Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-18 00:00:00

22 квітня 2025 року представник заявника [PERSON] адвокат Пінчук Ю.В. звернулася до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання [PERSON] , [INFO] , разом з померлою [INFO] матір`ю [PERSON] , [INFO] , на день її смерті за адресою: [ADDRESS] . Також в заяві представник заявника просить витребувати докази по справі. Заява обґрунтована тим, що [INFO] померла [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, актовий запис № 541. Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається з житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується рішенням Кременчуцького районного суду Полтавської області від 14 грудня 2015 року у справі №536/2574/15-ц, земельна ділянка площею 0,1000 га, переданої для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, кадастровий номер 5322486302:02:002:0078, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 24.11.2015 року за реєстровим № 1-5261 та земельної ділянки площею 0,3805 га, переданої для ведення особистого селянського господарства кадастровий номер 5322486302:02:002:0079, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 24.11.2015 року за реєстровим № 1-5265. За свого життя померла [INFO] [PERSON] заповітів не склала. На день своєї смерті [PERSON] була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] та проживала разом із своїм сином [PERSON] . Факт родинних відносин [PERSON] , [INFO] , підтверджується свідоцтвом про народження від 19.09.1963 року, актовий запис № 90, згідно якого внесений запис про батьків: мати [PERSON] . З метою оформлення спадкових прав, [PERSON] звернувся до Другої кременчуцької державної нотаріальної контори з заявою про видачу на його ім`я свідоцтва про право на спадщину за законом. Однак постановою від 27листопада 2024 року отримав відмову у вчиненні нотаріальної дії з підстав пропущення ним шестимісячного строку для прийняття спадщини та не надав доказів проживання з померлою [PERSON] на день її смерті. Заявник стверджує, що на час смерті її матері постійно з нею проживав, але без реєстрації і протягом шестимісячного строку на прийняття спадщини не заявляв про відмову від неї. Також вказує, що заявник [PERSON] проживав разом із своєю матір`ю [PERSON] з червня 2015 року по день її смерті [INFO] . Свідоцтво про смерть матері [PERSON] отримував заявник [PERSON] , також він здійснював організацію та оплату її поховання. Ухвалою Кременчуцького районного суду Полтавської області від 02 травня 2025 року відкрито провадження у справі № 536/970/25 та призначено справу до розгляду за правилами окремого провадження. Заявник [PERSON] та представник заявника адвокат Пінчук Ю.В. в судове засідання не з`явилися, надали до суду заяву про розгляд справи без участі позивача та його представника, підтримують вимоги заяви з наведених у ній підстав, просили заяву задовольнити. Представник заінтересованої особи Другої кременчуцької державної нотаріальної контори державний нотаріус Гуртова О.С. в судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі. Представник заінтересованої особи Піщанської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області в судове засідання не з`явився, був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, причини неявки суду невідомі. Заінтересована особа [PERSON] була належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, однак в судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву, в якій визнає позовні вимоги позивача та просить справу розглядати без її участі. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] надала суду показання, що вона знає заявника [PERSON] з 1988 року. [PERSON] постійно проживав з матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Стверджувала, що на час смерті [PERSON] вони постійно проживали разом з сином [PERSON] . Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення заяви виходячи з наступного. Кожна особа, як слідує зі змісту статті 4 Цивільного процесуального кодексу України має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до статті 13 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах встановлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Положеннями частини 7 статті 19 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до пункту 5 частини 2 статті 293 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає в порядку окремого провадження справи зокрема про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Судом установлено, що [INFO] померла [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, актовий запис № 541. Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається з житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується рішенням Кременчуцького районного суду Полтавської області від 14 грудня 2015 року у справі №536/2574/15-ц, земельна ділянка площею 0,1000 га, переданої для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, кадастровий номер 5322486302:02:002:0078, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 24.11.2015 року за реєстровим № 1-5261 та земельної ділянки площею 0,3805 га, переданої для ведення особистого селянського господарства кадастровий номер 5322486302:02:002:0079, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 24.11.2015 року за реєстровим № 1-5265. За свого життя померла [INFO] [PERSON] заповітів не склала. З метою оформлення спадкових справ [PERSON] звернувся до Другої кременчуцької державної нотаріальної контори із заявою про видачу на його ім`я свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої [INFO] матері [PERSON] , однак постановою державного нотаріуса від 27листопада 2024 року отримала відмову у вчиненні вказаної нотаріальної дії у зв`язку з пропущенням шестимісячного строку для прийняття спадщини, відсутністю документів, які підтверджують останнє місце проживання спадкодавця [PERSON] на день її смерті та відсутністю документів, які підтверджують, що місце проживання спадкоємця [PERSON] на день смерті спадкодавця було зареєстровано за однією адресою зі спадкодавцем. Надаючи правову оцінку викладеним обставинам, суд зазначає наступне. Відповідно до статті 1217 Цивільного кодексу України (далі ? ЦК України) спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно з частиною другою статті 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою. За змістом положень статті 1268 ЦК України порядок прийняття спадщини встановлюється залежно від того чи проживав постійно спадкоємець разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Так, відповідно до частин третьої і четвертої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Місцем проживання фізичної особи згідно із частиною першою статті 29 ЦК України є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Статтями 2, 3 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" передбачено, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Місцем проживання є адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік. Таким чином, відсутність реєстрації місця проживання позивача за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі статтею 2З Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані позивачем, та оцінені судом. Така правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 10 січня 2019 року у справі №484/747/17. Згідно роз`яснень, що містяться у пункту 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30 травня 2008 року, виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому розглядаються заяви про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Відповідно до пункту 23 цієї ж постанови, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Отже, для підтвердження прийняття спадщини має значення встановлення факту постійного проживання спадкоємця за законом чи заповітом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Зважаючи на викладене, суд вважає доведеним, що заявник [PERSON] постійно проживав зі спадкодавцем [PERSON] з 2015 року за адресою: [ADDRESS] . Встановлення факту проживання зі спадкоємцем на час відкриття спадщини має для заявника юридичне значення, а саме для підтвердження факту прийняття ним спадщини. Заінтересованими особами не подано заперечень проти задоволення заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, а тому суд не вбачає підстав вважати наявність оспорюваних прав (спір про право). З огляду на викладене, суд вважає, що заява про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved