Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-12 00:00:00

Короткий зміст та обґрунтування позовних вимог 05.12.2025 Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» (надалі - ТОВ «ФК «Ейс») звернулося до суду з позовом про стягнення з [PERSON] на його користь заборгованості за кредитним договором №148506 від 01.08.2024 у розмірі 12667,10 грн, що складається з: суми заборгованості по кредиту 6945 грн, заборгованості по несплачених відсотках за користування кредитом 5321,10 грн та заборгованості по комісії 401 грн. Також просило стягнути судові витрати, що складаються з судового збору в розмірі 2422,40 грн та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 7000 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 01.08.2024 Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредіплюс» (далі ТОВ «ФК «Кредіплюс») та [PERSON] уклали кредитний договір №148506 у вигляді електронного документа, який підписаний електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання ним одноразового ідентифікатора. На виконання умов договору, товариство перерахувало відповідачу на його банківську картку кредитні кошти та виконало свої зобов`язання за кредитним договором повністю. При укладенні договору сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування. При цьому, відповідач зобов`язалась вчасно повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитом в порядку, визначеному договором. Однак, взяті на себе зобов`язання належним чином не виконувала, у зв`язку з чим виникла заборгованість в сумі 12667,10 грн. 10.10.2024 ТОВ «ФК «Кредіплюс» та ТОВ «ФК «Ейс» уклали договір факторингу №10102024, відповідно до якого ТОВ «ФК «Кредіплюс» передало ТОВ «ФК «Ейс» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК Ейс» прийняло належні ТОВ ФК «Кредіплюс» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі божників. Згідно реєстру боржників №4 від 07.01.2025, ТОВ «ФК «Ейс» набуло право грошової вимоги до відповідачки [PERSON] . Представник позивача ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлений в установленому порядку, в позовній заяві просив про проведення розгляду справи у відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, не заперечив проти ухвалення заочного рішення. Доводи та заперечення відповідача. Відповідач [PERSON] про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась за зареєстрованим місцем проживання, на адресу суду повернуто поштове відправлення з відміткою ВПЗ «адресат відсутній за вказаною адресою». Відповідач вважається повідомленою про дату судового засідання, в судове засідання не з`явилась, відзив на позов не подала. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі. 05.12.2025 позивач звернувся до суду з цим позовом. 08.12.2025 суд отримав інформацію про зареєстроване місце проживання відповідача, відкрив спрощене позовне провадження, витребував докази, що містять банківську таємницю, справу призначив до розгляду на 13.01.2026. 09.01.2026 до суду надійшли витребувані судом докази. 13.01.2026 представник позивача подав додаткові пояснення у справі. Сторони до суду не з`явилися. Суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи, без оформлення окремого документа. Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Виклад встановлених судом обставин та зміст спірних правовідносин Між сторонами виникли зобов`язальні правовідносини на підставі кредитного договору, які регулюються нормами Цивільного кодексу України (далі ЦК України). Суд встановив, що 01.08.2024 [PERSON] та ТОВ «ФК «Кредіплюс» уклали договір про споживчий кредит №148506. Договір підписаний електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання нею одноразового ідентифікатора 5f00а303, який був надісланий 01.08.2024 об 11год 22хв на номер мобільного телефону відповідачки, що узгоджується з розділом «VІІ Реквізити сторін», індивідуальної частини кредитного договору. Відповідно до п. 1.1. кредитного договору, він складається з цієї індивідуальної частини договору про споживчий кредит (далі - індивідуальна частина), графіку (ів) платежів, які містять умови кредитування позичальника та загальної для всіх клієнтів кредитодавця публічної частини договору про споживчий кредит (далі - публічна частина), що розміщена на веб-сайті кредитодавця https://finx.com.ua за посиланням https://finx.com.ua/docs. Згідно п.5.1 (індивідуальної частини) кредитного договору, цей кредитний договір укладається в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі кредитодавця та доступний через веб-сайт кредитодавця https://finx.com.ua. Відповідь про прийняття пропозиції про укладання кредитного договору (акцепт) надається позичальником шляхом відправлення кредитодавцю електронного повідомлення та відбувається із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який надсилається кредитодавцем електронним повідомлення (sms) на мобільний телефонний номер позичальника, а позичальник використовує одноразовий ідентифікатор (отриману алфавітно-цифрову послідовність)для підписання цієї індивідуальної частини/електронного повідомлення про прийняття пропозиції про укладення кредитного договору (акцепту) в особистому кабінеті на сайті кредитодавця. Підписанням індивідуальної частин договору/акцепту позичальник приєднується до договору в цілому, включаючи публічну частину (п.5.2. індивідуальної частини кредитного договору). Пунктом 2.1. кредитного договору визначено, що кредитодавець зобов`язується на умовах визначених цим договором, на строк визначений п.2.6. договору надати позичальнику грошові кошти у сумі визначеній п.2.2.1 договору (далі - кредит), а позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту, комісію за управління та обслуговування кредиту та проценти за користування кредитом (далі - плата) в рекомендовану дату платежу, але не пізніше дати остаточного погашення заборгованості, згідно п.2.6. договору та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строк терміни, що визначені договором Відповідно до п 2.2.1 та п 2.3, п.2.4 договору сума (загальний розмір) кредиту становить 6945 грн, надається не пізніше наступного дня після укладення договору в наступному порядку: у розмірі 5000,40 грн на № рахунку/картки позичальника № [NUMBER] , у національній валюті; у розмірі 1944,60 грн шляхом погашення заборгованості позичальником за комісією, нарахованою згідно п.2.5. індивідуальної частини договору. Проценти за користування кредитом нараховуються за ставкою 586,00% річних. Тип процентної ставки - фіксована. Проценти за користування кредитом нараховуються з дня наступного за днем отримання кредиту позичальником протягом строку кредитування, зазначений в п. 2.6. цієї індивідуальної частини та/або графіком платежів. Розмір процентної ставки незмінний. Знижений тариф комісії за управління та обслуговування кредиту складає 1,00 гривень. Стандартний (базовий) тариф комісії за управління та обслуговування кредиту складає 100,00 гривень. Розмір комісії за управління та обслуговування кредиту не може бути змінено. Згідно п.п.2.5, 2.6 індивідуальної частини кредитного договору, комісія за надання кредиту складає 1944,60 грн, що нараховується та підлягає сплаті одноразово в день укладення цього Договору за ставкою 28,00% від загальної суми кредиту за рахунок власних коштів позичальника або за рахунок кредиту, якщо це передбачено п.2.2.1. цієї індивідуальної частини. Розмір комісії за надання кредиту не може бути змінено. Загальний строк кредитування за цим Договором складає 70 днів з 01.08.2024 (дата надання кредиту) по 10.10.2024. Згідно графіку платежів за кредитним договором загальна вартість кредиту складає 14215,70 грн. Відповідачка підписала паспорт споживчого кредиту, тобто ознайомилася з умовами кредитування до укладення кредитного договору. Відповідно до довідки від 30.10.2025 за вих. №3878/30-10, ТОВ «ФК «Кредіплюс» повідомило про успішність виконаної операцій, згідно договору №1412/22-1 від 14.12.2022, укладеного з ТОВ «ФК «Контрактовий дім», зокрема щодо [PERSON] по кредитному договору №148506 про перерахування 01.08.2024 коштів в сумі 5000,40 грн на банківську картку [NUMBER] . Згідно інформації АТ «Перший український міжнародний банк» за вих. №КНО-27.8.5/17937БТ від 26.12.2025, на ім`я [PERSON] в банку емітована карта № [NUMBER] . За [PERSON] закріплений фінансовий номер телефону [NUMBER] , на який відправляється інформація про підтвердження здійснення операції за вищевказаною платіжною картою. 01.08.2024 на вказану банківську картку надійшли грошові кошти в сумі 5000,40 грн, що підтверджується випискою про рух коштів. 10.10.2024 ТОВ «ФК «Кредіплюс» та ТОВ «ФК «Ейс» уклали договір факторингу №10102024, відповідно до якого ТОВ «ФК «Кредіплюс» передало ТОВ «ФК ««Ейс» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Ейс» прийняло належні ТОВ ФК «Кредіплюс» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі божників. Згідно реєстру боржників №4 від 07.01.2025, ТОВ «ФК «Ейс» набуло право грошової вимоги до відповідачки [PERSON] в сумі 12667,10 грн, з яких 6945 грн - сума заборгованості по тілу кредиту та 5321,10 грн - сума заборгованості за відсотками, 401 грн - сума заборгованості за комісією. Встановлені обставини підтверджуються копією індивідуальної частини договору про споживчий кредит №148506 від 01.08.2024 з додатком, копією паспорту споживчого кредиту, копією договору факторингу, актом прийому-передачі реєстру боржників, витягом з реєстру боржників, розрахунком заборгованості, іншими матеріалами справи. Застосовані норми права. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 цього Кодексу встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно з ч.1 ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець. Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли сааме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633,634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Статтею 18 Закону України «Про електронні довірчі послуги» визначено, що електронний підпис чи печатка не можуть бути визнані недійсними та позбавлені можливості розглядатися як доказ у судових справах виключно на тій підставі, що вони мають електронний вигляд або не відповідають вимогам до кваліфікованого електронного підпису чи печатки. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно з ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Відповідно до ч.2 ст.1048 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ч.2 ст.1054 та ч.2 ст.1050 Цивільного кодексу України наслідками порушення Боржником зобов`язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право Заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк, то воно підлягає виконанню у цей строк. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ч.1 ст.599 ЦК України). Відповідно до змісту ст. ст. 610, 611, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. За змістом ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Мотиви та висновки суду Дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків. Суд установив, що ТОВ «ФК «Кредіплюс» та [PERSON] уклали кредитний договір у вигляді електронного документу, договір підписаний електронним підписом позичальника [PERSON] , відтворений шляхом використання нею одноразового ідентифікатора, який надісланий на зазначений нею номер мобільного телефону. Відповідно до умов договору кредитодавець надав відповідачці кредитні кошти, а відповідачка взяла на себе зобов`язання повернути кредитні кошти, сплатити комісію та проценти на умовах та в строки, визначені договором, однак умови договору у встановлені договором строки не виконала, у зв`язку з чим заборгованість за кредитним договором складає 12667,10 грн. ТОВ «ФК «Кредіплюс» та ТОВ «ФК «Ейс» уклали Договір факторингу, за умовами якого відбулося відступлення права вимоги позивачу до відповідачки у розмірі 12667,10 грн, що підтверджується витягом з реєстру боржників №4 від 07.01.2025, а тому ТОВ «ФК «Ейс» є належним позивачем. Суд враховує, що розрахунок заборгованості відповідачкою не оспорений, доказів погашення кредитної заборгованості первісному боржнику та позивачу відповідачка суду не надала. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення у повному обсязі. Розподіл судових витрат Відповідно до положень ч.1, п.п.1, 2 ч.3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, в тому числі, витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 1ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки судом позов задоволено в повному обсязі, судовий збір в розмірі 2422,40 грн, що сплачений позивачем при зверненні до суду, підлягає стягненню з відповідача на його користь. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Згідност.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. При визначенні розміру витрат на професійну правничу допомогу суд приймає до уваги норми ч.ч. 4, 5 ст. 137 ЦПК України щодо співмірності витрат на професійну правничу допомогу з: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Отже, відповідно до закріпленого на законодавчому рівні принципу співмірності, розмір витрат на послуги адвоката при їхньому розподілі визначається з урахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, ціни позову, а також значення справи для сторони. Ґрунтуючись на вказаному принципі, при здійсненні дослідження та оцінки наданих сторонами доказів суд враховує, зокрема, пов`язаність витрат на правову допомогу з розглядом справи, обґрунтованість витрат та їхню пропорційність до предмета спору. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Право на професійну правничу допомогу гарантовано статтею 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішеннях від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000, від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009. Так, у рішенні Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо. Згідно ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини. Аналогічні критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/WestAllianceLimited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. У постанові Великої Палати від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц наголошено на тому, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Вирішуючи питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, розмір яких підтверджується: копією договору надання правничої допомоги №20/08/25-01 від 20.08.2025 року, додаткової угоди №25770855090 до договору про надання правничої допомоги №20/08/25-01 від 20.08.2025 року, актом прийому-передачі наданих послуг від 25.11.2025 року, суд виходить з того, що затрати часу на підготовку та подання даної позовної заяви про стягнення заборгованості в розмірі 7000 гривень є завищеними, а тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на правничу допомогу в розмірі 3000 грн. На підставі ст.ст. 525, 526, 1048, 1050, 1054, 1055 ЦК України,

Outcome: approved