Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-18 00:00:00

І.Короткий зміст позовних вимог В жовтні 2025 року ТзДВ «Страхова компанія «Гардіан» звернулося в суд з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди в порядку регресу. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 09.12.2024 [PERSON] керував транспортним засобом Volkswagen Passat, д.н.з. [NUMBER] , вчинив дорожньо-транспортну пригоду за участю іншого транспортного засобу Volkswagen T4, д.н.з. [NUMBER] . Внаслідок дтп транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Винним в дтп є відповідач. На момент вчинення дтп цивільно-правова відповідальність відповідача, як водія транспортного засобу, була застрахована. ТзДВ «Страхова компанія «Гардіан», як страховик, виплатило потерпілій в дтп особі страхове відшкодування у розмірі 41 000 грн. Оскільки відповідач після дтп відмовися від проходження огляду щодо визначення стану алкогольного сп`яніння, позивач просив суд стягнути з нього на свою користь виплачене страхове відшкодування (в порядку регресу) та покласти на нього судові витрати. ІІ.Стислий виклад позиції відповідача Відповідач правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався. ІІІ.Процесуальні дії суду, клопотання та заяви учасників судового процесу Ухвалою суду від 17.10.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у цій справі, вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження, з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав клопотання про розгляд справи за його відсутності, не заперечив щодо ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Будь-яких заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи від нього не надходило. Процесуальні перешкоди для розгляду справи за відсутності учасників справи відсутні. Враховуючи наявність умов, передбачених ст. 280 ЦПК України, суд здійснив заочний розгляд справи та ухвалив заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося (ч. 2 ст. 247 ЦПК України). ІV.Фактичні обставини справи 09.12.2024 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу Volkswagen Passat, д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та транспортного засобу Volkswagen T4, д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] (повідомлення про дтп від 11.12.2024, а.с. 10-11). Внаслідок дтп транспортний засіб Volkswagen T4 отримав механічні пошкодження з матеріальними збитками (протокол огляду колісного транспортного засобу від 18.12.2024, а.с. 14). Власником транспортного засобу Volkswagen T4 є [PERSON] (свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, а.с. 9). Винним у вчиненні дтп є [PERSON] . Постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23.12.2024 у справі №161/23302/24 [PERSON] був притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. 124 та ст. 130 КУпАП (а.с. 4-6). На час вчинення дтп цивільно-правова відповідальність власника (володільця) транспортного засобу Volkswagen Passat була застрахована у ТзДВ «СК «Гардіан» (поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №ЕР-222025071, а.с. 7). 11.12.2024 [PERSON] звернувся до ТзДВ «СК «Гардіан» з заявою про виплату страхового відшкодування (а.с. 12). Потерпілий в дтп [PERSON] та страховик ТзДВ «СК «Гардіан» узгодили суму страхового відшкодування в розмірі 41 000 грн. (акт про врегулювання страхового випадку від 16.01.2025, а.с. 15). 21.01.2025 ТзДВ «СК «Гардіан» виплатило [PERSON] страхове відшкодування в розмірі 41 000 грн. (страховий акт №G-41483-1 від 21.01.2025, а.с. 16, платіжна інструкція №228181 від 21.01.2025, а.с. 17) Відповідач добровільно не відшкодував суму сплаченого страхового відшкодування, що стало підставою для звернення позивача з даним позовом до суду. V.Мотиви суду та застосоване законодавство Статтею 11 Цивільного кодексу України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. За змістом ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України). Аналіз указаних правових норм дає підстави для висновку, що цивільні права та обов`язки виникають, зокрема внаслідок правопорушень (деліктів), у зв`язку з чим потерпіла сторона має право вимагати відшкодування завданих збитків, а на правопорушника покладається обов`язок відшкодувати ці збитки. За загальним правилом, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується власником (володільцем) цього джерела. У разі завдання шкоди внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки їх власникам (володільцям) питання про відшкодування шкоди вирішується за принципом вини. Суб`єктом відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, є особа, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. З метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоро`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, та захисту майнових інтересів страхувальників особи, діяльність яких пов`язана з використанням транспортних засобів, зобов`язані застрахувати свою цивільно-правову відповідальність перед іншими особами на випадок завдання шкоди. Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (який діяв на момент вчинення дтп, далі - Закон) регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно ст. 28 Закону шкодою, заподіяною в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це, в тому числі, шкода, пов`язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу. Відповідно до ст. 29 Закону у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до пп. «в» п. 38.1.1 п. 38.1 ст. 38 Закону страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов: до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду: якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником). За встановлених фактичних обставин справи та з урахуванням релевантних джерел права суд дійшов таких висновків. Відповідач вчинив дорожньо-транспортну пригоду, внаслідок якої була заподіяна шкода майну потерпілого (шкода, пов`язана з пошкодженням транспортного засобу). Цивільно-правова відповідальність відповідача, як володільця транспортного засобу, була застрахована. Позивач, як страховик, виплатив потерпілому узгоджену між ними суму страхового відшкодування в розмірі 41 000 грн. Оскільки відповідач відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного сп`яніння після вчинення дорожньо-транспортної пригоди за його участю, то позивач набув право зворотної вимоги (регресу) до нього, як заподіювача шкоди, на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування (пп. «в» пп. 38.1.1 п. 38.1 ст. 38 Закону). Отже, позовні вимоги слід задовольнити. VI.Судові витрати Враховуючи результат вирішення спору,

Outcome: approved