Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-15 00:00:00

23.10.2025 від представника ТОВ "КОШЕЛЬОК" через систему "Електронний суд" до суду надійшла позовна заява до [PERSON] з наступними вимогами: стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 3464608726-551965 від 19.12.2021 у загальному розмірі 10 669 грн 32 коп., яка складається з: заборгованість за сумою кредиту - 4 363 грн 00 коп., заборгованість за відсотками за користування позикою - 6 306 грн 32 коп.; - стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір 2 422 грн 40 коп.; - стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу розмірі 10 000 грн 00 коп. На обґрунтування позовних вимог зазначено, що 19.12.2021 між [PERSON] та ТОВ "Кошельок" було укладено договір № 3464608726-551965 про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту на умовах строковості, зворотності, платності, за яким відповідач зобов`язалась повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, відповідно до умов та правил, зазначених у договорі. Зазначений договір укладено згідно статей 207, 639 Цивільного кодексу України та із застосуванням норм Закону України "Про електронну комерцію", Закону України "Про електронний цифровий підпис", Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг", Закону України "Про споживче кредитування", Правил надання позики на умовах фінансового кредиту ТОВ "КОШЕЛЬОК Відповідно до умов кредитного договору, ТОВ "Кошельок" взяло на себе зобов`язання надати [PERSON] кредит для задоволення особистих потреб на наступних умовах: сума кредиту - 5 050 грн 00 коп. ( п. 1.1. договору); початковий строк кредитування - 30 днів (п. 2.1. договору); дисконтна відсоткова ставка - 2,2000000000000002% на добу за початковий строк кредитування (Лояльний період) визначений п. 3.5., п. 3.6., п. 3.7. договору; базова процентна ставка - 2,2% на добу за продовжений строк користування кредитом визначений п. 3.5, п. 3.6, п. 3.7 договору. Кредитодавець виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши [PERSON] кредит відповідно до умов укладеного кредитного договору та перерахував грошові кошти на банківську картку № [NUMBER] , яку [PERSON] вказала в особистому кабінеті як банківську картку, на яку кредитодавець повинен перерахувати кошти згідно договору № 3464608726-551965 від 19.12.2021. Пунктом 3.6. кредитного договору, за якими позичальник був попередньо ознайомлений та погодився, встановлено, що сторони погодили, що факт користування позичальником сумою наданого кредиту після закінчення початкового періоду користування кредитом є відкладальною обставиною, в розумінні ст. 212 ЦК, що має наслідком продовження строку користування кредитом на умовах, визначених п. п. 3.7, 3.8 Договору. Згідно п. 3.6. та п. 3.7. кредитного договору, строк користування кредитними коштами було продовжено на 90 днів, тобто з 18.01.2022 до 17.04.2022, за ставкою 2,2% на добу. На час подання даної позовної заяви у відповідача виникла заборгованість по сплаті кредиту та відсотків за користування позикою у розмірі 10 669 грн 32 коп., з яких: 4 363 грн 00 коп. - тіло кредиту, 6 306 грн 32 коп. - відсотки за користування позикою. Невиконання відповідачем умов кредитного договору стало підставою для пред`явлення в суді цього позову. Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 29.10.2025 прийнято позовну заяву та відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи, призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні в залі суду на 28.11.2025, а також витребувано від АТ КБ "Приват Банк" інформацію щодо банківської картки [PERSON] , та виписку про рух коштів [PERSON] 17.11.2025 до суду надійшла витребувана інформація. 28.11.2025 у зв`язку з першою неявкою відповідача судовий розгляд відкладено на 16.01.2026. 16.01.2026 належним чином повідомлені учасники судового процесу в судове засідання не з`явилися повторно. Представник позивача Гурський Г.Ю. у позовній заяві просив проводити розгляд справи за його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач [PERSON] не повідомила про причини повторної неявки в судове засідання, будь-яких заяв по суті справи чи з процесуальних питань не подавала. Суд не має відомостей про причину повторної неявки відповідача, яка повідомлялася про час і місце розгляду справи у порядку, визначеному Цивільним процесуальним кодексом України, і від якої не надійшли відзив чи заява про судовий розгляд за її відсутності, що дало підстави вирішити справу на підставі наявних у ній даних (постановити заочне рішення) у відповідністю з частиною 4 статті 223, частиною 1 статті 280 Цивільного процесуального кодексу України, проти чого не заперечував представник позивача і, що відповідає передбаченим статтею 2 ЦПК України завданням та основним засадам цивільного судочинства, в тому числі і щодо розумності строків розгляду справи судом. В своїх рішеннях Європейський суд з прав людини наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Як зазначає Верховний Суд, якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Отже, неявка учасника судового процесу у судове засідання, за умови належного повідомлення сторони про час і місце розгляду справи, не є підставою для скасування судового рішення, ухваленого за відсутності представника сторони спору (Постанова КЦС ВС від 01.10.2020 у справі № 361/8331/18). У цій справі суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого заочного рішення, не відкладаючи розгляду справи. Зважаючи на те, що всі належним чином повідомлені учасники справи в судове засідання не з`явилися, і це не перешкоджає розгляду справи по суті, судовий розгляд справи проведено за відсутності учасників справи на підставі наявних у суду матеріалів. При цьому, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши доводи позовної заяви, письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного: Частиною 1 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. ст. 76-81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Повноваження позивача щодо надання послуг кредитування підтверджуються відомостями, що містяться у Свідоцтві про реєстрацію фінансової установи ТОВ "Кошельок", Витязі з Єдиного державного реєстру юридичних осіб (а. с. 33-37). Даними Паспорту споживчого кредиту до договору № 3464608726-551965 від 19.12.2021, Договору № 3464608726-551965 про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту від 19.12.2021, графіка розрахунків, листа № 09/605-09/205 від 15.09.2025 щодо зарахування коштів за договором, повідомлення щодо транзакції, Правил надання коштів у позику в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ "Кошельок", візуальної форми послідовності дій клієнта [PERSON] , копії паспорта громадянина України, інформації наданої АТ КБ "Приватбанк" на виконання ухвали суду від 29.10.2025 в частині витребування доказів, виписки за договором № б/н за період 18.12.2021 по 20.12.2021, підтверджується що 19.12.2021 між ТОВ "Кошельок" та [PERSON] був укладений кредитний договір № 3464608726-551965, на підставі якого [PERSON] отримала кредит в розмірі 5 050 грн 00 коп., початковий строк кредитування - 30 днів - "Лояльний період", дисконтна відсоткова ставка за початковий строк - 66% від суми кредиту, 2,2% в день - базова процентна ставка за продовжений строк користування кредитом з наступного дня після закінчення лояльного періоду, але не більше ніж на 90 днів після закінчення лояльного періоду (а. с. 10-17, 22-32,40, 41, 54). Пунктом 3.6. Договору встановлено, що сторони погодили, що факт користування позичальником сумою наданого Кредиту після закінчення лояльного періоду користування кредитом є відкладальною обставиною, в розумінні ст. 212 ЦК, що має наслідком подовження строку користування Кредитом на наступних умовах: зобов`язання щодо повернення основної суми переносяться на наступний день після закінчення лояльного періоду, але не більше ніж на 90 днів після закінчення лояльного періоду (п. 3.7. Договору); з наступного дня після закінчення лояльного періоду позичальник зобов`язаний сплачувати кредитодавцю проценти з розрахунку 803 (вісімсот три) процента річних, що становить 2.2. проценти в день від суми кредиту за кожен день користування ним (п. 3.8. Договору). Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором № 3464608726-551965 від 19.12.2021 за відповідачем [PERSON] наявна заборгованість, станом на 17.04.2022, яка з врахуванням сум внесених на погашення заборгованості за кредитом складає 10 669 грн 57 коп., з яких: 4 363 грн 25 коп. - заборгованість за сумою кредиту; 6 306 грн 31 коп. - заборгованість за відсотками (а. с. 18-19). Зазначений розрахунок містить відомості про порядок нарахування заборгованості, дати та суми нарахування відсотків за кредитом. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У відповідності з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1 ст. 1056-1 ЦК України передбачено, що розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Позивачем надано докази виникнення між сторонами правовідносин у зв`язку укладанням 19.12.2021 між ТОВ "Кошельок" та [PERSON] договору № 3464608726-551965 про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту та наявності з боку відповідача невиконаних зобов`язань за цим договором. Розмір невиконаних зобов`язань підтверджується даними розрахунку заборгованості за кредитним договором, який не спростовано відповідачем. Будь-яких заперечень проти позову чи доказів, які б спростовували наданий позивачем розрахунок, або зобов`язання по сплаті нарахованої суми, відповідачем не надано. За таких обставин, позовна заява ТОВ "Кошельок" про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором підлягає задоволенню в межах заявлених позовних вимог, шляхом стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором № 3464608726-551965 про надання коштів у позику від 19.12.2021, в розмірі 10 669 грн 57 коп., яка складається з: заборгованість за сумою кредиту - 4 363 грн 25 коп.; заборгованість за відсотками за користування позикою - 6 306 грн 31 коп. З приводу розподілу судових витрат суд зазначає наступне. У частині другій статті 137 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. У частині третій статті 12 та частині першій статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У частині восьмій статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу надано копії: договору про надання правничої (правової) допомоги від 12.02.2025, Додатку до договору про надання правничої (правової) допомоги від 12.02.2025 з детальним описом наданих послуг, свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю (а. с. 38-39). Зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони із обґрунтуванням недотримання вимог щодо співмірності витрат із складністю справи, обсягом і часом виконання робіт. На це вказав Касаційний цивільний суд Верховного Суду у постанові від 13 березня 2025 року по справі №275/150/22. Згідно зі ст. 141 ЦПК України з відповідача належить стягнути на користь позивача 2 422 грн 40 коп. на відшкодування витрат по сплаті судового збору та 10 000 грн 00 коп. на відшкодування витрат на правову допомогу.

Outcome: approved