Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-14 00:00:00

Позивач [PERSON] (далі [PERSON] , позивач) в інтересах якої діє адвокат Бовшик Микола Юрійович (далі адвокат Бовшик М.Ю., представник позивача) звернулася до Канівського міськрайонного суду Черкаської області з позовом до [PERSON] (далі [PERSON] , відповідач), третя особа: Приватний нотаріус Черкаського районного нотаріального округу Стеблина Сергій Вячеславович (далі третя особа, прватний нотаріус Стеблина С.В.) про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що [INFO] помер [PERSON] . [PERSON] є спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] . 19.02.1991 рішенням виконкому Бобрицької сільської Ради народних депутатів виділено [PERSON] земельну ділянку площею 0,12 га. для будівництва житлового будинку в селі Студенець Канівського району Черкаської області. 26.03.1991 [PERSON] у відповідності до рішення виконкому Канівської районної Ради народних депутатів отримав дозвіл на будівництво житлового будинку [ADDRESS] та згодом збудував будинок. З метою оформлення прав на спадщину дружина померлого [PERSON] у встановлений законом шестимісячний строк звернулася до нотаріуса, але у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом її було відмовлено в зв`язку з тим, у них відсутній документ, що підтверджує право власності спадкодавця на майно. Причиною відсутності правовстановлюючого документа у спадкоємця на майно можливо пояснити тим, що [PERSON] отримав усі дозвільні документи та побудував житловий будинок, однак за життя так і не встиг оформити право власності. Рішенням Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 27.10.2020 по справі № 697/1291/20 задоволено позов [PERSON] до Бобрицької сільської ради Канівського району Черкаської області, третя особа: приватний нотаріус Канівського міського нотаріального округу Стеблина С.В. про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування. Визнано за [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , право власності на 1/2 частину житлового будинку [ADDRESS] , який належав померлому [INFO] [PERSON] . [PERSON] оформила свою 1/2 частину житлового будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 239409320 від 30.12.2020. Проте інша частина спадкового майна залишилась не успадкована та право власності не зареєстровано. 19.03.2024 позивачка звернулася до приватного нотаріуса Черкаського районного нотаріального округу Стеблини Сергія Вячеславовича з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з надвірними спорудами [ADDRESS] . Проте, постановою приватного нотаріуса Черкаського районного нотаріального округу Стеблини Сергія Вячеславовича № 35/02-31/02-14 від 22.03.2024 позивачці відмовлено у вчиненні нотаріальної дії видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з надвірними спорами [ADDRESS] , після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , в зв`язку з відсутністю документу, який посвідчує право власності померлого на зазначене нерухоме майно. Позивачка звернулася до суду про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування, але їй було відмовлено у відкритті провадження так, як [PERSON] померла [INFO] . Після смерті [PERSON] спадщину отримала її донька [PERSON] . У зв`язку з вищевказаним, представник позивача просить суд, визнати за [PERSON] право власності на іншу неуспадковану 1/2 частину житлового будинку [ADDRESS] . Ухвалою Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 03.10.2025 справу прийнято до розгляду та вирішено здійснювати розгляд справи у порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 04.11.2025 та витребувано у приватного нотаріуса Черкаського районного нотаріального округу Стеблини С.В. копії спадкових справі після смерті [PERSON] та [PERSON] (а.с.36). 22.10.2025 на виконання вищевказаної ухвали суду приватний нотаріус направив копії спадковиз справ №1/2020 та №4/2025. 02.12.2025 ухвалою Канівського міськрайонного суду Черкаської області закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 23.12.2025, яке у зв`язку з неявкою відповідача було відкладено до 15.01.2026. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, свої інтереси уповноважила представляти адвоката Бовшика М.Ю.. Представник позивача адвокат Бовшик М.Ю. у судове засідання не з`явився, через канцелярію суду подав заяву про розгляд справ без участі позивача та його представника. Позовну заяву підтримує та просить її задовольнити, не заперечує, щодо розгляду справ у заочному порядку (а.с. 111). Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася повторно, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином, шляхом направлення на адресу відповідача судової кореспонденції, яка повернулася із відмітками «адресат відсутній» (а.с. 41-42, 99-100, 109-110, 114-115), що відповідно до ч. 8 ст. 128 ЦПК України вважається належним повідомленням сторони про судовий розгляд. Окрім того, за правилами ч.11 ст.128 ЦПК України відповідач викликався до суду шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади (а.с.96, 104, 113). Повідомлення про причину неявки в судове засідання від відповідача до суду не надійшло, відзив на позов не подано, клопотань про відкладення розгляду справи не надходило, а тому суд вважає за можливе відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Третя особа приватний нотаріус Стеблина С.В. у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Дослідивши матеріали справи та докази по справі в їх сукупності, з`ясувавши підстави та предмет позову, характер спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернувся позивач, виходячи з положень ст. 12 та ст.13 ЦПК України, суд вважає, що вимоги позивача обґрунтовані, ґрунтуються на вимогах закону та підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Згідно вимог ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 17.09.2019, [PERSON] , [INFO] помер [INFO] в м. Каневі Черкаської області (а.с.29). З заповіту посвідченого державним нотаріусом Канівської державної нотаріальної контори Шатило Л.А. від 24.02.2017 вбачається, що [PERSON] заповів усе своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося [PERSON] (а.с. 49). Факт зміни прізвища позивачки з « [PERSON] » на « [PERSON] » підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 03.05.2025 (а.с.26). Рішенням Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 27.10.2020 у справі №697/1291/20 встановлено, що згідно виписки з рішення виконкому Бобрицької сільської Ради народних депутатів №7 від 19.02.1991 [PERSON] виділено земельну ділянку площею 0,12 га для будівництва індивідуального житлового будинку в селі Студенець Канівського району Черкаської області. Згідно виписки з рішення Канівської районної Ради народних депутатів №67 від 26.03.1991 [PERSON] надано дозвіл на будівництво житлового будинку в селі Студенець Канівського району Черкаської області на земельній ділянці площею 0,12 га. Також даним рішенням визнано за [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , право власності на 1/2 частину житлового будинку [ADDRESS] , який належав померлому [INFO] [PERSON] (а.с.11-13). Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 09.07.2024, вбачається що [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] в м. Каневі Черкаської області (а.с.79 на звороті). З матеріалів спадкової справи №1/2020 до майна померлого [INFO] [PERSON] , вбачається, що позивач та [PERSON] звернулися до нотаріуса з заявами про прийняття спадщини після смерті [PERSON] .. Позивачці видано: Свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 12.06.2020, зареєстроване в реєстрі №838 на 1/2 частину земельної ділянки, площею 0,1438 га., кадастровий номер7122081100:01:001:0266, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована за адресою: Черкаська область, Канівський район, територія Бобрицької сільської ради (а.с.58); Свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 12.06.2020, зареєстроване в реєстрі №840 на 1/2 частину грошових вкладів, що знаходяться в АТ «Комерційний Індустріальний банк» (а.с.59 на звороті); Свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 20.07.2020, зареєстроване в реєстрі №1160 на 1/2 частину грошових вкладів, що знаходяться в [NUMBER] (а.с.65 на звороті); Свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 01.04.2024, зареєстроване в реєстрі №1375 на 1/2 частину житлового будинку з надвірними спорудами [ADDRESS] (а.с.77). [PERSON] видано: Свідоцтво про право на спадщину за законом від 12.06.2020, зареєстроване в реєстрі №842 на 1/2 частину земельної ділянки, площею 0,1438 га., кадастровий номер7122081100:01:001:0266, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована за адресою: Черкаська область, Канівський район, територія Бобрицької сільської ради (а.с.60); Свідоцтво про право на спадщину за законом від 12.06.2020, зареєстроване в реєстрі №844 на 1/2 частину грошових вкладів, що знаходяться в АТ «Комерційний Індустріальний банк» (а.с.61 на звороті); Свідоцтво про право на спадщину за законом від 20.07.2020, зареєстроване в реєстрі №1158 на 1/2 частину грошових вкладів, що знаходяться в [NUMBER] (а.с.64 на звороті); Свідоцтво про право на спадщину за законом від 01.04.2024, зареєстроване в реєстрі №1377 на 1/2 частину житлового будинку з надвірними спорудами [ADDRESS] (а.с.78). Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 09.07.2024, вбачається що [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] в м. Каневі Черкаської області (а.с.79 на звороті). Згідно матеріалів спадкової справи №4/2025 до майна померлого [INFO] [PERSON] , вбачається, що позивач та відповідач [PERSON] звернулися до нотаріуса з заявами про прийняття спадщини після смерті [PERSON] .. Відповідачці [PERSON] видано: Свідоцтво про право на спадщину за законом від 31.01.2025, зареєстроване в реєстрі №490 на 1/2 частку у праві власності на житловий будик з відповідною часткою надвірних споруд [ADDRESS] (а.с.89 на звороті); Свідоцтво про право на спадщину за законом від 31.01.2025, зареєстроване в реєстрі №492 на земельну ділянку площею 0,2004 га. кадастровий номер 7122081100:02:002:0430 (а.с. 90 на звороті). Згідно постанови про відмову у видачі нотаріальної дії №35/02-31/02-14 від 22.03.2024 приватний нотаріус Канівського міського нотаріального округу Черкаської області Стеблина С.В. відмовив у вчиненні нотаріальної дії видачі [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з надвірними спорудами [ADDRESS] , після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , у зв`язку відсутністю правовстановлюючих документів (а.с.8-11). В п.3.1 Узагальнення проведеного ВССУ від 16.05.2013 відмічено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК), а в п.3.3 що у випадках відсутності правовстановлюючих документів та відсутності реєстрації об`єкта нерухомості за спадкодавцем (на ім`я спадкодавця) суди в основному задовольняють вимоги спадкоємців про визнання права власності на нерухоме майно. Отже, застосуванню підлягає ст. 392 ЦК, відповідно до якої позов про визнання права власності може бути пред`явлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати власником документа, який засвідчує його право власності. Відповідно дост.1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати Свідоцтво про право на спадщину. Статтею 1297 зазначеного Кодексу встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Позивач звернувся до приватного нотаріуса Стеблини С.В. для отримання свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, але отримав відмову, оскільки ним не представлено правовстановлюючих документів щодо належності спадкового майна спадкодавцеві. Верховний Суд України в п. 23 Постанови Пленуму «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за № 7 роз`яснив, що Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження. Разом з тим встановлено, що правовстановлюючі документи на спадковий будинок у позивача відсутні так як спадкодавцем ще за життя такі не виготовлені. Відповідно до ст.16 Цивільного кодексу України визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, що підлягають захисту судом. Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). В ст.1217 ЦК України, зазначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно ч.1 ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені після відкриття спадщини. Частиною 3 статті 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Виходячи з вимог ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.1268, 1269, 1270, 1273 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Відтак, з огляду на встановлені фактичні обставини, суд прийшов до висновку, що оскільки позивач, як спадкоємець за заповітом, у встановленому законом порядку прийняв спадщину, то останній успадкував майно, що ввійшло до складу спадщини в цілому. Відповідно до ч.5 ст.1268 Цивільного кодексу України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до п.37 постанови № 5 від 07.02.2014 року пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» з урахуванням положень частини першої статті 15 статті 392 ЦК власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, до це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним Документа, який засвідчує його право власності. Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. В той же час, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, а також якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою (ст.344, ст.382 ч.2, ст.392 ЦК України). Відповідно до п.37 постанови № 5 від 07.02.2014 року пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» з урахуванням положень частини першої статті 15 статті 392 ЦК власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, до це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним Документа, який засвідчує його право власності. Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється. Судом встановлено, що в користь позивача спадкодавцем складено заповіт, згідно якого заповів все належне майно. Спадкоємець спадщину прийняв, оскільки звернувся до приватного нотаріуса за прийняттям спадщини. Належність спадкодавцю спадкового майна підтверджено належними та допустимими доказами. Приймаючи до уваги, що позивач є спадкоємцем за заповітом, спадщину прийняв, позивачем на законних підставах набуто право власності на спадкове майно, тому позовні вимоги підлягають до задоволення в повному обсязі. Питання розподілу судових витрат в позові не ставиться, тому суд залишає судові витрати за позивачем. На підставі викладеного та

Outcome: approved