Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-18 00:00:00

У квітні 2025 року АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «АКЦЕНТ-БАНК» (далі АТ «А-БАНК») звернулося до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська із вищезазначеним позовом. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 16 січня 2024 року між АТ «А-БАНК» та [PERSON] укладено кредитний договір № АВН0СТ155101705395237862 щодо надання останньому кредиту в розмірі 72000,00 грн. строком на 60 місяців (тобто до 15 січня 2029 року), зі сплатою процентів у розмірі 75,00 щорічно та комісії в розмірі 0,00 грн. (кредитний договір складається із Заяви Клієнта та Графіку погашення кредиту). У порушення умов вказаного договору відповідач не виконав належним чином свої зобов`язання за договором, у зв`язку з чим, станом на 04 квітня 2025 року виникла заборгованість за кредитним договором у розмірі 118912,61 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом у розмірі 71375,14 грн. та заборгованості за процентами у розмірі 47537,47 грн. Зазначену суму, а також судові витрати позивач просить стягнути з відповідача. Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 08 квітня 2025 року справу передано за підсудністю до Новомосковського (після перейменування Самарівського) міськрайонного суду Дніпропетровської області. 16 травня 2025 року ухвалою Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області справу повернуто до Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська для належного оформлення. 14 липня 2025 року справа надійшла до суду після належного оформлення. Ухвалою судді від 16 липня 2025 року було прийнято позовну заяву до розгляду в порядку загального позовного провадження і відкрито провадження у справі. Призначено підготовче засідання у справі. Ухвалою суду від 16 грудня 2025 року, постановленою протокольно, закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до судового розгляду. Представник позивача у судове засідання не з`явився, у прохальній частині пред`явленої позовної заяви просив про розгляд справи за його відсутності, не заперечував проти ухвалення заочного рішення у справі та розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, будь яких заяв чи клопотань від відповідача не надходило. Згідно з ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. У зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами. Суд установив, що 16 січня 2024 року між АТ «А-БАНК» та [PERSON] укладено кредитний договір № АВН0СТ155101705395237862 щодо надання останньому кредиту в розмірі 72000 грн. строком на 60 місяців (тобто до 15 січня 2025 року), зі сплатою процентів у розмірі 75,00 щорічно та комісії в розмірі 0,00 грн. Також, 16 січня 2024 року відповідачем підписано Паспорт споживчого кредиту за програмою «Швидка готівка», відповідно до умов якого у випадку порушення Клієнтом зобов`язань із погашення заборгованості Клієнт сплачує Банку пеню у розмірі 0,07 % (не менше 1 грн.) від суми простроченої заборгованості по кредиту за кожен день прострочки. Як установлено, свої зобов`язання банк перед відповідачем виконав, що підтверджується копією меморіального ордеру № TR.34349703.30998.65455 від 16 січня 2024 року про перерахування на рахунок [PERSON] грошових коштів у розмірі 72000 грн. На підтвердження обставин, викладених у позовній заяві, позивач надав суду копію Анкети-заяви позичальника про приєднання до Умов та правил надання послуг, копію паспорту споживчого кредиту, а також виписку по кредиту, що свідчить про існування у відповідача договірних зобов`язань перед АТ «А-БАНК». Із розрахунку заборгованості, наданого АТ «А-БАНК», убачається, що відповідач за кредитним договором № АВН0СТ155101705395237862 від 16 січня 2024 року не сплачував платежі за кредитом, у зв`язку з чим, станом на 04 квітня 2025 року виникла заборгованість за кредитом у розмірі 118912,61 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом у розмірі 71375,14 грн. та заборгованості за процентами у розмірі 47537,47 грн. Отже, відповідачем були порушені умови договору щодо своєчасного погашення заборгованості та сплати обумовлених договором платежів. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином у відповідності до умов договору. Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Як установлено у ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Частиною першою статті 1050 ЦК України встановлено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Таким чином, зважаючи на вищенаведене, та за урахуванням того, що на виконання ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання, суд вбачає підстави для задоволення позову та присудження до стягнення заборгованості за договором на користь позивача у зазначеному вище розмірі. Внаслідок викладеного, суд приходить до висновку що аргументи позивача, наведені в позові в цій частині, обґрунтовані та підтверджені належними, допустимими й достовірними доказами, а тому є всі підстави для задоволення позову щодо присудження до стягнення на користь позивача з відповідача вищезазначеної заборгованості за кредитним договором, яка підтверджена розрахунками, доданими до позову та заявленому позивачем до стягнення. Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати покладаються на відповідача. На підставі викладеного і

Outcome: approved