Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-18 00:00:00

У вересні 2025 року ТзОВ «ІННОВА НОВА» звернулось до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, в обґрунтування якого вказало, що між ТзОВ «ІННОВА ФІНАНС» (після зміни назви ТзОВ «ІННОВА НОВА») та [PERSON] 23.04.2025 року укладено договір надання грошових коштів у позику №7925940425, відповідно до умов якого відповідач отримав у позику грошові кошти у розмірі 6000 грн. на споживчі (особисті) потреби, шляхом їх безготівкового перерахунку на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язався повернути позику у погоджений умовами договору строк або достроково та сплатити проценти за користування позикою. Строк кредиту: 360 днів. Дата надання кредиту: 23.04.2025 року або наступний за ним календарний день, стандартна процентна ставка становить 1% в день та застосовується в межах строку кредиту, вказаного в п. 2.5. Договору. ТзОВ «ІННОВА НОВА» свої зобов`язання до договором виконало в повному обсязі, разом з тим відповідач свої зобов`язання за договором не виконав, внаслідок чого станом на 20.12.2024 року утворилась заборгованість в сумі 26630,00 грн., з яких: 6000 грн. заборгованість за тілом кредиту, 7730 грн. заборгованість за процентами, 900 грн. комісія за надання кредиту, 12000 грн. неустойка за кожен день прострочення повернення позики та/або прострочення сплати процентів, яку позивач просить стягнути разом із судовими витратами. Ухвалою суду від 06.10.2025 року відкрито провадження та справу призначено у спрощеному провадженні до судового розгляду. Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав клопотання про розгляд справи без його участі, не заперечив щодо заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, причини неявки до суду не повідомив. За таких обставин, оскільки проти цього не заперечував представник позивача, судом прийнято рішення про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 23.04.2025 між ТОВ «ІННОВА НОВА» та [PERSON] укладено договір про надання грошових коштів у позику №7925940425 в письмовій формі у вигляді електронного документа, створеного та підписаного згідно з вимогами, визначеними ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених ст. ст. 3, 11, 12 ЗУ «Про електронну комерцію». Договір про надання грошових коштів у позику №7925940425 від 23.04.2025 року укладено сторонами на наступних умовах: строк кредиту (строк дії договору) 360 днів, стандартна процентна ставка в день 1% в день, яка застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п. 2.5 цього Договору протягом перших 180 календарних днів з дати укладення цього договору; 0,87 % за кожен день користування кредитом, яка застосовується у період починаючи з 181 календарного дня з дати укладення цього Договору і до закінчення строку дії цього Договору або до дати фактичного повернення всієї суми кредиту. Періодичність платежів зі сплати процентів кожні 24 дні, останній платіж з періодом внесення 24 дні. Відповідно до п. 3.1 Договору кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок Позичальника, уключаючи використання реквізитів платіжної картки: [NUMBER] . Кредит вважається наданим в день перерахування Товариством суми кредиту (загального розміру) за реквізитами згідно п. 3.1 Договору (п. 3.4). Згідно з п. 4.1. Договору проценти, що нараховуються за цим Договором є платою за користування кредитом. Нарахування процентів за Договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом протягом строку кредиту, виходячи із фактичної кількості днів у місяці та році, тобто метод «факт/факт». У відповідності до п. 2.5 Договору позики періодичність платежів зі сплати процентів кожні 24 дні, останній платіж з періодом внесення 24 дні. Детальні терміни (дати) повернення кредиту та сплати процентів, визначені в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для позичальника та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що є Додатком №1 до цього Договору. Графік платежів розраховується з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки, виходячи з припущення, що Позичальник виконає свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в Договорі. Відповідно до квитанції до платіжної інструкції №20201-1354-210747275 від 23.04.2025 року було здійснено успішний переказ коштів на картку клієнта на суму 6000 грн., номер картки [NUMBER] , ID операції: [NUMBER] . Зазначені реквізити банківської карти вказані у анкеті клієнта (витягу з інформаційно-телекомунікаційної системи https//finsfera.ua) та співпадають із банківськими реквізитами карти відповідача, вказаними у Договорі №7925940425 від 23.04.2025 року. Тобто, Позикодавець свої зобов`язання виконав в повному обсязі та надав Відповідачу грошові кошти в розмірі 6000 грн. Відповідач всупереч умовам договору Позики та норм статей 525, 526, 530, 536, 610, 612 ЦК України свої зобов`язання за договором належним чином не виконав, суму Позики не повернув, проценти за користування грошовими коштами не сплатив. Станом на 26.09.2025 року заборгованість відповідача перед позивачем складає 26630,00 грн., з яких: 6000 грн. заборгованість за тілом кредиту, 7730 грн. заборгованість за процентами, 900 грн. комісія за надання кредиту, 12000 грн. неустойка за кожен день прострочення повернення позики та/або прострочення сплати процентів. Частиною першою ст. 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Загальні правила щодо форми договору визначені ст. 639 ЦК України, згідно з якою договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Згідно зі ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання зокрема електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. З огляду на зазначені норми права Верховний Суд в своїх постановах дійшов висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі ЦК України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді. Такі висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19, від 16 грудня 2020 року у справі № 561/77/19, від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19. Частиною 1 ст. 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно зі ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. В силу положень ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно зі статями 525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до статті 629 ЦК України, договір є обов`язковим до виконання сторонами. Згідно частини 1 статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Статтею 530 ЦК України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Як вбачається з матеріалів справи, позивач виконав свої зобов`язання за кредитним договором, надавши відповідачу грошові кошти в кредит у розмірі 6000,00 грн. Відповідач свої зобов`язання щодо повернення кредитних коштів, а також сплати відсотків належним чином не виконав, з огляду на що у нього утворилася заборгованість, яка згідно розрахунку позивача становить 26630,00 грн., з яких: 6000 грн. заборгованість за тілом кредиту, 7730 грн. заборгованість за процентами, 900 грн. комісія за надання кредиту; 12000 грн. неустойка за кожен день прострочення повернення позики та/або прострочення сплати процентів. При цьому суд враховує, що розрахунок заборгованості відповідачем не оспорювався і доказів погашення кредитної заборгованості відповідачем суду не подано. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про порушення відповідачем договірних зобов`язань перед позивачем, а тому наявні всі правові підстави для стягнення з нього основної суми заборгованості за договором надання коштів у позику №7925940425 від 23.04.2025 року у розмірі 6000 грн., відсотків за несвоєчасне погашення кредиту у розмірі 7730 грн. та комісії за надання кредиту у розмірі 900 грн. Щодо вимоги позивача про стягнення із відповідача 12000 гривень неустойки суд враховує таке. Відповідно до п. 18 Перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Кредитний договір укладено під час дії воєнного стану, отже на правовідносини, які склались між сторонами поширюється дія п. 18 Перехідних положень ЦК України. Також, Верховний Суд у своїй постанові від 31.01.2024 року № 183/7850/22(61-14740св23) зазначив тлумачення п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, що свідчить про те, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань: в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; в договорах на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит; у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ч. 2 ст. 625 ЦК, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Отже, суд вважає, що нарахування неустойки в сумі 12000 грн. за невиконання грошового зобов`язання є неправомірним, а відтак задоволенню не підлягає. Таким чином, позов підлягає частковому задоволенню та з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за Договором позики №7925940425 від 23.04.2025 року у загальному розмірі 14630 грн., з яких: 6000 грн. заборгованість за тілом кредиту; 7730 грн. заборгованість за процентами; 900 грн. комісія за надання кредиту. Також, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати пропорційно задоволеним позовним вимогам у сумі 1330,82 грн. (14630х2422,40:26630).

Outcome: partial