Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-14 00:00:00

20 серпня 2025 року [PERSON] звернувся до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення. У заяві представник заявника [PERSON] зазначив, що [INFO] в с. Покровка Веселинівського (в теперішній час Вознесенського) району Миколаївської області померла мати заявника [PERSON] , [INFO] , смерть якої було зареєстровано Покровською сільською радою Веселинівського району Миколаївської області, про що в 01 вересня 2017 року було складено відповідний актовий запис за № 13. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої відповідно до ст. 1218 ЦК України входять усі права та обов`язки, що належали їй, як спадкодавцеві, на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок її смерті, та зокрема, право на земельну частку (пай) розміром 7,93 у умовних кадастрових гектарах в землях колективної власності Колективного сільськогосподарського підприємства «Червона Україна», с. Покровка Веселинівського району Миколаївської області, успадковане нею після смерті [INFO] її матері [PERSON] , посвідчене Сертифікатом на право на земельну частку (пай) серія МК № 0155181, виданим 12 травня 1997 року Веселинівською районною державною адміністрацією Миколаївської області, зареєстрованим в Книзі реєстрації сертифікатів на земельну частку (пай) 12 травня 1997 року за № 4145. Заповіту [PERSON] не залишила, а тому право на спадкування набули заявник [PERSON] , та його брати [PERSON] і [PERSON] . За взаємною згодою спадкоємців було вирішено, що спадщину після матері приймає заявник [PERSON] . Провівши поховання матері, зважаючи на відсутність у заявника необхідних знань та досвіду, він звернувся до Покровської сільської ради за консультацією щодо порядку прийняття спадщини, де йому було роз`яснено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини не зобов`язаний подавати нотаріусу заяву про прийняття спадщини, оскільки згідно з чинним законодавством він вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом шести місяців після смерті спадкодавця не заявить про відмову від неї, та що свідоцтво про право на спадщину видається у будь-який час після витоку шести місяців з часу відкриття спадщини дня смерті спадкодавця. На день смерті [PERSON] вони обоє проживали в [ADDRESS] , а тому заявник був впевнений, що він прийняв спадщину автоматично. Із-за відсутності необхідної суми коштів до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину він тривалий час не звертався, оскільки його запевнили, що крайній строк для отримання такого свідоцтва законом не встановлений. В липні 2025 року [PERSON] звернувся до Вознесенської державної нотаріальної контори, якою виконуються обов`язки Веселинівської державної нотаріальної контори, з питанням щодо оформлення його права на спадщину. Вивчивши надані ним документи, нотаріус надала письмову Довідку - роз`яснення від 07.08.2025 р. № 194/01-16, в якій вказала на те, що згідно з витягом з реєстру територіальної громади Веселинівської селищної ради Вознесенського району Миколаївської області № 32540-02/06-09-2024 від 09.09.2024 р. « [PERSON] , [INFO] , була зареєстрована по [ADDRESS] з 19.12.1981 року по день смерті [INFO] , знята з реєстраційного обліку як померла, за даною адресою була зареєстрована одна», та зважаючи на те, що заявник проживає та зареєстрований по [ADDRESS] , рекомендувала йому звернутися до суду для встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавицею [PERSON] на час відкриття спадщини [INFO] . За вказаних обставин, зважаючи на те, що заявник не може документально підтвердити факт свого постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, але цей факт підтверджується сукупністю вище зазначених доказів, заявник вважає за можливе просити суд про встановлення цього факту. Заявник [PERSON] в судовому засіданні підтримав заяву просив її задовольнити. В судовому засіданні представник заявника [PERSON] заявлені вимоги підтримав повністю з тих же підстав зазначених в заяві та просив їх задовольнити. Заінтересована особа [PERSON] в судове засідання не з`явився, але до суду надійшла заява про розгляд справи у його відсутності, не заперечує щодо задоволення даної заяви Заінтересована особа [PERSON] в судове засідання не з`явився, але до суду надійшла заява про розгляд справи у його відсутності, не заперечує щодо задоволення даної заяви. Суд, заслухавши заявника, представника заявника, покази свідків, дослідивши матеріали справи, в межах заявлених вимог та наданих доказів, приходить до переконання, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, [INFO] померла [PERSON] у смт. Веселинове, Веселинівського району Миколаївської області, про що свідчить свідоцтво про смерть серії [NUMBER] , видане 01 вересня 2017 року Покровською сільською радою Веселинівського району Миколаївської області (а.с.16). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої відповідно до ст. 1218 ЦК України входять усі права та обов`язки, що належали їй, як спадкодавцеві, на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок її смерті, та зокрема, право на земельну частку (пай) розміром 7, 93 у умовних кадастрових гектарах в землях колективної власності Колективного сільськогосподарського підприємства «Червона Україна», с. Покровка Веселинівського району Миколаївської області, успадковане нею після смерті [INFO] її матері [PERSON] , посвідчене Сертифікатом на право на земельну частку (пай) серія МК № 0155181, виданим 12 травня 1997 року Веселинівською районною державною адміністрацією Миколаївської області, зареєстрованим в Книзі реєстрації сертифікатів на земельну частку (пай) 12 травня 1997 року за № 4145 (а.с. 13). За життя [PERSON] заповіту не залишила, а тому право на спадкування набули заявник [PERSON] , та його брати [PERSON] і [PERSON] . За взаємною згодою спадкоємців було вирішено, що спадщину після смерті матері приймаю лише заявник [PERSON] . Провівши поховання матері, зважаючи на відсутність у заявника необхідних знань та досвіду, заявник звернувся до Покровської сільської ради за консультацією щодо порядку прийняття спадщини, де йому було роз`яснено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини не зобов`язаний подавати нотаріусу заяву про прийняття спадщини, оскільки згідно з чинним законодавством він вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом шести місяців після смерті спадкодавця не заявить про відмову від неї, та що свідоцтво про право на спадщину видається у будь-який час після витоку шести місяців з часу відкриття спадщини дня смерті спадкодавця. На день смерті [PERSON] вони обоє проживали в [ADDRESS] , а тому заявник був впевнений, що він прийняв спадщину автоматично. Із-за відсутності необхідної суми коштів до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину він тривалий час не звертався, оскільки його запевнили, що крайній строк для отримання такого свідоцтва законом не встановлений. В липні 2025 року [PERSON] звернувся до Вознесенської державної нотаріальної контори, якою виконуються обов`язки Веселинівської державної нотаріальної контори, з питанням щодо оформлення його права на спадщину. Вивчивши надані ним документи, нотаріус надала письмову Довідку - роз`яснення від 07.08.2025 р. № 194/01-16, в якій вказала на те, що згідно з витягом з реєстру територіальної громади Веселинівської селищної ради Вознесенського району Миколаївської області № 32540-02/06-09-2024 від 09.09.2024 р. « [PERSON] , [INFO] , була зареєстрована по [ADDRESS] з 19.12.1981 року по день смерті [INFO] , знята з реєстраційного обліку як померла, за даною адресою була зареєстрована одна», та зважаючи на те, що заявник проживає та зареєстрований по [ADDRESS] , рекомендувала йому звернутися до суду для встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавицею [PERSON] на час відкриття спадщини [INFO] (а.с. 18). Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру № 82429285 від 04.09.2025 року вбачається, що спадкова справа після смерті [PERSON] , померлої [INFO] не заводилася. Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру № 82429327 від 04.09.2025 року вбачається, що спадкова справа після смерті [PERSON] , померлої [INFO] не заводилася. Відповідно до статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно з ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Постановою Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» визначено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення. Згідно з п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України за №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України за №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Місцем проживання фізичної особи згідно з частиною першою статті 29 ЦК України є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Статтями 2, 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. В судовому засіданні судом було встановлено, що сім`я заявника, яка складалася з його матері [PERSON] , батька [PERSON] , брата [PERSON] та баби по матері [PERSON] , з 80-х років минулого століття проживали в [ADDRESS] , (в подальшому перейменованій рішенням Покровської с/ради від 17.08.2017 р. № 6 «Про перейменування [ADDRESS] , який належав на праві власності [PERSON] , що підтверджується довідкою наданою архівним відділом № 1 Веселинівської районної державної адміністрацією Миколаївської області за вих № 161/05-04 від 20.06.2025 року та архівною копією рішення Покровської сільської ради Веселинівського району Миколаївської області № 6 від 17.08.2017 року. Також це підтверджується витягами з погосподарської книги № 3 Покровської сільської ради за період 1996-2000 р.р. (а.с. 23-26, 38-39). [INFO] [PERSON] померла. Її смерть було зареєстровано Покровською сільською радою Веселинівського району Миколаївської області, про що 01 квітня 2000 року було складено відповідний актовий запис за №12, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] , повторно виданим 17 листопада 2016 року Веселинівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області (а.с. 11). [PERSON] , як дочка, що підтверджується свідоцтвом про її народження серія [NUMBER] , повторно виданим 07.04.1965 р. Веселинівським райбюро ЗАГС Миколаївської області на підставі актового запису про народження від 17.04.1953 р. № 117 (а.с. 14) та Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу № 00046907369 від 10 вересня 2024 року (а.с. 15), відповідно до положень чинного на той час Цивільного кодексу УРСР набула право на спадкування за законом, прийняла на зберігання Сертифікат на право на земельну частку(пай), розпорядилася майном померлої, вступила у володіння та розпорядження житловим будинком, продовжуючи проживати в ньому, що підтверджується довідкою Покровської сільської ради Веселинівського району Миколаївської області № 795 від 16.11.2016 р. (а.с. 12), витягами з Погосподарської книги № 3 Покровської сільської ради за 2001-2005 р.р. та Витягом з Реєстру територіальної громади Веселинівської селищної ради від 20.05.2024 р. № 27594-02/06-05-2024, тобто, вчинила передбачені ст. 549 цього Кодексу дії, що свідчать про прийняття нею спадщини. Відповідно до акту № 58 обстеження матеріально побутових умов проживання за адресою [ADDRESS] від 13.06.2025 року, вбачається, що на момент перевірки поточного та капітального ремонту в будинку не виявлено, відсутні вікна. З будинку зроблено приміщення для тримання худоби, так як є наявні ознаки того, що в приміщенні знаходилася худоба. На території подвір`я знаходиться підвал та три господарських приміщень (а.с. 37) Факт постійного проживання заявника [PERSON] разом з матір`ю [PERSON] з січня 2010 року до дня її смерті [INFO] підтверджується показами свідків. В судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснив, що заявника [PERSON] знає з 2002 року, вони є сусідами та проживають по [ADDRESS] . Маму заявника [PERSON] він знав, вона проживала з заявником, його співмешканкою та онуками, проживали спочатку по [ADDRESS] , а потім переїхали на [ADDRESS] , оскільки старий будинок був непридатний для проживання. В судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснив, що заявник [PERSON] є його однокласником та вони є друзями. Сім`ю заявника добре знав, бабуся [PERSON] , брати заявника [PERSON] та [PERSON] , спочатку вони проживали по [ADDRESS] , а потім придбали будинок [ADDRESS] , та переселися до нього. [PERSON] проживав за адресою [ADDRESS] разом зі свою матір`ю [PERSON] до дня її смерті. В судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснив, що він проживає в с. Покровка Вознесенського району Миколаївської області з 1988 року та добре знав сім`ю заявника [PERSON] , він ходив в школу з братом заявника [PERSON] . Знає, що їх сім`я спочатку проживала по [ADDRESS] , а потім купили в 2009 році житловий будинок [ADDRESS] . Дійсно заявник [PERSON] проживав за адресою [ADDRESS] разом зі свою матір`ю [PERSON] до дня її смерті. На підставі наданих та досліджених у судовому засіданні доказів та, враховуючи, що встановлення даного факту має для заявника юридичне значення, суд дійшов висновку про те, що заява підлягає задоволенню. На підставі викладеного, згідно ст. ст. 11-13, 19, 77-81, 141, 258, 259, 263-265, 268, 319 ЦПК України, суд

Outcome: approved