Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-13 00:00:00

Представник заявника звернулась до суду з заявою про визнання спадщини відумерлою. В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що [INFO] помер [PERSON] , [INFO] , який мешкав за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю, серія №1-ХР № 073258 виданого 26.11.2002 року [PERSON] у приватну власність було передано земельну ділянку, кадастровий номер 6323983000:02:000:0109, площею 9,9150 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Відповідно до інформації отриманої від Лозівської державної нотаріальної контори від 20.06.2025 за вих.№458/01-09 встановлено, що інформація про спадкову справу після смерті [PERSON] у Спадковому реєстрі відсутня. Спадкоємців, які прийняли або могли прийняти спадщину після смерті [PERSON] не має. На момент подачі цієї заяви, з дня відкриття спадщини пройшло 18 років, але спадщину у вигляді земельної ділянки ніким не прийнято. 18.06.2025 року виконавчим комітетом Лозівської міської ради Харківської області в газеті «Голос Лозівщини» було розміщено оголошення щодо пошуку спадкоємців [PERSON] з прибуттям останніх до адміністративної будівлі виконавчого комітету міської ради, але протягом тривалого часу ніхто не звертався. На підставі вищевикладеного, просить визнати спадщину, яка відкрилась після смерті [PERSON] , [INFO] та складається з нерухомого майна - земельної ділянки, кадастровий номер 6323983000:02:000:0109, площею 9,9150 га, з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Представник заінтересованої особи Лозівської державної нотаріальної контори Харківської області у судове засідання не з`явилась, просила розгляд справи проводити за її відсутності, вирішення справи залишила на розсуд суду. Заінтересована особа [PERSON] , 1995 року народження, у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, причину неявки суду не повідомив. Заінтересована особа [PERSON] , 1989 року народження, у судове засідання не з`явився, просив розгляд справи проводити за його відсутності, проти задоволення заявлених вимог заперечує в повному обсязі. В судовому засіданні 09.12.2025 зазначив, що про смерть батька - [PERSON] , йому стало відомо лише після залучення його до участі у якості заінтересованої особи у зазначеній справі. Представник заявника Лозівської міської ради Харківської області у судовому засіданні на задоволенні заявлених вимог наполягав в повному обсязі. Розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги заяви, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяви по суті, суд дійшов висновку, що заява не підлягає задоволенню за наступних підстав. Згідно зі ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується повідомленням Лозівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Лозівському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. Після його смерті залишилася спадщина, яка складається із земельної ділянки кадастровий номер 6323983000:02:000:0109, площею 9,9150 га, з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Миколаївської сільської ради Лозівського району Харківської області, яка належала померлому на праві приватної власності на підставі Державного акту на право приватної власності на землю, серія №1-ХР № 073258 виданого 26.11.2002. Як вбачається з інформації від 05.09.2025, наданої Лозівською державною нотаріальною конторою Харківської області, спадкова справа до майна померлого [INFO] [PERSON] , Лозівською державною нотаріальною конторою Харківської області, не заводилась. Виконавчим комітетом Лозівської міської ради були вжиті заходи щодо пошуку спадкоємців померлого [PERSON] шляхом розміщення відповідного оголошення в газеті «Голос Лозівщини» (№ 23-24 від 18.06.2025). Суд зазначає, що заявник стверджуючи про відсутність спадкоємців майна [PERSON] , не надав до суду жодних належних доказів на підтвердження відсутності осіб, які постійно проживали разом з [PERSON] станом на повідомлену заявником дату смерті [PERSON] , або відсутність у останнього малолітніх, неповнолітніх, недієздатних осіб, а також осіб, цивільна дієздатність яких обмежена, які у відповідності до приписів ч.3, 4 статті 1268 ЦК України вважаються такими, що прийняли спадщину. На час смерті [PERSON] , [INFO] , у шлюбі не перебував. Як вбачається з запису акта про народження № 7 від 21.09.1989, [PERSON] , народився [INFO] , в графі батько записаний [PERSON] , [INFO] . Згідно запису акта про народження № 9 від 16.11.1995, [PERSON] , народився [INFO] , в графі батько записаний [PERSON] , [INFO] . Отже, на момент смерті [PERSON] [INFO] , [PERSON] , [INFO] , був неповнолітнім, а [PERSON] , [INFO] , був малолітнім, і вважаються у відповідності до ст. 1268 ЦК України такими, що прийняли спадщину. В судовому засіданні [PERSON] зазначив, що про смерть батька - [PERSON] , йому стало відомо лише після залучення його до участі у якості заінтересованої особи у зазначеній справі. Як вбачається з витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 25.12.2025, після смерті [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , заведено спадкову справу № 282/2025. Відповідно ч. 1 ст. 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами. Відповідно до ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини.. Відповідно статей 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до частини першої, другої та третьої статті 1277 ЦК України, у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцезнаходженням нерухомого майна, а за відсутності нерухомого майна - місцезнаходженням основної частини рухомого майна зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою. У разі якщо на об`єкті нерухомого майна на момент відкриття спадщини знаходиться рухоме майно, що входить до складу спадщини, таке рухоме майно переходить у власність територіальної громади, якій передано нерухоме майно. Заява про визнання спадщини відумерлою може також бути подана кредитором спадкодавця, а якщо до складу спадщини входять земельні ділянки сільськогосподарського призначення - власниками або користувачами суміжних земельних ділянок. У такому разі суд залучає до розгляду справи органи місцевого самоврядування за місцезнаходженням нерухомого майна, що входить до складу спадщини. Особи, які мають право або зобов`язані подати заяву про визнання спадщини відумерлою, мають право на одержання із Спадкового реєстру інформації про заведену спадкову справу та видане свідоцтво про право на спадщину. Заява про визнання спадщини відумерлою подається після спливу одного року з часу відкриття спадщини. Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцезнаходженням нерухомого майна, а за відсутності нерухомого майна - місцезнаходженням основної частини рухомого майна. Відповідно до п. 8 ч. 2 ст. 293 ЦПК України справи про визнання спадщини відумерлою розглядаються в порядку окремого провадження. Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження зокрема справи про визнання спадщини відумерлою (частина перша статті 293 ЦПК України). Відповідно статті 335 ЦПК України у заяві про визнання спадщини відумерлою мають бути зазначені відомості про час і місце відкриття спадщини, про майно, що становить спадщину, а також докази, які свідчать про належність цього майна спадкодавцю, про відсутність спадкоємців за заповітом і за законом, або про усунення їх від права на спадкування, або про неприйняття ними спадщини, або про відмову від її прийняття. Відповідно до статті 338 ЦПК України суд, встановивши, що спадкоємці заповітом і за законом відсутні або спадкоємці усунені від права на спадкування, або спадкоємці не прийняли спадщину чи відмовилися від її прийняття, ухвалює рішення про визнання спадщини відумерлою та про передачу її територіальній громаді відповідно до закону. З огляду на зазначене, суд доходить висновку, що у справах про визнання права власності у порядку спадкування належним відповідачем є спадкоємець (спадкоємці), який (які) прийняв (прийняли) спадщину, а у випадку їх відсутності, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття, належним відповідачем є відповідний орган місцевого самоврядування. Зазначене узгоджується з висновками Верховного Суду, які викладені у постанові від 19 травня 2020 року в справі № 175/1941/16-ц (провадження № 61-19798св180; у постанові від 31 серпня 2020 року у справі № 279/2044/18 (провадження № 61-4108св19); у постанові від 31 березня 2021 у справі № 463/4616/18 (провадження № 61-20505св19). Згідно статями 1269,1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно частини 5 статті 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно частини 1статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно частиною першою статті 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Однак відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя статті 1296 ЦК України). Відповідно до частини 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно із частиною 1статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення, що визначено частина 2статті 77 ЦПК України. Таким чином, враховуючи наявність спадкоємців після смерті [PERSON] , суд доходить висновку, що заявлені вимоги про визнання спадщини відумерлою та передачу її територіальній громаді не підлягають задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд враховує наступне. В силу положень п. 15-1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору в даній справі, а тому і розподілу між сторонами не підлягає.

Outcome: dismissed