Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-13 00:00:00

Стислий виклад позицій сторін: позивач просить стягнути з відповідачки на його користь заборгованість за кредитним договором № 00-9835733 від 28.06.2024 у розмірі 36005,00 грн, а також судові витрати, пов`язані з розглядом справи: судовий збір у розмірі 2422,40 грн, витрати на професійну правничу допомогу в сумі 7000 грн. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 28.06.2024 ТОВ "МАКС КРЕДИТ" та відповідачка уклали кредитний договір № 00-9835733 у формі електронного документа з використанням останньою одноразового ідентифікатора 28390. За умовами договору кредитор перерахував [PERSON] 11500,00 грн, чим виконав своє зобов`язання. Однак, відповідачка належним чином не виконала своїх обов`язків щодо повернення коштів, тому за нею рахується заборгованість у розмірі 40005,00 грн, з яких 11500,00 грн - заборгованість по тілу кредиту, 24505,00 грн - заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом, 4000,00 грн - заборгованість за штрафними санкціями (пеня, штрафи), що підтверджується випискою з особового рахунку за період 17.03.2025-01.10.2025. 17 березня 2025 року ТОВ "МАКС КРЕДИТ" та позивач уклали договір факторингу № 17032025-МК/ЮнітКапітал, згідно з яким перший відступив останньому право грошової вимоги до відповідачки за кредитним договором на загальну суму 40005,00 грн. Станом на дату подання позовної заяви на рахунки позивача не надходило жодного платежу на погашення заборгованості відповідачки за кредитним договорам. Позивач не здійснював нарахувань за кредитним договором. Представник позивача в судове засідання не з`явився, безпосередньо в позовній заяві просив проводити розгляд справи за відсутності позивача, проти заочного розгляду справи не заперечив (а.с. 1-5). Відповідачка у судове засідання не з`явилася, причин неявки не повідомила, хоча була повідомлена про дату, час та місце розгляду справи у встановленому законом порядку, шляхом направлення рекомендованим поштовим відправленням ухвали про відкриття провадження у справі, де визначена дата судового засідання (а.с. 72), за її зареєстрованим місцем проживання (а.с. 59), яке отримано, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 75). Причини неявки не повідомила. Клопотань про відкладення судового засідання чи відзиву на позов від неї не поступило. Спір між сторонами не вирішений. Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі: згідно із ухвалою від 10.12.2025, суд відкрив провадження по справі та призначив її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомлення (викликом) сторін, а також витребував за клопотанням позивача докази. 07 січня 2026 року на адресу суду надійшли витребовувані докази. Відповідачка правом на подання відзиву не скористалася, в судове засідання не з`явилася. 12 січня 2025 року суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Згідно із ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. При цьому з урахуванням того, що завершення розгляду справи відбулося за відсутності учасників справи, датою ухвалення рішення у справі є дата складання повного судового рішення, що відповідає вимогам ч. 4, 5 ст. 268 ЦПК України та не є порушенням прав сторін щодо участі у розгляді справи, про що зазначив Верховний Суд у постанові від 05.09.2022 у справі № 1519/2-5034/11. Фактичні обставини, які встановив суд, та зміст спірних правовідносин: як установлено із матеріалів справи, порядок надання кредиту в ТОВ "МАКС КРЕДИТ" встановлено Правилами надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту (а.с. 12 звор. - 17). 28 червня 2024 року [PERSON] ознайомилася з основними умовами кредитування у ТОВ "МАКС КРЕДИТ", на підтвердження чого до позовної заяви долучено Паспорт споживчого кредиту (а.с. 17 звор. - 18), який відповідачка підписала одноразовим ідентифікатором 90168. Після ознайомлення із основними умовами кредитування, [PERSON] в електронній формі уклала з ТОВ "МАКС КРЕДИТ" договір кредитної лінії № 00-9835733, який підписала за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором 28390, який направлений на її мобільний телефон [NUMBER] , на що вказує як спірний договір, так і довідка про ідентифікацю (а.с. 19). За умовами вказаного вище кредитного договору, кредитодавець надає позичальнику кредит у національній валюті у вигляді кредитної лінії на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором (п. 1.1). Сума ліміту кредитної лінії - 10000,00 грн (п. 1.2). Строк дії кредитної лінії 360 календарних днів. Позичальник зобов`язаний повернути суму кредиту кредитодавцю в останній день строку кредитування 23.06.2025 (п. 1.3). Позичальник зобов`язаний оплатити проценти в періодичну дату оплати процентів, а саме на 13.07.2024, та на кожний 15 день після цієї дати за фактичне користування грошовими коштами протягом строку дії кредитної лінії (п. 1.4). Стандартна процентна ставка складає 1,45 % від суми кредиту за кожен день користування кредитом, застосовується у межах строку дії крединої лінії, зазначеної в п. 1.3 цього договору (за виключенням строку кредитування, коли позичальник має право на використання заниженої процентної ставки) (п. 1.5.1). Знижена процентна ставка становить 1 % від суми кредиту за кожен день користування кредитом, надається позичальнику як заохочення і діє за умови сплати процентів не пізніше наступного дня за першою періодичною датою оплати процентів, визначеною п. 1.3.1 цього договору. Знижена процентна ставка застосовується виключно протягом 15 днів користування кредитом поспіль, починаючи з першого дня користування кредитом, протягом строку кредитування, зазначеного в п. 1.3. цього договору (п. 1.5.2). Кредитодавець одноразово нараховує комісію за надання кредиту у розмірі 15 % від суми кредиту, що складає 1500 грн, яку позичальник зобов`язаний сплатити на умовах, визначених п. 3.4 цього договору (п. 1.6). Кредитодавець зобов`язаний надати кредит у дату надання/видачі кредиту 28.06.2024. Сума кредиту нараховується кредитодавцеві в розмірі 10000 грн на рахунок позичальника за реквізитами електронного платіжного засобу [NUMBER] (п. 2.8). Строк дії договору становить 360 днів (п. 7.2) (а.с. 7-12). На підтвердження факту перерахування [PERSON] 28.06.2024 10000,00 грн на рахунок № [NUMBER] за договором № 00-9835733 позивач надав інформаційну довідку ТОВ "ПЛАТЕЖІ ОНЛАЙН" з додатком (а.с. 19 звор. - 22). Про те, що картка № [NUMBER] належить [PERSON] , свідчить повідомлення АТ "ПРИВАТБАНК" від 18.12.2025 № 20.1.0.0.0/7-251216/113506-БТ. Також у цьому ж повідомленні зазначено, що фінансовим номером телефону є [NUMBER] (а.с. 76). Саме на вказаний номер телефону був направлений ідентифікатор для підписання спірного кредитного договору. Факт переказу на користь [PERSON] на карту № [NUMBER] 28.06.2024 коштів в сумі 10000 грн підтверджується й рухом коштів по картці від 17.12.2025 (а.с. 77). Як установлено із розрахунку заборгованості, який проведений ТОВ "МАКС КРЕДИТ", станом на 17.03.2025 заборгованість [PERSON] за договором № 00-9835733 від 28.06.2024 становила 36005,00 грн, із яких 10000 грн - зоборгованість за основним зобов`язанням, 24505,00 грн - заборгованість за нарахованими відсотками, 1500,00 грн - заборгованість за нарахованою комісією (а.с. 37 звор. - 39). Проценти нараховувалися за період із 28.06.2024 до 17.03.2025. Також у розрахунку заборгованості вказано про нарахування штрафних санкцій на суму 4000,00 грн, однак такі не заявлено до стягнення. Звертаючись до суду зі вказаним позовом позивач зазначив, що право вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 00-9835733 від 28.06.2024 перейшло до нього на підставі договорів факторингу. Так, 17 березня 2025 року ТОВ "МАКС КРЕДИТ" та ТОВ "ЮНІТ КАПІТАЛ" уклали договір факторингу № 17032025-МК/ЮнітКапітал, за умовами якого його сторони погодили, що фактор зобов`язується передати (сплатит) клієнту суму фінансування, а клієнт зобов`язується відступити факторові права вимоги за укладеними кредитними договорами згідно реєстру, в обсязі та на умовах, що існують на дату відступлення прав вимоги. Перехід від клієнта до фактора відбувається в момент підписання сторонами акта прийому-передачі Реєстру боржників згідно з Додатком № 2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно боргів та набуває відповідні права вимоги (а.с. 29-34). Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу № 17032025-МК/ЮнітКапітал від 17.03.2025, ТОВ "ЮНІТ КАПІТАЛ" отримав право вимоги до [PERSON] (зазначена під номером 173) за кредитним договором № 00-9835733 від 28.06.2024, а саме: 11500 грн - заборгованості по тілу кредиту, 24505,00 грн - заборгованості за відсотками, що складає загальну суму 36005,00 грн, а також 4000,00 - заборгованості за штрафними санкціями (а.с. 35-36). У заборгованість по тілу кредиту 11500,00 грн (10000 грн+1500,00грн) увійшла сума наданого кредиту та сума комісії за його надання, що обумовлено умовами кредитного договору. Право вимоги також перейшло і на суму боргу за штрафами, однак такі до стягнення не заявлені. Факт реального переходу права вимоги до ТОВ "ЮНІТ КАПІТАЛ" до відповідачки підтверджується самим договорм факторингу, актом прийому-передачі Реєстру боржників до договору факторингу та платіжною інструкцією (а.с. 36 звор. - 37). Виписка по рахунку за кредитним договором № 00-9835733 від 28.06.2024 вказує на те, що після переходу права вимоги до [PERSON] ТОВ "ЮНІТ КАПІТАЛ" будь-яких нарахувань не здійснювало (а.с. 39 звор.) Таким чином, між сторонами виник спір щодо належного/неналежного виконання умов кредитного договору. Оцінка суду та норми права, які застосував суд: суд, дослідивши та оцінивши наявні в справі докази в їх сукупності, з`ясувавши таким чином фактичні обставини справи, дійшов таких висновків. Згідно зі ст. 6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України). Відповідно до ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Статтею 3 Закону України "Про електронну комерцію" визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно із ч. 7 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію", електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у визначеному статтею 12 цього Закону порядку, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 вказаного закону). З урахуванням описаних вимог законодавства, суд дійшов переконання, що ТОВ "МАКС КРЕДИТ" та [PERSON] 28.06.2024 уклали договір кредитної лінії № 00-9835733 в електронному вигляді, що підтверджує існування між ними кредитних правовідносин, а відтак до цих правовідносин застосовує вимоги ст. 509, 626, 628, 1054 ЦК України. Так, у ч. 1, 3 ст. 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. За змістом ст. 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Стаття 1054 ЦК України передбачає, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. ТОВ "МАКС КРЕДИТ" свої зобов`язання за кредитним договором № 00-9835733 від 28.06.2024 виконало в повному обсязі, перерахувавши відповідачці на належну їй банківську картку кредитні кошти в розмірі 10000,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням та випискою по рахунку, відповідно до умов договору, з якими відповідачка погодилася, засвідчивши це своїм електронним підписом. Як указано вище та підтверджується розрахунком заборгованості, який проведений ТОВ "МАКС КРЕДИТ", на підставі укладеного кредитного договору, отримавши кредитні кошти, [PERSON] не повернула їх, хоча, згідно із ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. З урахуванням положень ч. 1 ст. 1048 ЦК України, за якими позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо іншого не встановлено договором або законом, розмір і порядок одержавння процентів встановлюються договором, кредитодавець нараховував позичальнику відсотки, що передбачені умовами кредитного договору, з розміром яких відповідач погодився. [PERSON] свої зобов`язання належним чином не виконувала, у зв`язку з чим у неї утворилася заборгованість за вказаним кредитним договором. При цьому заперечень від останньої з даного приводу до суду не надходило. Відповідачка не підтвердила факту належного виконання зобов`язань по сплаті кредиту та процентів, як і не подавала доказів на спростування користування наданими їй кредитними коштами. Будь-яких заперечень не висловлювала ні щодо факту укладення кредитного договору та отримання кредитних коштів, ні щодо суми заборгованості, нарахованої ТОВ "МАКС КРЕДИТ", чи її складових. Обгрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач зазначає, що право вимоги за кредитним договором № 00-9835733 від 28.06.2024 перейшло до нього на підставі відповідного договору факторингу. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512, ст. 514 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно зі ст. 1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається. На момент відступлення первісним кредитором права вимоги до [PERSON] право вимоги було дійсним. Договір, укладений між відповідачкою та первісним кредитором, договір факторингу у встановленому порядку недійсними не визнані, тобто, в силу положень ст. 204 ЦК України, діє презумпція правомірності вказаних правочинів. Отже, ТОВ "ЮНІТ КАПІТАЛ" набуло право вимоги до відповідачки за кредитним договором № 00-9835733 від 28.06.2024. Після відступлення первісним кредитором права вимоги позивачем будь-яких нарахувань на заявлену до стягнення заборгованість не проводилось. Однак, суд уважає за необхідне щодо заявленої до стягнення суми заборгованості зазначити таке. Так, доказів належного виконання зобов`язань по поверненню позичкових коштів відповідачка суду не надала, не подала будь-яких доказів на спростування користування наданими їй коштами, натомість факт надання первісним кредитором кредитних коштів знайшов своє підтвердження, право вимоги за кредитним договором перейшло до позивача у встановленому законом порядку, тому позовні вимоги позивача в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту в розмірі 11500,00 грн (10000,00 грн наданий кредит+1500,00 грн - комісія за надання кредиту) підлягають до задоволення. При цьому суд звертає увагу на те, що комісія за надання кредиту, яка увійшла до складу тіла кредиту, нарахована відповідно до умов спірного договору, з якими відповідачка погодилася, та є такою, що відповідає вимогам ст. 8 Закону України "Про споживче кредитування", якою визначено, що до загальних витрат за споживчим кредитом включаються комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Щодо виникнення за договором кредитної лінії № 00-9835733 від 28.06.2024 обов`язку зі сплати відсотків за користування кредитними коштами, суд зважає на таке. Як відображено в детальному розрахунку заборгованості (а.с. 37 звор. - 39), проценти нараховувалися саме на тіло кредиту - 10000,00 грн (10000,00 грн * 1%=100,00 грн та 10000,00 грн*1,45 %=145,00 грн). З часу отримання кредиту з 28.06.2024 до 11.08.2024 були нараховані проценти за користування кредитними коштами за погодженими відсотковими ставками (1 % та 1,45%), які відповідачка станом на 18.08.2024 повністю погасила. Щодо періоду з 13.08.2024 до 17.03.2025, то проценти нараховувалися за відсотковою ставкою в розмірі 1,45 %. В цей період відповідачка також вносила сплати на погашення кредиту, а саме 30.08.2024 у розмірі 3255,00 грн, з яких 2755,00 грн - на погашення процентів, 500,00 грн - на погашення штрафних санкцій, 13.09.2024 та 27.09.2024 відповідно у розмірі 2030,00 грн та у розмірі 1885,00 грн, 15.09.2024, 28.09.2024, 30.09.2024 у розмірі 145,00 грн на погашення процентів, що було недостатньо, у зв`язку з чим виникла заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами. Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг" від 22 листопада 2023 року, що набрав чинності 24 грудня 2023 року, доповнено статтю 8 Закону України "Про споживче кредитування" пунктом 5, яким встановлено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %. Пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України "Про споживче кредитування" передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %. Отже, наведені норми, які регулюють питання споживчого кредитування, передбачають, що починаючи з 24 грудня 2023 року, денна ставка має бути не більше 2,5 %, з 23 квітня 2024 року не більше 1,5 %, а з 21 серпня 2024 року не більше 1 %. З огляду на викладене вище, даючи оцінку нарахованій за період із 13.08.2024 до 17.03.2025 сумі заборгованості на процентами, суд уважає, що первісний кредитор з 13.08.2024 до 20.08.2024 (8 днів) правомірно застосовував відсоткову ставку в розмірі 1,45 % , що визначено умовам спірного договору та не суперечить Закону України "Про споживче кредитування". Натомість за період із 21.08.2024 до 17.03.2025 (209 днів) первісний кредитор безпіставно продовжив нарахування заборгованості за відсотками, виходячи з процентної ставки у розмірі 1,45 %, оскільки з 21.08.2024 в силу вимог п. 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України "Про споживче кредитування" він мав право застосовувати за такий період відсоткову ставу в розмірі не більше 1% в день. А тому, суд уважає за необхідне провести перерахунок заборгованості за процентами за період із 13.08.2024 до 17.03.2025, та доходить висновку, що підставно нарахованою сумою заборгованості з несплаченими процентами є 22060,00 грн, із яких: - 1160,00 грн - за період із 13.08.2024 до 20.08.2024 (10000,00грн*1,45%)*8 днів); - 20900,00 грн - за період із 21.08.2024 до 17.03.2025 (10000,00грн*1%)*209 днів). Тому, зважаючи на нараховані відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства проценти за період із 13.08.2024 до 17.03.2025 та проведені відповідачкою сплати на погашення процентів, позовні вимоги в частині стягнення із [PERSON] заборгованості за нарахованими процентами слід задовольнити частково, на суму 14955,00 грн (22060,00грн-2755,00грн-2030,00грн-145,00грн-1885,00грн-145,00грн-145,00грн). При цьому суд зауважує, що ТОВ "МАКС КРЕДИТ" як первісний кредитор свої зобов`язання за кредитним договором перед відповідачкою виконало у повному обсязі, будь-яких доказів на спростування вказаного суд не встановив, а відповідачка не надала, факт переходу прав вимоги знайшов своє підтвердженя, тобто правомірність набуття прав вимоги ТОВ "ЮНІТ КАПІТАЛ" підтверджена. А тому, оцінивши досліджені докази в їх сукупності, враховуючи, що відповідачка істотно порушила умови договору кредитної лінії № 00-9835733 від 28.06.2024, у встановленому порядку та строки не погашала кредит та проценти за користування ним, позивач набув права вимоги за вказаним зобов`язанням на підставі описаних вище договорів, суд дійшов висновку, що з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за вказаним кредитним договором у розмірі 26455,00 грн (що становить 73,47% (26455,00грн*100%/36005,00грн) від заявленої до стягнення суми заборгованості), із яких: 11500,00 грн - заборгованість за тілом кредиту, 14955,00 грн - заборгованість за процентами, а позовні вимоги задоволити частково. Розподіл судових витрат: питання судових витрат суд вирішує за правиламист. 141 ЦПК України, при цьому враховує, що до судових витрат, які позивач поніс у зв`язку з розглядом справи, останній відносить оплату судового збору у розмірі 2422,40 грн, що підтверджується платіжною інструкцією (а.с. 54). Враховуючи, що суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, то, згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідачки на користь позивача слід стягнути 1779,74 грн (2422,40 грн*73,47%) сплаченого судового збору, тобто пропорційно задоволеним позовним вимогам. Щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає таке. Згідно із ч. 1 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 ст. 137 ЦПК України). Обов`язок спростування співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 137 ЦПК України). Позивач на підтвердження понесених витрат на правничу професійну допомогу в розмірі 7000,00 гривень надав: договір про надання правничої допомоги № 10/09/25-02 від 10.09.2025, який укладений між АБ "Соломко та партнери" та ТОВ "ЮНІТ КАПІТАЛ", в якому визначено порядок оплати послуг адвокатського бюро та обчислення гонорару, який складається із сум вартості послуг, тарифи яких узгоджені сторонами в Протоколі погодження вартості послуг до договору про надання правничої допомоги (а.с. 40-41); додаткову угоду № 25770864452 до договору про надання правничої допомоги № 10/09/25-02 від 11.09.2025, згідно з якою адвокатське бюро прийняло на себе зобов`язання надати юридичну допомогу, в тому числі по справі про стягнення заборгованості за кредитним договором № 00-9835733 від 28.06.2025 (позичальник [PERSON] ) (а.с. 42); акт прийому-передачі наданих послуг від 01.10.2025 (а.с. 42 звор.), згідно з яким АБ "Соломко та партнери" надало ТОВ "ЮНІТ КАПІТАЛ" послуги по справі про стягнення заборгованості за спірним кредитним договором на загальну суму 7000,00 грн (5000 грн за 2 год - складання позовної заяви, 1000 грн за 2 год вивчення матеріалів справи, 500 грн за 1 год - підготовка адвокатського запиту, 500 грн за 1 год - підготовка клопотання про отримання інформації про зарахування кредитних коштів); свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю Соломки О.В. (а.с. 44) та довіреність ТОВ "ЮНІТ КАПІТАЛ" на адвоката Соломко О.В. (а.с. 44 звор.). Таким чином, позивач на обґрунтування понесених витрат на професійну правничу допомогу у справі подав належні та допустимі докази, що описані вище. При цьому, відповідачка не подавала клопотання про зменшення розміру судових витрат, про їх неспівмірність з позовними вимогами, не були наведені ним також і обставини, за яких, як на її думку, заява не підлягала б задоволенню. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що розмір витрат, понесених позивачем на правничу допомогу, тобто на оплату адвокатських послуг, є доведеними та обґрунтованим. Однак, зважаючи на те, що позовні вимоги задоволено частково, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки на користь позивача відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 5142,90 грн (7000,00 грн*73,47%), тобто пропорційно задоволеним позовним вимогам. На підставі викладеного,

Outcome: partial