Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-15 00:00:00

Позивач ТОВ «Бізнес Позика» звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості, вказуючи в обґрунтування позовних вимог, що 22.12.2023 між ТОВ «Бізнес Позика» та [PERSON] було укладено Договір №484073-КС-001 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 ЗУ "Про електронну комерцію". ТОВ «Бізнес Позика» 22.12.2023 направило [PERSON] пропозицію (оферту) укласти Договір №484073-КС-001 про надання кредиту. 22.12.2023 [PERSON] прийняла (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладення Договору №484073-КС-001 про надання кредиту, на умовах визначених офертою. Зі своєї сторони ТОВ "Бізнес Позика" направлено [PERSON] , через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор UA-5070, на номер телефону [NUMBER] , що зазначено позичальником у воїй анкеті особистому кабінеті, котрий Боржником було введено/відправлено. Таким чином, 22.12.2023 між ТОВ «Бізнес Позика» та [PERSON] було укладено Договір №484073-КС-001 про надання кредиту, підписаний одноразовим ідентифікатором у порядку, визначеному ст. 12 ЗУ "Про електронну комерцію". ТОВ «Бізнес Позика» свої зобов`язання за Договором кредиту виконало та надало Позичальнику грошові кошти в розмірі 9 000 грн шляхом перерахування на банківську картку Позичальника № [NUMBER] , що підтверджується довідкою про перерахування коштів. До теперішнього часу Боржник свої зобов`язання за Кредитним договором №484073-КС-001 про надання кредиту належним чином не виконала, а лише часткового сплатила кошти, чим порушила свої зобов`язання, встановлені договором. Відповідно до Розрахунку заборгованості за Договором №484073-КС-001 [PERSON] на виконання умов договору здійснила часткову оплату за Договором №484073-КС-001 на загальну суму 2 360 грн. Таким чином, зробивши часткову оплату з метою виконання умов договору, відповідач вчинила конклюдентні дії щодо визнання договору і відповідно, щодо правомірності вимог позивача за договором про надання кредиту. Зважаючи на ті обставини, що [PERSON] належним чином не виконує свої зобов`язання за Кредитним договором у останньої станом на 09.10.2025 утворилась заборгованість за Договором №484073-КС-001 про надання кредиту, в розмірі 25 599,04 грн, що складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту - 9 000 грн; суми прострочених платежів по процентах - 16 046,94 грн; суми прострочених платежів за комісією - 552,10 грн. Оскільки відповідач ухиляється від виконання своїх зобов`язань за кредитним договором та заборгованість за договором не погашає, представник позивача звернувся до суду за захистом прав «Бізнес Позика». Ухвалою судді Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 23.10.2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене провадження у справі, призначено у справі судове засідання з викликом сторін. Одночасно за клопотанням позивача зобов`язано А Т "Універсал Банк" направити до суду інформацію чи випускалася банківська картка № [NUMBER] (та відкриття під неї відповідного банківського рахунку) на ім`я [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ); інформацію про рух коштів по рахунку, який був відкритий для обслуговування банківської картки № [NUMBER] за період з 22.12.2023 (дата видачі кредиту) по 12.04.2024 (дата закінчення терміну кредитування). Представником відповідача [PERSON] , адвокатом Сікорською І.С., до суду подано письмовий відзив відповідача, згідно якого відповідач вважає позовні вимоги позивача необґрунтованими, вказуючи, що згідно позовної заяви Позивач зазначає, що 22.12.2023 направив Відповідачу пропозицію (оферту) укласти договір № 484073-КС-001 про надання кредиту в сум 9000,00 грн. Позивач стверджує, що 22.12.2023 Відповідач прийняв (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладення договору № 484073-КС-001 про надання кредиту, на умовах визначених офертою. Як стверджує позивач, він направив Відповідачу через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор на номер телефону, який зазначено позичальником у своїй анкеті в особистому кабінеті та який боржником було введено/відправлено. Анкета клієнта, яка являє собою таблицю із зазначеними в ній даними не містить підпису Відповідача, зокрема й електронном цифровим підписом. Будь-які належні та достовірні докази, які свідчать про те, що вказана анкета заповнена саме відповідачем, в матеріалах справи відсутні. Крім того, в матеріалах справи відсутній договір підписаний одноразовим ідентифікатором, наявна лише роздруківка договору не підписана у жодний спосіб відповідачем. Таким чином, надана позивачем анкета клієнта не може бути належним та достовірним доказом внесення/зазначення своїх персональних даних саме відповідачем, та, як наслідок, належним доказом приналежності йому номера телефону та номеру банківської картки, зазначених позивачем. За викладених обставин не вбачається доведеним факт прийняття (акцепту) відповідачем пропозиції (оферти) щодо укладення договору про надання кредиту № 484073-КС-001 на умовах, визначених офертою. Позивач стверджує, що свої зобов`язання за договором кредиту виконав та надав позичальнику грошові кошти в розмірі 9000 грн. шляхом перерахування на банківську картку позичальника який позичальником вказано при заповнені анкетних даних в особистому кабінеті. Належність відповідачу банківської картки, на яку перераховувались кредитні кошти не підтверджується належними та допустимими доказами. З наданого підтвердження ТОВ «ПРОФІТ ГІДФ» не вбачаєтсья переахування грошових коштів на рахунок відповідача. Будь-яких належних та достовірних доказів перерахування відповідачу грошових коштів, у зазначеному позивачем розмірі, зокрема квитанцій, чеків, платіжних доручень, платіжних інструкцій, банківських виписок по рахунку, тощо позивачем до суду не надано. З огляду на викладене, позивачем належними та достовірними доказами не доведено факту видачі відповідачу кредиту у зазначеному розмірі. Доказів вчинення Відповідачем часткових оплат (конклюдентних дій щодо визнання договору і щодо правомірності вимог позивача) позивач не надав. Окрім того заявлена позивачем до стягнення заборгованість за нарахованими процентами у розмірі 16046,94 грн. не є співрозмірною сумі кредиту 9000,00 грн., більшя як в десять раз перевищує залишок по тілу кредита, суперечать принципам розумності та добросовісності, є наслідком дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду позичальника як споживача послуг кредитної установи, оскільки встановлює вимогу щодо сплати непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості) у разі невиконання ним зобов`язань за кредитним договором, тому розмір процентів підлягає зменшенню. З розрахунку заборгованост і також вбачається що грошові кошти, які сплачував відповідач в сумі 797,90 грн. було зараховано в рахунок погашення комісії. Такі дії є незаконними а зараховані в рахунок погашення комісії 797,90 грн. підлягають зарахуванню в рахунок оплати заборгованості за тілом кредиту. З матеріалів даної справи не вбачається необхідності внесення плати за додаткові, супутні послуги банку, пов`язані з розрахунково-касовим обслуговуванням та комісії за надання кредиту на умовах програм з розстрочки. Банком в кредитному договорі не зазначено переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються відповідачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) та комісії за надання кредиту на умовах програм з розстрочки. Враховуючи, що позивач не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні кредитного договору, то положення договору та вимоги про стягнення комісії за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) та комісії за надання кредиту на умовах програм з розстрочки є нікчемними. Отже, сплачені відповідачем 797,90 грн. не правомірно зараховано і рахунок погашення комісії. Відповідно вказані грошові кошти підлягають зарахуванню в рахунок оплати заборгованості по тілу кредиту. За викладених обставин просить суд відмовити у задоволенні позову ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитними договорами. Представником позивача до суду надано додаткові пояснення, у яких зазначено, що у відзиві на позовну заяву сторона відповідача не заперечувала факт здійснення відповідачем платежу за Кредитним договором. Відповідно до Розрахунку заборгованості за Кредитним договором, відповідач на виконання умов договору здійснив часткову оплату на загальну суму 2 360 грн. Таким чином, зробивши часткову оплату з метою виконання умов Кредитного договору, Відповідач вчинив конклюдентні дії щодо визнання факту укладення Кредитного договору і, відповідно, визнання правомірності вимог Позивача щодо стягнення заборгованості за Кредитним договором. Зазначив, що до позовної заяви була додана візуальна форма послідовності дій клієнта щодо укладення Кредитного договору, у якій детально відображені всі дії ТОВ «Бізнес Позика» та відповідача щодо укладення Кредитного договору в електронній формі у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію». Ця візуальна форма послідовності дій клієнта щодо укладення Кредитного договору була посвідчена директором ТОВ «Бізнес Позика» Гайворонською М.М. 22 грудня 2023 року [PERSON] прийняла (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладення Договору № 484073-КС-001 про надання кредиту, на умовах визначених офертою. Зі своєї сторони ТОВ «БІЗПОЗИКА» направлено [PERSON] , через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор UA-5070, на номер телефону [NUMBER] (що зазначено Позичальником у своїй анкеті в особистому кабінеті), котрий Боржником було введено/відправлено. Таким чином, 22 грудня 2023 року між ТОВ «БІЗПОЗИКА» та [PERSON] було укладено Договір № 484073-КС-001 про надання кредиту, підписаний одноразовим ідентифікатором у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію». Остання, через веб-сайт Кредитодавця шляхом введення Логіну Особистого кабінету та паролю Особистого кабінету, ввійшов до Особистого кабінету та з Особистого кабінету через Інформаційно-телекомунікаційну систему (ІТС) подала Заявку на отримання кредиту, де відповідно вказує номер свого поточного (карткового) рахунку. Отже, підписуючи Договір електронним цифровим підписом, саме як фізична особа підприємець, відповідач підтвердила, що вонв погоджується виконувати його умови та розуміє їх зміст. Щодо перерахування відповідачу кредитних коштів за Кредитним договором в розмірі 9 000 грн, позивач зазначив, що до позовної заяви була додана довідка, яка була надана ТОВ «Бізнес Позика» посередником ТОВ «ПрофітГід», який надає послуги на підставі Договору про надання послуг № ПГ-5 від 04 листопада 2020. ТОВ «Бізнес Позика» не є банківською установою, не відкриває позичальникам банківські рахунки та не випускає на ім`я позичальників банківські картки, тому перерахування кредитних коштів та зарахування платежів позичальників за Кредитними договорами зазвичай здійснюється Посередниками ТОВ «Бізнес Позика» на підставі відповідних договорів з Посередниками за допомогою платіжних систем Посередників. ТОВ «Бізнес Позика» зазвичай не здійснює перерахування кредитних коштів Позичальникам зі своїх рахунків. На підтвердження перерахування кредитних коштів Позичальникам та зарахування платежів Позичальників за Кредитними договорами відповідні Посередники зазвичай надають ТОВ «Бізнес Позика» довідки (довідки з платіжних систем). ТОВ «Бізнес Позика» не має жодного відношення до банківської картки відповідача (та відкритого для її обслуговування рахунку) крім того, що на вказану Позичальником під час укладення Кредитного договору банківську картку (відкритий для її обслуговування рахунок) здійснюється перерахування кредитних коштів за Кредитним договором. У зв`язку з вищенаведеним, оскільки Позивач не може надати виписку по рахунку ТОВ «Бізнес Позика» не є банківською установою, не відкриває позичальникам банківські рахунки та не випускає на ім`я позичальників банківські картки, тому перерахування кредитних коштів та зарахування платежів позичальників за Кредитними договорами зазвичай здійснюється посередниками ТОВ «Бізнес Позика» на підставі відповідних договорів з Посередниками за допомогою платіжних систем Посередників. Таку виписку може надати або сам Позичальник або банк на виконання вимог ухвали суду про витребування доказів. Звертає увагу суду, що всі істотні умови Кредитного договору, зокрема тип кредиту, процентна ставка, комісія за надання кредиту (у випадку її встановлення), строк дії кредиту, графік платежів за кредитним договором тощо - встановлені не у Правилах надання кредитів чи паспорті споживчого кредиту (за споживчими кредитами), а у Кредитному договорі , який уклав відповідач шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію». Представник позивача у судове засідання не з`явився, був повідомлений належним чином про дату, час та місце судового засідання, у позовній заяві просив розгляд справи проводити за його відсутності. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилась, була повідомлені належним чином про дату, час та місце судового засідання. Представник відповідача Сікорська І.С. у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце його проведення була повідомлена належним чином. У поданому до суду відзиві на позовну заяву просила здійснити розгляд справи за її відсутності з урахуванням пояснень, викладених у відзиві. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, судом не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, докази надані сторонами по справі, суд дійшов наступних висновків. Відповідно до ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 3 ЗУ "Про електрону комерцію", електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно ч. 1 ст. 5 ЗУ "Про електронні документи та електронний документообіг" електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Враховуючи положення ч. 1ст. 5 ЗУ "Про електронні документи та електронний документообіг" правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа. Відповідно до ч. 1-3 ст. 6 ЗУ "Про електронні документи та електронний документообіг" для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Для підтвердження достовірності походження та цілісності електронного документа може використовуватися електронна печатка. Накладанням електронного підпису та/або електронної печатки завершується створення електронного документа. Згідно ч. 1 ст. 7 ЗУ "Про електронні документи та електронний документообіг" оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги". Тобто, лише наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. У ст. 11 ЗУ "Про електронну комерцію" визначено порядок укладення електронного договору, зокрема пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Відповідно до ст. 12 ЗУ "Про електронну комерцію" якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. У Постанові КЦС ВС від 16.12.2020 року у справі № 561/77/19 зроблено висновок, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19. Згідно ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Відповідно до ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Згідно ст. 642 ЦК України відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 22 грудня 2023 між ТОВ "Бізнес Позика" та [PERSON] було укладено договір № 484073-КС-001 про надання споживчого кредиту (Споживчий кредит. Електрона форма), відповідно до якого Кредитодавець надав Позичальнику грошові кошти в розмірі 9 000 грн на засадах строковості поворотності, платності, а Позичальник зобов`язався повернути Кредит, сплатити проценти за користування кредитом та комісію за надання Кредиту у порядку та на умовах, визначених цим Договором та Правилами надання споживчих кредитів ТОВ "Бізнес Позика" (п. 2.1. розділу 2 «Предмет Договору»). Відповідно до п. 2.2. - 2.11. розділу 2 «Предмет Договору» вбачається, що тіло Кредиту: кредит; строк, на який надається Кредит: 16 тижнів; стандартна процентна ставка за Кредитом: в день 2,00000000, фіксована, знижена процентна ставка за Кредитом: в день 1,15715961, фіксована; комісія за надання Кредиту: 1 350,00 грн; загальний розмір наданого Кредиту: 9 000 грн; термін дії Договору до 12 квітня 2024 року; орієнтовна загальна вартість наданого Кредиту: 18 880,00 грн; орієнтовна реальна річна процентна ставка: 12 031,85 процентів; дата видачі Кредиту 22 грудня 2023 року; дата повернення Кредиту 12 квітня 2024 року. Пунктом 3.1 розділу 3 «Порядок та умови надання Кредиту» договору передбачено, що кредитодавець зобов`язаний протягом 3 робочих днів з дня укладення договору надати позичальнику кредит в сумі, вказаній в п. 2.1 Договору, шляхом безготівкового переказу коштів на поточний (картковий) рахунок позивальника, який відповідає банківській платіжній картці, що наведена в розділі 8 Договору. Згідно п. 3.2.3. розділу 3 «Порядок та умови надання Кредиту» встановлено, що сторони на момент укладення Договору встановили графік платежів, припускаючи, що Позичальник буде дотримуватись і застосовуватиметься Знижена процентна ставка. Відповідно до п.3.2 розділу 3 «Порядок та умови надання Кредиту» визначено, що протягом строку (терміну) кредитування процентна ставка за Кредитом (надалі - Проценти за користування Кредитом), нараховуються за ставкою вказаною у п. 2.4 Договору на залишок заборгованості по Кредиту, наявної на початок календарного дня, за період фактичного користування Кредитом, в залежності від дотримання Позичальником графіку платежів, що вказаний в п. 3.2.3. та Додатку №1 до Договору і розраховується в порядку описаному нижче. У разі якщо погашення Кредиту здійснюється згідно погодженого Сторонами графіку платежів, що наведений в п. 3.2.3. та Додатку №1 до Договору, чи в разі дострокового повернення суми наданого Кредиту, то зобов`язання Позичальника по сплаті Процентів за користування Кредитом розраховуються відповідно до Зниженої процентної ставки, що вказана в п. 2.4. Договору. (п.3.2.1 Договру) Згідно п. 3.2.2 розділу 3 «Порядок та умови надання Кредиту» сторони домовились, що у разі якщо повернення Кредиту не здійснюється згідно погодженого графіку платежів, що наведений в п. 3.2.3. та Додатку №1 до Договору, (за виключенням дострокового повернення Кредиту), у наслідок чого виникає прострочка по Кредиту, та строк цієї прострочки більше семи календарних днів то умови про нарахування Процентів за користування Кредитом за Зниженою процентною ставкою втрачають чинність і до відносин між Сторонами застосовуються правила нарахування процентів за Стандартною процентною ставкою, що вказана в п. 2.4. Договору. При цьому, нарахування процентів за Стандартною процентною ставкою починається з восьмого календарного дня, від дня простроченого платежу, передбаченого графіком платежів, що вказаний в п. 3.2.3. та Додатку №1 до Договору, та до закінчення строку дії Договору. Розділом 6 «Відповідальність сторін» договору визначена відповідальність за порушення строків виконання грошового зобов`язання Клієнтом за Договором. Пунктами 7.9-7.12 розділу 7 «Інші умови» договори передбачено, що спосіб (способи) ідентифікації та верифікацї Позичальника з урахуванням вимог, визначених нормативно-правовими актами НБУ з питань здійснення установами фінансового моніторингу. Технологія (порядок) укладання Договору: Договір укладається з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем дистанційно, в електронній формі в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію» шляхом пропозиції укласти Договір (оферти) Кредитодавцем та її прийняття (акцептування) Позичальником. Договір укладається в порядку, передбаченим Цивільним кодексом України та Господарським кодексом України, а також іншими актами законодавства України. Порядок створення та накладання електронних підписів Сторонами Договору: спочатку Договір підписує Позичальник одноразовим ідентифікатором, який був згенерований та надісланий на фінансовий номер Позичальника Кредитодавцем, потім Договір підписує уповноважений представник Кредитодавця кваліфікованим електронним підписом з кваліфікованою електронною позначкою часу. Спосіб перерахування Позичальнику Кредиту: в безготівковій формі, шляхом переказу кошів (однією або декількома транзакціями) на поточний (картковий) рахунок Позичальника, який відповідає банківській платіжній картці, що наведена в розділі 8 Договору. Як встановлено судом, відповідач [PERSON] погодилась на укладення договору № 484073-КС-001 про надання кредиту, підписавши прийняття (акцепт) пропозиції (оферти) електронним підписом одноразовим ідентифікатором UA-5070 та вчинла всі необхідні дії відповідно до Правил надання споживчих кредитів Товариством з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» (нова редакція), затверджених Наказом Директора ТОВ «Бізнес Позика» від 04.10.2023 №8-ОД, що підтверджується Візуальною формою послідовності дій Клієнта. У Постанові Верховного Суду від 12.01.2021 у справі № 524/5556/19 зроблено висновок, що не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично - у вигляді окремого документа. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі "логін-пароль", або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Положеннями статті 204 Цивільного кодексу України закріплено презумпцію правомірності правочину. Це означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права та обов`язки, доки не буде доведено протилежне. У судовому засіданні встановлено, що відповідач не оспорювала правочин та не надала суду доказів, які б спростовували факт його укладення. Зазначений одноразовий ідентифікатор був отриманий відповідачем у встановленому порядку, а спосіб його отримання та використання підтверджується Візуальною формою послідовності дій Клієнта, що міститься в матеріалах справи. Таким чином, твердження представника відповідача про відсутність підпису відповідача під кредитним договором не відповідає дійсності та спростовується матеріалами справи. Зокрема, кредитний договір містить одноразовий ідентифікатор UA-5070, який відповідно до вимог статей 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію» є електронним підписом, що підтверджує волевиявлення сторони на укладення договору. Разом з тим, відповідач не надала доказів того, що вона зверталася із відповідними заявами про можливе використання її електронного (цифрового) підпису сторонніми особами без її згоди до правоохоронних органів, що за цими заявами була проведена перевірка, встановлено винних осіб, внесено відомості до ЄРДР та розпочато досудове розслідування. Також відповідач не зверталася до суду з позовом про визнання договору неукладеним. Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що кредитний договір був підписаний [PERSON] за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора. Такий спосіб підтвердження є належним і допустимим доказом укладення спірних правочинів між сторонами. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або SMS-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна та пароля особистого кабінету укладання кредитних договорів було б технічно неможливим. Матеріали справи не містять доказів протилежного, а відповідач таких доказів не надала, що відповідно до статей 12 та 81 Цивільного процесуального кодексу України є її процесуальним обов`язком. Аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд у постановах від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18 (провадження № 61-8449св19) та від 9 вересня 2020 року у справі № 732/670/19 (провадження № 61-7203св20). Судова практика у цій категорії справ є сталою. Таким чином, позичальниця, укладаючи кредитний договір, повністю усвідомлювала його умови та своїм електронним підписом підтвердила, що діяла свідомо, добровільно і вільно обирала контрагента та умови договору. Доказів, що вказані в договорі одноразовий ідентифікатор та персональні дані належать третім особам, а не позичальнику, останньою не надано, тоді як наведений позивачем алгоритм укладення договорів виключає підстави вважати, що без їх погодження позичальник міг отримати кредитні кошти. Отже, відповідач, як позичальник, погодилась на укладення договору саме на таких умовах і не відмовилась від його укладення, тобто взяла на себе обов`язок сплатити позичальнику саме такий розмір тіла кредиту та відсотків за користування кредитними коштами в межах строку кредитування. Посилання представника відповідача на те, що Анкета клієнта не містить підпису відповідача, у тому числі електронного цифрового підпису, та у зв`язку з цим не може підтверджувати укладення кредитного договору, суд не бере до уваги, як необґрунтовані. Згідно довідки, за підписом директора ТОВ "ПрофітГід" Ольги Король, вбачається, що в рамках Договору про надання фінансових платіжних послуг з переказу коштів №ПГ-5 від 04.11.2020 та на підставі платіжної інструкції (замовлення) відправника, ТОВ «ПрофітГід» було здійснено 22 грудня 2023 року успішний переказ грошових коштів в розмірі 9 000 грн на рахунок отримувача № [NUMBER] . Як вбачається з Листа №БТ-Е/17175, виданого 05 листопада 2025 року АТ «Універсал банк», на ім`я [PERSON] в банку емітовано карту № [NUMBER] . З довідки про рух коштів за картковим рахунком, спеціальним платіжним засобом до якого є картка № [NUMBER] , за період з 22 грудня 2023 року по 12 квітня 2024 рік, виданою АТ «Універсал банк» вбачається, що 22 грудня 2023 року на зазначену платіжну картку, було зараховано грошові кошти у розмірі 9 000 грн. Враховуючи вищевикладене, судом встановлено, що, свій обов`язок згідно договору № 484073-КС-001 про надання кредиту від 22 грудня 2023 року ТОВ "Бізнес Позика" виконало у повному обсязі, шляхом перерахування грошових коштів в розмірі 9 000 грн за реквізитами платіжної картки відповідача № [NUMBER] . Доводи представника відповідача про те, що позивачем не надано до суду належних доказів на підтвердження факту перерахування кредитних коштів не заслуговують на увагу, оскільки відповідач як власник карткового рахунку, на який було перераховано кредитні кошти, може власноруч отримати виписки по рахунку для підтвердження або спростування факту перерахування та отримання кредитних коштів. Однак, відповідачем не надано до суду належних і допустимих документальних доказів того, що відповідні кошти не були зараховані на його картковий рахунок, вказаний у договорі, або доказів того, що вказаний картковий рахунок йому не належить. Заперечуючи проти перерахування кредитних коштів, відповідач не позбавлений можливості надати відповідні банківські дані/інформацію на підтвердження своїх доводів, маючи при цьому безперешкодний та повний доступ до таких. Ураховуючи той факт, що на рахунок відповідача надійшла обумовлена сторонами у кредитному договорі № 484073-КС-001 про надання кредиту від 22 грудня 2023 року сума кредитних коштів у розмірі 9000 грн, і такий картковий рахунок належить відповідачці, остання знала і не могла не знати про отримання кредитних коштів. При цьому матеріали справи не містять доказів того, що відповідачка зверталася до АТ «Універсал банк» із заявою про помилковий переказ коштів на її картковий рахунок 22 грудня 2023 року. Окрім, того як вбачається з розрахунку заборгованості за кредитом у гривні, наданого позивачем, [PERSON] 11 січня 2024 року частково здійснила сплату відсотків за користування кредитом, та комісії, що підтверджує фактичне отримання та використання кредитних коштів відповідачем. Заперечуючи факт отримання відповідачем кредитних коштів, представник відповідача водночас у відзиві на позовну заяву визнає наявність здійснених відповідачем платежів за кредитним договором. Зокрема, у відзиві зазначено, що грошові кошти у сумі 797,90 грн, сплачені відповідачем, були зараховані позивачем у рахунок погашення комісії, а не в рахунок погашення тіла кредиту, у зв`язку з чим такі дії, на думку представника відповідача, є незаконними. Таким чином, висловлюючи незгоду виключно зі способом зарахування часткової оплати, а саме в рахунок сплати комісії, представник відповідача фактично підтверджує як факт існування кредитних зобов`язань, так і факт надання та отримання відповідачем грошових коштів за кредитним договором. Таким чином, ТОВ "Бізнес Позика" належним чином виконало свої зобов`язання за кредитним договором, надавши відповідачу [PERSON] кредитні кошти у розмірі та на умовах, визначених договором. Водночас відповідач неналежно виконує свої зобов`язання, що призвело до виникнення заборгованості у розмірі 25 599 грн 04 коп. Відповідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно з ст. 1054 ЦК України, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК, якщо інше не випливає із суті кредитного договору. Частиною 1 ст. 1049 ЦК України передбачено що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до розрахунку заборгованості [PERSON] перед ТОВ «Бізнес позика» станом на 06 жовтня 2025 року вбачається, що заборгованість за Кредитним договором №484073-КС-001, який укладено 22 грудня 2023 року, не погашена, загальна сума заборгованості становить 25 599 грн 04 коп., яка складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту - 9 000 грн; суми прострочених платежів по процентах - 16 046,94 грн; суми прострочених платежів за комісією - 552,10 грн, що півдтверджується розрахункои заборгованості за кредитом Доказів на спростування розрахунку заборгованості у частині стягнення розміру тіла кредиту, нарахованих процентів, комісії, виконаного позивачем, відповідач не надала. Доводи представника відповідача щодо несправедливості нарахованих процентів, розмір яких значно перевищує суму заборгованості за кредитом, та їх суперечність статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» є необґрунтованими, враховуючи наступне. У частині третій статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором. Така компенсація може застосовуватися у випадку невиконання зобов`язання, однак не може застосовуватися за відсутності факту прострочення боржником виконання свого зобов`язання. Разом з тим, проценти відповідно до статтей 1048, 1056-1 ЦК України є платою за користування кредитними коштами та нараховуються в межах строку дії кредитного договору незалежно від його виконання. Оскільки нараховані, відповідно до статей 1048, 1056-1 ЦК України, проценти за користування кредитом не є компенсацією за невиконання зобов`язань за договором в розумінні Закону України «Про захист прав споживачів», на думку колегії суддів відсутні підстави для визнання умов кредитного договору в частині передбачених процентів за користування кредитом, несправедливими. Крім того, підписуючи договір, відповідач погодилась з розміром процентів за користування кредитними коштами, які передбачені умовами цього договору. Також не може бути застосовано до спірних правовідносин пункт 5 частини третьої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів», який зазначає, що несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором, оскільки частина п`ята статті 18 Закону України «Про захист прав споживачі» містить посилання на те, що положення договору, яке визнано несправедливим, включаючи ціну договору, може бути змінено або визнано недійсним. Отже, вказана норма законодавства передбачає наявність окремої вимоги споживача про визнання недійсною умови договору з підстав її несправедливості. Відповідачем не пред`явлено вимоги про визнання умов кредитного договору недійсними, в тому числі щодо встановлення розміру процентної ставки. Аналогічний вичновок відображено в постанові Полтавського апеляційного суду від 28 серпня 2025 року по справі №530/1359/24. Щодо стягнення комісії за видачу кредиту суд приходить до такого. Представник відповідача у відзиві на позовну заяву зазначала, що сума нарахована по комісії за надання кредиту не підлягає стягненню з [PERSON] з огляду на положення Закону України "Про споживче кредитування" та неможливості визначення переліку послуг, за які стягується вказана комісія. Разом із цим, відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту. За приписами частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Таким чином, Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право кредитодавця встановлювати у кредитному договорі комісію за надання кредиту. На виконання вимог, у тому числі, п. 4 ч. 1 ст. та ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» Правління НБУ постановою від 11.02.2021 року № 16 затвердило Правила розрахунку небанківськими фінансовими установами України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит. Відповідно до п. 5 Правил кредитодавець надає споживачу детальний перелік складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, - за кількістю днів, щомісяця, щокварталу) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та/або супутніх послуг кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб за кожним платіжним періодом за формою, наведеною в таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит у додатку 2 до цих Правил. Кредитодавець має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги кредитодавця залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дають змогу змінювати процентну ставку та/або інші платежі за послуги кредитодавця, уключені до загальних витрат за споживчим кредитом, і такі зміни не можуть бути визначені на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (пункт 8 Правил). Такий висновок суду узгоджується з правовим висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.07.2022 року у справі № 496/3134/19. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина перша статті 81 ЦПК України). Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України). Так, аналізуючи матеріали справи вбачається, що сторонами спірного правочину було узгоджено, що комісія за надання кредиту становить 1 350 грн, що в свою чергу було відображено й у графіку платежів. Підписуючи договір №484073-КС-001 про надання кредиту від 22 грудня 2023 року, що підтверджується проставленим підписом одноразовим ідентифікатором, який було надано відповідачу, [PERSON] була проінформована належним чином про сплату комісії за надання кредиту, що встановлена у твердій грошовій сумі, та інформація про яку міститься і в графіку платежів. Отже, доводи сторони відповідача, що покладення на відповідача обов`язку сплачувати комісію є несправедливими умовами кредитного договору, суд не бере до уваги, оскільки умовами кредитного договору встановлено сплату комісії саме за надання кредиту, що передбачено на законодавчому рівні, та укладаючи кредитний договір відповідач погодилася на такі умови. Аналогічний вичновок відображено в постанові Полтавського апеляційного суду від 18 листопада 2025 року по справі № 532/279/24. Враховуючи викладене, а також те, що як встановлено судом, відповідач свої зобов`язання за договором № 484073-КС-001 про надання кредиту від 22 грудня 2023 року не виконує, в результаті чого станом 06 жовтян 2025 року заборгованість за кредитним договором склала 25 599 грн 04 коп., то суд дійшов висновку, що позовні вимоги є доведеними та обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача документально підтверджена сплачена сума судового збору у розмірі 2 422 грн 40 коп.

Outcome: approved