Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-11 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» (далі - ТОВ «Укр Кредит Фінанс») звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи тим, що 17.08.2023 між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та відповідачем за допомогою «Веб-сайту», який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «Укр Кредит Фінанс», в рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле, було укладено електронний Договір про відкриття кредитної лінії №1257-1446. Відповідно до умов кредитного договору кредитодавець взяв на себе зобов`язання надати відповідачу кредит для задоволення особистих потреб, на наступних умовах: сума кредиту - 15 000 грн, строк кредитування - 300 календарних днів; базовий період - 17 днів; знижена % ставка - 2,50 % за кожен день користування кредитом; стандартна % ставка - 3,00 % в день. Відповідач підтвердив виникнення своїх зобов`язань, відповідно до умов укладеного кредитного договору, шляхом прийняття виконання зобов`язання кредитодавця. Станом на 16.01.2025 загальний розмір заборгованості відповідача за кредитним договором становить 60 900 грн, з яких 15 000 грн - прострочена заборгованість за кредитом, 45 900 грн - прострочена заборгованість за нарахованими процентами, а також понесені судові витрати 2 422,40 грн - судовий збір за подання позовної заяви. Ухвалою Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 28.08.2025 справу прийнято до провадження та розгляд справи призначено у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» в судове засідання не з`явився, повідомлявся про час та місце розгляду справи, направи клопотання про розгляд справи без участі представника. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, повідомлявся про час та місце розгляду справи. Представник позивача адвокат Наталюк Н.М. направив до суду відзив на позовну заяву, в якому заперечує проти задоволення позову та зазначає, що позивач не надав суду належних та допустимих доказів надсилання [PERSON] електронного повідомлення на укладення електронного договору, вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, проведенняідентифікації відповідача при вході в особистий кабінет, в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», а також не підтверджено документами час відправки ідентифікатора на номер телефона відповідача та не вказано номер телефону на який було направлено ідентифікатор. Також сума заборгованості по відсоткам розрахована останнім в супереч норм Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг». Подані позивачем документи не містять відомостей про держателя платіжної картки, договору банківського обслуговування, виписок з рахунку або інших доказів, які б достовірно підтверджували отримання відповідачем спірних грошових коштів. Саме по собі зазначення реквізитів платіжної картки у кредитному договорі без підтвердження її належності відповідачу не може вважатися беззаперечним доказом факту отримання ним кредитних коштів. До того ж, не зазначено яким чином кредитодавець здійснював автентифікацію банківської картки відповідача. Таким чином, в матеріалах справи відсутні докази виконання позивачем свого обов`язку щодо надання кредитних коштів відповідачу. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що за допомогою веб-сайту, який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та [PERSON] 17.08.2023 укладено Договір про відкриття кредитної лінії №1257-1446 та підписаний відповідачем одноразовим ідентифікатором А7169. Відповідно до умов Кредитного договору ТОВ «Укр Кредит Фінанс» надало відповідачу кредит для задоволення особистих потреб - 15 000 грн (п.4.1), строк кредитування - 300 календарних днів (п.4.12); базовий період - 17 календарних днів (п.4.8); знижена % ставка - 2,50 % за кожен день користування кредитом (п.10.1); стандартна % ставка - 3,00 % в день (п.4.10). Відповідно до п.11.13 вказаного Договору, невід`ємною частиною цього договору є додатки: Правила відкриття кредитної лінії (надання споживчих кредитів), Паспорт споживчого кредиту, Таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за Договором (Графік платежів за Договором) відповідно до Методики НБУ. Підписанням вказаного договору позичальник підтвердив, що до укладення Договору уважно ознайомився з текстом цього Договору та Правилами, а також отримав від Кредитодавця інформацію, надання якої передбачено чинним законодавством України, зокрема ч.2 ст.12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та статтями 9, 25 Закону України «Про споживче кредитування» на сайті https://creditkasa.com.ua, що забезпечує вірне розуміння Позичальником суті фінансової послуги без нав`язування її придбання (п.11.3.1 Договору). Відповідно до довідки про перерахування суми кредиту №1257-1446 від 17.08.2023 року «Укр Кредит Фінанс» (через партнера АТ КБ «ПРИВАТБАНК» з яким укладено договір №4010 про надання послуг в системі LiqPay від 02.12.2019 року), 17.08.2023 було здійснено перерахування коштів через систему LiqPay в сумі 15 000 грн згідно з Договором №1257-1446 від 17.08.2023 на картку відповідача. Ці обставини також підтверджено листом-інформацією АТ КБ «Приват Банк» про перерахування коштів від ТОВ «Укр Кредит Фінанс» через систему платежів LiqPay. Відповідно до ст.207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно ч.ч.1, 3, 5 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідно до ст.ст.525, 526, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та у встановлені договором строки. Одностороння відмова від зобов`язань або одностороння зміна умов договору не допускається. Законом України «Про електронні довірчі послуги» визначено правові та організаційні засади надання електронних довірчих послуг, у тому числі транскордонних, права та обов`язки суб`єктів правових відносин у сфері електронних довірчих послуг, порядок здійснення державного нагляду (контролю) за дотриманням вимог законодавства у сфері електронних довірчих послуг, а також правові та організаційні засади здійснення електронної ідентифікації. Електронний підпис - електронні дані, які додаються підписувачем до інших електронних даних або логічно з ними пов`язуються і використовуються ним як підпис. Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Згідно ч.6 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та [PERSON] уклали в електронній формі кредитний договір, який підписаний сторонами електронним підписом, за допомогою одноразового ідентифікатора (одноразовим паролем А7169), направленим товариством на телефонний номер відповідача. Отже, сторони у письмовій формі досягли згоди з усіх істотних умов кредитного договору, зокрема, щодо розміру кредитного ліміту, порядку його надання та повернення, строку кредитування, порядку нарахування та сплати процентів, прав і обов`язків сторін, відповідальності за порушення умов договору тощо. Таким чином кредитодавець виконав своє зобов`язання за кредитним договором та надав відповідачу кредитні кошти згідно умов кредитного договору, за умовами якого [PERSON] зобов`язався повернути отримані ним грошові кошти у визначений договором строк, однак, позичальник свої зобов`язання за договором не виконав та не повернув отримані в борг грошові кошти, внаслідок чого у нього виникла заборгованість за вказаним договором. У постанові Верховного Суду від 14.11.2018 у справі №2-1383/2010 зроблено висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що позивачем ТОВ «Укр Кредит Фінанс» доведено факт укладення між ним та відповідачем [PERSON] вказаного кредитного договору на умовах, що визначені у ньому, а також отримання відповідачем на підставі вказаного договору кредитних коштів у розмірі 15 000 грн. Відповідачем не надано доказів, які б спростовували факт перерахування йому кредитних коштів ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та, що зазначена у договорі платіжна картка йому не належить. Тому доводи представника відповідача, що позивачем не доведено перерахування кредитним коштів відповідачу та відсутність в матеріалах справи належних та беззаперечних доказів, що номер банківської картки, який вказаний у договорі належить саме відповідачу, не заслуговують на увагу та спростовуються вищевикладеним. Щодо вимог про стягнення з відповідача заборгованості за нарахованими процентами, суд зазначає наступне. Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Як вбачається з ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього кодексу. Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. 22.11.2023 прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» №3498-ІХ, який набрав чинності 24.12.2023, та яким внесені зміни до ч. 5 ст. 8 Закону (п.5 розділу І Закону України «Про споживче кредитування»). Відповідно до ч.5 ст.8 Закону «Про споживче кредитування», максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1%. Отже, як слідує з вказаних змін у законодавстві, що регулюють питання споживчого кредитування, починаючи з 25.12.2023 (наступний день після набрання Законом чинності), максимальний розмір денної процентної ставки за договором не міг перевищувати 1%. З огляду на положення п.17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону «Про споживче кредитування», положення ч.5 ст.8 вказаного Закону щодо обмеження максимального розміру денної процентної ставки, вводиться в дію поетапно, а саме протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг». Протягом перших 120 днів установлено, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати 2,5%, протягом наступних 120 днів - 1,5%. Крім того, ч.2 розділу 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» встановлено, що дія пункту 5 розділу І цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом. Договір між сторонами укладений 17.08.2023, який залишався чинним станом на час набрання чинності вказаними нормами, тобто повинен враховувати дані положення Закону. Застосування денної процентної ставки у більшому розмірі порушує право споживача кредитних послуг, а тому при вирішенні даного спору, за таких обставин, підлягає врахуванню процентна ставка в максимальному розмірі, що імперативно обмежений Законом. У постанові Верховного Суду від 02.10.2020 у справі №911/19/19 вказано, що суд має з`ясовувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то суд, з урахуванням конкретних обставин справи, самостійно визначає суми нарахувань, які підлягають стягненню, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання, та зазначеного позивачем максимального розміру стягуваних сум нарахувань. Враховуючи, що вищевказаний кредитний договір укладено 17.08.2023, тобто до внесення змін до Закону України «Про споживче кредитування», за період з 17.08.2023 по 23.12.2023 кредитодавцем здійснено розрахунок заборгованості процентів з урахуванням зниженої відсоткової ставки розміром 2,5% та стандартної відсоткової ставки розміром 3%, що не порушує умов договору. Строк кредитування (300 днів) по 11.06.2024. З 24.12.2023 та протягом перших 120 днів (до 22.04.2024) розмір денної процентної ставки при укладенні кредитного договору не може перевищувати 2,5 %, що за 120 днів становить 45000 грн (15000 х 2,5 х 120). За період з 23.04.2024 (день встановлених законодавством наступних 120 днів) по 11.06.2024 (дата повернення кредиту) проценти повинні нараховуватись із застосуванням максимального розміру денної процентної ставки в розмірі 1,5%, що за 50 днів становить 11 250 грн (15000 х 1,5 х 50). В свою чергу позивач просить стягнути з урахуванням програми лояльності 45 900 грн. заборгованості за нарахованими процентами, що є меншим розміром, ніж зазначений вище, та який посилається відповідач згідно положень ч.5 ст.8 Закону «Про споживче кредитування» та його п.17 Прикінцевих та Перехідних положень. Тому й зазначені доводи відповідача про безпідставність стягнення процентів за користування кредитними коштами є необґрунтованими. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України). Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що позовні вимоги ТОВ «Укр Кредит Фінанс» слід задовольнити та стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача ТОВ «Укр Кредит Фінанс» заборгованість за Договором про відкриття кредитної лінії №1257-1446 від 17.08.2023 року у розмірі 60 900 грн, яка складається із тіла кредиту - 15 000 грн та нарахованими процентами за кредитом - 45 900 грн. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 2 422,40 грн.

Outcome: approved