Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-13 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. 15.09.2025 позивач ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "КОЛЛЕКТ ЦЕНТР" (далі - ТОВ "КОЛЛЕКТ ЦЕНТР") звернувся до Балаклійського районного суду Харківської області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором про споживчий кредит № 3764202 від 23.07.2021, договором позики № 75613511 від 24.07.2021 та договором про споживчий кредит № 103804162 від 25.07.2021 у загальному розмірі 209 984,43 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 23.07.2021 між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "МІЛОАН" (далі - ТОВ "МІЛОАН") та [PERSON] було укладено Договір про споживчий кредит № 3764202, шляхом підписання електронним підписом - одноразовим ідентифікатором. За умовами кредитного договору відповідач отримала 15 000 грн, зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів, що передбачені кредитним договором. ТОВ "МІЛОАН" умови договору про споживчий кредит виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредит на вказану вище суму, тоді як відповідач умови договору не виконала. На підставі договору факторингу № 29-11-102 від 29.11.2021 та договору № 10-03/2023/01 про відступлення прав вимоги від 10.03.2023 позивач набув право грошової вимоги до відповідача за договором про споживчий кредит № 3764202 від 23.07.2021 у загальному розмірі заборгованості 97 253,85 грн, яка складається з заборгованості за тілом кредиту - 14 375 грн, заборгованості за нарахованими процентами - 81 723,85 грн, заборгованості за комісією - 1 155 грн. Крім того, 24.07.2021 між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ" (далі - ТОВ "1 БАНК") та [PERSON] було укладено Договір позики № 75613511, шляхом підписання електронним підписом - одноразовим ідентифікатором. За умовами кредитного договору відповідач отримала 6 004 грн, зі сплатою процентів за користування кредитом за базовою фіксованою процентною ставкою у розмірі 1,99 % на день та інших платежів, що передбачені договором позики. ТОВ "1 БАНК" умови договору позики виконав у повному обсязі, надавши відповідачу кредит на вказану вище суму, тоді як відповідач умови договору не виконала. На підставі договору факторингу № 30-12/2021 від 30.12.2021 та договору № 10-01/2023 про відступлення прав вимоги від 10.01.2023 позивач набув право грошової вимоги до відповідача за договором позики № 75613511 від 24.07.2021 у загальному розмірі заборгованості 17 269,23 грн, яка складається з заборгованості за тілом кредиту - 6 004 грн, заборгованості за нарахованими процентами - 11 062,24 грн, інфляційних збитків - 175,36 грн, 3 % річних - 27,63 грн. Крім того, 25.07.2021 між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "МІЛОАН" (далі - ТОВ "МІЛОАН") та [PERSON] було укладено Договір про споживчий кредит № 103804162, шляхом підписання електронним підписом - одноразовим ідентифікатором. За умовами кредитного договору відповідач отримала 15 000 грн, зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів, що передбачені кредитним договором. ТОВ "МІЛОАН" умови договору про споживчий кредит виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредит на вказану вище суму, тоді як відповідач умови договору не виконала. На підставі договору факторингу № 30-11-65 від 30.11.2021 та договору № 10-01/2023 про відступлення прав вимоги від 10.01.2023 позивач набув право грошової вимоги до відповідача за договором про споживчий кредит № 103804162 від 25.07.2021 у загальному розмірі заборгованості 95 461,35 грн, яка складається з заборгованості за тілом кредиту - 14 375 грн, заборгованості за нарахованими процентами - 79 436,35 грн, заборгованості за комісією - 1 650 грн. Наведене стало підставою для звернення позивача з цим позовом до суду . У судове засідання представник позивача не з`явився, про час та місце його проведення був повідомлений належним чином. Позовна заява містить клопотання про розгляд справи без його участі, де також зазначено про відсутність заперечень проти заочного розгляду справи та ухвалення судом заочного рішення. Відповідач у судове засідання повторно не з`явилася, про дату, час та місце його проведення була повідомлена належним чином, відзив у встановлений законом строк не подала. 09.01.2026 через канцелярію суду подала заяву про відкладення судового засідання. При цьому причини неможливості її неявки у судове засідання суд визнає неповажними. Відтак підстави для відкладення судового розгляду справи відсутні. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснювалося. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі. 24.09.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено судовий розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін (а.с. 172) Ухвалою Балаклійського районного суду Харківської області від 14.01.2026 у зв`язку з повторною неявкою в судове засідання відповідача на підставі ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України постановлено провести заочний розгляд справи. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Щодо правовідносин, які виникли на підставі договору про споживчий кредит № 3764202 від 23.07.2021. 23.07.2021 між ТОВ "МІЛОАН" і [PERSON] було укладено договір про споживчий кредит № 3764202 на отримання кредитних коштів у сумі 15 000 грн шляхом переказу на її картковий рахунок, із загальним строком кредитування 30 днів з 23.07.2021 до 22.08.2021, комісією за надання кредиту в сумі 1 155 грн, процентами за користування кредитом в сумі 3 960 грн, які нараховуються за фіксованою процентною ставкою 0,88 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Стандартна (базова) фіксована процентна ставка за користування кредитом становить 5,00 % від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. На підставі зазначених умов було складено відповідний графік платежів та підписано сторонами паспорт споживчого кредиту. До договору також долучено анкету-заяву на кредит № 3764202 (а.с. 11-18). Договір було підписано відповідачем 24.07.2021 о 09:37 год за допомогою електронного підпису - одноразового ідентифікатора S94814 (а.с. 11). З довідки про ідентифікацію убачається, що [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , з якою укладено договір № 3764202 від 23.07.2021 ідентифікована ТОВ "МІЛОАН". Акцепт договору позичальником (підписання аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора) S94814, який був відправлений позичальнику 23.07.2021 на номер телефону [NUMBER] (а.с. 24). На підтвердження виконання ТОВ "МІЛОАН" своїх зобов`язань за договором щодо перерахування кредитних коштів відповідачу позивачем надано копію квитанції LIQPAY, відповідно до якої 24.07.2021 ТОВ "МІЛОАН" було зараховано грошові кошти у сумі 15 000 грн згідно з договором № 3764202 на рахунок платіжної картки № [NUMBER] *44. Повний номер картки та прізвище отримувача не зазначені (а.с. 25). За даними відомості про щоденні нарахування та погашення за кредитним договором № 3764202, сформованої ТОВ "МІЛОАН", заборгованість [PERSON] станом на 05.11.2021 складала 34 722,60 грн, з яких: 14 375 грн - заборгованість за тілом кредиту, 19 1962,60 грн - заборгованість за процентами, 1 155 грн - комісія (а.с. 26-27). 20.11.2021 між ТОВ "МІЛОАН" та ТОВ "ВЕРДИКТ КАПІТАЛ" був укладений Договір факторингу № 29-11-02, відповідно до умов якого відбулося відступлення права вимоги від ТОВ "МІЛОАН" до ТОВ "ВЕРДИКТ КАПІТАЛ" (а.с. 30-32). На підтвердження наведеного позивачем надано копії Актів приймання-передавання Реєстру боржників за договором факторингу № 29-11-02 від 29.11.2021, копію платіжного доручення № 308250005 від 03.12.2021 про здійснення оплати за відступлення прав вимоги, реєстр боржників, у якому під № 481 значиться боржник [PERSON] за договором № 3764202, загальний розмір заборгованості якого становить 34 722,60 грн (а.с. 30-32, 42-47). За даними розрахунку ТОВ "ВЕРДИКТ КАПІТАЛ" заборгованість [PERSON] за договором № 3764202 станом на 10.03.2023 складає 97 253,85 грн, з яких заборгованість за тілом кредиту - 14 375 грн, заборгованість за відсотками на дату відступлення прав вимоги - 19 192,60 грн, комісія - 1 150 грн, нараховані відсотки - 62 531,25 грн (а.с. 28). 10.03.2023 між ТОВ "ВЕРДИКТ КАПІТАЛ" і ТОВ "КОЛЛЕКТ ЦЕНТР" укладено договір № 10-03/2023/01 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги та 04.02.2025 додаткову угоду № 7 до цього договору, відповідно до умов яких останнє набуло право вимоги до боржників ТОВ "ВЕРДИКТ КАПІТАЛ" (а.с. 48-50). Матеріали справи містять акти прийому передачі Реєстру боржників за договором № 10-03/2023/01 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 10.03.2023, Реєстр боржників, у якому за № 16402 значиться [PERSON] як боржник за договором № 3764202, загальна сума заборгованість якого становить 97 253,85 грн (а.с. 60-64). Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованість [PERSON] станом на 29.08.2025 становить 97 253,85 грн, з яких заборгованість за тілом кредиту - 14 375 грн, заборгованість за відсотками на дату відступлення прав вимоги - 81 723,85 грн, комісія - 1 155 грн (а.с. 29). Щодо правовідносин, які виникли на підставі договору позики № 75613511 від 24.07.2021. 24.07.2021 між ТОВ "1 БАНК" і [PERSON] було укладено договір позики № 75613511 на отримання кредитних коштів у сумі 6 004 грн шляхом переказу на її банківський картковий рахунок № [NUMBER] , номер якого зазначено у п. 18 договору позики. Умовами договору визначено загальний строк кредитування 30 днів з 24.07.2021 до 23.08.2021, проценти за користування кредиту, які нараховуються за фіксованою процентною ставкою 1,99 % на день. Також договором передбачено знижену процентну ставку у розмірі 0,70 %, яка може бути застосована за програмою лояльності, процентну ставку за понадстрокове користування позикою - 2,70 %. Орієнтовна реальна річна процентна ставка становить 833,88 %, орієнтовна загальна вартість позики становить 7 258,54 грн (а.с. 65). Пунктом 4 Договору позики визначено, що проценти за цим договором нараховуються щоденно, включаючи дати отримання та повернення, на залишок позики. Згідно із п. 5.1 Договору позики підписанням цього договору позичальник підтверджує, що він ознайомився на сайті https://mycredit.ua/ru/documents-license/ з повною інформацією щодо Позикодавця та його послуги, що передбачено ст. 12 ЗУ "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг". Відповідно до п. 5.2 договору позичальник до моменту підписання договору вивчив цей договір та Правила надання грошових коштів у позику (на умовах повернення позики в кінці строку позики), що розміщені на сайті https://mycredit.ua/ru/documents-license/, їх зміст, суть, об`єм зобов`язань сторін та наслідки укладення цього договору, а також зазначена у правилах процедура і наслідки оформлення позичальником подовження строку користування позикою (пролонгація), йому зрозумілі. Положеннями п. 12 Договору передбачено, що договір укладено дистанційно, в електронній формі, з використанням інформаційно - телекомунікаційних систем, шляхом надсилання електронного повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції, та підписано накладенням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Відповідно до положень Закону України "Про електронну комерцію" Договір прирівнюється до укладеного в письмовій формі. На підстави визначених договором позики умов складено таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (а.с. 65 зворот). Договір підписано відповідачем 24.07.2021 за допомогою електронного підпису - одноразового ідентифікатора 4yCL8j9bXB (а.с. 65). Згідно із п. 6.5 Правил, у редакції, що діяла на час укладення договору позики, передбачено, що у разі неповернення/повернення не в повному розмірі/несвоєчасного повернення позики та процентів, позичальнику на таку неповернуту позику (або її частину) товариство має право нараховувати проценти у розмірі, передбаченому договором позики, за кожний день понадстрокового користування та закінчуючи днем повернення позики (або її частини) та процентів, але в будь-якому випадку не більше 90 календарних днів. Позичальник розуміє та погоджується з тим, що нарахування процентів на позику (або її частину) за понадстрокове користування позикою за договором позики не є штрафом, пенею чи будь-якою іншою штрафною санкцією в розумінні чинного законодавства, а застосовується виключно в якості процентної ставки на позику за понадстрокове користування. Правила надання грошових коштів у позику ТОВ "1 БАНК", перебувають у загальному доступі та опубліковані на сайті www.mycredit.ua (а.с. 66-71). На підтвердження виконання ТОВ "1 БАНК" своїх зобов`язань за договором позики щодо перерахування кредитних коштів відповідачу позивачем надано копію довідки від 13.08.2025 про підтвердження ТОВ "ФК "ФІНЕСПРЕСС", яке є надавачем фінансових платіжних послуг з переказу коштів без відкриття рахунків, зарахування 24.07.2021 грошових коштів у сумі 6 004 грн на рахунок банківської картки № [NUMBER] отримувача [PERSON] (а.с. 72). Згідно з розрахунком ТОВ "1 БАНК" заборгованість [PERSON] станом на 30.12.2021 складала 17 066,24 грн, з яких: 6 004 грн - заборгованість за тілом кредиту, 11 062,24 грн - заборгованість за процентами (а.с. 76-77). 30.12.2021 між ТОВ "1 БАНК" та ТОВ "ВЕРДИКТ КАПІТАЛ" був укладений Договір факторингу № 30-12/2021, відповідно до умов якого відбулося відступлення права вимоги від ТОВ "1 БАНК" до ТОВ "ВЕРДИКТ КАПІТАЛ" (а.с. 81-83). На підтвердження наведено позивачем надано копії Актів приймання-передавання Реєстру боржників за договором факторингу № 30-12/2021 від 30.12.2021, копію платіжного доручення № 0317260000 від 30.12.2021 про здійснення оплати за відступлення прав вимоги, реєстр боржників, у якому під № 2811 значиться боржник [PERSON] за договором № 75613511, загальний розмір заборгованості якої становить 17 066,24 грн та складається з заборгованості за тілом кредиту - 6 004, заборгованості за нарахованими процентами - 11 062,24 грн (а.с. 84-90). За даними розрахунку ТОВ "ВЕРДИКТ КАПІТАЛ" заборгованість [PERSON] за договором № 3764202 станом на 10.03.2023 складає 17 269,23 грн, з яких заборгованість за тілом кредиту - 6 004 грн, заборгованість за відсотками на дату відступлення прав вимоги - 11 062,24 грн, 3 % річних, нараховані відповідно до ст. 625 ЦК України - 27,63 грн, інфляційні збитки, нараховані відповідно до ст. 625 ЦК України - 175,36 грн (а.с. 79). 10.01.2023 між ТОВ "ВЕРДИКТ КАПІТАЛ" і ТОВ "КОЛЛЕКТ ЦЕНТР" укладено договір № 10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, відповідно до умов якого останнє набуло право вимоги до боржників ТОВ "ВЕРДИКТ КАПІТАЛ" (а.с. 91-93). Матеріали справи містять акти прийому передачі Реєстру боржників за договором № 10-01/2021 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 10.01.2023, Реєстр боржників, у якому за № 69387 значиться [PERSON] як боржник за договором № 75613511, загальна сума заборгованість якого становить 17 269,23 грн (а.с. 100-110). Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованість [PERSON] станом на 29.08.2025 становить 17 269,23 грн, з яких заборгованість за тілом кредиту - 6 004 грн, заборгованість за відсотками на дату відступлення прав вимоги - 11 062,24 грн, 3 % річних, нараховані відповідно до ст. 625 ЦК України - 27,63 грн, інфляційні збитки, нараховані відповідно до ст. 625 ЦК України - 175,36 грн (а.с. 80). Щодо правовідносин, які виникли на підставі договору про споживчий кредит № 103804162 від 25.07.2021. 25.07.2021 між ТОВ "МІЛОАН" і [PERSON] було укладено договір про споживчий кредит № 103804162 на отримання кредитних коштів у сумі 15 000 грн шляхом переказу на її картковий рахунок, із загальним строком кредитування 15 днів з 25.07.2021 до 09.08.2021, комісією за надання кредиту в сумі 1 650 грн, процентами за користування кредитом в сумі 2 812,50 грн, які нараховуються за фіксованою процентною ставкою 1,25 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Стандартна (базова) фіксована процентна ставка за користування кредитом становить 5,00 % від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. На підставі зазначених умов було складено відповідний графік платежів та підписано сторонами паспорт споживчого кредиту. До договору також долучено анкету-заяву на кредит № 103804162 (а.с. 112-119). Договір було підписано відповідачем 25.07.2021 о 13:53 год за допомогою електронного підпису - одноразового ідентифікатора V54483 (а.с. 112). З довідки про ідентифікацію убачається, що [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , з якою укладено договір № 103804162 від 25.07.2021 ідентифікована ТОВ "МІЛОАН". Акцепт договору позичальником (підписання аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора) V54483, який був відправлений позичальнику 25.07.2021 на номер телефону [NUMBER] (а.с. 125). На підтвердження виконання ТОВ "МІЛОАН" своїх зобов`язань за договором щодо перерахування кредитних коштів відповідачу позивачем надано копію квитанції LIQPAY, відповідно до якої 25.07.2021 ТОВ "МІЛОАН" було зараховано грошові кошти у сумі 15 000 грн згідно з договором № 103804162 на рахунок платіжної картки № [NUMBER] *44. Повний номер картки та прізвище отримувача не зазначені (а.с. 126). За даними відомості про щоденні нарахування та погашення за кредитним договором № 103804162, сформованої ТОВ "МІЛОАН", заборгованість [PERSON] станом на 23.10.2021 складала 33 648,85 грн, з яких: 14 375 грн - заборгованість за тілом кредиту, 17 623,85 грн - заборгованість за процентами, 1 650 грн - комісія (а.с. 127-128). 30.11.2021 між ТОВ "МІЛОАН" та ТОВ "ВЕРДИКТ КАПІТАЛ" був укладений Договір факторингу № 30-11-65, відповідно до умов якого відбулося відступлення права вимоги від ТОВ "МІЛОАН" до ТОВ "ВЕРДИКТ КАПІТАЛ" (а.с. 131-133). На підтвердження наведено позивачем надано копії Актів приймання-передавання Реєстру боржників за договором факторингу № 30-11-65 від 30.11.2021, копію платіжного доручення № 308250004 від 03.12.2021 про здійснення оплати за відступлення прав вимоги, реєстр боржників, у якому під № 481 значиться боржник [PERSON] за договором № 103804162, загальний розмір заборгованості якого становить 33 648,85 грн (а.с. 138-144). За даними розрахунку ТОВ "ВЕРДИКТ КАПІТАЛ" заборгованість [PERSON] за договором № 103804162 станом на 10.03.2023 складає 95 461,35 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту - 14 375 грн, заборгованість за відсотками на дату відступлення прав вимоги - 17 623,85 грн, комісія - 1 650 грн, нараховані відсотки - 61 812,50 грн (а.с. 129). 10.01.2023 між ТОВ "ВЕРДИКТ КАПІТАЛ" і ТОВ "КОЛЛЕКТ ЦЕНТР" укладено договір № 10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, відповідно до умов якого останнє набуло право вимоги до боржників ТОВ "ВЕРДИКТ КАПІТАЛ" (а.с. 91-93). Матеріали справи містять акти прийому передачі Реєстру боржників за договором № 10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 10.01.2023, Реєстр боржників, у якому за № 6025 значиться [PERSON] як боржник за договором № 103804162, загальна сума заборгованість якої становить 95 461,35 грн (а.с. 100-101, 104-109, 111). Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованість [PERSON] станом на 29.08.2025 становить 95 461,35 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту - 14 375 грн, заборгованість за відсотками на дату відступлення прав вимоги - 17 623,85 грн, комісія - 1 650 грн, нараховані відсотки - 61 812,50 грн (а.с. 29). Норми права, які застосував суд. Відповідно до ч. 1 ст. 12, ч. 1 ст. 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. При цьому, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно із ч. 2 ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Частиною 2 ст. 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами (ч. 3 ст. 207 ЦК України). Положеннями статті 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в яких одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Закон України "Про електронну комерцію" від 03.09.2015 № 675-VIII визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. У ст. 3 Закону України "Про електронну комерцію" зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 7, 12 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію" електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 12 Закону України "Про електронну комерцію" визначено, якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію" передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Положеннями ст. 1055 ЦК України визначено, що договір позики укладається у письмовій формі. Договір позики, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи (ч. 1 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні"). Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" первинні документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади і прізвища (крім первинних документів, вимоги до яких встановлюються Національним банком України) осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України. Відповідно до положень статей 512, 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, у тому числі внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). При цьому, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (частина перша статті 1077 ЦК України). Згідно статті 1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Мотиви суду. Щодо правовідносин, які виникли на підставі договору позики № 75613511 від 24.07.2021. Як було встановлено судом, між ТОВ "1 БАНК" і [PERSON] виникли кредитні правовідносини на підставі договору позики № 75613511 від 24.07.2021. Зазначеним договором були визначені його предмет, розмір кредиту, строки та умови повернення кредиту, розміри плати за користування кредитними коштами та інші умови правовідношення, тобто визначені всі істотні умови договору. Договір підписано відповідачем електронним цифровим підписом - одноразовим ідентифікатором. Факт отримання відповідачем грошових коштів від первісного кредитора підтверджується довідкою ТОВ "ФК "ФІНЕКСПРЕС" про зарахування на рахунок банківської карти № [NUMBER] отримувача [PERSON] , зазначеної у п. 18 договору позики, грошових коштів в загальній сумі 6 004 грн. Відповідачем [PERSON] були порушені зобов`язання стосовно своєчасного повернення суми отриманої позики, сплати нарахованих за користування кредитними коштами процентів, внаслідок чого виникла заборгованість за вказаним вище договором позики у загальному розмірі 17 066,24 гривень та складається з основної суми боргу - 6 004 грн, суми заборгованості за процентами - 11 062,24 грн. На підставі договору факторингу № 30-12/2021 від 30.12.2021 та договору № 10-01/2023 про відступлення прав вимоги від 10.01.2023 позивач набув статус кредитора за договором позики № 75613511 від 24.07.2021, укладеним між ТОВ "1 БАНК" і відповідачем. Факт набуття позивачем права вимоги до відповідача також підтверджується наявними в матеріалах справи витягами з Реєстрів боржників до вказаних вище договору факторингу та договору про відступлення прав вимоги. Разом з цим, як убачається з позовної заяви та розрахунку заборгованості, окрім основної суми боргу та нарахованих процентів позивач просить стягнути з відповідача за договором позики № 75613511 від 24.07.2021 інфляційні збитки у сумі 175,36 грн та 3 % річних у сумі 27,63 грн. При цьому підстави для нарахування вказаних штрафних санкцій та період їх нарахування позивачем не зазначено, детального розрахунку не надано. За таких, обставин, підстав для задоволення позовних вимог в цій частині не убачається. Враховуючи встановлені обставини, а також те, що відповідачем не надано суду доказів виконання зобов`язання за договором позики № 75613511 від 24.07.2021, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за цим договором підлягають частковому задоволенню у розмірі 17 066,24 грн. Щодо правовідносин, які виникли на підставі договорів про споживчий кредит № 3764202 від 23.07.2021 та № 103804162 від 25.07.2021. Як було встановлено судом, між ТОВ "МІЛОАН" та [PERSON] виникли кредитні правовідносини на підставі договорів про споживчий кредит № 3764202 від 23.07.2021 № 103804162 від 25.07.2021, за умовами яких [PERSON] мала отримати кредитні кошти у сумі по 15 000 грн за кожним договором шляхом зарахування на її картковий рахунок. При цьому ані вказані договори про споживчий кредит, ані паспорта кредиту, ані анкети-заяви на кредит номера карткового рахунку або платіжної картки відповідача не містять. У постанові від 30 січня 2018 року в справі № 161/16891/15 Верховний Суд вказав, що доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність". Згідно вказаної норми Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Відповідно до пункту 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75, виписки з клієнтських рахунків є підтвердженням виконаних за операційний день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 зазначила, що обґрунтування наявності обставин повинно здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом. Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у ст. 129 Конституції України. Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, в тому числі у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи. Дотримання принципу справедливості судового розгляду є надзвичайно важливим під час вирішення судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів. Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно приводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та з принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторін. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам доказів не збирає. Принцип змагальності полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається на підтвердження чи заперечення вимог (статті 12, 81 ЦПК України). Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторін. Тобто, сторони не можуть будувати власну позицію на тому, що вона є доведеною, доки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу сама концепція змагальності втрачає сенс. Договір про споживчий кредит є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. У справах про стягнення кредитної заборгованості кредитор повинен довести виконання ним своїх обов`язків за кредитним договором, а саме: надання грошових коштів (кредиту) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник - повернення грошових коштів у розмірі та на умовах, визначених договором. Зазначене узгоджується із висновками Верховного Суду, наведеними у постанові від 11 вересня 2024 року у справі № 752/17604/15-ц (провадження № 61-14780св23). Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи. Важливим елементом змагальності процесу є стандарти доказування - спеціальні правила, якими суд має керуватися при вирішення справи. Ці правила дозволяють оцінити, наскільки вдало сторони виконали вимоги щодо тягаря доказування і наскільки вони змогли переконати суд у своїй позиції, що робить оцінку доказів більш алгоритмізованою та обґрунтованою (див. постанову Верховного Суду від 22 квітня 2021 року у справі № 904/1017/20). Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язку вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц; пункт 9.58 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2021 року у справі № 904/2104/19). Як було зазначено вище, кредитні кошти від ТОВ "МІЛОАН" [PERSON] мала отримати у безготівковій формі шляхом зарахування на її картковий рахунок. На підтвердження зазначеного позивач надав копії квитанцій LIQPAY, із яких убачається що 24.07.2021 на рахунок платіжної картки № [NUMBER] було зараховано грошові кошти у сумі 15 000 грн на підставі договору № 3764202 та 25.07.2021 на рахунок платіжної картки № [NUMBER] було зараховано грошові кошти у сумі 15 000 грн на підставі договору № 103804162. Дані про власника карток відсутні, прізвище отримувача та повний номер карток не зазначено. Відповідно до частини 1 статті 13 Закону № 675-VIII,розрахунки у сфері електронної комерції здійснюються відповідно до законів України "Про платіжні послуги", "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг", інших законів та нормативно-правових актів Національного банку України. Розрахунки у сфері електронної комерції можуть здійснюватися з використанням платіжних інструментів, електронних грошей, шляхом переказу коштів або оплати готівкою з дотриманням вимог законодавства щодо оформлення готівкових та безготівкових розрахунків, а також в інший спосіб, передбачений законодавством України, що регулює надання платіжних послуг. Згідно з частиною 3 статті 13 Закону № 675-VIII, продавець (виконавець, постачальник), надавач платіжних послуг, оператор платіжної системи або інша особа, яка отримала плату за товар, роботу, послугу відповідно до умов електронного договору, повинні надати покупцеві (замовнику, споживачу) електронний документ, квитанцію, товарний чи касовий чек, квиток, талон або інший документ, що підтверджує факт отримання коштів, із зазначенням дати здійснення розрахунку. У постанові Верховного Суду від 06 травня 2020 року (справа № 372/223/17, провадження № 61-10667св18) міститься правовий висновок, згідно з яким факт отримання кредиту може бути доведено не лише заявою про видачу готівки, а й сукупністю інших доказів, зокрема: кредитним договором, меморіальними ордерами на видачу коштів, виписками про рух коштів по рахунку, заявами на переказ готівки, тощо. Як вбачається з умов договорів про споживчий кредит № 3764202 від 23.07.2021 та № 103804162 від 25.07.2021, а саме з п. 2.1 Договорів: кредитні кошти надаються позичальнику шляхом переказу на картковий рахунок. Натомість матеріали справи не містять жодного доказу того, що відповідач під час надання особистих даних позичальника, у тому числі під час заповнення анкет-заяв на кредит № 3764202 від 23.07.2021 та № 103804162 від 25.07.2021, паспортів споживчого кредиту, укладання самих договорів про споживчий кредит № 3764202 від 23.07.2021 та № 103804162 від 25.07.2021, зазначила номер банківської картки отримувача коштів № 516875*44, про який йдеться у квитанціях LIQPAY. Судом не може бути враховано як належний та допустимий доказ належності платіжної картки № 516875*44 саме [PERSON] довідку ТОВ "ФК "ФІНЕКСПРЕС", надану позивачем на підтвердження зарахування відповідачу кредитних коштів за договором позики № 75613511, укладеним 24.07.2021 між ТОВ "1 БАНК" (а.с. 72), через відсутність повного співпадіння номерів карток. Тобто належність вказаних банківської картки № [NUMBER] саме відповідачу не підтверджено матеріалами справи. Отже, позивачем не було надано належних і допустимих доказів, які б засвідчили, що позикодавцем ТОВ "МІЛОАН" були перераховані грошові кошти відповідачу в розмірах, що передбачені договорами про споживчий кредит № 3764202 від 23.07.2021 та № 103804162 від 25.07.2021, а відповідач ці кошти отримала. Як убачається з матеріалів справи, звертаючись до суду, позивач у позовній заяві виклав обставини, якими обґрунтовував свої вимоги, зазначив докази, що підтверджують вказані обставини, разом з тим, не заявляв клопотання про вжиття заходів забезпечення доказів, та не зазначав про докази, які не можуть бути подані разом із позовною заявою із поважних причин, не подавав клопотання про їх витребування. Тобто, позивач на власний розсуд розпорядився своїми правами, а тому несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням ним процесуальних дій. Додані до позовної заяви роздруковані розрахунки заборгованості за договорами про споживчий кредит № 3764202 від 23.07.2021 та № 103804162 від 25.07.2021 не є належними доказами надання відповідачеві кредитних коштів, оскільки сам розрахунок заборгованості є внутрішнім документом фінансової установи та не містить відомостей, що дозволили б суду перевірити, чи передавалися в дійсності кошти позичальнику в кредит. Вказані висновки суду ґрунтуються на правових позиціях викладених Верховним Судом у постановах від 29 січня 2020 року у справі № 755/18920/18 та від 13 травня 2020 року у справі № 219/1704/17. За вказаних обставин, у зв`язку з не доведенням позивачем факту перерахування кредитних коштів відповідачу, а отже і обставин їх надання з метою доведення виконання умов кредитного договору, суд дійшов висновку, що в задоволенні позову в частині стягнення заборгованості за договором про споживчий кредит № 3764202 від 23.07.2021 у сумі 97 253,85 грн та в частині стягнення заборгованості за договором про споживчий кредит № 103804162 від 25.07.2021 у сумі 95 461,35 грн слід відмовити повністю. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Судові витрати. Як убачається з матеріалів справи, позивачем за подання до суду позовної заяви сплачено 2 519,81 грн судового збору (а.с. 1). У зв`язку із частковим задоволенням позову відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відтак стягненню з відповідача на користь позивача підлягає судовий збір у сумі 204,79 грн (17 066,24 х 2 519,81 / 209 984, 43 = 204,79). Стосовно витрат позивача на професійну правничу допомогу у сумі 25 000 грн, суд зазначає таке. За приписами ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України). Відповідно до ст. 1 ЗУ "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 ЗУ "Про адвокатуру та адвокатську діяльність"). На підставі п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу. Судові витрати на правничу допомогу - це фактично понесені стороною і документально підтверджені витрати, пов`язані з наданням цій стороні правової допомоги адвокатом або іншим спеціалістом в галузі права при вирішенні цивільної справи в розумному розмірі з урахуванням витраченого адвокатом часу. Згідно із ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката несуть сторони. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (ч. 2 ст. 137 ЦПК України). Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 137 ЦПК України). Положеннями ч. 8 ст. 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. 01.07.2024 між ТОВ "КОЛЛЕКТ ЦЕНТР" та Адвокатським об`єднанням "ЛІГАЛ АССІСТАНС", в особі керуючого партнера Бурдюг Т.В., яка діє на підставі Статуту, укладено договір № 01-07/2024 про надання правової допомоги, яким з урахуванням Заявки на надання юридичної допомоги № 351 від 01.08.2025, визначено, що адвокатське об`єднання приймає на себе зобов`язання надавати правові (юридиччні) послуги по супроводу примусового стягнення заборгованості з [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ), за договором № 103804, 75613511, 3764202 (а.с. 145-147, 150). За даними витягу з акта № 13 про надання юридичної допомоги від 31.08.2025, вартість наданих АО "ЛІГАЛ АССІСТАНС"" правових і юридичних послуг ТОВ "КОЛЛЕКТ ЦЕНТР", що полягали у наданні усної консультації з вивчення документів, підготовці пропозиції, складанні позовної заяви про стягнення заборгованості з [PERSON] складає 25 000 грн (10 годин) (а.с. 151). Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що наявні підстави для відшкодування витрат на професійну правову допомогу, оскільки вони є фактично понесеними. У відповідності до ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Частиною 5 статті 137 ЦПК передбачено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 137 ЦПК України). При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Дослідивши матеріали справи та зміст поданих сторонами документів, суд вважає співмірним наданий АО "ЛІГАЛ АССІСТАНС" обсяг послуг з їх вартістю 25 000 грн, враховуючи фактичний вид правової допомоги, складність справи, затрачений час на надання таких послуг. Відтак внаслідок часткового задоволення позову витрати на професійну правничу допомогу на підставі п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог та підлягають стягненню в сумі 2 031,85 грн (17 066,24 х 25 000 / 209 984, 43 = 2 031,85). Враховуючи вищенаведене,

Outcome: partial