Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-15 00:00:00

ТОВ «Коллект Центр» звернулося в суд з позовом, в якому просить: стягнути з відповідача заборгованість за договором №4303373 від 01.05.2021 в розмірі 47084,05 грн., витрати на правничу допомогу у розмірі 16000,00 грн. та судові витрати. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 01.05.2021 між ТОВ «МІЛОАН» та позичальником ( [PERSON] ), укладено Договір №4303373. Відповідно до умов Договору, Кредитодавець надав Позичальнику кредит в сумі 7700 грн., шляхом перерахування кредитних коштів на банківську картку Позичальника в порядку, передбаченому умовами Договору кредиту, зареєстровану для цієї цілі в особистому кабінеті на сайті Кредитодавця, а Позичальник зобов`язався повернути Кредитодавцю суму кредиту в строк до 31.05.2021 та сплатити відсотки за користування кредитом в порядку та строки, визначені пунктами 1.5.-1.6 Договору кредиту. Відповідач здійснив дії, спрямовані на укладання Договору позики шляхом заповнення заявки на сайті, з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору, та зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки, на рахунок якої, в подальшому кредитодавцем було перераховано грошові кошти. Підписанням Договору Відповідач, також підтвердив, що він повністю ознайомився з усіма його умовами, в тому числі з Правилами та йому було надана вся інформація, передбачена вимогами чинного законодавства. 16.12.2021 між ТОВ «МІЛОАН» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» укладено Договір факторингу № 16/12-2021-43, відповідно до якого ТОВ «МІЛОАН» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права грошової вимоги до позичальників, у т.ч. за Договором №4303373. У свою чергу, ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право вимоги до Боржників Товариству з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» відповідно до Договору відступлення права вимоги №10-03/2023/01 від 10.03.2023, у тому числі за вищевказаним Договором про надання споживчого кредиту, що укладений між ТОВ «МІЛОАН» та [PERSON] . Таким чином, ТОВ «Коллект Центр» наділено правом грошової вимоги до відповідача. Відповідач взятих на себе зобов`язань за цим кредитним договором не виконав та має перед позивачем прострочену заборгованість на загальну суму 47084,05 грн., з яких: 6027,00 грн. заборгованості за тілом кредиту, 40518,05 грн. заборгованості за відсотками на дату відступлення права вимоги, 539,00 грн. заборгованості за комісіями, а тому змушені звернутись до суду з даним позовом. Враховуючи вищевикладене, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у вищевказаному розмірі, а також понесені судові витрати і витрати на правничу допомогу в розмірі 16000,00 грн. У встановлений судом строк відповідач подав до суду відзив (а.с.145-157), за змістом якого позовні вимоги не визнає у повному обсязі, просить відмовити у їх задоволенні, посилаючись на те, що позивач не надає та не зазначає доказів на обставини, якими обґрунтовує свої вимоги. Так, позивачем, на його думку, не надано доказів укладення кредитного договору, а саме, виконання відповідачем передбаченої послідовності дій з підписання договору одноразовим ідентифікатором (не вказано, яким чином був надісланий та отриманий ідентифікатор - через СМС-повідомлення, месенджер тощо), тоді як роздруківка електронного листування не може вважатися електронним документом в розумінні положень частини першої статті 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг». Позивачем не надано доказів того, що наявна в матеріалах справи копія договору створювалася у порядку, визначеному Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг» та що вона підписувалася електронним цифровим підписом уповноваженою на те особою (з можливістю ідентифікувати підписантів договору), який є обов`язковим реквізитом електронного документа, а отже, наявна у матеріалах справи копія договору не може вважатись електронним документом (копією електронного документу), оскільки не відповідає вимогам статей 5, 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», та не є належним доказом укладення договору. Крім того, хоча обов`язок доведення того, що один з оригіналів договору (змін до договору) був переданий споживачу, покладається на кредитодавця, позивачем не надано до суду людного доказу, який би підтверджував встановлення особи, якій направлявся та чи направлявся взагалі примірник спірного договору. Крім того, позивачем не додано до позовної заяви жодного доказу, який би свідчив про отримання Відповідачем коштів. Крім того, відповідно до нібито, укладеного кредитного договору від 01.05.2021 року № 4303373, термін надання кредиту становить 30 днів, загальна вартість - 10271,80 грн. В той же час, позивач просить суд стягнути з відповідача - 47 084,05 грн., попри те, що якби навіть кредитний договір було укладено, позивач мав би право нараховувати відсотки лише за 30 днів. Понад те, посилається на ст. 8 ЗУ «Про споживче кредитування» в редакції 22.11.2023 року про обмеження максимального розміру денної процентної ставки. Крім того, надані позивачем витяги з договору факторингу не містять підписів сторін, а лише підпис представника позивача, що ставить під сумнів набуття позивачем права вимоги за даним кредитним договором. Крім того, витрати на правничу допомогу не є співмірними складності справи та ціні позову. Згідно з наданою відповіддю на відзив, позивач доповнив, що факт ідентифікації відповідача при укладенні договору підтверджується Довідкою про ідентифікацію, згідно якої на номер телефону відповідача було направлено одноразовий ідентифікатор, яким і було підписано договір. Крім того, відповідач не заперечує, що всі відомості, вказані в Заявці-Анкеті, є коректними, зокрема: ПІБ, РНОКПП, паспортні дані, телефон, реквізити банківської картки тощо. Посилається на постанову Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 у справі №2- 383/2010, в котрій зроблено висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі не спростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. На підтвердження отримання коштів відповідачем позивачем було додано до позовної заяви Квитанцію платіжної системи LIQPAY Акціонерного товариства КБ «Приват Банк», відповідно до якої 01.05.2021 о 15:39 год. відбулось перерахування грошових коштів у сумі 7700,00 грн від платника, яким є ТОВ «Мілоан», згідно договору №4303373 на номер картки № [NUMBER] яку вказав позичальник при заповненні форм на сайті Кредитодавця. Небанківські фінансові установи позбавлені можливості створення виписок по картковим рахункам споживачів. Водночас відповідач вказує лише на недоведеність факту перерахування йому кредитних грошових коштів, але будь-яких доказів цьому не надає. При цьому позивач наголошує, що відповідач має вільний доступ до своїх рахунків у банківських установах і мав безперешкодну можливість надати суду докази про те, що кредитні грошові кошти на його банківську картку, вказану в договорі чи іншу картку, якою він користується, не надходили. Зокрема, мав можливість здійснити запит до банку про наявність у нього карткового рахунку, вказаного в заяві на отримання кредиту, та отримати виписку по вказаному рахунку за період кредитування. Таким чином відповідачем не надано жодного доказу на підтвердження своїх заперечень. Щодо строку дії кредитного договору та відповідно нарахування відсотків зазначив, що відповідно до п. 2.3.2 Розділ 2.3 Договору є домовленістю сторін про зміну умов кредитного договору на умовах відкладальної(их) обставин(и) щодо якої(их) невідомо настане вона(и) чи ні, відповідно до ст. 212 Цивільного кодексу України, і яка(і) полягає(ють) у наступному: а) здійсненні платежу(ів) Позичальником після вибору доступних умов пролонгації на пільгових умовах, згідно п. 2.3.1.1 Договору та розділу 6 Правил; б) продовженні користування кредитними коштами Позичальником після спливу строку кредитування, визначеного згідно п. 1.3, п. 2.3.1.1, п. 2.3.1.2 Договору. законом передбачені спеціальні правові наслідки неповідомлення боржника про заміну кредитора у зобов`язанні. Крім того, неповідомлення боржника про заміну кредитора не тягне за собою визнання договору факторингу недійсним та не може бути підставою для відмови у задоволенні заяви про заміну стягувача за рішенням суду. Єдиним наслідком такого неповідомлення є ризик для кредитора у вигляді можливості виконання боржником свого обов`язку на користь попереднього кредитора. І це більше стосується добровільного виконання зобов`язання, а не стягнення з боржника сум в примусовому порядку. Разом з тим, матеріали справи не містять доказів належного виконання боржником зобов`язань як на користь первісних кредиторів, так і на користь позивача. Крім того, договірні відносини між Позивачем та Адвокатом за Договором надання правової допомоги є виключно цивільно-правовими правовідносинами між сторонами цього договору і не впливають на жодні права Відповідача у справі. Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини» (пункт 28 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020у справі N 755/9215/15-ц; пункт 19додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі N 910/12876/19). Велика Палата Верховного Суду також зауважує, що неврахування судом умов договору про надання правової допомоги щодо порядку обчислення гонорару не відповідає принципу свободи договору, закріпленому у статті 627 ЦК України. У запереченні на відповідь на відзив, відповідач зазначив, що клопотання про витребування доказів вважає з боку позивача порушенням норм процесуального законодавства, а клопотання таким, що не підлягає задоволенню, виходячи із того, що позивачем не клопоталося, а судом не встановлювався додатковий строку для подання доказів. У відповідності до ч. 8 ст. 178 та ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами. Згідно правил ч. 6 ст.19 ЦПК України зазначений спір є малозначним, а тому відповідно до вимог ст.274 ЦПК України справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Зважаючи на те, що справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, розглянувши справу в межах заявлених вимог, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 01.05.2021 між ТОВ «МІЛОАН» та позичальником, яким є [PERSON] , укладено Договір №4303373. Відповідно до умов Договору [PERSON] надано кредит в розмірі 7700 грн., та останній зобов`язався повернути Кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом (далі - плата) у встановлений п. 1.4 договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та строки/терміни, що визначені договором. Відповідно до п. 1.2. Договору сума (загальний розмір) кредиту становить 7700.00 грн. Відповідно до п. 1.5.2. Договору проценти за користування кредитом: 2032,80 грн., які нараховуються за ставкою 0,88 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Згідно п. 1.6. Договору стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5.00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Відповідно до п. 2.1. Договору кредитні кошти надаються позичальнику шляхом переказу на картковий рахунок. п. 2.3.1.2. Договору передбачено, що Позичальник може збільшити строк кредитування на 1 (один) день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій). Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз коли Позичальник продовжує користуватись кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. У випадку, якщо внаслідок чергового продовження строку кредитування Позичальником у спосіб вказаний цим пунктом, загальний період пролонгації на стандартних (базових) умовах перевищить 60 днів, таке продовження здійснюється на кількість днів, що залишилась до досягнення загальним строком пролонгації на стандартних (базових) умовах 60 днів. Згідно п. 4.2. Договору у разі прострочення позичальником зобов`язань зі сплати заборгованості згідно з умовами цього договору, кредитодавець починаючи з дня наступного за датою спливу строку кредитування, з урахуванням пролонгацій та оновлених графіків платежів, що складаються у зв`язку з продовженням строку кредитування (пролонгацією), має право (не обов`язок) нарахувати проценти за стандартною (базовою) ставкою передбаченою п.1.6 договору в якості процентів за порушення грошового зобов`язання, передбачених ст. 625 ЦК України. У випадку нарахування процентів, вважається, що ця умова договору встановлює інший розмір процентів в розумінні ч.2 ст.625 ЦК України, на рівні стандартної (базової) ставки, передбаченої п.1.6 договору. Підписанням Договору про надання споживчого кредиту, відповідач також підтвердив, що повністю ознайомилася з усіма його умовами, в тому числі з Правилами та йому була надана вся інформація, передбачена вимогами чинного законодавства. Згідно з довідкою про ідентифікацію, клієнт [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , з яким укладено договір №4303373 від 01.05.2021, ідентифікований ТОВ «МІЛОАН», та підписав договір одноразовим ідентифікатором F45487, наданим на номер телефона [NUMBER] (а.с.102). Згідно з Квитанцією платіжної системи LIQPAY Акціонерного товариства КБ «Приват Банк», відповідно до якої 01.05.2021 о 15:39 год. відбулось перерахування грошових коштів у сумі 7700,00 грн від платника, яким є ТОВ «Мілоан», згідно договору №4303373 на номер картки № [NUMBER] , ID платежу 1635712853 (а.с.103). Згідно з інформацією ПАТ КБ «ПриватБанк», карту [NUMBER] було емітовано на ім`я [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , фінансовий номер телефона [NUMBER] . На вказану карту 01.05.2021 року надійшло зарахування 7700,00 грн з приміткою Viplata zaima Miloan. ID платежу 1635712853 (а.с.198-200). Як доведено поза розумним сумнівом матеріалами позову, в межах строку дії кредитного договору враховуючи і пролонгацію за п.2.3.1.2 Договору, за відповідачем утворилася заборгованість у розмірі 25989,55 грн, яка складається з заборгованості за тілом кредиту 6027,00 грн, заборгованості по комісії 539,00 грн, заборгованості по процентам 19423,55 грн (а.с.104-107). 16.12.2021 між ТОВ «МІЛОАН» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» укладено Договір факторингу № 16/12-2021-43, відповідно до якого ТОВ «МІЛОАН» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права грошової вимоги до позичальників, у т.ч. за Договором №4303373. У свою чергу, ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право вимоги до Боржників Товариству з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» відповідно до Договору відступлення права вимоги № 10-03/2023/01 від 10.03.2023, у тому числі за вищевказаним Договором про надання споживчого кредиту, що укладений між ТОВ «МІЛОАН» та [PERSON] . Таким чином, ТОВ «Коллект Центр» наділено правом грошової вимоги до відповідача. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Отже, у цій справі кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до ч.2 ст.625 ЦК, а не у вигляді стягнення процентів та пені, однак таких вимог банк не заявляв. Такий правовий висновок узгоджується з позицією Великої палати ВС, висловленою у постанові від 28.03.2018 у справі №14-10цс18. Станом на день формування позовної заяви, таким чином, відповідач [PERSON] має існуючу перед позивачем прострочену заборгованість за кредитним Договором № 4303373 від 01.05.2021 на загальну суму 25989,55 грн., з яких: 6027,00 грн. заборгованості за тілом кредиту та 19423,55 грн. заборгованості за відсотками на дату відступлення права вимоги, 539,00 грн. заборгованості за комісіями. На підставі наведеного, з відповідача на користь позивача слід стягнути вказану заборгованість. Щодо стягнення з відповідача судових витрат на правничу допомогу адвоката в розмірі 16000 грн., суд виходить з наступного. Як передбачено статтею 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Розмір здійснених позивачем витрат на правничу допомогу підтверджується належними доказами. Однак суд вважає їх не співмірними з розглядом даної справи, яка розглянута у спрощеному провадженні, та зважаючи на вимоги розумності і справедливості вважає за доцільне стягнути з відповідача 5000 грн. витрат на професійну правничу допомогу адвоката. Крім того, відповідно до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України, з відповідача в користь позивача слід стягнути понесені ним і документально підтверджені судові витрати по оплаті судового збору пропорційно до задоволеної частини позовних вимог у сумі 2422,40 грн.*55,2%=1337,16 грн. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial