Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-15 00:00:00

До суду з вказаним позовом звернулося ТОВ «Свеа Фінанс» з посиланням на те, що 28.04.2023 між ТОВ «Селфі кредит» та [PERSON] було укладено договір № 750266 про надання споживчого кредиту шляхом обміну електронними повідомленнями, який підписаний у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідно до умов вказаного договору ТОВ «Селфі Кредит» надає позичальнику (споживачу) кредит в гривні, а споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Кредит надається строком на 28 днів, стандартна процентна ставка становить 2,2% в день та застосовується у межах строку кредиту. ТОВ «Селфі Кредит» свої зобов`язання за кредитним договором виконало, та надало позичальнику грошові кошти в розмірі 20000 грн. шляхом їх перерахування на картку позичальника № [NUMBER] , яку позичальник вказав при оформленні кредиту. Відповідач виконувала взяті на себе зобов`язання з істотними порушеннями умов договору, в результаті чого виникла заборгованість. 11.01.2024 між ТОВ «Селфі Кредит» та ТОВ «Росвен Інвест Україна», яке перейменовано у ТОВ «Свеа Фінанс» було укладено договір факторингу № 01.02-95/24, відповідно до умов якого клієнт (первісний кредитор) відступає (передає) фактору (новому кредитору) права вимоги, а фактор набуває права вимоги від клієнта та сплачує клієнту за відступлення прав вимог фінансування у сумі, що дорівнює ціні договору у порядку та у строки встановлені цим договором, в тому числі за кредитними договорами, тому числі і до відповідача за вищевказаним кредитним договором. Станом на дату складання позовної заяви заборгованість за договором № 750266 від 28.04.2023 становить 133520 грн., з яких 20000 грн. заборгованість по тілу кредиту; 113520 грн. заборгованість по відсотках. Позивач просить суд стягнути з відповідача на користь ТОВ «Свеа Фінанс» заборгованість за кредитним договором в сумі 133520 грн. та судові витрати. Ухвалою судді Ставищенського районного суду Київської області від 18 листопада 2025 року відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження (а.с. 75-76). Відповідачу надано строк на подання відзиву. Ухвалою Ставищенського районного суду Київської області від 16 грудня 2025 року закрито підготовче провадження, призначено справу до розгляду по суті (а.с. 83). Представник позивача в судове засідання не прибув, ТОВ «Свеа Фінанс» одночасно з позовною заявою подало до суду клопотання, в якому просить справу розглядати без участі представника позивача (а.с. 66). Відповідач в судове засідання не прибула, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином (а.с. 89), про причини неявки сул не повідомила, відзив на позовну заяву не надала. Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши подані письмові докази, приходить до наступного. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Судом встановлено, що 28 квітня 2023 року між ТОВ «Селфі Кредит» та [PERSON] укладений Договір № 750266 про надання споживчого кредиту за продуктом «NewShort» (а.с. 6-16). Відповідно до п. 1.2. договору, на умовах, встановлених договором, товариство надає споживачу кошти у кредит у гривні, а споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Згідно з пунктами 1.3 1.4. договору, сума кредиту складає 20000 гривень; строк кредиту 364 дні; періодичність платежів зі сплати процентів кожні 28 днів. Детальні терміни (дати) повернення кредиту та сплати процентів, визначені в таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що є додатком № 1 до цього договору. Пунктом 1.5 договору погоджено процентну ставку (фіксована), яка нараховується за користування кредитом. Зокрема, стандартна процентна ставка становить 2,2 % в день та застосовується у межах строку кредиту вказаного в п. 1.4 цього договору (п. 1.5.1.). Орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення договору складає за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 52041,31% річних (п. 1.7.1). Орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення договору складає за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 180160 грн. (п. 1.8.1). Відповідно до п. 2.1. договору кошти кредиту надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів платіжної картки № [NUMBER] . Сума кредиту (його частина) перераховуються товариством протягом двох календарних днів з моменту укладення цього договору. Дата надання кредиту: 28.04.2023 або 29.04.2023 (п. 2.2.). Порядок укладення договору передбачений п. 9.6 договору «Порядок укладення договору та створення електронних підписів сторін», відповідно до якого цей договір укладається шляхом направлення його тексту підписаного зі сторони товариства електронним підписом, в особистий кабінет споживача для ознайомлення та підписання. Договір вважається укладеним з моменту його підписання електронним підписом споживача, що створений шляхом використання споживачем одноразового ідентифікатора, який формується автоматично на стороні товариства для кожного разу використання та направляється споживачу на номер мобільного телефону повідомлений останнім товариству в ІТС товариства/зазначений в цьому договорі. Введення споживачем коду одноразового ідентифікатора з метою підписання електронним підписом одноразовим ідентифікатором цього договору створює підпис споживача на договорі та вважається направленням товариству повідомлення про прийняття в повному обсязі умов цього договору. Всі додатки до цього договору підписані сторонами є невід`ємною частиною договору (п. 9.11.). Вказаний договір та додатки до нього, а саме графік платежів (а.с. 16) та інформаційне повідомлення від споживача фінансових послуг (а.с. 19), підписані відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором. Позивачем до позовної заяви також додано паспорт споживчого кредиту, інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит, яка зберігає чинність та є актуальною до 28.04.2023, який підписано відповідачем, а також правила надання коштів та банківських металів у кредит ТОВ «Селфі Кредит» (а. с.17-18, 20-29). На підтвердження виконання зобов`язань ТОВ «Селфі Кредит» за кредитним договором позивачем надано копію повідомлення ТОВ «Пейтек» від 23.07.2025 № 20250723-24 (а.с. 35), відповідно до якого ТОВ «Пейтек», на підставі договору про організацію переказу грошових коштів № 03052022-1 від 03.05.2022, укладеного ТОВ «Пейтек» та ТОВ «Селфі Кредит», було успішно перераховано від ТОВ «Селфі Кредит» на платіжну картку клієнта № [NUMBER] 28.04.2023 кошти в розмірі 20000 грн.. Відповідно до розрахунку заборгованості за вищевказаним кредитним договором станом на 11.01.2024, вчиненого ТОВ «Селфі Кредит» (а.с. 30-32), заборгованість за вказаним кредитним договором становить 133520 грн., з яких 20000 грн. заборгованість за тілом кредиту; 113520 грн. заборгованість за процентами. Суд враховує, що такий розрахунок не спростовано відповідачем, та нею не надано суду свій контррозрахунок на суму боргу. Відповідно до приписів ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Передбачено ст. 628 ЦК України, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом, як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч. 2 ст. 639 ЦК України). Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі. Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Правові відносини у сфері електронної комерції під час вчинення електронних правочинів в Україні регулюються Законом України «Про електронну комерцію», який визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. В статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно зі статтею 10 Закону України «Про електронну комерцію» електронні правочини вчиняються на основі відповідних пропозицій (оферт). Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття (стаття 11 Закону). Згідно положень ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Частина 5 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Договір укладений між сторонами в електронній формі має силу договору, який укладений в письмовій формі та підписаний сторонами, які узгодили всі умови, так як без проходження реєстрації та отримання одноразового ідентифікатора (коду, що відповідно до домовленості є електронним підписом позичальника, який використовується ним як аналог власноручного підпису), без здійснення входу відповідачем на веб-сайт за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між відповідачем та первісними кредиторами не було б укладено. Аналогічний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 14.06.2022 у справі №757/40395/20-ц, від12.01.2021 у справі №524/5556/19, від 07.10.2020 у справі №127/33824/19, від 23.03.2020 у справі № 404/502/18. Вищевказаний договір №750266 про надання споживчого кредиту по продукту «NewShort» від 28.04.2023, укладений [PERSON] з ТОВ «Селфі кредит», підписаний відповідачем електронним підписом за допомогою одноразового ідентифікатора, а тому, наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Таким чином, дослідивши наявні у матеріалів справи докази, суд дійшов висновку, що вищевказаний договір про надання споживчого кредиту підписано відповідачем за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, тобто, належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами вищевказаного кредитного договору. Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. У частині першій статті 510 ЦК України передбачено, що сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор. Законодавство також передбачає порядок та підстави заміни сторони (боржника чи кредитора) в зобов`язанні. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. За частиною першою статті 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Згідно з частиною першої статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (ч.1 ст.1078 ЦК України). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 513 ЦК України). Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до частини другої статті 516 ЦК України якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні (статті 517 ЦК України). За змістом наведених положень закону боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на її погашення первісному кредитору і таке виконання є належним. Відповідна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 23.09.2015 у справі №6-979цсі5. 11 січня 2024 року між ТОВ «Селфі кредит» та ТОВ «Росвен Інвест Україна» був укладений договір факторингу № 01.02.-95/24 (а.с. 36-46). Відповідно до п. 1.1. договору, на умовах, встановлених цим договором та у відповідності до глави 73 ЦК України, фактор ТОВ «Росвен Інвест Україна» набуває права вимоги від клієнта ТОВ «Селфі кредит» та сплачує клієнту за відступлення прав вимоги фінансування у сумі, що дорівнює ціні договору у порядку та у строки встановлені цим договором, а клієнт відступає (передає) факторові права грошової вимоги (права вимоги) до боржників за кредитними договорами (портфель заборгованості). У відповідності до умов цього договору, клієнт відступає (передає) фактору права боржників, які виникли у клієнта внаслідок невиконання боржниками умов кредитних договорів, та входять до портфелю заборгованості, а фактор набуває права вимоги клієнта та сплачує клієнту за відступлення прав вимог клієнта ьа сплачує клієнту за відступлення прав вимог фінансування у сумі, що дорівнює договору у порядку та у строки, встановлені цим договором (п. 6.1). Загальний розмір портфеля заборгованості боржників, права вимоги до яких відступаються складає 102877506,40 грн. станом на дату підписання сторонами цього договору (п. 6.1.1). Права вимоги переходять до фактора після підписання сторонами Акті приймання-передачі реєстру боржників за формою додатку 2 цього договору, та виконання фактором п. 7.2 договору (п. 6.2.3). Клієнт зобов`язаний передати фактору реєстр боржників в електронній формі, на електронному носієві (флеш карта, компакт диск та інші оптичні носії інформації) за формою, встановленою в додатку 1-1 до цього договору, з усіма заповненими даними про боржників обов`язково повинні міститись в реєстрі боржників (п. 8.2 договору). Рішенням єдиного учасника ТОВ «Росвен Інвест Україна» змінено назву товариства з «Росвен Інвест Україна» на «Свеа Фінанс» (а.с. 51). ТОВ «Свеа Фінанс» сплатило ТОВ «Селфі Кредит» суму фінансування згідно договору факторингу № 01.02-95/24 від 11.01.2024 (а.с. 47). Згідно з витягом з реєстру боржників до договору факторингу № 01.02-95/24 від 11.01.2024 (а. с. 48-49, 50) [PERSON] у вказаному реєстрі зазначена як боржник за кредитним договором № 750266, заборгованість за основною сумою кредиту 20000 грн., заборгованість за відсотками 113520 грн., а всього 133530 грн.. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач ТОВ «Свеа Фінанс» зазначає, що ТОВ ТОВ «Селфі Кредит» свої зобов`язання за кредитним договором виконало, а відповідач взяті на себе зобов`язання не виконала, допустивши прострочення сплати визначених кредитним договором платежів. З урахуванням наведених норм чинного законодавства та встановлених у справі обставин, суд вважає, що відповідач, отримавши обумовлену у кредитному договорі суму, належним чином не виконав взяті на себе кредитні зобов`язання, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка підтверджується письмовими доказами та підлягає стягненню з позичальника на користь банку. Відповідач відзив з відповідними доказами із запереченнями проти позову та в спростування доводів позивача до суду не подала. З урахуванням наведеного, встановивши факт укладення між позивачем та первісним кредитором ТОВ «Селфі Кредит» кредитного договору, факт отримання відповідачем коштів за вказаним договором та їх неповернення у відповідності до умов вказаного договору у строки, визначені сторонами, та факт переходу права вимоги за цим договором до позивача ТОВ «Свеа Фінанс», суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь ТОВ «Свеа Фінанс» заборгованості за тілом кредиту в розмірі 20000 грн. та процентами в розмірі 113520 грн., а тому позовні вимоги слід задовольнити. Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10.02.2010 року). Згідно ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати по сплаті судового збору.

Outcome: approved