Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-13 00:00:00

21 жовтня 2025 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про зміну розміру стягнення аліментів. У позовній заяві позивач зазначив, що судовим наказом Першотравневого районного суду м. Чернівці від 02.10.2023 у справі № 725/6593/23вирішено стягувати із [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі однієї чверті усіх заробітків (доходів) [PERSON] , але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 21.08.2023 року та до досягнення [PERSON] повноліття. Позивач обґрунтовує свої вимоги тим, що з моменту ухвалення судового наказу про стягнення аліментів суттєво змінились обставини його матеріального та сімейного стану. Зокрема, позивач проходить військову службу за призовом під час мобілізації, що потребує значних витрат на придбання необхідного спорядження та екіпірування. Крім того, позивач зазначає, що добровільно утримує свою матір, яка є непрацездатною особою та не має інших джерел доходу. Позивач також посилається на те, що відповідачка використовує аліментні кошти не за їх призначенням, що, на його думку, є підставою для зменшення їх розміру. Позивач просить змінити розмір аліментів та стягувати з [PERSON] , на користь [PERSON] , аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/10 (однієї десятої) частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Провадження в справі відкрито ухвалою суду від 23.10.2025 року, судом постановлено проводити розгляд справи в порядку загального позовного провадження з повідомленням сторін. 05.11.2025 року від представника відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому вона категорично заперечує проти позову в повному обсязі, вважає позовні вимоги безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підтверджені належними і допустимими доказами. Представник відповідача зазначає, що позивач не надав жодних доказів, які б підтверджували, що теперішній розмір аліментів є надмірним або таким, що перевищує його реальні фінансові можливості. Так, позивач надав військове посвідчення серія [NUMBER] як підтвердження того, що він проходить військову службу, а також посвідчення офіцера № [NUMBER] . Проте цей факт сам по собі не свідчить про зменшення доходу або погіршення матеріального становища. Навпаки, у сучасних умовах воєнного стану військовослужбовці отримують стабільне та часто підвищене грошове забезпечення. А тому просить відмовити у задоволенні позову повністю. Ухвалою суду від 24.12.2025 року по вказаній справі закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті. У судове засідання учасники справи не з`явилися. До початку розгляду справи по суті представник позивача, подав до суду письмову заяву, в якій просить суд справу розглядати за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. До початку розгляду справи по суті від представника відповідача до суду надійшла заява, в якій просить суд справу розглядати за його відсутності, щодо задоволення позовних вимог заперечує, вважає їх необгрунтованими. Від представника Служби у справах дітей Чернівецької міської ради надійшла заява про розгляд справи без її участі. Внаслідок чого суд вважає, що можливо розглянути справу в їх відсутності, оскільки у справі наявні достатні матеріали про права та взаємовідносини сторін. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони, [PERSON] та [PERSON] , є батьками дитини [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження актовий запис № 1989. Рішенням Чернівецького районного суду міста Чернівців від 15.09.2025 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Судовим наказом Першотравневого районного суду м. Чернівці від 02.10.2023 у справі № 725/6593/23 вирішено стягувати із [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі однієї чверті усіх заробітків (доходів), але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 21.08.2023 року та до досягнення дитиною повноліття. Із наданих позивачем документів вбачається, що він є військовослужбовцем Збройних Сил України. Зокрема, позивач надав копію військового посвідчення серія [NUMBER] та посвідчення офіцера № [NUMBER] , що підтверджують факт проходження ним військової служби за призовом під час мобілізації. Згідно з довідкою про доходи, поданою позивачем, за період з жовтня 2023 року по вересень 2025 року його дохід склав 2 954 497,02 грн. З матеріалів справи вбачається, що позивач утримує свою матір [PERSON] , яка є особою похилого віку. Відповідно до ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Згідно зі ст. 48 Конституції України кожен має право на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім`ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло. Розмір аліментів з урахуванням ст. 48 Конституції України має забезпечувати такий достаток, який би забезпечив покриття поточних основоположних життєвих потреб дитини. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку (ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства»). Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України мати та батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно зі ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних утриманців та інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Стаття 192 Сімейного кодексу України встановлює, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Таким чином, враховуючи зміст ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Погіршення матеріального або сімейного стану платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Аналіз ст. 192 Сімейного кодексу України свідчить про те, що за позовом платника аліментів суд може зменшити їх розмір лише за наявності поважних причин, а саме: зміни його матеріального чи сімейного стану; погіршення його здоров`я та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Обов`язок доказування наявності наведених обставин покладається на позивача. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Відповідно до п.п. 3 п. 17 зазначеної Постанови, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 4ст. 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Досліджуючи обставини справи та надані позивачем докази на підтвердження зміни його матеріального та сімейного стану, суд зазначає таке. Судом встановлено, що позивач [PERSON] проходить військову службу за призовом під час мобілізації у Збройних Силах України, що підтверджується наданими ним військовим посвідченням серія [NUMBER] та посвідченням офіцера № [NUMBER] . Проходження військової служби в умовах воєнного стану є особливою обставиною, яка суттєво впливає на матеріальне та сімейне становище особи. Позивач перебуває у специфічних умовах, пов`язаних з виконанням військового обов`язку перед державою, що накладає на нього додаткові витрати та обмеження. Суд бере до уваги, що військовослужбовці в умовах воєнного стану несуть додаткові фінансові витрати, пов`язані з придбанням необхідного спорядження, екіпірування, засобів індивідуального захисту та інших речей, які не завжди надаються у повному обсязі або не відповідають сучасним вимогам. Незважаючи на те, що держава забезпечує військовослужбовців базовим обмундируванням, практика свідчить, що для ефективного виконання службових обов`язків та забезпечення власної безпеки військовослужбовці часто змушені самостійно придбавати додаткове спорядження за власні кошти. Суд також враховує, що позивач утримує свою матір [PERSON] , яка є особою похилого віку та потребує постійної матеріальної підтримки, що характеризує його сімейний стан та впливає на його матеріальне становище. Хоча позивач здійснює таку підтримку добровільно, це не применшує факту несення ним додаткових фінансових зобов`язань, які впливають на його загальне матеріальне становище. Аналізуючи матеріальне становище позивача, суд виходить з того, що розмір аліментів має бути збалансованим та враховувати як інтереси дитини, так і реальні можливості платника аліментів. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує як матеріальне становище дитини, так і матеріальне становище платника аліментів, наявність у нього інших непрацездатних утриманців та інші обставини, що мають істотне значення. Суд зауважує, що хоча довідка про доходи позивача свідчить про отримання ним доходу у розмірі 2 954 497 грн. 02 коп. за період з жовтня 2023 року по вересень 2025 року, що становить в середньому понад 120 000 грн. на місяць, слід враховувати, що це валовий дохід, з якого здійснюються відрахування податків, інших обов`язкових платежів, а також стягнення аліментів. Реальна сума, яка залишається у розпорядженні позивача після всіх відрахувань, є суттєво меншою. Крім того, проходження військової служби в умовах воєнного стану пов`язане з ризиками для життя та здоров`я, що може в майбутньому вплинути на працездатність позивача та його можливість забезпечувати стабільний дохід. Суд вважає за необхідне враховувати ці специфічні обставини при визначенні розміру аліментів. Суд також бере до уваги, що позивач не ухиляється від виконання свого батьківського обов`язку щодо утримання дитини, не просить звільнити його від сплати аліментів повністю, а лише просить зменшити їх розмір з однієї чверті до однієї десятої від усіх видів заробітку (доходу), що дозволить йому продовжувати підтримувати дитину фінансово, водночас зберігаючи можливість забезпечувати власні життєво необхідні потреби та підтримувати непрацездатну матір. Суд враховує, що навіть при зменшенні розміру аліментів до 1/10 від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, дитина продовжуватиме отримувати достатнє матеріальне забезпечення. З урахуванням доходів позивача, одна десята частина його заробітку становитиме значну суму, яка разом з власними доходами матері дитини забезпечить належний рівень життя дитини. Суд враховує принцип справедливості та розумності при визначенні розміру аліментів. Стягнення аліментів у розмірі, який перевищує реальні можливості платника з урахуванням всіх обставин його матеріального та сімейного стану, може призвести до неможливості виконання таких зобов`язань та накопичення заборгованості, що не відповідає інтересам ні дитини, ні платника аліментів. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що у даній справі є доцільним зміна матеріального та сімейного стану позивача, яка є підставою для зменшення розміру аліментів відповідно до ст. 192 Сімейного кодексу України. Зменшення розміру аліментів з 1/4 (однієї чверті) до 1/10 (однієї десятої) від усіх видів заробітку (доходу) позивача, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, на думку суду, є обґрунтованим, відповідає принципам справедливості та розумності, враховує як інтереси неповнолітньої дитини, так і реальні можливості платника аліментів з урахуванням особливих обставин його життя, пов`язаних з виконанням військового обов`язку та утриманням непрацездатної матері. Такий розмір аліментів буде необхідним та достатнім для забезпечення розвитку дитини відповідно до вимог ст. 182 Сімейного кодексу України, а також буде справедливим балансом між інтересами неповнолітньої дитини та можливостями батька. Суд зазначає, що зменшення розміру аліментів не свідчить про зменшення обов`язку позивача щодо утримання дитини, а лише враховує об`єктивні обставини, які склалися в його житті та впливають на його матеріальне становище. За таких обставин, враховуючи наведені вище положення, норму статті 180 СК України щодо рівного обов`язку кожного з батьків по забезпеченню дитині необхідного матеріального утримання, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved