Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-14 00:00:00

До Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської звернулась [PERSON] з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обгрунтування позову зазначає, що 19.09.2015 між нею і відповідачем зареєстровано шлюб. Від шлюбу мають малолітню доньку. Шлюб з відповідачем виявився невдалим, поступово стосунки з відповідачем погіршувались, зникло взаєморозуміння. Різні погляди на сімейне життя та обов`язки призвели до розпаду сім`ї, подружні відносини між ними припинені. Вважає, що примирення та збереження шлюбу не можливе. Вказує, що обопільною домовленістю дитина залишиться проживати з нею. Просить розірвати шлюб. Сторони в судове засідання не з`явились, про дату та час розгляду справи повідомлені своєчасно і належним чином. Позивачка одночасно з позовом подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує. Від представника відповідача [PERSON] надійшла заява, відповідно до якої просить розглядати справу без участі відповідача та його представника, позовні вимоги визнають у повному обсязі. За таких обставин, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних у ній доказів, що відповідає положенням ч.1 ст.223 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. 09 грудня 2025 року позовна заява надійшла до суду. Ухвалою судді від 18 грудня 2025 року позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Інші процесуальні дії у справі судом не здійснювались. Дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими такі обставини. [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, зареєстрованому 19 вересня 2015 року Центрально-Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №890, що видно із копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] . Прізвище дружини до укладення шлюбу [PERSON] . Сторони є батьками [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] ). Відсутність взаєморозуміння, різні погляди на сімейне життя та обов`язки призвели до розпаду сім`ї. Сторони проживають окремо. Питання щодо місця проживання дитини між сторонами вирішено. Про наявність спору щодо поділу спільного сумісного майна сторонами не заявлено. Позивач наполягає на розірванні шлюбу. Відповідач визнає позовні вимоги. Викладеним обставинам відповідають правовідносини, які виникають з права одного із подружжя припинити шлюб шляхом його розірвання на підставі рішення суду. Частинами 3, 4 ст.56 Сімейного кодексу України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч.3 ст.105 Сімейного Кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу. Відповідно до статті 110 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно із приписами ч.2 статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивачка не зазначила щодо зміни прізвища. Як передбачено частиною 1 ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Відповідно до частини 4 вказаної статті у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Встановлено, що відповідач визнає позовні вимоги, про що його представником надана письмова заява до суду. З огляду на викладене, та враховуючи те, що між сторонами втрачено взаєморозуміння, та подальше збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як передбачено ч.1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Виходячи з викладеного та оскільки суд дійшов висновку про задоволення позову, а відповідач визнав позовні вимоги, тому з відповідача на користь позивача слід стягнути сплачений судовий збір у розмірі 605,60 грн. Судовий збір у розмірі 605,60 грн слід повернути позивачу з державного бюджету. На підставі викладеного та

Outcome: approved