Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-14 00:00:00

Представник позивачки, посилаючись на те, що: -в період з 12 травня 2020 року по 18 жовтня 2018 року позивачка перебувала у шлюбі з відповідачем [PERSON] , від якого вони мають неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] ; -рішенням Хустського районного суду Закарпатської області від 18 жовтня 2018 року шлюб між позивачкою та відповідачем розірвано. Після розірвання шлюбу відповідач не сплачував кошти на утримання сина, тому позивачка звернулася до Хустського районного суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів на утримання дитини. 01.02.2019 Хустським районним судом видано судовий наказ про стягнення з [PERSON] аліментів на користь позивачки на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 50% прожиткового мінімуму щомісячно, починаючи з 17.01.2019, до досягнення дитиною повноліття; -12.05.2020 позивачка уклала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище на « [PERSON] »; -визначений наказом Хустського районного суду розмір аліментів на даний час становить 1598грн. і є явно недостатнім для матеріального утримання дитини, у зв`язку з постійною інфляцією коштів, зростанням цін на продукти харчування, одяг, побутові послуги, які вона сплачує; -відповідач не бере участі у додаткових витратах на дитину; -відповідач [PERSON] є військовослужбовцем, проходить службу у м.Ізюмі, отримує заробітну плату, інших утриманців не має; -на момент звернення позивачкою до суду з даним позовом відомо, що відповідач є працевлаштованим, отримує заробітну плату, однак про наявність у нього інших матеріальних зобов`язань їй невідомо, а тому вважає, що є всі підстави для зміни розміру та способу стягнення аліментів; -на даний час їхня з відповідачем дитина потребує більших та регулярних витрат, ніж визначена сума аліментів у 2019 році судовим наказом Хустського районного суду; -на момент звернення позивачкою до суду з даним позовом, між ними з відповідачем не досягнуто згоди щодо способу виконання та утримання малолітньої дитини, тому вона вважає за доцільне збільшити розмір стягуваних з відповідача аліментів на утримання малолітньої дитини шляхом зміни способу стягнення аліментів з 50% прожиткового мінімуму на 1/4 частку від заробітку /доходу/ відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття, оскільки вона не в змозі повністю забезпечити та задовольнити потреби малолітньої дитини, а саме: одягом, продуктами харчування, ліками, засобами гігієни, а також у разі потреби оплатити її лікування, звернулася до суду з позовом та просить: змінити спосіб стягнення аліментів, визначений наказом Хустського районного суду від 1 лютого 2019 року з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] , та визначити їх у частці від його доходу - в розмірі 1/4 частини його заробітку /доходу/, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. В судове засідання позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] не з`явилися. 29 грудня 2025 року представник позивачки [PERSON] подала до суду заяву /а.с.35/, згідно якої позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити та проводити розгляд справи в її відсутності. Ніяких інших заяв та клопотань від учасників справи до суду не надходило. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про місце та час слухання справи був повідомлений належним чином /а.с.40/, про причини неявки суд не повідомив. Заяви про розгляд справи в його відсутність від відповідача до суду не надходило. Процесуальні дії /забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження/ у справі не проводилися. Як вказала позивачка в позовній заяві: їй стало відомо, що відповідач призваний на військову службу під час мобілізації, яку проходить у військовій частині, тобто відповідач на даний час отримує стабільну заробітну плату. Відповідно до п.2 ч.1 ст.251 ЦПК України: суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі: перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції. Але, суд, діючи виключно в інтересах малолітньої дитини, приймаючи до уваги стан здоров`я позивачки /а.с.26-34/, дійшов висновку про незупинення провадження у справі. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України: у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин суд вважає, що справу можливо вирішити в відсутність позивачки, представника позивачки та відповідача, без фіксування судового процесу. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який між ними розірвано рішенням Хустського районного суду від 18.10.2018 року, від якого мають неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] /а.с.8/, який проживає з позивачкою та знаходяться на її утриманні /а.с.6-9/. 01.02.2019 Хустським районним судом видано судовий наказ про стягнення з [PERSON] аліментів на користь позивачки на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 17.01.2019, до досягнення дитиною повноліття /а.с.7,10/. Відповідно до ч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.89 року, яка ратифікована Постановою ВР України N 789ХІІ (78912) від 27.02.91 року та набула чинності для України 27.09.91 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України: за рішенням суду кошти на утримання дитини /аліменти/ присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Позивачка, як одержувачка аліментів, довела свої вимоги щодо необхідності зміни способу стягнення аліментів і суд з нею погоджується, зокрема тому, що з 23 лютого 2025 року відповідач [PERSON] проходить військову службу та отримує стабільну заробітну плату, а не отримує мінливий дохід, як було раніш станом на час видання Хустським районним судом судового наказу від 1 лютого 2019 року про стягнення з нього аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На думку суду ніяких причин, які б перешкоджали відповідачу сплачувати на користь позивачки аліменти в розмірі 1/4 частини його заробітку /доходу/, щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, не встановлено. Крім того, на підставі ст.141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь держави судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 1211грн.20коп., від сплати якого позивачка звільнена. Відповідно до абз.4 п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»: у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Outcome: approved