Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-11 00:00:00

1.Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідачки. У жовтні 2025 року товариство з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» (далі - Товариство) звернулося до суду з позовом, у якому просило стягнути з відповідачки заборгованість за договором про надання кредиту №499280-КС-001 від 12.05.2024, яка становить 20252,55 грн та складається з: 7769,94 грн - сума прострочених платежів по тілу кредиту, 12482,61 грн - сума прострочених платежів по процентах, а також судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2422,40 грн. В обґрунтування вимог представник позивача зазначав, що 12.05.2024 між ТОВ «Бізнес Позика» та відповідачкою укладено договір №499280-КС-001 про надання кредиту (далі - Договір) шляхом обміну електронними повідомленнями, що підписаний у порядку, визначеному ст.12 Закону України «Про електронну комерцію», за умовами якого відповідачка отримала кредит в розмірі 6000 грн на засадах строковості, поворотності та платності. Сторони договору визначили, що плата за користування кредитом є фіксованою та становить 1,15013387% за кожен день користування. Також, 05.08.2024 між Товариством та відповідачкою укладено Додаткову угоду №1 до Договору № 499280-КС-001 про надання кредиту, за умовами якої позичальниці додатково надано кредит в сумі 4000 грн. ТОВ «Бізнес Позика» свої зобов`язання за договором кредиту виконало та надало позичальниці грошові кошти, переказавши їх на банківську карту позичальниці, яка була вказана нею в анкеті. Відповідачка на виконання умов договору здійснила часткову оплату за договором на загальну суму 15054,95 грн, проте у повному обсязі свої зобов`язання за договором не виконала, внаслідок чого утворилася заборгованість, яку позивач просив стягнути з [PERSON] . Відповідачці копія ухвали про відкриття провадження, пам`ятка про права та обов`язки учасників справи та позовної заяви надсилалась судом 16.10.2025 за її місцем проживання, що відповідає місцю проживання, вказаним в позовній заяві та відповіді з Єдиного державного демографічного реєстру. За даними рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення адресат отримала відправлення 21.10.2025. У встановлений судом строк відповідачка відзив на позов не подала. 2.Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі. 09.10.2025 позовна заява надійшла до суду. Ухвалою суду від 14.10.2025 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами та задоволено клопотання позивача про витребування доказів (а.с. 69). Позовну заяву з додатками направлено відповідачці 02.10.2025 (а.с. 66). Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами та, відповідно до ст.280 ЦПК України, за згодою позивача проводить заочний розгляд справи. 3. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин. Дослідивши письмові докази, суд зазначає про таке. Встановлено, що 12.05.2024 між ТОВ «Бізнес Позика» та [PERSON] укладено договір №499280-КС-001 про надання кредиту з використанням інформаційно - комунікаційних систем, дистанційно, в електронній формі, в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію». Відповідно до п.2.1 договору кредитодавець надає позичальникові кредит у розмірі 6000 грн на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та комісію за надання кредиту в порядку та на умовах визначених цим договором та Правилами надання споживчих кредитів ТОВ «Бізнес Позика». Строк, на який надається кредит, 24 тижні. Стандартна процентна ставка за кредитом: 1,5% в день, знижена процентна ставка в день 1,15013387%. Процентна ставка є фіксована, яка є незмінною протягом усього строку (терміну) договору. Комісія за надання кредиту становить 900 грн, яка нараховується одноразово при видачі кредиту. Загальний розмір наданого кредиту: 6000 грн. Строк дії договору: до 27.10.2024 (п.п. 2.3., 2.4., 2.5., 2.6., 2.7. Договору). Вказаний кредитний договір підписаний відповідачкою електронним підписом одноразовим ідентифікатором UA-4956 (а.с. 19-23). Також позивачем надано копію пропозиції укласти договір (оферта) №499280-КС-001 про надання кредиту від 12.05.2024 (а.с. 24-28), копію прийняття (акцепт) пропозиції (оферти) щодо укладення договору №499280-КС-001 про надання кредиту від 12.05.2024 (а.с. 29-33), а також копію паспорта споживчого кредиту (а.с. 34-35), яким проінформовано позичальницю про його умови, що підписані відповідачкою електронним підписом за допомогою одноразового ідентифікатора «UA-7185». 05.08.2024 між сторонами укладено Додаткову угоду №1 до Договору №499280-КС-001 від 12.05.2024 за умовами якого кредитодавець та позичальниця домовилися, що кредит збільшується на 4 000 грн на умовах викладених у договорі, строк на який надається кредит збільшується та термін дії договору до 20.01.2025. Вказану угоду підписано відповідачкою електронним підписом одноразовим ідентифікатором UA-6803 (а.с. 36-37). До матеріалів справи додано копію пропозиції укласти Додаткову угоду №1 (оферта) до Договору №499280-КС-001 про надання кредиту від 12.05.2024 (а.с. 38-39), копію прийняття (акцепт) пропозиції (оферти) щодо укладення Додаткової угоди №1 про надання договору №499280-КС-001 про надання кредиту від 12.05.2024 (а.с. 40-41), За даними візуальної форми послідовності дій клієнта вбачається порядок дій здійснений сторонами кредитного договору та Додаткової угоди №1 до договору щодо їх укладення (а.с. 42-44). Відповідно до витягу з анкети [PERSON] з інформаційно-телекомунікаційної системи https.//my.tpozyka.com/, відповідачкою вказано персональні дані, а також номер телефону [NUMBER] та номер банківської картки для перерахунку коштів № [NUMBER] (а.с. 45). ТОВ «Бізнес Позика» свої зобов`язання за договором кредиту та Додаткової угоди №1 до цього договору виконало та надало позичальниці грошові кошти в розмірі 6000 грн та 4000 грн, про що свідчать дані підтверджень про здійснення переказу грошових коштів ТОВ «ПрофіГід» (а.с. 46-47). 11.11.2025 до суду надійшли витребувані докази з яких вбачається, що АТ КБ «ПриватБанк» випущено платіжну картку № [NUMBER] , на ім`я [PERSON] , РНОКПП: [NUMBER] . З даних виписки за договором №б/н за 12.05.2024, 05.08.2024 та 06.08.2024 вбачається, що 12.05.2024 та 05.08.2024 на картку, власницею якої є [PERSON] зараховано переказ на загальну суму 6000 грн та 4000 грн відповідно. За даними наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитом, станом на 31.07.2025 заборгованість за договором №499280-КС-001 про надання кредиту від 12.05.2024 становить 20252,55 грн, що складається з заборгованості за кредитом-7769,94 грн, заборгованості по відсотках -12482,61 грн. Як вбачається з розрахунку заборгованості відсотки за користування кредитними коштами нараховані за період з 12.05.2024 по 20.01.2025 (а.с.12-14). 4. Мотивована оцінка аргументів, наведених учасниками та норми права, які застосував суд. За змістом ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом (ч. 4 ст. 203 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 627 ЦК України та ст. 6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умови договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст. 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. За змістом ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами. За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч. 2 ст. 639 ЦК України). Абзац 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Аналізуючи викладене, необхідно дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. 205, 207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09.09.2020 у справі № 732/670/19, від 23.03.2020 у справі № 404/502/18, від 07.10.2020 № 127/33824/19. У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. За змістом ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію» (далі - Закон). Згідно із п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону, електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (п. 12 ч. 1 ст. 3 Закону). Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону, електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону). Згідно із ч. 6 ст. 11 Закону, відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом ч. 8 ст. 11 Закону, у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Стаття 12 Закону визначає яким чином підписуються угоди у сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину;електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом;аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Із системного аналізу положень вказаного вище законодавства вбачається, що з урахуванням особливостей договору щодо виконання якого виник спір між сторонами, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему позивача можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання цього засобу усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний документ це документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною. Згідно зі ст. 8 Закону України, юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму. Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості (ч. 1 ст. 12 ЦПК України). Відповідно до вимог ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. На підставі викладеного вище, суд вважає, що Договір, підписаний відповідачкою за допомогою одноразового ідентифікатора, є укладеними. Судом встановлено, що відповідачка, отримавши кошти за Договором, вчасно їх не повернула у повному обсязі, сплатилазаборгованістьлише частково в сумі 15 054,95 грн, чим порушила його умови, і позивач, має право вимагати повернення частини кредиту, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. [PERSON] відзив на позов не подала, викладені позивачем в позовній заяві обставини належними та допустимими доказами не спростувала, доказів сплати заборгованості за кредитним договором суду не надала. Сукупністю досліджених судом доказів, які містяться в матеріалах справи, доведено наявність підстав для задоволення позовних вимог Товариства в частині стягнення з відповідачки заборгованості за тілом кредиту. Перевіряючи правомірність нарахування відсотків за користування кредитними коштами за укладеним з відповідачкою кредитним договором №499280-КС-001 від 12.05.2024 суд виходить з такого. Так, цивільне законодавство встановлює презумпцію свободи договору, яка полягає насамперед у вільному волевиявленні особи на вступ у договірні відносини, а також у вільному визначенні особою умов договору в яких фіксуються взаємні права та обов`язки його сторін. Свобода договору не є абсолютною (необмеженою), вона існує в рамках норм чинного законодавства, а дії сторін договору мають ґрунтуватися на засадах розумності, добросовісності та справедливості, тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору. 22 листопада 2023 року прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» № 3498-ІХ (набрав чинності 24.12.2023) (далі - Закон №3498-ІХ), яким внесено зміни до ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» (пп.6 п.5 Розділу І Закону № 3498-ІХ) та доповнено пунктом 17 розділ IV Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про споживче кредитування» (п.п.13 п.5 Розділу І Закону № 3498-ІХ). Відповідно до ч.5 ст.8 Закону України «Про споживче кредитування», максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1%. При цьому, згідно п.17 розділ IV Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування», тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: - протягом перших 120 днів - 2,5 %; - протягом наступних 120 днів - 1,5 %. Отже, як слідує з вищевказаних змін у законодавстві, що регулює питання споживчого кредитування, починаючи: з 24.12.2023 року денна ставка має бути не більше 2,5%, з 22.04.2024 - денна ставка не більше 1,5%, з 20.08.2024 - денна ставка не більше 1%. Відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Суд погоджується з порядком нарахування та розміром нарахованих відсотків за користування кредитом за період з 12.05.2024 по 19.08.2024, викладених в розрахунку заборгованості за Договором, наданому позивачем, за яким вбачається, що заборгованість за відсотками станом на 19.08.2024 є сплаченою. Однак, на підставі вищевикладеного, суд вважає, що розрахунок заборгованості по процентах за користування кредитом за період з 20.08.2024 (день зміни денної ставки на 1 %) по 20.01.2025 становить: 12296,12 грн (8777,27 грн х 1% х 14 днів + 8649,88 грн х 1% х 14 днів+8242,74 грн х 1% х 14 днів + 7769,94 грн х 1% х 112 днів). Відповідачкою було сплачено за період з 20.08.2024 по 20.01.2025 відсотки в загальному розмірі 4133,36 грн (1413,3 грн + 1392,86 грн + 1327,2 грн). Таким чином, загальний розмір процентів за користування кредитними коштами за кредитним договором № 499280КС-001 становить 12296,12 грн. Відповідачка частково оплатила відсотки з 20.08.2024 в загальному розмірі 4133,36 грн (1413,3 грн + 1392,86 грн + 1327,2 грн) тому заборгованість за відсотками за користування, яка підлягає стягненню з відповідачки становить 8162,76 грн. На підставі зазначеного суд приходить до висновку, що позовні вимоги Товариства підлягають до часткового задоволення та з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за договором про надання кредиту № 499280-КС-001 в загальному розмірі 15932,70 грн. Виходячи з часткового задоволення позовних вимог на 78,7% відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1906,43 грн.

Outcome: partial