Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-12 00:00:00

КП «Харківводоканал» звернулось до суду з позовом про стягнення з відповідачів заборгованості за надані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення на загальну суму в розмірі 15949,89 грн. та судових витрат. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що відповідачі є споживачами послуг з централізованого водопостачання та водовідведення. Однак в порушення приписів чинного законодавства свого обов`язку щодо проведення оплати за комунальні послуги з централізованого водопостачання та водовідведення не здійснюють, внаслідок чого у відповідачів перед позивачем утворилась заборгованість: за надані послуги з централізованого водопостачання за період з 01.01.2012 по 31.12.2018 у розмірі 8112,41 грн.; за надані послуги з централізованого водовідведення за період з 01.11.2011 по 31.12.2018 у розмірі 5798,67 грн.; інфляційні витрати у розмірі 1614,27 грн.; 3% річних від простроченої суми у розмірі 424,54 грн. 25 березня 2019 року ухвалами суду позовну заяву залишено без руху та відмовлено у задоволенні клопотання представника позивача про відстрочення сплати судового збору. Ухвалою суду від 09 квітня 2019 року відкрито провадження у справі за правилам спрощеного позовного провадження з викликом сторін у судове засідання. 02 травня 2019 у справі ухвалено заочне рішення. 02 вересня 2025 ухвалою суду заочне рішення Комінтернівського районного суду міста Харкова скасовано та справу призначено до судового розгляду. 23 жовтня 2025 року заява представника позивача про витребування доказів задоволена. Представник позивача в судове засідання не з`явилася, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, позов підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з?явився, до суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позовних вимог заперечував. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялася у встановленому законом порядку за місцем реєстрації, причини неявки суду не повідомляла, відзив на позовну заяву не надходив. Згідно ч. 2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, встановивши факти та відповідні їм правовідносини, оцінивши кожний доказ окремо та у їх сукупності та взаємозв`язку, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи судом встановлено, що за адресою: [ADDRESS] КП «Харківодоканал» надались послуги з централізованого водопостачання та водовідведення. Відповідно до ст. 67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Статтями 64, 68 ЖК України передбачено обов`язок відповідачів своєчасно вносити плату за комунальні послуги., а пунктом 5 ч. 2 ст. 7 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» обов`язок індивідуального споживача оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Відповідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено законом або договором. Згідно із ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов і вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Як вбачається із довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб станом на 26.09.2015 року за адресою: [ADDRESS] , зокрема зареєстровані: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Натомість згідно із копією паспорта відповідача [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , він народився [INFO] . Відповідно до витягу з реєстру Люботинської територіальної громади від 24.07.2025 [PERSON] , [INFO] , з 21.06.2007 по 28.10.2019 року був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Звертаючись до суду із цим позовом, позивач в його обґрунтування зазначив, що відповідачі зареєстровані за адресою: [ADDRESS] та являються споживачами житлово-комунальних послуг. Між КП « Харківводоканал» та відповідачами встановленні фактичні договірні відносини з приводу надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення. Разом з тим, із наявних матеріалів справи вбачається, що [PERSON] , [INFO] , не був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , у зазначений період з 01.11.2011 по 31.12.2018, також відсутні дані, що він є власником цієї квартири. Позивачем не надано жодного доказу наявності договірних відносин із відповідачем [PERSON] та що відповідач є споживачем послуг з с централізованого водопостачання та водовідведення за цією адресою. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Зважаючи на викладене, наявні правові підстави для відмови у задоволенні позову до відповідача [PERSON] , [INFO] . Однак, судом встановлено, що відповідач [PERSON] свої зобов`язання по оплаті послуг з водопостачання та водовідведення належним чином не виконувала, тому утворилася заборгованість 01.01.2012 по 31.12.2018 у розмірі 8112,41 грн.; за надані послуги з централізованого водовідведення за період з 01.11.2011 по 31.12.2018 у розмірі 5798,67 грн. Оскільки відповідач [PERSON] офіційно, у встановленому чинним законодавством порядку не відмовилась від послуг, які надавало їй КП «Харківводоканал», то в неї виник обов`язок сплатити ці послуги. Отже, оскільки позивач на виконання свого процесуального обов`язку надав належні та допустимі докази на підтвердження своєї позиції, а також оцінюючи належність допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач, як на підставу для задоволення позову знайшли своє підтвердження при розгляді справи, суд ухвалює рішення про задоволення позовних вимог про стягнення з [PERSON] суми заборгованості. При вирішенні питання щодо стягнення 3 % річних та розрахованої суми інфляції суд виходить з наступного. Відносини, що виникають у процесі надання та споживання житлово-комунальних послуг, регулює Закон України «Про житлово-комунальні послуги». Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник у разі прострочення виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Пунктом 10 ч. 2 ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що споживач зобов`язаний у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги сплачувати пеню в розмірах, установлених законом або договорами про надання житлово-комунальних послуг. Відповідно до загальних умов виконання зобов`язання, установлених ст. 526 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов`язань. Згідно з ч. 1 ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За змістом ч. 1 ст. 901, ч. 1 ст. 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням. Таким чином, правовідношення, в якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням. З огляду на викладене, слід дійти висновку про те, що правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, у якому, серед інших прав і обов`язків сторін на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (ч. 1 ст. 509 ЦК України) вимагати сплату грошей за надані послуги. Таким чином, виходячи з юридичної природи правовідносин сторін як грошових зобов`язань, на них поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання. На підставі викладеного, суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення позовні вимоги про стягнення з відповідачів на користь позивача нарахованого індексу інфляції та 3% річних. Отже, з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за отримані за адресою: [ADDRESS] послуги в сумі 15949,89 грн, в тому числі: з 01.01.2012 по 31.12.2018 у розмірі 8112,41 грн.; за надані послуги з централізованого водовідведення за період з 01.11.2011 по 31.12.2018 у розмірі 5798,67 грн.; інфляційні втрати у розмірі 1614,27 грн.; 3% річних від простроченої суми у розмірі 424,54 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З відповідача [PERSON] на користь позивача слід стягнути понесені судові витрати в розмірі 1921,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial