Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-15 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з вказаним позовом до відповідача, просить суд ухвалити рішення яким встановити факт належності [PERSON] , померлій [INFO] , земельних ділянок площею 3,63 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та площею 0,31 га для ведення особистого селянського господарства, розташованих на території Лебединської міської ради Сумської області (колишньої Рябушківської сільської ради, Лебединського району, Сумської області), які належали їй на підставі Державних актів на право приватної власності на землю серія Р2 № 677449 та серія Р2 № 657949, виданих 15.09.2002 року Рябушківською сільською радою. Визнати за [PERSON] ( [INFO] , РНОКПП [NUMBER] ), в порядку спадкування за законом після [PERSON] , померлої [INFO] , право на земельні ділянки площею 3,63 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та площею 0,31 га для ведення особистого селянського господарства, розташовані на території Лебединської міської ради Сумської області (колишньої Рябушківської сільської ради, Лебединського району, Сумської області). В судове засідання представник позивача не з`явився, надав заяву в якій просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання також не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутності, не заперечує проти позовних вимог. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - [PERSON] , що діє в інтересах неповнолітньої [PERSON] в судове засідання не з`явилася, була повідомлена належним чином від неї не надійшло заяви про розгляд справи у її відсутності. В судовому засіданні встановлені факти та відповідні їм правовідносини: [INFO] померла мати позивача - [PERSON] , що стверджено копією свідоцтва про смерть серія [NUMBER] . Факт родинних відносин між ними доводиться копією свідоцтва про народження [PERSON] [INFO] серія [NUMBER] . Батько позивача - [PERSON] помер [INFO] . Відповідно до вимог ч. 1 ст. 524, ст. 525 ЦК Української PCP (1963 року, який зув чинний на час смерті спадкодавця) визначалося, що спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу. Згідно зі ст. 548 ЦК Української PCP для придбання спадщини необхідно, роб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою аор з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК Української PCP вважається, що спадкоємець прийняв спадщину, зокрема, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Згідно з ч. 2 ст. 524 ЦК Української PCP спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Відповідно до ч. 1 ст. 529 ЦК Української PCP при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Оскільки [PERSON] вступив в управління та володіння майном матері, в силу вимог п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК Української PCP, він вважається таким, що у визначеному законом порядку прийняв її спадщину як спадкоємець за законом першої черги. Факт того, [PERSON] вступив в управління та володіння майном матері - [PERSON] , яка померла [INFO] , а саме - житловим будинком, що розташований по адресі: [ADDRESS] , стверджений довідкою, що видана депутатом Лебединської міської ради Сумської області І.О. Минюком, яка містить підписи свідків - [PERSON] , [PERSON] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, в тому числі на земельні ділянки площею 3,63 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та 0,31 га для ведення особистого селянського господарства, розташовані на території колишньої Рябушківської сільської ради, Лебединського району, Сумської області, які належали їй на підставі Державних актів на право приватної власності на землю серія Р2 № 677449 та серія Р2 № 657949, виданих 15.09.2002 року Рябушківською сільською радою. Позивач звернувся до нотаріуса, але отримав відмову, мотивовану тим, що для отримання свідоцтва про право на спадщину необхідно надати оригінали правовстановлюючих документів, якими є Державні акти на право приватної власності на землю серія Р2 № 677449 та серія Р2 № 657949, видані 15.09.2002 року, що підтверджують належність спадкового майна спадкодавцю. На адвокатський запит відділом № 4 Управління надання адміністративних послуг Головного Управління Держгеокадастру у Сумській області надана відповідь від 03.01.2024 року № 0-18-0.99.4-6/15-24 про те, що [PERSON] дійсно отримувала два Державні акти на право приватної власності на землю серія Р2 № 677449 та серія Р2 № 657949 від 15.09.2002 року, про що свідчить запис за № 556 в Книзі записів (реєстрації) державних актів на землю на території Рябушківської сільської ради. Також на підтвердження зазначеного факту надано копію Книги видачі державних актів на землю на території Рябушківської с/р з відповідною відміткою та копії зазначених державних актів на ім`я [PERSON] . З відомостей щодо спадкової справи, що надані приватним нотаріусом Сумського районного нотаріального округу Сумської області Жураховським Д.В., встановлено, що після смерті [PERSON] , померлої [INFO] заведена спадкова справа № 176/2016 від 11.08.2016 року, свідоцтво про право на спадщину не видавалось. Також надана заява [PERSON] про прийняття спадщини. З довідки, що видана Рябушківським старостинським округом Лебединської міської територіальної громади від 07.02.24 № 15.1-13/43 встановлено, що [PERSON] [INFO] до дня смерті [INFO] дійсно проживала по адресі: [ADDRESS] . На момент смерті разом з нею проживаи: донька - [PERSON] , [INFO] , зять - [PERSON] - [INFO] , онук - [PERSON] [INFO] , син - [PERSON] [INFO] . [PERSON] [INFO] , донька померлої [PERSON] , померла [INFO] , що стверджено копією актового запису про смерть № 24 від 21.04.2008 року. З відомостей щодо спадкової справи від 13.09.2024 року, що надані державним нотаріусом Лебединської державної нотаріальної контори Лисенко В.Ф. встановлено, що після померлої [INFO] [PERSON] , 21.08.2008 р. заведена спадкова справа № 758/2008 та видані свідоцтва про право на спадщину за законом 27 вересня 2019 року зареєстровані в реєстрі за № 2636, № 2638, № 2640 23 листопада 2019 року, зареєстровані в реєстрі за № 3331, №3333, №3335. Свідоцтва про право власності видані на ім`я чоловіка померлої - [PERSON] [INFO] та сина - [PERSON] [INFO] [PERSON] [INFO] помер [INFO] , що стверджено копією актового запису про смерть № 421 від 14 червня 2021 року. З відомостей щодо спадкової справи від 06.06.2025 року, що надані державним нотаріусом Лебединської державної нотаріальної контори Лисенко В.Ф. встановлено, що після померлого [INFO] [PERSON] , [INFO] заведена спадкова справа № 399/2021 та видані свідоцтва про право на спадщину за заповітом 4 лютого 2022 року зареєстровані в реєстрі за № 231, № 234, № 237, № 240, № 243, № 246. Свідоцтва про право власності за заповітом видані на ім`я неповнолітньої - [PERSON] [INFO] інтереси якої представляє [PERSON] . Враховуючи те, що частина спірних земельних ділянок, що належали [PERSON] , померлій [INFO] , була успадкована її донькою - [PERSON] , а після її смерті - [PERSON] та [PERSON] , а після смерті [PERSON] - [PERSON] , представник позивач зменшив позовні вимоги, а саме - просить встановити факт належності [PERSON] , померлій [INFO] , земельних ділянок площею 3,63 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та площею 0,31 га для ведення особистого селянського господарства, розташованих на території Лебединської міської ради Сумської області (колишньої Рябушківської сільської ради, Лебединського району, Сумської області), та визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частку вищевказаних земельних ділянок. Статтями 15, 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За змістом ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема, про встановленая фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). Відповідно до ч. 1 ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно з ч. 4 ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень. Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. В силу ч. 1 ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до положень ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів; право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно з ч. 1 ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ч. 1 ст.126 ЗК України право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом. Набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; одержання у встановленому порядку Державного акту на землю; реєстрація права власності на земельну ділянку. Отже, судом встановлено, що [PERSON] володіла спадковим майном, а саме вказаними земельними ділянками на законних підставах, а тому вимоги позивача в частині визнання права власності на 1/2 частину спадкового майна підлягають задоволенню. На підставі наведеного,

Outcome: approved