Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-12 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» звернулось до Заліщицького районного суду Тернопільської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики. Позовні вимоги мотивовані тим, що 21.03.2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] укладено Договір позики №1652154, за умовами якого позикодавець надав відповідачу грошові кошти у розмірі 15000,00 грн., строк позики - 30 днів зі сплатою процентів у розмірі 1.99 % в день (базова процентна ставка/фіксована). Договір підписано електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора у порядку визначеному ст.12 Закону України «Про електронну комерцію». Кредитодавець виконав свої зобов`язання, передав відповідачу у власність грошові кошти в розмірі 15000,00 грн., шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок відповідача № [NUMBER] . 26.10.2021 року ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія управління активами» уклали Договір факторингу №2610, за умовами якого останній набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників, в тому числі за договором позики №1652154 від 21.03.2021 року. 03.04.2023 року ТОВ «Фінансова компанія управління активами» та ТОВ «Фінпром Маркет» уклали Договір факторингу №030423-ФК, за умовами якого позивач набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників, в тому числі за договором позики №1652154 від 21.03.2021 року. Відповідач належним чином не виконала зобов`язання щодо повернення боргу за Договором позики №1652154 від 21.03.2021 року ні перед кредитодавцем (первісним кредитором), ні перед позивачем - фактором ТОВ «Фінпром Маркет», що набув право вимоги за договором позики №1652154 від 21.03.2021 року на підставі договору факторингу. Заборгованість відповідача за договором позики №1652154 від 21.03.2021 року складає 47565,00 грн., з яких: 15000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 35670,00 грн. - сума заборгованості за відсотками. Враховуючи вищезазначене, позивач просить стягнути з відповідача заборгованості за договором позики, судові витрати та витрати понесені на професійну правничу допомогу. Ухвалою судді Заліщицького районного суду Тернопільської області від 10.09.2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи постановлено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. З підстав, зазначених в ухвалі Заліщицького районного суду Тернопільської області від 01.12.2025 року задоволено клопотання позивача про витребування доказів та зобов`язано АТ КБ «ПриватБанк» надати суду інформацію, що містить банківську таємницю, а саме: інформацію щодо належності [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) карткового рахунку № [NUMBER] ; виписку по картковому рахунку № [NUMBER] , відкритому в АТ КБ «ПриватБанк», [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ), за період з 21.03.2021 року по 24.03.2021 року. АТ КБ «ПриватБанк» виконало вимоги вказаної ухвали суду та надало витребувані документи. Позивач не делегував свого представника в судове засідання, подав заяву (вх.№5376), в якій просить справу розглядати без його участі, ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів, не заперечує щодо ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явилася, хоча про день та час слухання справи повідомлялася у встановленому законом порядку. Про причини своєї неявки не повідомила, заяви про відкладення розгляду справи та відзиву на позовну заяву не подавала. Враховуючи вищевказане, суд вважає, що відповідно до ст.280 ЦПК України, справу слід вирішити на підставі наявних доказів та постановити заочне рішення. У зв`язку з неявкою учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив таке. 21.03.2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] укладено Договір позики №1652154, за умовами якого позикодавець надав відповідачу грошові кошти у розмірі 15000,00 грн., строк позики - 30 днів зі сплатою процентів у розмірі 1.99 % в день. Договір підписано електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису [NUMBER], що був надісланий на вказану Відповідачем/Позичальником електронну адресу - [INFO] ) у порядку визначеному ст.12 Закону України «Про електронну комерцію». Таким чином, підписанням договору позики [PERSON] підтвердила прийняття відповідних умов надання кредиту, а також засвідчила, що вона повідомлена кредитодавцем у встановленій законом формі про всі умови, повідомлення про які є необхідним відповідно до вимог чинного законодавства України. Кредитодавець на виконання умов договору позики №1652154 від 21.03.2021 року, виконав свої зобов`язання, зокрема передав відповідачу у власність грошові кошти в розмірі 15000,00 грн., шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок відповідача № [NUMBER] . Згідно листа №15/07/25-37 від 15.07.2025 року, ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» повідомляє та підтверджує, що на банківський рахунок відповідача на підставі платіжної інструкції №4df568be-e3be-4128-9f1a-c9afceb55cbc (кошти перераховані за посередництвом платіжної установи) перераховано кошти на виконання умов Договору позики №1652154. Довідкою № КД-000037155/ТНПП від 15.07.2025 року ТОВ «ФК Фінекспрес» підтверджує прийняття до виконання платіжної інструкції, наданої за допомогою АРІ-інтерфейсу ініціатором платіжної операції ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (код ЄДРПОУ 39861924), відповідно до умов договору про переказ коштів №23-01-18/5 від 23.01.2018 р., укладеного між Компанією/ТОВ «ФК Фінекспрес» та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та завершення наступної платіжної операції, зокрема 21.03.2021 року, сума 15000,00 грн. за номером платіжної картки № [NUMBER] , номер платежу 4df568be-e3be-4128-9f1a-c9afceb55cbc. Оскільки Компанія не здійснює операцій з готівковими грошима, а переказ коштів здійснюється виключно у безготівковій формі, видаткові касові ордери на суму переказу не складаються. Згідно з долученим до позовної заяви розрахунком заборгованості, складеним ТОВ «Фінпром Маркет» за період з 21.03.2021 року по 13.08.2025 року, заборгованість [PERSON] за договором позики №1652154 від 21.03.2021 року становила 47565,00 грн., з яких 15000,00 грн. - заборгованість за тілом позики, 32565,00 грн. - заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами. Зі змісту цього розрахунку встановлено, що ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» нараховувало проценти за користування позикою у розмірі 298,50 грн. (або 1,99 %) у день за період з 21.03.2021 року до 19.07.2021 року. Загальний строк нарахування процентів за договором становить 121 день. 26.10.2021 року ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія управління активами» уклали Договір факторингу №2610, за умовами якого останній набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників, в тому числі за договором позики №1652154 від 21.03.2021 року. Відповідно до п.5.2 цього договору його сторони погодили, що перехід від клієнта до фактора прав вимоги за портфелем заборгованості відбувається в момент підписання актів прийому-передачі реєстру заборгованостей (з одночасною передачею реєстру заборгованостей в електронному вигляді), після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно портфеля заборгованості та набуває відповідні права вимоги. У п.5.4 вказаного договору його сторони погодили, що фактор також має право здійснити наступне відступлення права грошової вимоги будь-якій третій особі. На підтвердження відступлення на користь ТОВ «Фінансова компанія управління активами» права вимоги за договором позики №1652154 від 21.03.2021 року до позовної заяви долучено копії акта прийому-передачі реєстру заборгованостей та акта прийому-передачі інформації згідно реєстру заборгованостей в електронному вигляді за договором факторингу №2610 від 26.10.2021 року, реєстру прав вимог №2 від 26.10.2021 року, акту звірки взаємних розрахунків за період січень 2021 року - грудень 2022 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» і ТОВ «Фінансова компанія управління активами» за договором факторингу № 2610 від 26.10.2021 року. Відповідно до Реєстру прав вимог №2 від 26.10.2021 року - кредитодавець/клієнт відступив фактору/позивачу право вимоги заборгованостей до боржників на умовах передбачених Договором факторингу №2610 від 26.10.2021 року, в тому числі до відповідача в сумі 50670,00 грн., з яких: 15000,00 грн. - заборгованості за тілом, 35670,00 грн. - заборгованості за процентами. 03.04.2023 року ТОВ «Фінансова компанія управління активами» та ТОВ «Фінпром Маркет» уклали Договір факторингу №030423-ФК, за умовами якого позивач набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників, в тому числі за договором позики №1652154 від 21.03.2021 року. Відповідно до п.5.2 цього договору його сторони погодили, що перехід від клієнта до фактора прав вимоги за портфелем заборгованості відбувається в момент підписання актів прийому-передачі реєстру заборгованостей (з одночасною передачею реєстру заборгованостей в електронному вигляді), після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно портфеля заборгованості та набуває відповідні права вимоги. На підтвердження відступлення на користь ТОВ «Фінпром Маркет» права вимоги за договором позики №1652154 від 21.10.2021 року до позовної заяви долучено копії акта прийому-передачі реєстру заборгованостей та акта прийому-передачі інформації згідно реєстру заборгованостей в електронному вигляді за договором факторингу №030423-ФК від 03.04.2023 року, реєстру заборгованості від 03.04.2023 року, акту звірки взаєморозрахунків за період з 03.04.2023 року до 01.11.2024 року між ТОВ «Фінансова компанія управління активами» і ТОВ «Фінпром Маркет» за договором факторингу № 030423-ФК від 03.04.2023 року. Відповідно до Реєстру заборгованості від 03.04.2023 року, кредитодавець/клієнт відступив фактору/позивачу право вимоги заборгованостей до боржників на умовах передбачених Договором факторингу №030423-ФК від 03.04.2023 року, в тому числі до відповідача в сумі 50670,00 грн., з яких: 15000,00 грн. - заборгованості за тілом, 35670,00 грн. - заборгованості за процентами. Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, вважає, що позовні вимоги ТОВ «Фінпром Маркет» слід задовольнити частково з таких підстав. Відповідно до ст.6 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч.1 ст.627 ЦК України). Згідно з ст.ст. 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. В частині 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч.1 ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно з ч.1 ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. В частині 1 статті 1049 ЦК України унормовано, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок (ч. 3 ст. 1049 ЦК України). Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми, що передбачено ч. 1 ст.1047 ЦК України. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку (ч.1ст. 207 ЦК України). Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі, що передбачено абз. 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України. Згідно з п.5 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч.3 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття (ч.1 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до ч.12 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Згідно з ч.1 ст.12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема, електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п.6 ч.1 ст.2 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до ч.5 ст.18 Закону України «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», електронний підпис чи печатка не можуть бути визнані недійсними та не розглядатися як доказ у судових справах виключно на тій підставі, що вони мають електронний вигляд або не відповідають вимогам до кваліфікованого електронного підпису чи печатки. Згідно з п.1 ч.1 ст.512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (ч. 1 ст. 1078 ЦК України). Згідно з ч.1 ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). В статті 610 ЦК України унормовано, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ч. 1 ст. 611 ЦК України). У відповідності до частини 1 статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно з ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд встановив, що 21.03.2021 року ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] в електронній формі уклали договір позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) №1652154, право вимоги за яким надалі перейшло до «Фінансова компанія управління активами», а згодом до позивача ТОВ «Фінпром Маркет» на підставі договорів факторингу №2610 від 26.10.2021 року та №030423-ФК від 03.04.2023 року відповідно. За умовами вищевказаного договору позики [PERSON] надано позику у розмірі 15000,00 грн. на строк 30 днів із встановленням плати за користування позикою у розмірі 1,99% у день. Отримавши позику, [PERSON] належним чином не виконала взяті на себе за договором зобов`язання, внаслідок чого у неї виникла заборгованість. Визначаючись із розміром заборгованості [PERSON] за договором №1652154 від 21.03.2021 року, суд звертає увагу на те, що право нараховувати передбачені договором відсотки припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи уразі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України. Схожий за змістом висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 року у справі № 444/9519/12. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.04.2023 року в справі №910/4518/16, окрім того, зазначено про те, що надання кредиту наділяє позичальника благом, яке полягає в тому, що позичальник, одержавши від кредитора грошові кошти, не повинен повертати їх негайно, а отримує можливість правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу (строку кредитування, у межах якого сторони можуть встановити періоди повернення частини суми кредиту), а кредитор, відповідно, за загальним правилом не вправі вимагати повернення боргу протягом відповідного строку (право кредитора достроково вимагати повернення всієї суми кредиту передбачає частина друга статті 1050 ЦК України). Саме за це благо - можливість правомірно не повертати кредитору борг протягом певного часу - позичальник сплачує кредитору плату, якою є проценти за договором кредиту відповідно до статті 1048 ЦК України (п. 82 постанови). Очікування кредитодавця, що позичальник повинен сплачувати проценти за "користування кредитом" поза межами строку, на який надається такий кредит (тобто поза межами існування для позичальника можливості правомірно не сплачувати кредитору борг), виходять за межі взаємних прав та обов`язків сторін, що виникають на підставі кредитного договору, а отже, такі очікування не можуть вважатись легітимними (п. 85 постанови). За таких обставин надання кредитодавцю можливості нарахування процентів відповідно до статті 1048 ЦК України поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту вочевидь порушить баланс інтересів сторін - на позичальника буде покладений обов`язок, який при цьому не кореспондує жодному праву кредитодавця (п. 87 постанови). У п. 97 вищевказаної постанови Верховний Суд зауважує, що на період після прострочення виконання зобов`язання з повернення кредиту кредит боржнику не надається, боржник не може правомірно не повертати кредит, а тому кредитор вправі вимагати повернення боргу разом з процентами, нарахованими на час спливу строку кредитування. Тобто боржник у цьому разі не отримує від кредитора відповідне благо на період після закінчення кредитування, а тому й не повинен сплачувати за нього проценти відповідно до статті 1048 ЦК України; натомість настає відповідальність боржника - обов`язок щодо сплати процентів відповідно до статті 625 ЦК України у розмірі, встановленому законом або договором. Як встановлено вище, ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (первісний кредитор) нараховувало проценти за користування позикою згідно з договором № 1652154 протягом 121 дня. Водночас у матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували факт продовження строку договору (пролонгацію строку позики). Вищевказаний договір позики не містить умов про порядок здійснення пролонгації строку позики та лише відсилає до Правил надання грошових коштів у позику ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (на умовах повернення позики в кінці строку позики). Проте у долученому до матеріалів справи примірнику Правил у редакції від 11.02.2021 року відсутній підпис відповідача, а тому вказані Правила не можна розцінювати як частину договору, укладеного [PERSON] та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» 21.03.2021 року. Зважаючи на наведене, відсутні підстави вважати, що [PERSON] та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» обумовили у письмовій формі умови щодо пролонгації строку позики, у зв`язку з чим ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» вправі було нараховувати проценти за користування позикою лише у межах, визначених договором позики, тобто з 21.03.2021 року до 20.04.2021 року включно. Враховуючи вищевикладене, з [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за договором позики №1652154 від 21.03.2021 року в розмірі 20850,00 грн., з яких: 15000,00 грн. заборгованість за основною сумою боргу (сумою позики), 5850,00 грн. заборгованість за відсотками, нарахованими в межах погодженого у договорі строку. Таким чином, нараховані відсотки за користування кредитом за період з 21.04.2021 року по 19.07.2021 року є такими, що нараховані поза межами строку кредитування та стягненню з відповідача не підлягають. Крім того, у відповідності до вимог статті 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, у розмірі 1061,85 грн. (20850,00 (сума, що стягується) : 47565,00 (сума, заявлена до стягнення) х 2422,40 (сума сплаченого судового збору). Щодо витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає наступне. Відповідно до п.12 ч.3 ст.2 ЦПК України, до основних засад цивільного судочинства належить відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, в тому числі: 1) на професійну правничу допомогу. В частині 2 статті 137 ЦПК України встановлено, що для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Розмір витрат на правничу допомогу адвоката встановлюється судом на підставі детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Докази на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента у судовому процесі, сторонам необхідно надати суду такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження та ін.); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги. Позивач надав суду: копію договору №01/11/24 від 01.11.2024 року про надання правничої допомоги, укладеного між ТОВ «Фінпром Мартет» та адвокатом Ткаченко Ю.О.; витяг з Акту №15-П приймання-передачі наданої правничої допомоги за договором про надання правничої допомоги №01-11/24 від 21.11.2024 року; Акт приймання-передачі справ на надання юридичної допомоги; платіжну інструкцію кредитного переказу коштів №579936717.1 від 26.06.2025 року. В договорі про надання правничої допомоги №01/11/24 від 01.11.2024 року зазначено, що клієнт сплачує адвокату винагороду на підставі підписаного сторонами акту приймання-передачі наданої правничої допомоги. Згідно з акту приймання-передачі наданої правничої допомоги, вартість послуг адвоката становить 3500,00 грн. Надаючи оцінку переліченим послугам правничої допомоги, на думку суду вартість послуг адвоката в загальній сумі 3500 грн. є обґрунтованою та співмірною із часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт та обсягом виконаної адвокатом роботи. Таким чином, суд дійшов висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу у розмірі, заявленому останнім.

Outcome: partial