Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-15 00:00:00

у березні 2025 року АТ «Перший український міжнародний банк» (надалі позивач, Банк, АТ «ПУМБ») звернулось до суду з цим позовом у порядку підсудності, визначеної розпорядженням Голови Верховного Суду від 06 березня 2022 року № 1/0/9-22, яким змінено територіальну підсудність судових справ Сєвєродонецького міського суду Луганської області і визначено Самарівському (Новомосковському) міськрайонному суду Дніпропетровської області. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 09 грудня 2021 року АТ «Перший український міжнародний банк», на підставі кредитного договору № 200301315854, видано [PERSON] (надалі відповідач) кредитну картку з кредитним лімітом у 3 000,00 грн, який пізніше збільшено до 100 000,00 грн. Позивач указує, що відповідач не виконує свої кредитні зобов`язання належним чином довготривалий строк. Заборгованість відповідача перед позивачем станом на 10 січня 2025 року складає 156 244,74 грн, з якої: 99 981,67 грн заборгованість за кредитом; 56 263,07 грн заборгованість за процентами. Позивач направив письмову вимогу (повідомлення) відповідачеві на адресу місця проживання, яку він зазначив у анкеті на отримання кредиту, однак у наданий строк заборгованість відповідачем погашена не була. Таким чином, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у вказаному розмірі, а також судові витрати. Постановленою суддею ухвалою від 31 березня 2025 року зобов`язано Міністерство соціальної політики України надати Новомосковському міськрайонному суду Дніпропетровської області відомості з Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб (у розумінні Постанови Кабінету Міністрів України від 22 вересня 2016 року № 646) інформацію (персональні дані) відносно [PERSON] . Відповідь на виконання вищевказаної ухвали до суду не надходила. 04 грудня 2025 року судом отримано відповідь № 2087589 щодо отримання інформації про внутрішньо переміщену особу з Єдиної інформаційної системи соціальної сфери, з якої встановлено відсутність довідок ВПО у [PERSON] . Постановленою суддею ухвалою від 04 грудня 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрите провадження у справі. Справу постановлено розглядати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Окрім іншого, встановлено відповідачеві строк для подання відзиву на позов. 04 грудня 2025 року, з огляду на зареєстроване місце проживання відповідача на тимчасово окупованій території України, відповідно до вимог ч. 11 ст. 128, ч. 10 ст. 187 ЦПК України на вебпорталі «Судова влада України» опубліковане відповідне оголошення про розгляд цієї цивільної справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін, а тому відповідач вважається таким, що належним чином повідомлений про розгляд справи. Станом на 15 січня 2026 року відзиву на позов, будь-яких заяв та клопотань від відповідача до суду не надходило. Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами. Відповідно до ст. 12, 13, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи дотримуючись принципів диспозитивності та змагальності сторін. Суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до частин першої, четвертої статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. За змістом статей 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Судом установлено, що 09 грудня 2021 року між АТ «ПУМБ» та [PERSON] підписана заява № 200301315854 на приєднання до Договору комплексного обслуговування фізичних осіб та паспорт споживчого кредиту. Своїм підписом відповідач підтвердив факт отримання повної інформації про умови кредитування в АТ «ПУМБ», про що свідчить підпис відповідача у заяві /а.с.10-12/. Згідно з належним чином засвідченою копією заяви № 200301315854 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб АТ «ПУМБ» позивач відкрив відповідачеві поточний рахунок та надав кредитну картку з кредитним лімітом у 3 000,00 грн, зі сплатою 47,88% річних. Також, з наявної в матеріалах справи копії довідки встановлено, що кредитний ліміт за вищевказаним Кредитним договором у подальшому збільшено до 100 000,00 грн /а.с.32 зворот/. Банк виконав свої зобов`язання за Кредитним договором, надавши відповідачеві кредитні кошти в сумі, строки та на умовах, передбачених Кредитним договором. До позовної заяви Банком надано виписку по рахунку [PERSON] , яка містить відомості та свідчить про використання відповідачем кредитних коштів, здійснення платежів по погашенню боргу, що свідчить про існування договірних зобов`язань перед позивачем /а.с.36-42 зворот/. З розрахунку заборгованості по картковому рахунку [PERSON] за кредитним договором № 200301315854 від 09 грудня 2021 року вбачається, що заборгованість відповідача перед позивачем, станом на 10 січня 2025 року становить 156 244,74 грн, з якої: 99 981,67 грн заборгованість за кредитом; 56 263,07 грн заборгованість за процентами /а.с.33-35 зворот/. 13 січня 2025 року, у зв`язку з несплатою відповідачем чергового платежу по кредиту, позивачем складена письмова вимога (повідомлення) про погашення заборгованості за кредитом, станом на 11 січня 2025 року /а.с.30, 31-32/. Вирішуючи позов суд виходить з таких норм законодавства. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно зі ст. 629 та ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору і є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась та сплати процентів. Суд приймає до уваги той факт, що кредитор звертався до позичальника з вимогою про сплату заборгованості, яка відповідачем залишилась проігнорована. Доказів сплати відповідачем суми заборгованості за кредитним договором суду не надано. Аналізуючи вищевикладене, враховуючи встановлені судом обставини, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, які свідчать про наявність у відповідача боргу перед позивачем на час розгляду справи, перевіривши правильність розрахунку заборгованості за тілом кредиту та процентами, суд висновує, що позов підлягає задоволенню, а з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість у розмірі 156 244,74 грн, з якої: 99 981,67 грн заборгованість за кредитом; 56 263,07 грн заборгованість за процентами. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, відповідно до якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд виснував про задоволення позовних вимог у повному обсязі, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 422,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved