Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-14 00:00:00

адвокат Струс Н.Я. в інтересах [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] звернулась в суд із позовом до Городоцької міської ради Львівської області про визнання за [PERSON] права власності на 1/4 частину житлового будинку садибного типу [ADDRESS] , як на майно колгоспного двору, а також визнати за [PERSON] та [PERSON] за кожним по 3/8 частини права власності на вказаний житловий будинок, як на майно колгоспного двору. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] померла [PERSON] (матір [PERSON] , [PERSON] ) (дружина [PERSON] ), яка до дня смерті проживала і була зареєстрована в [ADDRESS] . Після смерті спадкодавця [PERSON] позивачі [PERSON] , будучи спадкоємцями за законом першої черги, звернулися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Між тим, постановою приватного нотаріуса Львівського районного нотаріального округу Львівської області Тимофеєва О.В. №18/02-31 від 06 серпня 2025 року позивачам відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок [ADDRESS] , у зв`язку із тим, що немає жодного правовстановлюючого документа, що міг би підтвердити право власності та належність майна спадкодавцеві, такий має статус «колгоспного двору» і згідно копії довідки Городоцької міської ради №249 від 12.08.2024 є живі інші члени колгоспного двору. Оскільки чинне законодавство про реєстрацію прав на нерухоме майно не передбачає порядку реєстрації майна колгоспного двору, позивачі змушені звернутись з означеним позовом до суду, просила позов задовольнити. В судове засідання позивачі не з`явились, 14.01.2026 їх представник адвокат Струс Н.Я. подала заяву про розгляд справи за їх відсутності (а.с.62) Представник відповідача Городоцької міської ради Львівської області в судове засідання не з`явився, 03.10.2025 міський голова подав до суду письмові пояснення, за змістом яких не заперечує щодо задоволення позову, просив про розгляд справи у відсутності представника міської ради (а.с.49-51) У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, розгляд справи здійснюється у їх відсутності, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, що передбачено ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, заяву представника позивачів та відповідача, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до статей 120 123 ЦК УРСР 1963 року майно колгоспного двору належить його членам на праві спільної сумісної власності і розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Як роз`яснено у пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» (далі - постанова ПВСУ від 22 грудня 1995 року № 20), спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба); б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося. Відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 01 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 01 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом. Колгоспний двір - це сімейно-трудове об`єднання осіб, які використовують майно двору для ведення підсобного господарства і сімейних потреб. Відповідно до статті 563 ЦК УРСР в разі смерті члена колгоспного двору спадкоємство в майні двору не відкривається. Якщо після смерті члена колгоспного двору інших членів двору не залишається, до майна двору застосовуються правила цього розділу. Особисте майно членів колгоспного двору після їх смерті переходить до спадкоємців на загальних підставах. Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 № 7 визначено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Як видно із копій погосподарських книг за 1986-1990, 1991-1996 рр., а також довідки Городоцької міської ради №199 від 05.08.2025 (а.с.18-22) видно, що за [PERSON] числиться житловий будинок [ADDRESS] , який належить колгоспному двору, головою якого була [PERSON] . [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія [NUMBER] (а.с.11). Іншими живими членами колгоспного двору є [PERSON] (чоловік), [PERSON] (дочка) та [PERSON] (син) Згідно копії технічного паспорта від 12 вересня 2024 року житловий будинок садибного типу в [ADDRESS] складається з трьох кімнат, кухні, дві веранди і коридору, загальною площа 75,1 м.кв., житловою - 43,7 м.кв., інвентаризаційна вартість 193 307 грн. (а.с.25-33) Відповідно до постанови приватного нотаріуса Львівського районного нотаріального округу Львівської області Тимофеєва О.В. №18/02-31 від 06.08.2025 позивачам було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] на житловий будинок [ADDRESS] , у зв`язку із тим, що немає жодного правовстановлюючого документа, що міг би підтвердити право власності та належність майна спадкодавцеві. Заведено спадкову справу №38/2024, що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі №77999798 від 14.08.2024 (а.с.16-17) Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що житловий будинок в [ADDRESS] належав колгоспному двору, голова якого померла, позивачі є членами колгоспного двору і не втратили частку в майні цього двору, інший спосіб реєстрації права влаcності на майно колгоспного двору через реєстраційні органи чинним законодавством не передбачено, а тому, суд вважає, що позов є підставним і підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved