Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-18 00:00:00

Стислий виклад позицій сторін. 20 жовтня 2025 року [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу, в обґрунтування якої зазначила, що 10 червня 2023 року Малинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Коростенському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , за актовим записом №141. У сторін народилась дочка [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначає, з перших днів подружнього життя сім`я була дружня, заснована на почуттях любові, поваги та вірності один до одного, але з часом почуття любові, поваги та розуміння згасли і поступово стосунки між сторонами зіпсувались, хоча неодноразово намагались зберегти сім`ю та жити заради дитини, однак це не дало бажаних результатів. На даний час сторони спільне господарство не ведуть, проживають окремо. [PERSON] просить суд розірвати шлюб. Явка та позиція сторін по справі: Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлена належно, про причини неявки суд не повідомляла, з заявами та клопотаннями до суду не зверталась. Відповідач [PERSON] судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належно, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов разом з доказами до суду не подав, жодних заяв, клопотань від нього не надходило. У зв`язку з неявкою відповідача та не повідомленням про поважність причин такої неявки, в порядку, визначеному статтею 280 ЦПК України, зі згоди позивача, суд постановив провести розгляд справи за відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 223 ЦПК України. Суд, відповідно до ст. 247 ЦПК України,розглядає справу у судовому засіданні за відсутності позивача і відповідача без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку про можливість ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів та вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Фактичні обставини справи, встановлені судом. 20 жовтня 2025 року [PERSON] , звернулась до Ірпінського міського суду Київської області з позовною заявою про розірвання шлюбу. 24 жовтня 2025 року ухвалою Ірпінського міського суду Київської області, визначено підсудність справи Малинському районному суду Житомирської області, відповідно до інформації з Єдиного державного демографічного реєстру № 1921707 від 22.10.2025, в якій зазначено, що відповідач [PERSON] зареєстрований з 27.01.2025 за адресою: [ADDRESS] , що територіально відноситься до юрисдикції Малинського районного суду Житомирської області. Встановлено, що 10 червня 2023 року Малинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Коростенському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) зареєстровано шлюб між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , за актовим записом № 141, про що свідчить наявна в матеріалах справи копія витягу актового запису про шлюб, свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . Після реєстрації шлюбу позивачка змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] » (а.с.3). У сторін народилися дитина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією витягу актового запису про народження № 21, свідоцтво серії [NUMBER] (а.с.2). Позивач зазначає, що з часом почуття любові, поваги та розуміння згасли і поступово стосунки між ними зіпсувались, хоча сторони неодноразово намагалися зберегти сім`ю та жити заради дитини. Однак це не вдавалось, що призвело до остаточного припинення шлюбних відносин у квітні 2024 року. Враховуючи, що сторони не проживають однією сім`єю, не ведуть спільного господарства, не підтримують сімейних відносин як подружжя, подальше спільне життя із збереженням шлюбу буде суперечити інтересам кожного з сторін. Спір з приводу поділу спільного майна та про утримання дитини відсутній, оскільки ці питання між сторонами вирішено в позасудовому порядку. Мотиви та застосовані норми права. Частиною 3 ст. 10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог цивільно-процесуального законодавства. У відповідності до ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. А тому, кожен з подружжя має право на припинення шлюбних відносин згідно зі ст. 56 Сімейного кодексу України. За змістом ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно із положеннями п.10 постанови Пленуму Верховного Суду №11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Позивачка скористалася даним правом та звернулася до суду з цим позовом, наполягаючи на розірванні шлюбу, оскільки фактично сімейні стосунки припинені. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має наміру зберегти шлюб з відповідачем. Таким чином, сім`я фактично розпалася і збережена бути не може, стосунки, які існують між сторонами, виключають можливість збереження сім`ї, подальше перебування в шлюбі буде суперечити інтересам сторін, а тому шлюб необхідно розірвати. Відповідно до ст.113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або встановити своє дошлюбне прізвище. У зв`язку з відсутністю відповідного клопотання позивача, суд вважає за необхідне залишити їй прізвище, набуте у шлюбі « [PERSON] ». З відповідача на користь позивача у відповідності до ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню судові витрати, пов`язані з оплатою судового збору при поданні позову до суду.

Outcome: approved