Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-15 00:00:00

Представник позивач Шкапенко О.В., звернувся до Комунарського районного суду м.Запоріжжя із позовом до [PERSON] в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором б/н від 01.08.2020 року у розмірі 74 101,30 грн. та судові витрати у розмірі 2422,40 гривень, посилаючись на те, що між Акціонерним товариством «Акцент-Банк» та відповідачем [PERSON] 01.08.2020 року було укладено кредитний договір шляхом приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, за яким відповідачу було надано кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом, позивач зазначає, що свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі. Водночас відповідач, всупереч умовам договору та вимогам статей 526, 530, 1054 Цивільного кодексу України, належним чином не виконував взяті на себе зобов`язання щодо своєчасного повернення кредитних коштів та сплати процентів, унаслідок чого утворилась заборгованість. Станом на 06.10.2025 року сума заборгованості відповідача перед позивачем складає 74 101,30 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості та іншими письмовими доказами, доданими до позовної заяви. У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором Відповідач станом на 06.10.2025 року має заборгованість - 74101.3 грн., яка складається з наступного: - 58116.89 грн. - заборгованість за кредитом; - 15984.41 грн. - заборгованість по відсоткам; - 0.00 грн. - пеня; - 0 грн. - штраф. Ухвалою суду від 10.10.2025 року провадження по справі відкрито, постановлено розглядати справу у спрощеному провадженні з викликом сторін. В судове засідання представник позивача не з`явився, в позові вказав, що просить розглядати справу за відсутності представника АТ «А-Банк», не заперечував проти винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився, про час та місце розгляду справи сповіщений належним чином, причини неявки суду не повідомив, відзиву до суду не направив. За таких обставин, суд вважає відповідача належним чином повідомленою та можливим, за згодою представника позивача, розглянути справу на підставі наявних доказів. Приймаючи до уваги, що позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, тому суд розглядав справу на підставі ст.ст.208-283 ЦПК України заочно. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, розглянув позовну заяву та додані матеріали, повно та всебічно з`ясував всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, і, об`єктивно оцінивши докази, доходить наступного висновку. Відповідно до вимог п.1 ч.2 ст.11 ЦК України, підставою для виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно з вимогами ч.1 ст.14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна особа повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Дослідивши письмові докази, надані позивачем, суд установив такі обставини. З матеріалів справи вбачається, що 01 серпня 2020 року відповідач [PERSON] підписав Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг АТ «А-БАНК», чим підтвердив приєднання до умов кредитного договору та надання згоди на отримання кредитних послуг. У зазначеній анкеті відповідач власноруч зазначив свої персональні дані та контактний номер телефону, який використовувався для електронної ідентифікації. Також матеріали справи містять Паспорт споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка», оформлений та підписаний відповідачем 01.08.2020 року з використанням електронного підпису у вигляді OTP-паролю. У Паспорті кредиту визначено істотні умови кредитування, зокрема: вид кредиту - кредитна картка; форма надання - встановлення кредитного ліміту; процентна ставка - 44,4 % річних; строк кредитування - 240 місяців; порядок нарахування процентів та відповідальність за прострочення виконання зобов`язань. Згідно з витягом з Умов та Правил надання банківських послуг та Тарифами Банку, які є невід`ємною частиною кредитного договору, банк має право встановлювати та змінювати кредитний ліміт, а позичальник зобов`язаний своєчасно погашати заборгованість за кредитом та сплачувати проценти за користування кредитними коштами. Відповідно до банківської виписки по рахунку відповідача, наданої позивачем, відповідачу було встановлено кредитний ліміт, яким він користувався, здійснюючи видаткові операції з використанням платіжної картки. При цьому з виписки вбачається, що відповідач не забезпечував своєчасного та повного погашення заборгованості, у зв`язку з чим утворилася прострочена заборгованість. Згідно з розрахунком заборгованості, складеним позивачем, станом на 06 жовтня 2025 року за відповідачем обліковується заборгованість за кредитним договором у загальному розмірі 74 101,30 грн, яка складається з: 58 116,89 грн - заборгованість за основною сумою кредиту; 15 984,41 грн - заборгованість за нарахованими процентами; 0,00 грн - пеня; 0,00 грн - штрафні санкції. Вказаний розрахунок здійснено з моменту надання кредитної послуги та ґрунтується на даних бухгалтерського обліку банку і руху коштів по рахунку відповідача. Крім того, матеріали справи містять довідки Банку щодо кредитного ліміту та платіжних карток, які підтверджують факт відкриття рахунку та надання відповідачу платіжної картки як засобу доступу до кредитних коштів. Також судом досліджено документи, що підтверджують правовий статус позивача як банківської установи, а саме витяг з ЄДРПОУ, витяг з Державного реєстру банків та копію банківської ліцензії, а також довіреність представника позивача, яка підтверджує його повноваження на звернення до суду. Факт сплати судового збору у розмірі 2 422,40 грн підтверджується відповідним платіжним дорученням, долученим до матеріалів справи. Оцінивши наведені письмові докази в сукупності, суд дійшов висновку, що вони є належними, допустимими та достатніми для встановлення факту укладення кредитного договору, отримання відповідачем кредитних коштів, порушення ним зобов`язань та визначення розміру заборгованості. Відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, що має відображення у розрахунку заборгованості та у виписці по картковому рахунку відповідача. Посилаючись на невиконання відповідачем умов кредитного договору, позивач просить суд стягнути з відповідача зазначену заборгованість. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Судом встановлено та вбачається із матеріалів справи, що 01.08.2022 року [PERSON] підписав паспорт споживчого кредиту за програмою, що підтверджується його підписом в Паспорті. Таким чином, сторони узгодили умови договору щодо розміру процентів за користування кредитними коштами. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Таким чином, в разі укладення договору кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість за відсотками за користування кредитом. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором, посилався на Витяг з Умов та правил надання банківських послуг у АТ «АКЦЕНТ-БАНК», які викладені на сайті https://a-bank.com.ua/terms. Пунктами 2.1.1.5.5, 2.1.1.5.6 Умов та Правил надання банківських послуг передбачено, що клієнт зобов`язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором, а у разі невиконання зобов`язань за договором, на вимогу банку виконати зобов`язання з повернення кредиту (у тому числі, простроченого кредиту та овердрафту), оплати винагороди банку. У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення, що визначено частино 2 статті 77 ЦПК України. Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Суд постановляє рішення в межах заявлених ними вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити суду, та відмінності, які існують в державах учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. (Проніна проти України, №63566/00, пр.23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 р.). Враховуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Крім того, згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду позивач сплатив судовий збір у розмірі 2422,40 грн. Суд розподіляє судові витрати відповідно до положень ст.141 ЦПК України, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог та стягує з відповідача на користь позивача суму сплаченого судового збору у розмірі 2422 грн. 40 коп.

Outcome: approved