Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-14 00:00:00

[PERSON] (далі по тексту - позивач) звернулася до суду із вищевказаним позовом до Липовецька міська рада Вінницького району Вінницької області (далі відповідач), обґрунтовуючи підставність позову тим, що [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] . За життя вона проживала спільно однією сім`єю без реєстрації шлюбу з [PERSON] , [INFO] , у житловому будинку за адресою: [ADDRESS] , вели спільне господарство, мали спільний сімейний бюджет та взаємно піклувалися один про одного у період з березня 1992 року до дня смерті [PERSON] , тобто понад 12 років. Факт проживання [PERSON] та [PERSON] однією сім`єю без реєстрації шлюбу до дня смерті [PERSON] встановлено рішенням Липовецького районного суду Вінницької області у цивільній справі №136/204/25 від 14.03.2025 року, яке набрало законної сили. Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, а саме: земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,5051 га, кадастровий номер 0522282000:03:000:0202, розташована на території Іваньківської сільської ради Липовецького району Вінницької області; земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства площею 0,4800 га, кадастровий номер 0522282000:02:001:0131, розташована в с. Пісочин Вінницького району Вінницької області. [PERSON] постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та не відмовився від неї, у зв`язку з чим відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України вважається таким, що прийняв спадщину, однак за життя право власності на зазначене спадкове майно у нотаріальному порядку не оформив. [PERSON] помер [INFO] . За життя він склав заповіт, посвідчений 08.05.2012 року, яким заповів [PERSON] частину належного йому майна. На підставі заповіту позивачка отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 19.09.2013 року. Разом з тим, земельні ділянки, які [PERSON] прийняв після смерті [PERSON] , але не оформив, заповітом охоплені не були. Факт проживання [PERSON] однією сім`єю з [PERSON] без реєстрації шлюбу не менш як п`ять років до дня його смерті встановлено рішенням Липовецького районного суду Вінницької області у цивільній справі №136/1026/25 від 04.07.2025 року, яке набрало законної сили. Позивачка зверталась до приватного нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом щодо спірного майна, однак отримала відмову у зв`язку з наявністю суперечностей у поданих документах що стало підставою звернення до суду із даним позовом. Ухвалою суду від 11.12.2025 відкрито провадження у справі та призначено її розгляд у загальному позовному провадженні з викликом сторін, а відповідачу визначено строк для подання відзиву. Витребувано спадкову справу. Відповідач у визначений судом строк відзиву на позов не подали, однак представник у своїй письмовій заяві позов визнав та просив про розгляд справи без його участі. Сторонами не врегульовано спір до судового розгляду. У судове засідання відповідач, позивач та її представник не з`явились, а останні у своїй заяві просили суд про розгляд справи за їх відсутності, позов просили задовольнити. З огляду на визнання позову відповідачем, суд вважає за можливе ухвалити рішення за результатами підготовчого провадження в даному судовому засіданні, за відсутності сторін, на підставі зібраних у справі доказів, не здійснюючи при цьому фіксування судового засідання технічними засобами. Суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] З березня 1992 року і до дня її смерті [PERSON] проживала однією сім`єю без реєстрації шлюбу з [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] , вели спільне господарство, мали спільний сімейний бюджет та взаємно піклувалися один про одного, що підтверджується рішенням Липовецького районного суду Вінницької області у цивільній справі №136/204/25 від 14.03.2025 року. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої входило таке майно: земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,5051 га, кадастровий номер 0522282000:03:000:0202, що розташована на території Іваньківської сільської ради Липовецького району Вінницької області, яке належало їй згідно державного акту на праві власності земельної ділянки серії ВН №197311, яке зареєстроване в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договір оренди землі за №29; земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства площею 0,4800 га, кадастровий номер 0522282000:02:001:0131, розташована в с. Пісочин Вінницького району Вінницької області. [PERSON] на час відкриття спадщини постійно проживав разом зі спадкодавцем, не заявляв відмови від спадщини та продовжував користуватися спадковим майном, у зв`язку з чим відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України вважається таким, що прийняв спадщину, однак за життя право власності у нотаріальному порядку не оформив. [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . За життя він склав заповіт, посвідчений 08.05.2012 року та зареєстрований в реєстрі за №09, яким заповів [PERSON] з належного йому майна, державні акти на право власності на земельну ділянку серії ВН №197373, площею 6.0532, серії ВН №197310, площею 2.5051 га. На підставі зазначеного заповіту позивачка у встановлені законом строки прийняла спадщину та отримала 19.09.2013 року свідоцтво про право на спадщину за заповітом. Разом з тим, земельні ділянки, які [PERSON] прийняв після смерті [PERSON] , заповітом охоплені не були та залишилися неоформленими. Факт проживання [PERSON] однією сім`єю з [PERSON] без реєстрації шлюбу не менш як п`ять років до дня його смерті встановлено рішенням Липовецького районного суду Вінницької області у цивільній справі №136/1026/25 від 04.07.2025 року, яке набрало законної сили. Позивачка неодноразово зверталась до приватного нотаріуса Липовецького районного нотаріального округу з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на вказане майно. Нотаріус відмовив у вчиненні нотаріальної дії, посилаючись на суперечності у довідках органу місцевого самоврядування, питання перейменування вулиць. У зв`язку з цим позивачка була позбавлена можливості реалізувати своє спадкове право в позасудовому порядку та звернулася до суду. Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно зі статтею 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини; спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). Статтями 1217, 1223 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу (спадкоємці за законом першої - п`ятої черг). Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Згідно з частиною першою статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до частини п`ятої статті 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частини перша, третя статті 1296 ЦК України). Відповідно до статті 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Статтею 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом. Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.. У п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" №7 від 30.05.2008 зазначено, що у разі неможливості оформлення спадкових прав у нотаріуса особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до листа «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16 травня 2013 року №24-753/0/4-13 право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). Встановлені судом та перевірені зібраними у справі доказами обставини підтверджують належність спадкодавцеві права власності по спадкуванню за законом на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,5051 га, що розташована на території Іваньківської сільської ради Липовецького району Вінницької області, кад.№0522282000:03:000:0202 (на даний час -Липовецької міської ради Вінницького району Вінницької області), згідно державного акта на право власності на земельну ділянку серії BH №196311 виданого Липовецькою райдержадміністрацією 30.09.2004 року), а також на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства, площею 0,4800 га, кад.№052 2282000:02:001:0131, яка розташована в с.Пісочин Вінницького району доводять, що позивач, будучи спадкоємцем четвертої черги спадкування, спадщину після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , прийняла, отож звернення позивача до суду є виправданим, оскільки в нотаріальному порядку реалізація права позивача на спадщину є неможливою. Крім цього, відповідач надав до суду заяву про визнання позову. У разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом (п.11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 №14 "Про судове рішення у цивільній справі"). Враховуючи обґрунтованість позовних вимог, а також те, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси третіх осіб, суд приймає визнання відповідачем позову та виносить рішення про його задоволення.

Outcome: approved