Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-11 00:00:00

До суду з позовом звернулося АТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором та сплаченого судового збору за подання позову до суду. У обгрунтування позову зазначено, що [PERSON] звернулася до АТ КБ «Приватбанк» із метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала анкету-заяву б/н від 05.08.2022 та приєдналася до умов та правил надання банківських послуг. На підставі вказаної анкети-заяви відповідачу відкритий картковий рахунок та видана кредитна картка № [NUMBER] , строк дії - 06/26, тип - універсальна, після чого відповідач здійснила дії щодо проведення її активації, користувалася карткою, отримувала кредитні кошти з власної ініціативи. У процесі користування рахунком відбулася зміна відсоткової ставки 40,8 %. У зв`язку із впровадженням норм Закону України «Про споживче кредитування» клієнт підписала паспорт споживчого кредиту від 05.08.2022 з інформацією про відсоткові ставки по кредитування по картковим рахункам. [PERSON] не надавала банку жодного разу заперечення щодо розміру відсоткової ставки, при цьому частково погашала заборгованість. У подальшому відповідачем отримана нова кредитна картка із преміальними умовами обслуговування. Під час користування рахунком 04.10.2021 відповідачем підписана заява про приєднання до умов та правил надання банківських послуг, на підставі якої отримана додаткова кредитна картка № [NUMBER] , строк дії - 06/26, тип «Універсальна GOLD», погоджені інші умови користування кредитним рахунком. Відповідач користувався кредитним лімітом, повертав використану суму кредитного ліміту та сплачував відсотки за користуванням кредитним лімітом, але припинив надавати своєчасно позивачу грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості. У процесі користуванням рахунком відбулася зміна відсоткової ставки до 40,8 %. Згідно п. 2.1.1.3.5 договору сторони узгодили, що в разі порушення відповідачем зобов`язань із погашення заборгованості по кредиту протягом 180-ти днів з моменту їх виникнення таких порушень, на підставі ст.ст. 212, 611, 651 ЦК Україні терміном повернення кредиту встановлюється 180-й день з моменту порушення зобов`язань клієнта з погашення кредиту. На 180-й день - позичальник зобов`язана повернути банку кредит, проценти за користування кредитом, неустойку та виконати інші зобов`язання за договором у повному обсязі. Станом на 22.09.2025 наявна заборгованість в сумі 36156,09 грн, що складається із 28357,68 грн - заборгованості за тілом кредиту, 7798,41 грн - заборгованості за простроченими відсотками. 15.10.2025 судом отримана інформація про зареєстроване місце проживання відповідача. 24.10.2025 відкрите провадження по справі у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 01.12.2025, 12.01.2026 судове засідання не відбулося по причині неявки учасників справи: представника позивача, який клопотав про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти винесення заочного рішення судом; відповідача, повідомленого належним чином на підставі п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, згідно якої днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Про причини неявки відповідач суду не повідомляв, заяв про розгляд справи за його відсутності та відзив не подав. На підставі ст. ст. 280, 281, ч. 5 ст. 259 ЦПК України суд ухвалив провести на підставі наявних доказів заочний розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими главою 11ЦПК України. З`ясувавши обставини, на які посилається позивач, як на підставу позовних вимог, підтверджених доказами, оцінивши їх належність, допустимість, достатність, взаємозв`язок у сукупності, з`ясувавши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до таких висновків. Судом установлено, що 05.08.2022 відповідач ознайомився із умовами кредитування та підписав паспорт кредиту, а також заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг (далі - договір), погодивши наступні умови: тип кредиту та розмір кредитного ліміту - відновлювана кредитна лінія до 200000 грн (п. 1.2 договору); тип кредитної карти - «Універсальна»; строк кредитування - 12 місяців з пролонгацією (п.1.2 договору); процентна ставка, відсотки річних: 42,0 % (п. 1.3 договору); у процесі користування рахунком відбулася зміна відсоткової ставки до 40,8 %; кількість та розмір платежів, періодичність: сплата мінімального обов`язкового платежу на поточний рахунок, для якого відкрито кредитну картку, до останнього календарного числа (включно) місяця, наступного за місяцем, у якому було здійснено витрати за рахунок кредитного ліміту (п.1.4 договору); розмір мінімального обов`язкового платежу - 5 % від заборгованості, але не менше ніж 100 грн щомісячно, або 10 % від заборгованості, але не менше 100 грн щомісячно - у разі прострочки, починаючи з другого місяця прострочення (п.1.4 договору); проценти від суми неповернутого в строк кредиту, які у відповідності до ч.2 ст. 625 ЦК України встановлюються за домовленістю сторін у процентах від простроченої суми заборгованості - 60,00 % (п.п. 1.5, 2.1 договору). Заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг відповідачем підписано у системі самообслуговування "Приват24" за допомогою OTP-пароля, про що зазначено в полі "Підпис клієнта" із позначкою про дату та час підписання. Використання OTP-пароля у якості простого електронного підпису погоджено з відповідачем в анкеті - заяві від 04.10.2021, підписаної відповідачем власноруч на планшеті, що відповідає вимогам Постанови Національного Банку України від 13.12.2019 № 151 "Про затвердження Положення про застосування цифрового власноручного підпису в банківській системі України". На підставі укладеного договору відповідач отримав платіжний інструмент - кредитну картку № [NUMBER] , строк дії - 06/26, тип універсальна, а також згодом отримано кредитну картку № [NUMBER] , строк дії - 06/26, тип універсальна "GOLD", що стверджується випискою по рахунку. Відповідач користувався кредитним лімітом згідно виписки по рахунку вчиняв операції. П. 2.1.1.3.5 договору сторони узгодили, що в разі порушення відповідачем зобов`язань з погашення заборгованості по кредиту протягом 180-ти днів з моменту виникнення таких порушень, на підставі ст.ст. 212, 611, 651 ЦК України терміном повернення кредиту встановлюється 180-й день з моменту порушення зобов`язань клієнта з погашення кредиту. На 180-й день з моменту порушення зобов`язань клієнта з погашення кредиту останній зобов`язаний повернути банку кредит, проценти за користування кредитом, неустойку та виконати інші зобов`язання за договором в повному обсязі. Тобто сорони згідно до ст. 212 ЦК України передбачили відкладальну обставину внаслідок виникнення якої, терміном повернення кредиту встановлюється 180-й день з моменту порушення зобов`язань відповідача з погашення кредиту. Враховуючи, що строк повернення кредиту закінчився на 180-й день прострочення, відповідно до п.п. 1.5, 2.1.1.2.12 договору, починаючи з 181-го дня з моменту порушення зобов`язань відповідача з погашення кредиту, сторони погодили нарахування процентів від суми неповернутого в строк кредиту, які згідно ч.2 ст.625 ЦК України встановлюються за домовленістю сторін у процентах від простроченої суми заборгованості. У зв`язку із порушеннями зобов`язань за кредитним договором та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості, відповідач станом на 22.09.2025 має заборгованість 36156,09 грн, що складається із 28357,68 грн - заборгованості за тілом кредита, 7798,41 грн - заборгованоті за простроченими відсотками. Зазначена сума заборгованості станом на день розгляду справи відповідачем банку не сплачена. Спір щодо розмірів обчислення цієї суми заборгованості між сторонами відсутній, відповідач не надав суду належних і допустимих доказів на спростування позовних вимог, зазначених позивачем у позові. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти) у строк і в порядку, встановленому договором (ст. ст. 1049, 1050 ЦК України). За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ст. 1054 ЦК України). У відповідності до ст. 536 ЦК України за користування чужими коштами, боржник зобов`язується сплачувати відсотки, якщо інше не встановлено договором. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також не звільняється від відповідальності за неможливість виконання їм грошового зобов`язання, якщо інший розмір відсотків не установлений договором (ст. 625 ЦК України). Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. ст. 525, 526 ЦК України). Згідно ст. ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цьогоКодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно, зокрема, для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб. Кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів. Суд не може вийти за межі позовних вимог та в порушення принципу диспозитивності самостійно обирати правову підставу та предмет позову (постанови Верховного Суду від 08.08.2019 по справі № 450/1686/17 та від 15.07.2019 по справі № 235/499/17). Зщ урахуванням зазначеного, того що відповідач в добровільному порядку не погашає існуючу заборгованість, розмір якої підтверджений документально, заперечень щодо розміру боргу не надійшло, вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за наданим кредитом є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Досліджені по справі докази дають достатні підстави для висновку, що після підписання договору у сторін виникли взаємні права та обов`язки щодо надання кредитних коштів і їх повернення зі сплатою відповідних відсотків за користування. Свої договірні зобов`язання кредитодавець виконав у повному обсязі та надав відповідачу кредит в обумовленій договором сумі. Відповідач договірні зобов`язання у визначений договором строк не виконав, контррозрахунку суми заборгованості та процентів за користування кредитними коштами не надано. Існування заборгованості перед позивачем стверджується доданими до позову документами. Докази протилежного матеріали справи не містять та суду не надані. Європейський суд з прав людини вказав, що Суд нагадує, що п.1 ст.6 Конвенції з прав людини зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст.6 цієї Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (параграф 23 рішення Європейського суду з прав людини «Pronina v. Ukraine», n. 63566/00, 18.07.2006). Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, з відповідача на користь позивача на підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України потрібно стягнути сплачений за подання позову до суду 2422,40 грн судовий збір. Складання повного рішення (постанови) суду може бути відкладено на строк не більш як на десять днів, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження - не більш як на п`ять днів з дня закінчення розгляду справи (ч. 6 ст. 259 ЦПК України). Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється (ч.2 ст. 247 ЦПК України).

Outcome: approved