та в строк відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Статтею 1054 ЦК України, передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно ч. 1 ст. 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Суд вважає, що позов є обґрунтованим, оскільки встановлено, що дійсно відповідач належним чином не виконав взяті на себе зобов`язання за кредитним договором. Відповідачем доказів про повернення наданих грошових коштів як первісному кредитору, так і наступному, за кредитним договором, суду не надано. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги позивача доведені матеріалами справи, обґрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі. Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Щодо розподілу судових витрат, слід зазначити наступне. За правилами ч. 1, п. 1 ч. 2ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову - на відповідача. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3ст. 133 ЦПК України). Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до платіжної інструкції № 3 2236 від 02.10.2024 позивач, за подачу позовної заяви, сплатив судовий збір у розмірі 2 422,40 грн, який і підлягає стягненню з відповідача. Крім того, на підтвердження витрат на правничу допомогу позивачем надано копії: договору про надання правової допомоги від 29.12.2023, укладеного з адвокатом Пархомчуком С.В.; довіреності від 30.12.2024 на представництво інтересів Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» адвокатом Пархомчуком С.В.; рахунку №13.12.2024-96 від 13.12.2024 на суму 10500,00 грн та платіжної інструкції №3 3933 від 13.12.2024 про сплату ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» на користь [PERSON] грошових коштів у сумі 10500,00 грн за правничу допомогу; акту про отримання правової допомоги від 13.12.2024, згідно якого адвокат Пархомчук С.В. надав ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» наступну правничу допомогу: зустріч та консультація щодо перспективи судового врегулювання кредитної заборгованості, яка виникла між ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» та [PERSON] в рамках кредитного договору №40290 від 26.07.2021 тривалістю 1 година вартістю 2000,00 грн; складення та подання до суду позовної заяви (підготовка доказів, додатків до позовної заяви), моніторинг та аналіз судової практики тривалістю 2,5 години вартістю 5000,00 грн; інші клопотання, заяви до суду, вкладення процесуальних документів, моніторинг «Єдиного державного реєстру судових рішень» щодо процесуального статусу судової справи тривалістю 1,5 години вартістю 3000,00 грн; канцелярські витрати на виготовлення копій документів, відправка поштової кореспонденції вартістю 500,00 грн. Враховуючи складність справи, з урахуванням виконаної адвокатом роботи та витраченого часу на надання правничої допомоги, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності юридичних витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, ціни позову у даній справі та значення справи для сторін, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 10 500,00 грн.

Outcome: approved