Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-12 00:00:00

Позивач [PERSON] , в інтересах якого діє адвокат Звеліндовський Ю.А., звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] , яким просить: - зобов`язати [PERSON] ( [INFO] , РНОКПП [NUMBER] ) привести квартиру [ADDRESS] в першопочатковий стан, відповідно технічного паспорту на житловий будинок від 27.02.1997 р.; - стягнути з [PERSON] ( [INFO] РНОКПП [NUMBER] ), на користь [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) завдану матеріальну шкоду у розмірі 64472,08 грн, яка складається з матеріальної шкоди, яка завдана у наслідок затоплення у розмірі 58472,08 грн, витрат на проведення будівельно-технічного експертного дослідження та виготовлення Висновку експерта 6000,00 грн.; - стягнути з [PERSON] ( [INFO] РНОКПП [NUMBER] ) завдану моральну шкоду у розмірі 15000,00 грн.; - стягнути з [PERSON] ( [INFO] РНОКПП [NUMBER] ) судові витрати, а саме: суму судового збору, витрати на професійну правничу допомогу. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що [PERSON] є співвласником квартири за адресою: [ADDRESS] . Починаючи з 2024 року зазначена квартира постійно затоплюється власниками квартири [ADDRESS] . Частина квартини [ADDRESS] належить [PERSON] і саме з її частини постійної відбувається затоплення квартири [ADDRESS] . Причини внаслідок яких відбувались затоплення, виникли у зв`язку з самовільним переобладнанням [PERSON] квартири [ADDRESS] , а саме побудови в приміщенні кухні (зазначеної в експлікації технічного паспорту за № 61 додатково приміщення санітарного вузлу, тобто приміщення ванної і туалету з розміщенням в ньому санітарно-технічних пристроїв (ванної та унітазу) з влаштуванням додаткових труб водопостачання та каналізації, що призвело до протікання труби холодного водопостачання на з`єднанні, а також протікання крана на кухні та затікання за стіну через відсутність примикання мийки до стіни. Вказані факти відображені в актах складених представниками управителя вказаного житлового будинку - ТОВ «КЕРУЮЧА КОМПАНІЯ «КЛЕВЕР» від 03.02.2025, 18.02.2025 р. В наслідок затоплень [PERSON] була нанесена матеріальна шкода у розмірі 58 472,08 грн. Розмір матеріальної шкоди було визначено на підставі Висновку експерта Чорна Ю.П. № 34/2025 будівельно-технічного експертного центру від 04 червня 2025 р. Крім матеріальної шкоди вказані події завдали [PERSON] моральну шкоду, яка виражена в душевних стражданнях, переживаннях та в значному психологічному навантаженні, що вимагало від нього додаткових зусиль організації свого життя. [PERSON] неодноразово намагався вирішити з власницею кв. [ADDRESS] [PERSON] зазначений конфлікт шляхом телефонних перемовин, та не звертатись до суду. Але будь які намагання з боку [PERSON] врегулювати ситуацію результату не принесли. Також на адресу [PERSON] була скерована претензія на яку остання не відреагувала та залишила її по за увагою. Саме ці обставини стали підставою для звернення до суду із вказаним позовом. Ухвалою Пересипського районного суду м. Одеси від 26 вересня 2025 року позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та надано відповідачу строк для подання заперечень (відзиву) на позовну заяву. Ухвалою Пересипського районного суду м. Одеси від 06 листопада 2025 року за клопотанням представника позивача було витребувано від ТОВ «КК «КЛЕВЕР», інформацію про особу (прізвище, ім`я та по батькові, рік народження, РНОКПП) власника, на якого оформлено особистий рахунок по квартирі [ADDRESS] (частини квартири [ADDRESS] , та відповідно до якої міститься інформація в АКТІ від 03.02.2025 «Про залиття, аварію, що трапилася на системі централізованого опалення, холодного/гарячого водопостачання», та в АКТІ обстеження від 18.02.2025 р. Представник позивача адвокат Звеліндовський Ю.А. в судове засідання надав заяву в якій позов підтримав в повному обсязі, просив суд розглянути справу без їх участі із позивачем, у разі неявки відповідача ухвалити заочне рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, причини неявки не повідомив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений судом належним чином за зареєстрованим місцем проживання в порядку статей 128, 130 ЦПК України, рекомендоване повідомлення повернулось до суду із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», що судом розцінюється як належне повідомлення. Така позиція суду відповідає судовій практиці з розгляду аналогічних спорів: Постанови Верховного Суду від 21 грудня 2022 року у справі № 757/15603/19 (провадження № 61-7187св22), 30 листопада 2022 року у справі №760/25978/13-ц (провадження № 61-6788св22), 31 серпня 2022 року у справі №760/17314/17). Відзиву від відповідача на позов до суду не надходило, заяв про розгляд справи у його відсутність до суду останній не подавав. Згідно з положеннями ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи згоду представника позивача на проведення розгляду справи, відсутність відзиву на позовну заяву, заяв про відкладення розгляду справи, належне повідомлення відповідача про дату, час та місце розгляду справи, неповідомлення відповідачем причин неявки на судове засідання, суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній даних та доказів, постановивши заочне рішення, що відповідає ч.1 ст. 280 ЦПК України. Згідно приписів до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку наявним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу окремо шляхом їх всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] є співвласником квартири за адресою: [ADDRESS] , на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Управлянням житлово-комунального господарства та паливно-енергетичного комплексу Одеської міської ради від 25 червня 2007 року та Договору дарування від 07.11.2013 року. Відповідно до копії технічного паспорту квартири [ADDRESS] , виготовленого КП «ОМБТІ та РОН» станом на 20.06.2006 рік, до складу об`єкта входять приміщення: веранда, коридор, туалет, кухня, дві житлові кімнати, підсобка, другий туалет, коридор, кухня, друга підсобка, загальною площею 93,6 кв.м. 03 лютого 2025 року комісією в складі начальника дільниці № 4 та майстра дільниці № 4, управляючої компанії ТОВ «КК «Клевер», складено акт, про те, що ними проведено обстеження квартири [ADDRESS] , на предмет затоплення. При обстеженні квартири виявлено затікання та мокра стіна, стеля відлущення штукатурки розміром 3 кв.м. на 3 кв.м. Причина залиття є протікання труби холодного постачання на з`єднанні. Також, 18.02.2025 року комісією в складі начальника дільниці № 4 та майстра дільниці № 4, управляючої компанії ТОВ «КК «Клевер», складено акт обстеження квартир [ADDRESS] , відповідно до якого комісією виявлено залиття даної квартири власниками квартир [ADDRESS] , що поверхом вище. Внаслідок залиття, пошкоджено стелю кімнати та пошкодження меблі. Причина залиття протікання крана на кухні та затікання за стіну через відсутність примикання мийки до стіни. Як слідує зі звіту № 34/2025 від 04.06.2025 року будівельно технічного експертного дослідження, у відповідності із договором - заявкою 12-25 від 14.05.2025 року укладеного між судовим експертом Чорній Юлією Петрівною та [PERSON] , проведена оцінка ринкової вартості матеріального збитку, завданого квартирі [ADDRESS] , що на праві часткової приватної власності належить [PERSON] . В результаті досліджень та розрахунків, оцінювач прийшла до висновку, що вартість матеріального збитку завданого власнику квартири, становить 58 472,08 грн. У висновку вказаного звіту зазначено, що причинами залиття є протікання труби на з`єднанні холодного водопостачання в квартирі [ADDRESS] та протікання крана на кухні в квартирі [ADDRESS] , з подальшим затіканням води за стіну у зв`язку із відсутністю примикання мийки до стіни. У Звіті також наявний Акт про залиття від 03.02.2025 року та Акт обстеження від 18.02.2025 року, кошторис розрахунку вартості ремонтно-будівельних робіт в квартирі [ADDRESS] . На підставі Акту приймання передачі виконаних робіт № 09-25 від 04.06.2025 року, [PERSON] було сплачено 6000,00 грн. вартості послуг за Договором 12-25 від 14.05.2025р., що підтверджується квитанцією № 2.134451867.1 від 15.05.2025 року. Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 27.02.2025 року, квартира [ADDRESS] , станом на дату завдання шкоди, на праві власності належить [PERSON] (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 703126451101). Системно проаналізувавши надані докази, суд вважає що до правовідносин, які виникли між сторонами підлягають застосуванню наступні норми процесуального та матеріального права. Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь якими не забороненими способами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Кінцевою метою будь якого звернення до суду є відновлення порушеного права та відшкодування шкоди, завданої неправомірними діями. За змістом ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України). Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч. ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України). Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтями 15 та 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених ч. 2 ст. 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Судом встановлено, що позивач є співвласником нерухомого майна - квартири [ADDRESS] . Вказане житлове приміщення було затоплене, що підтверджується актом про залиття, складеним працівниками ТОВ « КК «Клевер», у якому зафіксовано наслідки зазначеної події. За результатами обстеження встановлено, що у квартирі [ADDRESS] виявлено сліди затоплення, а саме: мокра стіна, стеля, відлущення падіння штукатурки а також мокрі меблі. Причиною затоплення квартири [ADDRESS] , стало протікання труби на з`єднанні холодного водопостачання та протікання карана на кухні з подальшим затіканням води за стіну у зв`язку із відсутністю примикання мийки до стіни, яка знаходилася на кухні у квартирі [ADDRESS] , розташованій поверхом вище. Власником квартири [ADDRESS] за вказаною вище адресою, станом на дату залиття, є [PERSON] , що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Згідно з Висновком оцінювача про ринкову вартість матеріального збитку, завданого власнику квартири [ADDRESS] , за результатами проведених досліджень та розрахунків встановлено, що розмір матеріальної шкоди, заподіяної позивачу, становить 58 472,08 грн. Згідно із ч. 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Частина 2 ст. ст. 383 ЦК України визначає, що власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, - за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку. Статтею 10 ЖК України визначено, що громадяни зобов`язані дбайливо ставитися до будинку, в якому вони проживають, використовувати жиле приміщення відповідно до його призначення, додержувати правил користування жилими приміщеннями, економно витрачати воду, газ, електричну і теплову енергію. Жилі будинки і жилі приміщення не можуть використовуватися громадянами на шкоду інтересам суспільства. У відповідності до статті 151 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов`язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку придомову територію. Відповідно до абз. 2 п. 2.3.6 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76, у разі аварії і залиття квартир складається відповідний акт. Додатком 4 до вказаних Правил встановлено форму акта, з якої вбачається, що в ньому повинно бути відображено: дату складання акта (число, місяць, рік); прізвища, ініціали та займані посади членів комісії; прізвище, ім`я, по батькові власника (наймача, орендаря) квартири, що зазнала шкоди; адреса квартири, поверх, форма власності; прізвище, ім`я, по батькові власника (наймача, орендаря) квартири, з вини якого сталося залиття; адреса квартири, поверх, форма власності; характер залиття та його причини; завдана матеріальна шкода (обсяги необхідного ремонту приміщень квартири, перелік пошкоджених внаслідок залиття речей та їх орієнтовна вартість); висновок комісії щодо встановлення вини особи, що вчинила залиття. За змістом положень ч. 3 ст. 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової і моральної шкоди. У ч.ч. 1, 2 ст. 22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою. Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає. При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням. Статтею 1166 ЦК України визначено, що шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно роз`яснень, викладених в пункті 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Таким чином, умовою покладення на відповідача відповідальності за шкоду, завдану позивачу, є наявність вини останньої у спричиненні вказаної шкоди. Статтею 1192 ЦК України визначено, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини, якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. З огляду на викладене, та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди, а позивач доводить наявність шкоди та її розмір (постанова Верховного Суду у постанові від 13 листопада 2019 року у справі № 757/31418/15-ц). Предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення, як встановлено ч. 2 ст. 77 ЦПК України. Згідно з ч. 1 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Відповідно до ч. 5 ст. 12 ЦПК України, суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: керує ходом судового процесу; сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Таким чином, доказуванням є процесуальна і розумова діяльність суб`єктів доказування, яка здійснюється в урегульованому цивільному процесуальному порядку і спрямована на з`ясування дійсних обставин справи, прав і обов`язків сторін, встановлення певних обставин шляхом ствердження юридичних фактів, зазначення доказів, а також подання, прийняття, збирання, витребування, дослідження і оцінки доказів; докази і доказування виступають процесуальними засобами пізнання в цивільному судочинстві. Процес доказування (на достовірність знань про предмет) відбувається у межах передбачених процесуальних форм і структурно складається з декількох елементів або стадій, які взаємопов`язані й взаємообумовлені. Виділяються такі елементи: твердження про факти; визначення заінтересованих осіб щодо доказів; подання доказів; витребування доказів судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі; дослідження доказів; оцінка доказів. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Суд звертав увагу вище, що у пункті 2.3.6 Правил утримання житлових будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76, зареєстрованих в Мін`юсті 25 серпня 2005 року за №927/11207, зазначено, що у разі залиття, аварії квартири складається відповідний акт, форма якого затверджена додатком № 4. Відповідно до даного додатку акт повинен містити дані про події, які відбулись, наслідки таких подій, причину залиття, винну особу, яка здійснила неправомірні дії, та підписи осіб, у присутності яких такий акт складено. Судом встановлено, що наданий позивачем акт за формою та змістом відповідає визначеній формі, не суперечить іншим доказам у справі, а наведені в ньому дані відповідачем не спростовані. [PERSON] не спростувала належними та допустимими доказами своєї вини у залитті квартири за адресою: [ADDRESS] , хоча це є її процесуальним обов`язком, оскільки у спірних правовідносинах діє презумпція вини заподіювача шкоди. З огляду на вищевикладене, суд дійшов переконання про доведеність того факту, що залиття квартири [ADDRESS] , сталося з вини власника квартири [ADDRESS] , а саме [PERSON] . Щодо відсутності підпису власника квартири у вищеописаному акті про затоплення, то у постанові Верховного Суду від 12 листопада 2018 у справі № 753/20314/15, зазначено, що не підписання акта відповідачем не впливає на його правильність, оскільки зворотнього останній не довів. Відтак, якщо власник квартири, у якій сталася аварійна ситуація, що спричинила залиття, не підписав письмовий акт обстеження, це не призведе до втрати таким документом юридичної сили, а отже й доказового значення для справи. Вирішуючи питання щодо розміру завданої шкоди, суд приймає до уваги висновок судового експерта 34/2025 від 04.06.2025 року щодо вартості матеріального збитку, завданого власнику квартири, відповідно до якого вартість завданої матеріальної шкоди, заподіяної власнику квартири [ADDRESS] внаслідок залиття, яке відбулося 03 лютого 2025 року становить 58472,08 грн. За виконання проведення експертного дослідження, позивачем сплачено 6000,00 грн. Таким чином, встановивши, що позивач довів завдану йому шкоду, протиправність дій відповідача, причинно-наслідковий зв`язок між ними, що призвело до залиття квартири позивача, суд доходить висновку, що завдана позивачу шкода підлягає відшкодуванню відповідача у загальному розмірі 64 472,08 грн, визначеному на підставі висновку експерта щодо вартості матеріального збитку, завданого власнику квартири [ADDRESS] , та сплати позивачем вартості послуг за проведення експертного дослідження. В частині позовних вимог про відшкодування моральної шкоди суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із пошкодженням її майна. Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка завдала, за наявності її вини. У відповідності з роз`ясненнями, викладеними у п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд приймає до уваги стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його житті, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити з засад розумності, виваженості та справедливості. Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA,№ 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року). Визначаючи розмір моральної шкоди, заподіяної діями відповідача, суд виходить з того, через затоплення квартири [ADDRESS] , як власник, був позбавлений можливості повноцінно користуватися належним йому житлом, зазнав моральних переживань, пов`язаних із порушенням звичного способу життя та необхідністю усунення наслідків затоплення. Це змусило позивача докладати додаткових зусиль для відновлення свого становища, яке існувало до цього. Отже, враховуючи конкретні обставини справи, розмір, тривалість та характер заподіяних моральних страждань, й виходячи із засад розумності й справедливості, суд дійшов висновку про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] 5 000,00 грн на відшкодування моральної шкоди. У той же час, у задоволенні позовних вимог про зобов`язання [PERSON] привести її квартиру [ADDRESS] до першопочаткового стану відповідно до технічного паспорту на житловий будинок від 1997 року, слід відмовити, оскільки позивачем не доведено того, що відповідачем було здійснено самовільне переобладнання своєї квартири, та внаслідок чого було здійснено затоплення його квартири. Як було вже зазначено, причинами затоплення квартири позивача є протікання труби на з`єднанні холодного водопостачання та протікання крана на кухні в квартирі [ADDRESS] , а не внаслідок самовільного переобладнання [PERSON] своєї квартири. Позивачем не доведено, що переобладнання квартири відповідача були проведені без дозволів і порушують його права. Крім того, з 17.04.2025 року власником квартири [ADDRESS] являється інша особа - [PERSON] , що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, що унеможливлює зобов`язання попереднього власника вчиняти дії щодо неналежної наразі їй квартири. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З огляду на викладене, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 2422 грн 40 коп., в свою чергу вимога про стягнення витрат на правничу допомогу, буде вирішена судом у разі подачі позивачем до суду доказів таких витрат, згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: partial