Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-12 00:00:00

Стислий виклад позицій сторін та інших учасників справи. Позивачка [PERSON] , звернулася до Стрийського міськрайонного суду Львівської області з позовною заявою, в якій просить ухвалити рішення, яким стягувати з відповідача [PERSON] , на її користь на утримання повнолітнього сина, [PERSON] , [INFO] , аліменти у розмірі 1/5 заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дати подачі заяви до досягнення ним 23-х років за умови, що він буде продовжувати навчання. Позов обґрунтовано тим, що відповідач по справі [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] , на утримання якого він сплачував аліменти у розмірі 1/5 частини всіх видів заробітку (доходу) до виповнення сином повноліття. Втім, [INFO] сину виповнилося 18 років, але син продовжує навчання у відокремленому структурному підрозділі «Стрийський фаховий коледж Львівського національного університету природокористування» першого рівня акредитації на третьому курсі спеціальності «Комп`ютерні науки» денної форми навчання. Позивачка зазначає, що після виповнення сином повноліття відповідач відмовляється допомагати матеріально утримувати сина, який на час навчання потребує матеріальної допомоги. Відтак, позивачка просить позовні вимоги задовольнити, зокрема стягнути з відповідача аліменти на утримання сина до закінчення сином навчання, але не більше як до досягнення ним 23 років. Відповідач [PERSON] , у запропонований строк, скориставшись правовою допомогою адвоката Жиравецького Т.М., через систему «Електронний суд» подав до суду відзив на позовну заяву, у якому заперечував проти заявлених позовних вимог. Зокрема зазначив, що у позовній заяві жодним чином не обґрунтовується наявність у повнолітнього сина потреби в матеріальній допомозі, саме у зв`язку з навчанням. Вважає, що позивачка не надала суду жодних доказів витрат на придбання підручників, навчальних матеріалів; транспортних витрат до навчального закладу; будь- яких інших витрат, пов`язаних безпосередньо з процесом навчання. Зазначає, що навчання в коледжі є безоплатним. Харчування здійснюється вдома, оскільки син проживає з матір`ю за однією адресою. Проїзд здійснюється в межах міста Стрий. Проживання - вдома. Крім того, частка 1/5 від доходу відповідача становить значну суму, а позивачка не обґрунтувала, яким чином витрати на навчання сина можуть становити понад 18 тисяч гривень на місяць, що перевищує дві мінімальні заробітні плати. Також, відповідач ставить під сумнів можливість навчання сина на денній формі навчання, оскільки, на скільки йому відомо, син перебуває за кордоном. У зв`язку з наведеним,відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. У судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила такі задовольнити. Додатково зазначила, що несе суттєві втрати у зв`язку з навчанням сина, Крім того, син не може поєднувати навчання з роботою, так як навчається на денній формі. Незважаючи на неодноразові звернення сина, про добровільну допомогу з боку батька, останній в категоричній формі відмовився, надавати будь-яку допомогу. Відповідач [PERSON] та його представник адвокат Жиравецький Т.М. у судових засіданнях просили відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки вважають такі необґрунтованими, оскільки, на їх думку, позивачкою не доведено несення нею витрат, пов`язаних з навчанням сина. Вчинені судом процесуальні дії у справі та постановлені ухвали. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 07.10.2025 року головуючим суддею щодо розгляду вищевказаної позовної заяви визначено суддю Яніва Н.М.. На виконання вимог ч. 6, 8 ст. 187 ЦПК України, суддею вжито заходів для отриманняінформації про зареєстроване місце проживання (перебування) фізичної особи, який не є суб`єктом підприємницької діяльності - відповідача [PERSON] .. Ухвалою судді Стрийського міськрайонного суду Львівської області Янів Н.М. від 20.10.2025 року позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи постановлено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою, занесеною до протоколу судового засідання від 06.11.2025 року, у судовому засіданні оголошено перерву. Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 17.11.2025 року розгляд справи було відкладено у зв`язку з неявкою сторін у судове засідання. Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 17.12.2025 року задоволено частково задоволення клопотання представника відповідача про витребування доказів у Державної прикордонної служби України. Витребувана судом інформація надійшла на електронну адресу суду 23.12.2025 року. Розгляд справи по суті відбувся 13.01.2026 року. Усі заяви та клопотання були вирішені судом у встановленому порядку. Інші процесуальні дії у цій справі судом не вчинялись, а ухвали не постановлялись. Норми та джерела права, а також роз`яснення, котрі застосовує суд при ухваленні даного рішення, мотиви їх застосування. Згідно з пунктом 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо прав та обов`язків цивільного характеру. У цьому пункті закріплене право на суд разом з правом на доступ до суду, тобто правом звертатися до суду з цивільними скаргами, що складають єдине ціле (див. рішення Європейського Суду з прав людини від 21.02.1975 року у справі «Ґолдер проти Сполученого Королівства» (Golder v. the United Kingdom), заява № 4451/70, § 36). Принцип справедливості судового розгляду в окремих рішеннях Європейського Суду з прав людини трактується як належне відправлення правосуддя, право на доступ до правосуддя, рівність сторін, змагальний характер судового розгляду справи, обґрунтованість судового розгляду тощо. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України та ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. В силу положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). У свою чергую, критерії належності, допустимості, достовірності та достатності доказі регламентовані статтями 77-80 ЦПК України. Згідно із ст. 51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняється державою. В силу статей 181-182, 199-200 чинного СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. У свою чергу, відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України, суд при визначенні розміру аліментів, враховує стан здоров`я; матеріальне становище платника аліментів; наявність у нього інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки чи сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;а також інші обставини, які мають істотне значення. Пункт 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року за № 3 «Про практику застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснив, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягненням дочкою, сином віку який перевищує 18-ти років, але є меншим 23-ох років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Фактичні обставини справи із оцінкою відповідних доказів. Пленум Верховного Суду України у пункті 11 постанови «Про судове рішення у цивільній справі» від 18.12.2009 № 11 роз`яснив, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, котрі мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку усіх доказів. Так, судом встановлено, що у сторін у справі народився син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом [NUMBER] , виданим 12.10.2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану м. Стрия Стрийського міськрайонного управління юстиції Львівської області. Як вбачається з постанови про закінчення виконавчого провадження (ВП № 56683879) від 07.10.2025 року, старшим державним виконавцем Стрийського відділу державної виконавчої служби у Стрийському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Дмитрик Романою Орестівною, при примусовому виконанні виконавчого листа Стрийського міськрайонного суду Львівської області № 456/1971/17 від 07.06.2018 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/5 частки з усіх видів його заробітку, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку,встановлено: аліменти сплачено у повному обсязі. Дитиною досягнуто повноліття. Поряд з цим, судом встановлено, що відповідно до довідки №611 від 30.09.2025 року, виданої ВСП «Стрийський фаховий коледж Львівського національного університету природокористування», син сторін у справі [PERSON] , навчається в даному навчальному закладі на 3 курсі спеціальності «Комп`ютерні науки» денної форми навчання за державним замовленням і закінчує навчання 30.06.2027 року. Згідно відомостей про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб, позивачка [PERSON] зареєстрована за однією адресою разом з сином [PERSON] , в [ADDRESS] . При цьому, судом з витребуваної інформації встановлено, що син сторін [PERSON] у період навчання виїжджав за кордон, та 21.12.2025 року повернувся на територію України. У свою чергу, доказів незадовільного стану здоров`я відповідача [PERSON] чи відсутності достатнього й стабільного заробітку і, як наслідок, можливості надавати матеріальну допомогу своєму сину, який досяг повноліття, однак ще не досяг 23 років, та продовжує навчання, матеріали цієї справи не містять. Натомість встановлено, що з розрахункового листа про зарплату за жовтень 2025 року, заробітна плата відповідача [PERSON] на посаді диспетчера з транспорту газу, після необхідних утримань становить 94 385,16 грн, що свідчить про його достатній рівень матеріально забезпечення. Висновок суду. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. Пленумом Верховного Суду України в п.20 Постанови «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15 травня 2006 року, якою було роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Виконуючи вищенаведені приписи, а також з урахуванням обставин справи та положень чинного законодавства, котрі регулюють правовідносини, пов`язані зі сплатою аліментів, враховуючи відсутність у матеріалах цієї справи належних й допустимих доказів на підтвердження низького матеріального становища відповідача [PERSON] , або ж незадовільного стану його здоров`я чи непрацездатності, суд дійшов висновку, що відповідач [PERSON] може та повинен надалі брати участь в утриманні свого сина на час його навчання до завершення такого навчання. Водночас судом встановлено, що син сторін у справі - [PERSON] , хоча й досяг повноліття, однак продовжує навчання, у зв`язку з чим потребує подальшої матеріальної допомоги від батьків. Суд також бере до уваги, що [PERSON] проживає разом із позивачкою - його матір`ю, яка здійснює за ним повсякденний догляд, забезпечує його утримання, несе витрати на навчання, харчування, проживання та інші необхідні потреби. При цьому син навчається за денною формою навчання, що об`єктивно обмежує його можливість поєднувати навчальний процес із трудовою діяльністю та самостійно забезпечувати себе коштами для існування. Судом встановлено, що відповідач є працездатною особою, офіційно працевлаштований та отримує регулярний і стабільний дохід, що підтверджує наявність у нього достатніх матеріальних можливостей для надання фінансової допомоги синові. Доказів, які б свідчили про втрату відповідачем працездатності, відсутність доходу або наявність інших обставин, що істотно обмежують його фінансові можливості, матеріали справи не містять. За таких обставин суд доходить висновку, що відповідач [PERSON] має реальну можливість виконувати обов`язок щодо матеріального утримання свого сина та, відповідно до вимог чинного законодавства України, зобов`язаний і надалі брати участь у його утриманні на період навчання - до моменту завершення такого навчання. З огляду на викладене суд вважає, що участь відповідача в утриманні повнолітнього сина, який продовжує навчання та потребує матеріальної допомоги, є обґрунтованою, справедливою та такою, що відповідає вимогам закону, а також загальним засадам сімейного права щодо рівного обов`язку батьків у забезпеченні належних умов для розвитку та навчання дитини. Посилання відповідача на те, що син сторін час від часу перебуває за кордоном, суд оцінює критично, оскільки зазначена обставина не перешкоджає його навчанню та не має правового значення для вирішення даного спору. Періодичне перебування сина за межами України не звільняє відповідача від виконання покладеного на нього законом обов`язку щодо утримання дитини, яка продовжує навчання та потребує матеріальної допомоги. Поряд із цим суд вважає, що розмір аліментів, який є необхідним та достатнім для належного матеріального забезпечення повнолітнього сина сторін, повинен бути визначений у частці від заробітку (доходу) платника аліментів. З урахуванням установлених обставин справи, характеру та обсягу потреб сина, який продовжує навчання, рівня матеріального забезпечення сторін, а також принципів розумності, справедливості та співмірності, суд доходить висновку, що визначення аліментів у розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) відповідача є обґрунтованим та таким, що забезпечує баланс інтересів сторін. Відтак, позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання підлягають до часткового задоволення. Щодо розподілу судових витрат у справі. Згідно з ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно, до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору за пред`явлення позовної заяви до суду із вимогою майнового характеру (про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання) на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», то, на підставі ч. ч. 1, 6 ст. 141 ЦПК України, такий судовий збір, у розмірі 1211,20 грн., слід стягнути з відповідача у дохід держави. Доказів понесення учасниками справи інших судових витрат, пов`язаних з її розглядом, матеріали цієї справи не містять.

Outcome: partial