Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-19 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «СЕНС К ЛТД» звернулося до суду з позовом, у якому просить стягнути із [PERSON] на свою користь заборгованість за кредитним договором № 023/01972/03/24 від 22.03.2024 в сумі 28 870 грн., а також понесені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 3028 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в розмір 5000 грн. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 22.03.2024 між ТОВ «СЕНС К ЛТД» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 023/01972/03/24, за умовами якого позивач надав відповідачці в кредит грошові кошти (на умовах терміновості, повернення та платності) в сумі 10 500 грн. Позивач свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, проте відповідачка [PERSON] зобов`язання щодо повернення кредитних коштів належним чином не виконувала, сплативши протягом строку кредитування лише 2700 грн., у зв`язку з чим її заборгованість станом на 04.08.2025 склала 28870,19 грн., з яких: 10301,32 грн. - заборгованість за тілом кредиту та 18568,87 грн. - заборгованість за відсотками. Ухвалою судді 19.08.2025 провадження у справі відкрито за правилами спрощеного провадження, призначено судове засідання по справі. Учасники справи в судове засідання не з`явились. Представник позивача адвокат Петренко Д.В. надіслав заяву про розгляд справи без його участі. Відповідачка [PERSON] у судове засідання 20.01.2026 не з`явилась, про час і місце розгляду справи сповіщалась шляхом надіслання судової повістки засобами поштового зв`язку за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання, згідно із п. 4 ч. 8 ст.128 ЦПК України. У поданій до суду 20.10.2025 заяві вказала, що вважає, що суму боргу позивачем розраховано не правильно, оскільки вона сплачувала кошти в рахунок погашення заборгованості, на підтвердження чого надала копії квитанцій. Фіксування судового процесу технічними засобами не проводилося у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі. Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини, і дійшов наступного висновку. 22.03.2024 [PERSON] звернулась до ТОВ «СЕНС КРЕДИТ» із заявою на видачу кредиту у сумі 10500 грн. строком на 12 місяців (а.с.6 зворот). На підставі вказаної заяви 22.03.2024 сторонами був укладений кредитний договір №023/01972/03/24 (а.с. 7зворот-9). Відповідно до пунктів 2.1 - 2.4 договору кредитодавець надає позичальнику грошові кошти в готівковій формі в сумі 10500 грн., а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплачувати проценти кредитодавцю відповідно до умов договору. Кредит повертається шляхом щомісячних виплат у національній валюті. Згідно п. 3.3. позичальник зобов`язується виплатити кредитодавцю суму кредиту та проценти за користування кредитом у порядку та строки, визначені договором, а також дотримуватись умов здійснення кожного платежу відповідно до цього договору та Графіку платежів, що подається у Додатку №2 цього договору. Розділом 4 договору визначені окремі умови договору, зокрема: -пункт 4.1.1 передбачає, що перебіг строку кредиту починається з моменту підписання і складає 12 місяців, -згідно пунктів 4.1.2, 4.1.7 процентна ставка за договором фіксована, денна процентна ставка 0,6213%, реальна річна процентна ставка 1431,5266%; загальна сума всіх платежів з урахуванням процентів становить 33 984 грн. -пунктами 4.1.8, 4.1.9 визначено, що сплата суми кредиту та процентів здійснюється щомісячно згідно Графіка платежів. Додатком № 2 до кредитного договору є Графік платежів, згідно якого сторонами узгоджено внесення протягом 12 місяців щомісячних платежів у сумі 2690,40 грн. Крім того, відповідачкою [PERSON] підписано паспорт споживчого кредиту (Додаток № 5 до кредитного договору), який містить інформацію про основні умови кредитування, порядок повернення кредиту та інформацію щодо орієнтовної реальної річної процентної ставки, що відповідає умовам укладеного кредитного договору (а.с.11). Як вбачається з копії видаткового касового ордеру від 22.03.2024, позивач виконав свої зобов`язання за договором, надавши відповідачці кредитні кошти в сумі 10 500 грн. (а.с.7). 22.04.2024 [PERSON] сплатила 2700 грн. в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № СК 023/01972/03/24 від 22.03.3024, що підтверджено копією прибуткового касового ордеру № 618 ТОВ «СЕНС КРЕДИТ» (а.с. 13). 17.02.2025 ТОВ «СЕНС КРЕДИТ» змінено назву на ТОВ «СЕНС К ЛТД» (а.с. 13 зворот - 23). В подальшому відповідачка взяті на себе зобов`язання за договором не виконувала. Так, згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором вих. № 03РЗ від 04.08.2025, станом на 04.08.2025 за [PERSON] утворилась заборгованість перед ТОВ «СЕНС К ЛТД» в сумі 28870,19 грн. (а.с. 25). [PERSON] у поданій до суду заяві не погоджувалась із нарахованою позивачем сумою заборгованості, вказуючи, що сплачувала кошти в рахунок погашення боргу, надавши на підтвердження квитанції: - від 20.03.2024 про сплату 950 грн., - від 22.04.2024 про сплату 2700 грн., - від 29.04.2024 про сплату 1800 грн., - від 22.04.2024 про сплату 800 грн., - від 20.05.2024 про сплату 500 грн. (а.с. 35). Разом з тим, лише одна з квитанцій датована 22.04.2024 підтверджує внесення [PERSON] платежу в сумі 2700 грн. по кредитному договору № 023/01972/03/24. Вказана сума також відображена у розрахунку позивача та врахована при визначенні суми заборгованості. Квитанції від 22.04.2024 на суму 800 грн. та від 29.04.2024 на суму 1800 грн. підтверджують платежі по іншому кредитному договору - №023/01918/01/24, а квитанції від 20.03.2024 та від 20.05.2024 взагалі не містять вказівки щодо призначення платежу, а отже не є належними доказами у справі. Таким чином, надані відповідачкою докази не спростовують розрахунок позивача, який здійснено у відповідності до умов кредитного договору. Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Стаття 530 ЦК України встановлює, що якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. У відповідності до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Стаття 1048 ЦК України передбачає, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. З матеріалів справи вбачається, що ТОВ «СЕНС К ЛТД» виконало свої обов`язки за договором № 023/01972/03/24 від 22.03.2024 та надало відповідачці кредит у сумі 10500 грн., однак остання належним чином не виконувала свої зобов`язання за договором, у зв`язку з чим за нею утворилась заборгованість у сумі 28870 грн. 19 коп. Частиною 3 статті 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Статтею 78 ЦПК України передбачено, що суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Частиною 6 статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як вбачається з положень ч.1 ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Враховуючи, що факти, викладені позивачем у позовній заяві в обґрунтування позовних вимог, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, позов ТОВ «СЕНС К ЛТД» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягає задоволенню у повному обсязі. Щодо стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, у числі інших, витрати на професійну правничу допомогу (ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України). Згідно ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Судом встановлено, що позивачем 01.06.2025 укладено договір про надання правової допомоги №АБ010625/СК-1 з Адвокатським бюро «Петренка Д.В.» Відповідно до акта надання послуг № 17 від 04.08.2025 Адвокатське бюро, згідно договору про надання правової (правничої) допомоги у справі про стягнення заборгованості із [PERSON] , надало позивачу послуги вартістю 5000 грн. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Виходячи з критеріїв реальності та розумності, а також враховуючи складність справи, обсяг виконаних адвокатом робіт, ціну позову, суд дійшов висновку про неспівмірність заявленого розміру судових витрат на правничу допомогу у сумі 5000 грн., а тому сума витрат на правничу допомогу підлягає зменшенню до 4000 грн. При зверненні до суду позивачем сплачено 3028 грн. судового збору, тому вказана сума, відповідно до ст. 141 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved