Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-14 00:00:00

1.Описова частина КОМУНАЛЬНЕ ПІДПРИЄМСТВО ВИКОНАВЧОГО ОРГАНУ КИЇВРАДИ (КИЇВСЬКОЇ МІСЬКОЇ ДЕРЖАВНОЇ АДМІНІСТРАЦІЇ) «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» (надалі за текстом також - позивач або КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО») звернулося до суду з позовом до [PERSON] , у якому просить стягнути з відповідача на свою користь: - заборгованість за спожиті до 01.05.2018 послуги з централізованого опалення у розмірі 28 982,33 грн, інфляційну складову боргу в розмірі 4 782,08 грн та три проценти річних у розмірі 1 157,71 грн; - заборгованість за спожиті до 01.05.2018 послуги з централізованого гарячого водопостачання у розмірі 9 207,42 грн, інфляційну складову боргу в розмірі 1 519,22 грн та три проценти річних у розмірі 367,79 грн; - заборгованість за спожиті з 01.05.2018 по 31.10.2021 послуги з централізованого опалення у розмірі 28 868,85 грн, інфляційну складову боргу в розмірі 4 763,36 грн та три проценти річних у розмірі 1 153,17 грн; - заборгованість за спожиті з 01.05.2018 по 31.10.2021 послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 18 380,72 грн, інфляційну складову боргу в розмірі 3 032,82 грн та три проценти річних у розмірі 734,22 грн; - заборгованість за спожиті з 01.11.2021 послуги з теплової енергії у розмірі 31 571,56 грн, інфляційну складову боргу в розмірі 4 066,58 грн, три проценти річних у розмірі 966,59 грн та пеню у розмірі 1 176,02 грн; - заборгованість за спожиті з 01.11.2021 послуги з постачання гарячої води у розмірі 14 214,57 грн, інфляційну складову боргу в розмірі 2 001,25 грн, три проценти річних у розмірі 474,37 грн та пеню у розмірі 577,15 грн; - заборгованість з плати за абонентське обслуговування з теплової енергії у розмірі 1 437,35 грн; - заборгованість з плати за абонентське обслуговування послуг з постачання гарячої води у розмірі 760,10 грн. Загальна суму позовних вимог становить 160 195,23 грн. 1.1. Стислий виклад позиції позивача Як вказано у позовній заяві з 01.05.2018 до 31.10.2021 позивач є виконавцем послуг з централізованого опалення та з централізованого постачання гарячої води (ЦО/ЦПГВ); з 01.11.2021 у зв`язку зі зміною законодавства позивач є виконавцем послуг з постачання теплової енергії та з постачання гарячої води (послуги з ТЕ/ЦГВ). Будинок за адресою: [ADDRESS] , в цілому під`єднаний до мереж тепло- та водопостачання. Як наслідок, квартира за зазначеною адресою під`єднана до мереж до внутрішньо-будинкової системи тепло- та водопостачання, а отже, відповідач є споживачем послуг з централізованого опалення та з централізованого постачання гарячої води, а з 01.11.2021 споживачем послуг з постачання теплової енергії та з постачання гарячої води. Виникнення цивільних прав та обов`язків, між позивачем та відповідачем підтверджується діями сторін, а саме позивач щомісячно надає відповідачу платіжні документи (рахунки) на оплату таких послуг, а відповідач споживає надані послуги та зобов`язаний оплатити їх вартість. Позивач стверджує, що відповідач, у порушення вимог законодавства у сфері комунальних послуг, своєчасно не сплачував за спожиті послуги з централізованого опалення, з централізованого постачання гарячої води та з постачання теплової енергії, та з постачання гарячої води, в результаті чого утворилася загальна заборгованість, яка на 31.05.2025 становить 95 233,15 грн. 1.2. Стислий виклад позиції учасників справи Відповідач позов не визнав, вказавши, що надані позивачем розрахунки не відповідають дійсності, оскільки починаються одразу із наявної заборгованості, що виникла з невідомих причин. Матеріали справи не містять доказів укладення публічного договору між позивачем та відповідачем, а також відступлення права вимоги (цесії) від 11.10.2018; відповідач стверджує, що він не отримував жодних документів щодо наявної заборгованості перед сторонами договору про відступлення права вимоги, ані перед ПАТ «КИЇВЕНЕРГО», ані перед КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО». У відзиві на позов також зазначено, що відповідач тривалий час проживав у м. Вишгород та не користувався послугами позивача, не укладав із позивачем жодного договору, не замовляв жодних послуг та не вчиняв дій, які можна трактувати як прийняття пропозиції публічного договору. Відповідач просить застосувати позовну давність до вимог позивача про стягнення заборгованості за надані комунальні послуги. 1.3. Процесуальні дії у справі Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.07.2025 головуючим суддею у справі визначений суддя Чекулаєв С.О. Ухвалою Голосіївського районного суду від 11.07.2025 у справі відкрито провадження та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного провадження без виклику (повідомлення) учасників справи. 2.Мотивувальна частина 2.1.Фактичні обставини, встановлені судом 11.10.2018 між ПУБЛІЧНИМ АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ «КИЇВЕНЕРГО» та КОМУНАЛЬНИМ ПІДПРИЄМСТВОМ ВИКОНАВЧОГО ОРГАНУ КИЇВРАДИ (КИЇВСЬКОЇ МІСЬКОЇ ДЕРЖАВНОЇ АДМІНІСТРАЦІЇ) «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» було укладеного Договір № 602-18 про відступлення права вимоги, за яким ПАТ «КИЇВЕНЕРГО» відступило право вимоги, а КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» набуло право вимоги до юридичних осіб, фізичних осіб, фізичних осіб-підприємців, щодо виконання ними грошових зобов`язань перед кредитором з оплати спожитих до 01.05.2018 послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання станом на 01.08.2018 року з урахуванням вже здійснених оплат. Загальновідомим є факт, що КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» на підставі типового договору підготовлено та опубліковано договір про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води в газеті «Хрещатик» від 28.03.2018 року № 34 (5085). Крім того, встановленими є, що з 01.05.2018 КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» здійснює надання послуг з централізованого опалення та з централізованого постачання гарячої води, а з 01.11.2021 у зв`язку зі зміною законодавства позивач є виконавцем послуг з постачання теплової енергії та з постачання гарячої води. Відповідно до Витягу з Реєстру територіальної громади м. Києва суд встановив, що [PERSON] , [INFO] , має зареєстроване місце проживання за адресою: [ADDRESS] , починаючи з 11.06.1991. Як вбачається з копій нарядів та довідки про обсяги споживання послуги з постачання ТЕ/послуги з постачання ГВ ща показниками КВОТЕ за період з 01.10.2018 по 31.05.2025 будинок [ADDRESS] в цілому під`єднаний до мереж тепло- та водопостачання. Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості за послуги ЦО та ПГВ за адерсою: [ADDRESS] (період з 01.05.2018 по 31.05.2025) вбачається, що наявна заборгованість з ЦО почала формуватися з жовтня 2018 року і на 01.06.2025 становить 28 868,85 грн, а заборгованість з ПГВ почала формуватися з жовтня 2018 і на 01.06.2025 становить 18 380,72 грн. Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості за послуги ТЕ та ГВ за адерсою: [ADDRESS] (період з 01.11.2021 по 31.05.2025) вбачається, що наявна заборгованість з ТЕ почала формуватися з грудня 2021 року і на 01.06.2025 становить 31 571,56 грн, а заборгованість з ГВ почала формуватися з липня 2021 року і на 01.06.2025 становить 14 214,57 грн. Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості за абонентське обслуговування послуг з постачання теплової енергії та гарячої води за адерсою: [ADDRESS] (період з 01.11.2021 по 31.05.2025) вбачається, що наявна заборгованість з ТЕ почала формуватися з листопада 2021 року і на 01.06.2025 становить 1 437,35 грн, а заборгованість з плати за абонентське обслуговування послуг з постачання ГВ з листопада 2021 року і на 01.06.2025 становить 760,10 грн. Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості за послуги централізованого опалення та постачання гарячої води за адерсою: [ADDRESS] (період з 01.07.2015 по 31.05.2025) вбачається, що заборгованість за ЦО була наявна станом на липень 2015 року та на 01.06.2025 становить 28 982,33 грн, а заборгованість з ПГВ почала формуватися з вересня 2016 року і на 01.06.2025 становить 9 207,42 грн. 2.2. Застосовані норми права Правовідносини з надання послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води регулюються Законом України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими Поставою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 №630 (Правила) та іншими нормативно-правовими актами у сфері житлово-комунальних послуг. Крім того, на момент виникнення відносин стосовно надання комунальних послуг, а саме з 01.05.2018, на них поширювалася дія Закону України «Про житлово-комунальні послуги». Відповідно до положень статті 322 Цивільного кодексу України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною першою статті 16 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що порядок надання житлово-комунальних послуг, їх якісні та кількісні показники мають відповідати умовам договору та вимогам законодавства. Згідно статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Виробник послуг може бути їх виконавцем. Особливими учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є балансоутримувач та управитель, які залежно від цивільно-правових угод можуть бути споживачем, виконавцем або виробником. Порядок формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій затверджений Постановою Кабінету Міністрів України №869 від 01.06.2011 «Про забезпечення єдиного підходу до формування тарифів на житлово-комунальні послуги». Вказаний Порядок визначає механізм формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій і поширюється на суб`єктів господарювання всіх форм власності, які надають послуги, суб`єктів господарювання всіх форм власності, що спеціалізуються на виконанні окремих послуг, на умовах субпідрядних договорів з виконавцями, органи місцевого самоврядування, власників, орендарів житлових будинків (гуртожитків), власників (наймачів) квартир (житлових приміщень у гуртожитках), власників нежитлових приміщень у житлових будинках (гуртожитках). Відповідно до 2 Порядку тариф на послуги розраховується окремо за кожним будинком залежно від запланованих кількісних показників послуг, що фактично повинні надаватися для забезпечення належного санітарно-гігієнічного, протипожежного, технічного стану будинків і споруд та прибудинкових територій з урахуванням переліку послуг згідно з додатком до цього Порядку. Послуги надаються з урахуванням встановленого рішенням органу місцевого самоврядування тарифу, його структури, періодичності та строків надання послуг. Копія такого рішення є невід`ємною частиною договору про надання послуг. Інформація про перелік послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, їх вартість, структуру тарифу, його зміну з обґрунтуванням її необхідності доводиться до відома споживачів у порядку, затвердженому Мінрегіоном. За пунктом 5 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно з частиною першою статті 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Статтею 162 Житлового кодексу України передбачено, що власник зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. Згідно пункту 20 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630 плата за надані послуги вносяться споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплої енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа. З огляду на викладене правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, у якому, серед інших прав і обов`язків сторін, на боржників покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (частина 1 статті 509 Цивільного кодексу України) - вимагати сплату грошей за надані послуги. 2.3. Мотиви, з яких виходить суд Відповідно до статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За змістом частини сьомої статті 81 ЦПК України суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи. Також за змістом частини четвертої статті 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. У матеріалах справи наявні докази того, що [PERSON] , [INFO] , має зареєстроване місце проживання за адресою: [ADDRESS] , починаючи з 11.06.1991. Матеріали справи не містять укладеного договору на надання відповідних комунальних послуг, проте загальновідомим є факт, що КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» на підставі типового договору підготовлено та опубліковано договір про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води в газеті «Хрещатик» від 28.03.2018 року № 34 (5085). Дана обставина була неодноразово встановлена судом під час розгляду подібних справ про стягнення заборгованості за позовом КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО». Крім того, встановленими є, що з 01.05.2018 КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» здійснює надання послуг з централізованого опалення та з централізованого постачання гарячої води, а з 01.11.2021 у зв`язку зі зміною законодавства позивач є виконавцем послуг з постачання теплової енергії та з постачання гарячої води. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 03.10.2018 в справі № 529/613/17-ц (провадження № 61-1716 сво 17) зроблено висновок, що «відповідно до частини першої статті 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. Тлумачення як положень частини першої статті 714, так і інших норм глави 54 ЦК дозволяє стверджувати, що по своїй суті договір, на підставі якого відбувається постачання теплової енергії споживачу, є видом договору купівлі-продажу. Такий же висновок можливо зробити й при тлумаченні норм, закріплених в Законі України «Про теплопостачання» (в редакції, чинній на час виникнення боргу). У тексті Закону України «Про теплопостачання» (в редакції, чинній на час виникнення боргу) неодноразово вживається словосполучення «договір купівлі-продажу» (зокрема: стаття 1, частина четверта статті 19, частина перша статті 25, пункти 6, 7, 8 частини першої статті 31)». У постанові Верховного Суду України від 11.11.2015 в справі № 1706цс15 зазначено, що «відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється за умови забезпечення безперебійної роботи інженерного обладнання будинку та вжиття заходів щодо дотримання в суміжних приміщеннях вимог будівельних норм і правил з питань проектування житлових будинків, опалення, вентиляції, кондиціонування будівельної теплотехніки; державних будівельних норм з питань складу, порядку розроблення, погодження та затвердження проектної документації для будівництва, а також норм проектування реконструкції та капітального ремонту в частині опалення. Порядком відключення окремих приміщень житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, затверджених наказом Міністерство будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 22.11.2005 № 4 установлено, що таке відключення відбувається на підставі рішення постійно діючої міжвідомчої комісії, створеної органом місцевого самоврядування або місцевим органом виконавчої влади. Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 06.11.2007 № 169 було внесено зміни, які унеможливлюють відключення від мереж центрального опалення та гарячого водопостачання окремих квартир у багатоквартирному будинку і дозволяють таке відключення лише будинку в цілому. Матеріали справи не містять доказів, зокрема копії відповідної проектної документації, які б засвідчували факт відключення квартири від мереж центрального теплопостачання та ненадання йому послуг з постачання тепла. Оскільки відповідачі відключилися від централізованого опалення з порушенням порядку передбаченим законодавством, тому вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню». У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 08.07.2020 в справі № 554/946/18 (провадження № 61-44416св18) зроблено висновок, що «єдиною законною підставою для відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення є відповідний акт постійно діючої міжвідомчої комісії для розгляду питань щодо відключення споживачів від мереж централізованого опалення і постачання гарячої води. Інших підстав чинним законодавством України не передбачено». У постанові Верховного Суду України від 11.11.2015 в справі № 6-1192цс15 зазначено, що «підведення централізованого опалення до стояка в межах квартири свідчить про виконання послуг позивачем. Таким чином КП «Ізмаїлтеплокомуненерго» виконало свої зобов`язання щодо надання послуг централізованого опалення, а відповідач зобов`язаний оплатити надані послуги. У разі наміру споживача припинити надання послуг з централізованого теплопостачання, останній не позбавлений можливості у передбачений законом спосіб провести відключення квартири від мереж теплопостачання. Отже, самовільне відключення від мереж централізованого опалення не є підставою для звільнення від оплати за послуги теплопостачання». Суд зазначє, що відповідач не укладав з позивачем договір, однак відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг. Доказів того, що відповідач від`єднався від централізованої мережі теплопостачання та постачання гарячої води матеріали справи не містять. Отже, відповідач у спірний період був споживачем послуг з постачання теплової енергії та централізованого опалення, які надавав позивач за адресою: [ADDRESS] . Доказів того, що відповідач не проживав за вказаною вище адресою чи звертався до відповідача із повідомленням про тимчасове не надання відповідних послуг матеріали справи не містять. Відповідач, як споживач, зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки встановлені договором або законом. Оскільки позивач з 01.05.2018 до 31.10.2021 є виконавцем послуг з централізованого опалення та з централізованого постачання гарячої води (ЦО/ЦПГВ), а з 01.11.2021 у зв`язку зі зміною законодавства позивач є виконавцем послуг з постачання теплової енергії та з постачання гарячої води (послуги з ТЕ/ЦГВ) суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача: заборгованості за спожиті з 01.05.2018 по 31.10.2021 послуги з централізованого опалення у розмірі 28 868,85 грн; заборгованості за спожиті з 01.05.2018 по 31.10.2021 послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 18 380,72 грн; заборгованості за спожиті з 01.11.2021 послуги з теплової енергії у розмірі 31 571,56 грн та заборгованості за спожиті з 01.11.2021 послуги з постачання гарячої води у розмірі 14 214,57 грн є обгрунтованими, оскільки підтверджені матеріалами справи і розрахунками боргу, які не були спростовані відповідачем, а тому підлягають задоволеню. Окрім того, відповідно до вимог Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 № 1875-IV, а також Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» споживачі послуг з централізованого опалення та з централізованого постачання води були зобов`язані сплачувати внески за обслуговування вузлів комерційного обліку відповідних послуг. Відповідно до статті 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 № 2189-VIII плата виконавцю за індивідуальним договором про надання послуги з постачання теплової енергії та послуги з постачання гарячої води включає в себе також й оплату за абонентське обслуговування. Отже, у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем зобов`язань утворилась заборгованість з плати за абонентське обслуговування послуг з постачання теплової енергії у розмірі 1 437,35 грн та гарячого водопостачання у розмірі 760,10 грн, що також підлягає до стягненню з відповідача. Водночас, щодо вимог про стягнення з відповідача заборгованості за спожиті до 01.05.2018 послуги з централізованого опалення у розмірі 28 982,33 грн та заборгованості за спожиті до 01.05.2018 послуги з централізованого гарячого водопостачання у розмірі 9 207,42 грн суд відмовляє в їх задоволенні, оскільки позивачем не доведено здійснення ПАТ «КИЇВЕНЕРГО» відступлення позивачу таких вимог. Окрім того, суд звертає увагу, що матеріали справи не містять доказів того, що до 2018 року надавалися відповідні послуги з централізованого опалення та централізованого гарячого водопостачання за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до частини першої статті 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до частини другої статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних з простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно зі статтею 525 та статтею 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до статті 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги споживач зобов`язаний сплатити пеню в розмірі, встановленому в договорі, але не вище 0,01 відсотка суми боргу за кожен день прострочення. Загальний розмір сплаченої пені не може перевищувати 100 відсотків загальної суми боргу. Нарахування пені починається з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку внесення плати за житлово-комунальні послуги. Отже, відповідач зобов`язаний сплатити три проценти річних, інфляційних втрат та пеню на суму простроченої заборгованості згідно з наданим позивачем розрахунком. Із наданих позивачем розрахунків вбачається, що на заборгованість за спожиті з 01.05.2018 по 31.10.2021 послуги з централізованого опалення у розмірі 28 868,85 грн позивач здійснив нарахування інфляційних втратв у розмірі 4 763,36 грн та трьох проценти річних у розмірі 1 153,17 грн; на заборгованість за спожиті з 01.05.2018 по 31.10.2021 послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 18 380,72 грн, нараховані інфляційні втрати в розмірі 3 032,82 грн та три проценти річних у розмірі 734,22 грн; на заборгованість за спожиті з 01.11.2021 послуги з теплової енергії у розмірі 31 571,56 грн нараховані інфляційні втрати в розмірі 4 066,58 грн та три проценти річних у розмірі 966,59 грн, а також пеню у розмірі 1 176,02 грн; на заборгованість за спожиті з 01.11.2021 послуги з постачання гарячої води у розмірі 14 214,57 грн нараховані інфляційні втрати в розмірі 2 001,25 грн, три проценти річних у розмірі 474,37 грн, а також пеню у розмірі 577,15 грн. Таким чином, оскільки інфляційні втрати, три проценти річних та пеня були нараховані позивачем відповідачу на існуючу заборгованість за період з 01.01.2024 по 31.05.2025, то такі нарахування повністю відповідають вимогам постанови Кабінету Міністрів України від 05.03.22 № 206 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану», є математично вірними та підлягають задоволенню. Стосовно застосування строків позовної давності суж зазначає наступне. Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» починаючи з 12.03.2020 на всій території України було встановлено карантин. Відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30.03.2020 № 540-IX, який набрав чинності 02.04.2020, (надалі за текстом також - Закон № 540-IX), розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України доповнено пунктом 12, відповідно до якого під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Отже, починаючи з дня набрання чинності Закону № 540-IX, (02.04.2020) строки позовної давності, в тому числі загальної позовної давності, були продовжені на строк дії такого карантину. Подібний правовий висновок висловила Велика Палата Верховного Суду в постанові від 06.09.2023 у справі № 910/18489/20 (провадження № 12-46гс22). Строк дії карантину неодноразово продовжувався, та був відмінений 30.06.2023 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27.06.2023 № 651 «Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2». Таким чином, строки позовної давності, у зв`язку із запровадженим на всій території України карантином, були продовжені на строк з 02.04.2020 по 30.06.2023. Разом з тим, Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» було введено воєнний стан в Україні із 05 години 30 хвилин 24.02.2024 строком на 30 діб у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України. Надалі строк дії воєнного стану в Україні неодноразово продовжувався. Відповідно до Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану», від 15.03.2022 №2120-ІХ, який набрав чинності 17.03.2022, (надалі за текстом - Закон № 2120-ІХ) розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України доповнено пунктом 19, згідно з яким у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії. Надалі Законом України «Про внесення змін до Цивільного кодексу України щодо вдосконалення порядку відкриття та оформлення спадщини» від 08.11.2023 № 3450-ІХ, який набрав чинності 30.01.2024 (надалі за текстом - Закон № 3450-ІХ) пункт 19 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України викладено в новій редакції, відповідно до якої у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 64/2022, затвердженим Законом України від 24.02.2022 № 2102-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану. Отже, в умовах дії воєнного стану строк звернення до суду (позовна давність) було продовжено від початку воєнного стану до 29.01.2024, а після 30.01.2024 перебіг такого строку зупинився. Водночас, 04.09.2025 набув чинності Закон України «Про внесення зміни до розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України щодо поновлення перебігу позовної давності» від 14.05.2024 № 4434-IX згідно якого пункт 19 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України був виключений. Таким чином, починаючи з 04.09.2025 був відновлений перебіг строків позовної давності, який фактично був зупинений/продовжений протягом періоду з 02.04.2020 по 04.09.2025. Оскільки позивачем заявлені позовні вимоги про стягнення заборгованості за надані послуги починаючи з 01.05.2018 суд дійшов висновку, що такі позовні вимоги були заявлені в межах загального строку позовної давності з врахуванням періодів протягом яких дія строків позовної давності була зупинена. Так як суд відмовив у задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості за спожиті до 01.05.2018 послуги з централізованого опалення у розмірі 28 982,33 грн та заборгованості за спожиті до 01.05.2018 послуги з централізованого гарячого водопостачання у розмірі 9 207,42 грн у зв`язку з їх недоведеністю, підстави для застосування до таких вимог строки позовної давності відсутні. 3. Висновки суду Враховуючи викладені обставини суд дійшов до висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позову, а саме в загальному розмірі 114 178,68 грн з яких: - заборгованість за спожиті з 01.05.2018 по 31.10.2021 послуги з централізованого опалення у розмірі 28 868,85 грн, інфляційна складова боргу в розмірі 4 763,36 грн та три проценти річних у розмірі 1 153,17 грн; - заборгованість за спожиті з 01.05.2018 по 31.10.2021 послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 18 380,72 грн, інфляційна складова боргу в розмірі 3 032,82 грн та три проценти річних у розмірі 734,22 грн; - заборгованість за спожиті з 01.11.2021 послуги з теплової енергії у розмірі 31 571,56 грн, інфляційна складова боргу в розмірі 4 066,58 грн, три проценти річних у розмірі 966,59 грн та пеня у розмірі 1 176,02 грн; - заборгованість за спожиті з 01.11.2021 послуги з постачання гарячої води у розмірі 14 214,57 грн, інфляційна складова боргу в розмірі 2 001,25 грн, три проценти річних у розмірі 474,37 грн та пеня у розмірі 577,15 грн; - заборгованість з плати за абонентське обслуговування з теплової енергії у розмірі 1 437,35 грн; - заборгованість з плати за абонентське обслуговування послуг з постачання гарячої води у розмірі 760,10 грн. 4.Судові витрати У відповідності до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд задовольнив позовні вимоги у меншову розмірі (114 178,68 грн) від заявлених (160 195,23 грн), що становить 71,27%, до стягнення з відповідача на користь позивача підялгає судовий збір у розмірі 2158,06 грн (71,27% від 3028,00 грн).

Outcome: partial