Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-12 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовною заявою до відповідача Жовківської міської ради Львівського району Львівської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: приватний нотаріус Львівського районного нотаріального округу Кобзар Любов Вікторівна про визначення їй, [PERSON] , додаткового строку тривалістю 3 (три) місяці з дня набрання судовим рішенням законної сили, для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті тітки [PERSON] , яка померла [INFO] . Мотивує позовні вимоги наступним. Вказує, що вона, [PERSON] , є спадкоємцем своєї тітки (рідної сестри діда по маминій лінії) [PERSON] , яка померла [INFO] . На момент смерті [PERSON] була зареєстрована та проживала в [ADDRESS] . 09 березня 2010 року [PERSON] склала заповіт, яким здійснила розпорядження щодо належного їй права на середню земельну частку (пай) на території Жовківської міської ради (колись Любельської сільської ради) площею 0,74 га без контурного визначення зовнішніх меж на місцевості, право на яку мала на підставі сертифіката на право приватної власності на землю (середню земельну частку) Серії ЛВ №011940, виданого 03 квітня 1996 року головою Любельської міської ради народних депутатів та зареєстрованого у книзі записів сертифікатів на право приватної власності на землю (середню земельну частку) за №200, заповівши його своїй внучатій племінниці [PERSON] 1981 року народження. 09 березня 2010 року [PERSON] склала заповіт, посвідчений Слукою О.М., секретарем Любельської сільської ради Жовківського району Львівської області та зареєстрований в реєстрі за №08. Згідно вказаного вище заповіту, [PERSON] здійснила розпорядження щодо належної їй земельної частки (паю) на території Жовківської міської ради (колись Любельської сільської ради) площею 0,74 га без контурного визначення зовнішніх меж на місцевості, право на яку мала на підставі сертифіката на право приватної власності на землю (середню земельну частку) Серії ЛВ №011940, виданого 03 квітня 1996 року головою Любельської міської ради народних депутатів та зареєстрованого у книзі записів сертифікатів на право приватної власності на землю (середню земельну частку) за №200, заповівши його своїй внучатій племінниці [PERSON] 1981 року народження . Після її смерті відкрилася спадщина на належне їй майно, а саме на зазначену вище земельну ділянку (пай). Вказує, що, дізнавшись від родичів про наявність заповіту [PERSON] після спливу шести місяців з для прийняття спадщини, 25 серпня 2025 року вона звернулась до приватного нотаріуса Львівського районного нотаріального округу Львівської області Кобзар Любові Вікторівни із заявою про прийняття спадщини. Листом №87/01-16 від 25 серпня 2025 року нотаріусом повідомлено її, [PERSON] , про необхідність звернення до суду для продовження терміну прийняття спадщини. В обґрунтування поважності причини пропуску строку для прийняття спадщини зазначає, що їй не було відомо про наявність заповіту, складеного [PERSON] . Таким чином, вона не звернулась у встановлений законом шестимісячний термін до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, оскільки, враховуючи вищенаведені обставини, їй з об`єктивних причин не було відомо ані про заповіт, складений [PERSON] , ані про спадкову масу. Вважає, що її необізнаність про наявність складеного на її ім`я заповіту та про наявність спадкового майна, - є поважними причинами її пропуску шестимісячного строку для прийняття спадщини. Оскільки вона пропустила встановлений строк для прийняття спадщини, звертається в суд з даним позовом для визначення їй додаткового строку для прийняття спадщини. Враховуючи існування поважних причин пропуску строку для прийняття спадщини, вважає вимогу визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини підставною та такою, що підлягає задоволенню. Позивач [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явилася. Подала заяву про розгляд справи у її відсутності. Представник відповідача Жовківської міської ради Львівського району Львівської області в підготовче судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце проведення такого був повідомлений належним чином, однак надіслав клопотання про розгляд справи без участі їх представника. Проти задоволення позову не заперечив, фактично визнав такий. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору приватний нотаріус Львівського районного нотаріального округу Кобзар Любов Вікторівна в підготовче судове засідання не з`явилася, хоча про дату, час та місце проведення такого була повідомлена належним чином, клопотань не подавала, про причини неявки суд не повідомила. Суд приходить до висновку про можливість розгляду справи без участі позивача, представника відповідача та третьої особи, які не з`явилися в підготовче судове засідання, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце проведення такого, зважаючи на подані сторонами заяви про розгляд справи у їх відсутності. Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Частиною 3 статті 200 ЦПК України встановлено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, суд вважає за можливе прийняти визнання позову відповідем, оскільки таке визнання не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. Суд вважає за можливе ухвалити рішення за результатами підготовчого провадження. Частиною 1 статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Встановлено, що [PERSON] є спадкоємцем своєї тітки (рідної сестри діда по маминій лінії) [PERSON] , яка померла [INFO] , що підтверджується Свідоцтвом про смерть Серії [NUMBER] , виданим Любельською сільською радою Жовківського (зараз - Львівського) району Львівської області 14 лютого 2017 року (а.с. 9). На момент смерті [PERSON] була зареєстрована та проживала в [ADDRESS] , про що старостою Любельського старостинського округу №8 Жовківської міської ради Львівського району Львівської області 04 червня 2025 року видано відповідну Довідку №19-06/178 (а.с. 20). Як вбачається з Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру №82309151 від 25.08.2025 року (а.с. 2) та копії заповіту (а.с. 12) 09 березня 2010 року [PERSON] склала заповіт, яким здійснила розпорядження щодо належного їй права на середню земельну частку (пай) на території Жовківської міської ради (колись Любельської сільської ради) площею 0,74 га без контурного визначення зовнішніх меж на місцевості, право на яку мала на підставі сертифіката на право приватної власності на землю (середню земельну частку) Серії ЛВ №011940, виданого 03 квітня 1996 року головою Любельської міської ради народних депутатів та зареєстрованого у книзі записів сертифікатів на право приватної власності на землю (середню земельну частку) за №200 (а.с. 13-15), заповівши його своїй внучатій племінниці [PERSON] 1981 року народження. Як вбачається з Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру №82309151 від 25.08.2025 року, 09 березня 2010 року [PERSON] склала заповіт, посвідчений Слукою О.М., секретарем Любельської сільської ради Жовківського району Львівської області та зареєстрований в реєстрі за №08. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне їй майно, а саме на зазначену вище земельну ділянку (пай). Встановлено, що, дізнавшись від родичів про наявність заповіту [PERSON] після спливу шести місяців з для прийняття спадщини, 25 серпня 2025 року позивач звернулась до приватного нотаріуса Львівського районного нотаріального округу Львівської області Кобзар Любові Вікторівни із заявою про прийняття спадщини. Листом №87/01-16 від 25 серпня 2025 року нотаріусом повідомлено позивача, [PERSON] , про необхідність звернення до суду для продовження терміну прийняття спадщини (а.с. 22). Відповідно до абз. 3 п. 24 постанови Пленуму Верховного суду України від 12.06.2009 року №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Згідно із ст. 1270 Цивільного кодексу України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до положень ч. 3 ст. 1272 Цивільного кодексу України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Суд враховує, що у зв`язку із пропуском строку для прийняття спадщини позивач не може реалізувати своє право на спадкування за заповітом після смерті своєї тітки. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування», вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Пунктом 24 постанови передбачено, що особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК (435-15). Зазначене положення застосовується до спадкоємців, в яких право на спадкування виникло з набранням чинності зазначеним Кодексом. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. При вирішенні справ про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини слід також враховувати, що додатковий строк визначається у разі, якщо суд визнає причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними. Відповідно до постанови Верховного Суду України № 565/1145/17 від 26 червня 2019 року, поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи. Таким чином, з огляду на те, що законодавцем чітко не визначено вичерпний перелік обставин поважності причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, враховуючи обставини конкретної справи, а саме необізнаність позивача про наявність заповіту складеного у її користь, визнання позовних вимог відповідачем, що не порушує прав та інтересів інших осіб, суд приходить висновку про задоволення позовної заяви.

Outcome: approved