Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-18 00:00:00

21.11.2025 року представник Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Кредит-Капітал" звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості. На обґрунтування своїх вимог вказує про те, що відповідно до укладеного електронного договору №679436 про надання споживчого кредиту від 20.03.2023 року укладеного між [PERSON] та ТОВ «Селфі Кредит» відповідач отримав кредит в сумі 3000,00 грн загальним строком на 210 днів зі сплатою відсотків за користування кредитом. У зв`язку з невиконанням узятих на себе зобов`язань перед первісним кредитором утворилась заборгованість в сумі 23063,99 грн, яку ТОВ «Селфі Кредит» за договором факторингу № 01022024 від 01.02.2024 року відступило для ТОВ Фінансова компанія «Кредит-Капітал». Право вимоги на указану суму за договором № 679436 позивач набув 01.02.2024 року. У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем узятих на себе зобов`язань у встановленому договором порядку та строки, станом на день звернення до суду [PERSON] має заборгованість в сумі 23063,99 грн, яку позивач просив стягнути з відповідача. Ухвалою суду від 27.11.2025 року відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін та надано відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали для подання відзиву. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Згідно з вимогами статей 280-281 ЦПК України, суд вважає за можливе вирішити справу в заочному порядку. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 20.03.2023 року між фінансовою установою ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та відповідачем [PERSON] було укладено договір № 679436 про надання споживчого кредиту, відповідно до якого [PERSON] отримав кредит в сумі 3000,00 грн на платіжну картку зі сплатою відсотків за процентною ставкою 2,2 % на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом, строком на 210 днів. Цей договір укладено та підписано сторонами в електронній формі, зокрема відповідачем договір підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором Х823 20.03.2023 17:11:43. Такі дії сторін повністю узгоджуються з вимогами ст. 6, 627 ЦК України та ст. 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію». Підписавши 20.03.2023 року договір № 679436 про надання споживчого кредиту [PERSON] взяв на себе зобов`язання у встановлений договором строк повернути кредит, сплатити проценти, штрафи та пені (за наявності) та інші платежі передбачені договором (п. 5.1. Договору). Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а відповідно до ч. 1 ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. 01.02.2024 року між ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та позивачем укладено Договір факторингу № 01022024, у відповідності до умов якого, ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» за плату відступає для ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» право грошової вимоги до боржників за кредитними договорами вказаними у Реєстрі Боржників. Витягом з Реєстру боржників до договору факторингу 01022024 від 01.02.2024 року, ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 23063,99 грн. Такий розрахунок заборгованості виконаний відповідно до умов договору № 679436 про надання споживчого кредиту від 20.03.2023 року, а тому приймається судом як належний доказ заборгованості відповідача перед позивачем. Вимогу позивача погасити заборгованість, викладену в досудовій вимозі від 14.11.2025 року № 23345855 відповідачем не задоволено. Доказів погашення указаної заборгованості ні позивачу ні попередньому кредитору відповідачем не надано, а тому позов слід задовольнити. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з наступного. Частиною 1 статті 133 ЦПК України визначено перелік витрат, пов`язаних з розглядом справи, серед яких, в тому числі, є й витрати на професійну правничу допомогу. Судом встановлено, що позивачем заявлено до стягнення з відповідача на його користь 8000 грн. витрат на професійну правничу допомогу. Згідно зі приписами ч.ч. 1-6 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Судом встановлено, що до позовної заяви додано копію договору про надання професійної правничої допомоги від 01.07.2025 № 0107 року, укладеного між ТОВ «ФК "Кредит-Капітал» та АО "Апологет, акт №135 наданих послуг, детальний опис від 10.11.2025 року. Відтак, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу у розмірі 8000 грн. У відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути 2422,40 грн документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору.

Outcome: approved