Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-14 00:00:00

Представник ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» (далі скорочено ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ») адвокат Столітній М.М. звернувся до суду з позовною заявою шляхом направлення через модуль підсистеми ЄСІТС «Електронний суд» 24.04.2025, в якій просив суд: стягнути із [PERSON] на користь ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» заборгованість за кредитним договором №7259019 від 11.11.2023 у загальному розмірі 49 004 грн. 00 коп., що включає: заборгованість за основним боргом (тілом кредиту) 10 000 грн. 00 коп., заборгованість по процентам за користування кредитом 18 308 грн. 00 коп., заборгованість по процентам, нарахованим ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» за 104 календарних дні 20 696 грн. 00 коп.; стягнути із [PERSON] на користь ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» судовий збір у розмірі 2 422 грн. 40 коп. та 10 000 грн. 00 коп. в рахунок відшкодування витрат на професійну правничу допомогу. Пред`явлені вимоги мотивовано тим, що 11.11.2023 між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та [PERSON] за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та відповідно до Правил надання коштів у позику, у тому числі і на умовах фінансового кредиту, затверджених наказом №205-ОД від 10.02.2022, було укладено електронний договір №7259019 про надання споживчого кредиту у сумі 10 000 грн. 00 коп. зі строком кредитування 360 днів та датою повернення кредиту 05.11.2024 відповідно до узгодженого сторонами графіку платежів, що є додатком №1 до договору. Договір було підписано позичальником за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором «С3812». Детальні терміни та дата останнього платежу по кредиту вказуються в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що є додатком №1 до договору. Кредитор ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» повністю виконало взяті на себе за кредитним договором зобов`язання перед позичальником, надавши кредит в обумовленому розмірі шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку [PERSON] № [NUMBER] , що підтверджується довідкою ТОВ «ПЕЙТЕК УКРАЇНА» (платіжного провайдера) про перерахування коштів. Укладаючи договір, сторони обумовили нарахування процентів за користування позичальником кредитом на таких умовах: п.1.5.1 стандартна процента ставка 1,99% в день та застосовується у межах строку кредитування, вказаного у п.1.4 договору. При цьому, 11.12.2023 [PERSON] не здійснив оплату процентів згідно з графіком платежів та не повернув тіло кредиту. У період з 25.07.2024 до 05.11.2024, в межах строку кредитування, здійснено донарахування за стандартною процентною ставкою, тобто за 104 календарних дні у розмірі 20 696 грн. 00 коп. Ураховуючи невиконання відповідачем своїх зобов`язань перед кредитором, 25.07.2024 між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА», як клієнтом, та ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ», як фактором, було укладено договір факторингу №25.07/24-Ф про відступлення права грошової вимоги, про що було повідомлено позичальника [PERSON] листом шляхом направлення на вказану ним адресу електронної пошти. Загальна сума відступлених вимог на користь ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» за кредитним договором №7259019 від 11.11.2023 становить 28 308 грн. 00 коп. і включає: заборгованість за основним боргом (тілом кредиту) 10 000 грн. 00 коп., заборгованість по процентам за користування кредитом 18 308 грн. 00 коп., Після відступлення позивачу права грошової вимоги, заборгованість відповідача за кредитним договором перед позивачем не сплачена і складає 49 004 грн. 00 коп., що включає: заборгованість за основним боргом (тілом кредиту) 10 000 грн. 00 коп., заборгованість по процентам за користування кредитом 18 308 грн. 00 коп., заборгованість по процентам, нарахованим ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» за 104 календарних дні 20 696 грн. 00 коп. На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість, що є порушенням законних прав та інтересів ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» як дійсного кредитора. Ухвалою суду від 28.04.2025 позовну заяву прийнято до розгляду з відкриттям спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін; задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів. 20.05.2025 витребувані докази надійшли на адресу суду засобами поштового зв`язку. Не погоджуючись з пред`явленими вимогами та заперечуючи проти їх задоволення, 26.09.2025 представник відповідача [PERSON] адвокат Брюховецький М.М. подав відзив на позов шляхом направлення в електронній формі. Свої заперечення по суті вимог мотивував тим, що відповідач [PERSON] перебуває на військовій службі в Збройних Силах України з грудня 2023 року, що підтверджується копією наданого військового квитка та довідками за формою №5, виданою ВЧ [NUMBER] Міністерства оборони України, та військовою частиною [NUMBER] Міністерства оборони України. Відтак, на відповідача розповсюджуються пільги, визначені у Законі України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей», а саме, звільнення від нарахування штрафів, пені та відсотків за користування кредитом як мобілізованого позичальника. За цих підстав, представник відповідача вважає, що [PERSON] повинен сплатити заборгованість виключно за тілом кредиту у розмірі 10 000 грн. 00 коп., а тому вимоги в цій частині відповідач визнає. Сторона відповідача також вважає, що необґрунтованими та неспівмірними є витрати на правничу допомогу у сумі 10 000 грн. 00 коп., оскільки вказані витрати не відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру. Крім цього, зважаючи на складність справи, обсяг наданої правової допомоги, вважає, що вони не вимагали від адвоката значних зусиль та часу. З врахування наведеного та вимог ч.2 ст.141, ч.4 ст.137 ЦПК України, враховуючи складність справи та обсяг виконаних робіт, дотримуючись принципів співмірності та розумності судових витрат, сторона відповідача вважає, що обґрунтованим є розмір витрат на професійну правничу допомогу за написання позовної заяви в сумі 1 640 грн. 00 коп., який підлягає стягненню з відповідача в користь позивача. Питання стягнення судового збору представник відповідача просив вирішити виходячи із пропорційності задоволених вимог. 29.09.2025 від представника позивача ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» - адвоката Столітнього М.М. надійшла відповідь на відзив (зареєстровано 30.09.2025). Представник позивача зазначив, що кредитний договір укладений між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та [PERSON] повністю відповідає вимогам чинного законодавства України, нормативно-правове регулювання укладання електронного кредитного договору та процедура укладання електронного кредитного договору детальноописані в позовній заяві. 11.11.2023 між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та [PERSON] за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» було укладено електронний договір про надання споживчого кредиту шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 Закону України «Про електронну комерцію», а тому вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст.12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Таким чином, електронна форма договору прирівнюється до письмової, проте з певними особливостями щодо укладення таких договорів. Сторони вільні обрати форму правочину, в т.ч. електронну. Тож електронний договір не може бути визнаний недійсним виключно через те, що він має електронну форму. Так, на підтвердження укладання договору про надання споживчого кредиту з ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА», позивачем було надано електронний доказ в паперовій формі кредитний договір, який було підписано шляхом зазначення одноразового ідентифікатора, власноручно введеного відповідачем для електронного підпису, у відповідності до вимог частини 6 та 8 статті 11 і статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», що свідчить про те, що відповідач ознайомився та погодився з умовами договору, а тому сторони досягли усіх істотних умов та уклали в належній формі кредитний договір. Укладення кредитного договору у запропонованій формі відповідало внутрішній волі відповідача, цей правочин, відповідно до Закону України «Про електронну комерцію», вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. У постанові Верховного Суду від 29.01.2021 у справі №922/51/20 був сформульований правовий висновок, відповідно до якого учасник справи на обґрунтування своїх вимог і заперечень має право подати суду електронний доказ у таких формах: оригінал; електронна копія, засвідчена електронним цифровим підписом; паперова копія, посвідчена в порядку, передбаченому законом. Відповідно до ч.12 ст.11 Закону України Про електронну комерцію електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст.12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Варто зазначити, що відповідач, оформлюючи кредитний договір заходить на Веб-сайт ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» https://www.creditplus.ua, реєструється та створює електронний кабінет, в якому йому надходить текст кредитного договору та де він має змогу ознайомитись з Правилами, Паспортом споживчого кредиту, інформацією, передбаченою ч.2 ст.12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», ліцензією, фінансовим звітом тощо. Таким чином, відповідач має примірник оригіналу кредитного договору та паспорту споживчого кредиту, відтак жодних сумнівів в тому, що 11.11.2023 між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та [PERSON] за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» було досягнуто згоди щодо всіх суттєвих вимог та укладено електронний договір про надання споживчого кредиту, не виникає. Оскільки ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» не є банківською установою, то, відповідно, позбавлене можливості відкривати будь-які рахунки для клієнтів, і, як наслідок, формувати платіжні доручення та виписки за такими рахунками не може. Переказ коштів, виданих в рамках кредитного договору, було здійснено шляхом перерахування на банківську картку, яку відповідач вказав особисто в заяві на отримання кредиту, що підтверджується копією довідки платіжного провайдера, що має ліцензію Національного банку України на здійснення переказів коштів у національній валюті без відкриття рахунків та внесений в Державний реєстр фінансових установ. У зв`язку з неможливістю самостійно надати докази щодо підтвердження належності картки відповідачу та перерахування коштів за договором первісним кредитором, позивачем було подано клопотання про витребування доказів одночасно із поданням позовної заяви. Сума заборгованості за договором розрахована у відповідності до картки обліку договору від ТОВ АВЕНТУС УКРАЇНА, розрахунок проведено у чіткій відповідності до умов договору, нарахування процентів здійснено за узгодженою сторонами процентною ставкою в межах строку дії договору. Додатково представник позивача зауважив, що проценти, які нараховуються в межах строку кредиту (позики), визначені у договорі, такі проценти розуміються як проценти за правомірне користування чужими грошовими коштами, розмір яких визначається договором або законом, які сплачує позичальник. У даному випадку сторонами правовідносин погоджено у належній формі строк кредитування, а нарахування здійснено відповідно до погодженого строку, нараховані відсотки не носять штрафного характеру, а є процентами за користування кредитом, що нараховані в межах строку кредиту - процентами за правомірне користування чужими грошовими коштами, розмір яких визначається договором. Документів, які б свідчили про наявність у [PERSON] пільг на звільнення від сплати процентів за користування кредитом відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей», останній кредиторам не надавав. При цьому, із наданих відповідачем до суду документів слідує, що він перебуває на військовій службі з грудня 2023 року, в той час як договір укладено 11.11.2023. Доказів перебування на військовій службі в період, що передує грудню 2023 року, відповідач не надав. Відтак, положення п.15 ст.14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей» застосуванню до спірних правовідносин не підлягають. Заяв, клопотань від учасників справи не надходило. Процесуальні дії у вигляді забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову або інші судом у справі не проводились. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного (письмового) провадження за наявними у справі матеріалами та з урахуванням позиції сторін, оскільки жоден із учасників справи не заявив про свою подальшу участь в судовому засіданні, подавши заяви / клопотання про завершення розгляду справи за їх відсутності. Суд, дослідивши письмові матеріали цивільної справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального права, врахувавши доводи позивача та заперечення відповідача, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, 11.11.2023 між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА», як позикодавцем, та [PERSON] як позичальником, було укладено електронний договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та відповідно до Правил надання коштів у позику, у тому числі і на умовах фінансового кредиту, затверджених наказом №205-ОД від 10.02.2022, було укладено електронний договір №7259019 про надання споживчого кредиту. За умовами договору товариство зобов`язується надати споживачеві грошові кошти на споживчі (особисті) потреби п.1.6 договору. Відповідно до п.1.1 договору, укладення цього договору здійснюється сторонами за допомогою ІТС Товариства, доступ до якої забезпечується споживачу через Веб-сайт або мобільний додаток «CreditPlus». Електронна ідентифікація споживача здійснюється при вході в особистий кабінет у порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», у тому числі шляхом перевірки товариством правильності введеного коду, направленого товариством на номер мобільного телефону споживача, вказаний при вході, та/або шляхом перевірки правильності введення паролю входу до особистого кабінету. Згідно з п.1.3 договору, сума кредиту складає 10 000 грн. 00 коп., тип кредиту кредит. Пунктом 1.4 договору передбачено, що строк кредиту становить 360 днів, періодичність сплати платежів кожні 30 днів; детальні терміни (дати) повернення кредиту та сплати процентів визначені в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що є додатком №1 до договору. Тип процентної ставки фіксована (п.1.5). Умовами п.1.4.1 договору передбачено, що у споживача відсутнє право продовжувати строк кредитування або строк виплати кредиту, встановлених договором, на підставі звернення до товариства у паперовій формі або в електронній формі із застосуванням одноразового ідентифікатора. Таким чином, дійсним договором не передбачено можливість його пролонгування. У п.1.5.1 договору сторони погодили порядок нарахування процентів за стандартною процентною ставкою 1,99% в день, що застосовується у межах строку кредитування, вказаного у п.1.4 договору. Відповідно до п.2.1 кредитного договору, кошти кредиту надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів платіжної картки № [NUMBER] . Цього ж дня [PERSON] був ознайомлений з паспортом споживчого кредиту, який містить деталізовану інформацію, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит (стандартизована форма). Свідченням цьому є наявність у паспорті електронного підпису позичальника у формі одноразового ідентифікатора «С3812». Додатком №1 до вказаного вище договору є Таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, яка також підписана [PERSON] за допомогою електронного підпису у формі одноразового ідентифікатора «С3812». Пунктом 3.1 договору погоджено, що нарахування процентів за договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом, протягом строку кредитування (включаючи періоди пролонгації та автопролонгації), виходячи із фактичної кількості днів у місяці та або у році, тобто метод «факт/факт». За умовами п.п.5.1, 5.2 договору, сторони домовились, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, здійснюватимуться згідно Графіка платежів, крім випадку визначеного в пп.5.3 договору. Цим сторони визначають, що часткове дострокове повернення кредиту за цим Договором повинно здійснюватися у відповідну дату платежу, що вказана в Графіку платежів для сплати процентів. У разі, якщо часткове дострокове повернення кредиту відбулося не в дату платежу, Графік платежів коригується шляхом зміни всіх наступних дат платежів, які починають обраховуватися з дати дострокового часткового повернення кредиту, з урахуванням встановленої Договором періодичності сплати процентів та незмінності кінцевої дати повернення кредиту. При цьому, сторони розуміють та погоджуються, що при вказаному коригуванні останній період сплати може не відповідати встановленій договором періодичності сплати процентів (може бути меншим). За п.п.1, 3, 8, 9 п.4.1 кредитного договору товариство має право: вимагати від споживача повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитом та виконання усіх інших зобов`язань, встановлених Договором; укладати договори щодо відступлення права вимоги за договором або договори факторингу з будь-якою третьою особою без окремої згоди споживача; у випадку допущення споживачем прострочення виконання зобов`язань за цим договором передавати інформацію про прострочену заборгованість близьким родичам, зокрема інформацію про розмір простроченої заборгованості (розмір кредиту, проценти за користування кредитом, розмір комісії та інших платежів, пов`язаних з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту), розмір неустойки та інших платежів, що стягуються при невиконанні зобов`язання за цим договором або відповідно до законодавства; вимагати дострокового повернення кредиту, строк сплати якого ще не настав в повному обсязі у порядку та випадках , передбачених в п.5.4 договору. Судовим розглядом також встановлено, що 11.11.2023 о 09.49 год. кредитний договір укладено та підписано сторонами в електронній формі, зокрема відповідачем [PERSON] договір підписаний електронним підписом одноразовим ідентифікатором «С3812», а також Таблицю обчислення загальної вартості кредиту за договором про споживчий кредит, Паспорт споживчого кредиту, які містять умови кредиту, процентні ставки. Надаючи оцінку правовідносинам, які виникли між сторонами та наявним у справі доказам, суд дійшов наступних висновків. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. За змістом ст.ст.626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Згідно із ч.1 ст.633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх Загальні правила щодо форми договору визначено ст.639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ч.ч.1, 2 ст.1047 ЦК України). Механізм укладення електронного договору, зокрема вимоги до його підписання сторонами, врегульовано Законами України «Про електронну комерцію» та «Про електронний цифровий підпис» (в редакції, чинній на час укладення кредитного договору). Із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію» від 03.09.2015, який набрав чинності 30.09.2015, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних. У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч.3, ч.4, ч.6 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 Закону України «Про електронну комерцію», вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч.12 ст.11 Закону). Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п.6 ч.1 ст.3 Закону України Про електронну комерцію). Враховуючи наведене, кредитний договір між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та [PERSON] укладений сторонами правочину в електронній формі шляхом підписання його умов кредитодавцем електронним підписом та позичальником електронним підписом одноразовим ідентифікатором, що відповідає вимогам ЦК України, Закону України «Про електронну комерцію». Крім того, з наданих суду позивачем доказів вбачається, що відповідач вчинила певну сукупність дій, спрямовану на отримання кредиту від ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА», а саме, зареєструвався в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію, отримав повідомлення від суб`єкта електронної комерції (в даному випадку від ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» із одноразовим ідентифікатором, та прийняв пропозицію (оферту) позивача шляхом використання (підписання) надісланого кредитором одноразового ідентифікатора. До того ж електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 Закону України Про електронну комерцію, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі, та кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом є оригіналом такого документа. На підтвердження укладання договору із [PERSON] первісним кредитором, позивачем було надано електронні докази в паперовій формі договір, паспорт споживчого кредиту, Таблицю обчислення загальної вартості кредиту, які було підписано шляхом зазначення одноразового ідентифікатора, введеного відповідачем для електронного підпису, у відповідності до вимог частини 6 та 8 статті 11 і статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», що свідчить про дійсність укладення договору. Судовим розглядом встановлено, що кредитодавець належним чином виконав свої зобов`язання за кредитним договором, надавши позичальникові [PERSON] кредит в обумовленому розмірі. Факт перерахування кредитних коштів в сумі 10 000 грн. 00 коп. на картковий рахунок, вказаний [PERSON] при укладенні договору з ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» № [NUMBER] , підтверджується довідкою платіжного провайдера ТОВ «ПЕЙТЕК УКРАЇНА» від 09.08.2024 №20240809-2.2. Крім того, на виконання ухвали суду від 07.05.2025 від АТ КБ «ПРИВАТБАНК» надійшла відповідь за №20.1.0.0.0/7-250505/89912-БТ від 07.05.2025, з якої слідує, що на ім`я [PERSON] банком було емітовано платіжну картку № [NUMBER] . На вказану платіжну картку 11.11.2023 було зарахування коштів у сумі 10 000 грн. 00 коп. Факт укладення кредитного договору та отримання коштів у сумі 10 000 грн. 00 коп. відповідач не оспорював, визнавши вимоги в частині наявності заборгованості за тілом кредиту. Таким чином, аналізом наявних доказів в їх сукупності, суд дійшов висновку про доведеність поза розумним сумнівом виконання ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» зобов`язань за кредитним договором перед [PERSON] та отримання останнім кредитних коштів в сумі 10 000 грн. 00 коп. Відповідно до доводів позовної заяви, розрахунку заборгованості за кредитним договором, позичальник [PERSON] свої зобов`язання за кредитним договором у погоджені сторонами строки не виконав, суму кредиту та відсотки за користування ним не сплатив. Згідно з карткою обліку договору (розрахунок заборгованості), нарахування процентів здійснене за ставкою 1,99% в день на суму тіла кредиту за період з 11.11.2023 до 11.02.2024 на суму 18 308 грн. 00 коп. Жодних платежів на погашення тіла кредиту та процентів за користування ним [PERSON] не здійснив. Ураховуючи невиконання відповідачем своїх зобов`язань перед кредитором, 25.07.2024 між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА», як клієнтом, та ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА», як фактором, було укладено договір факторингу №25.07/24-Ф про відступлення права грошової вимоги, про що було повідомлено позичальника [PERSON] листом шляхом направлення на вказану ним адресу електронної пошти. Загальна сума відступлених вимог на користь ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» за кредитним договором №7259019 від 11.11.2023 складає 28 308 грн. 00 коп. Факт відступлення прав вимоги від ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА», на користь ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» за кредитним договором №7259019 від 11.11.2023, укладеним із [PERSON] , підтверджується копією договору факторингу, платіжною інструкцією до нього та витягом з реєстру боржників (додаток №1 до договору факторингу), де вимоги до [PERSON] включені за порядковим №2448. Рішенням №251124/1 єдиного учасника Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» від 25.11.2024 змінено найменування з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» на нове найменування Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ». Реєстраційні дії щодо зміни найменування товариства проведені державним реєстратором 10.12.2024, що підтверджується відповідною Випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань від 10.12.2024 №1000681070010062201. Згідно з ч.1 ст.1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Відповідно до приписів ст.ст.514 та 516 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ», попередня назва якого ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА», є фінансовими установами, які надають фінансові послуги, що підтверджується відповідними свідоцтвами та виписками з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Про відступлення права грошової вимоги за кредитним договором ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» повідомило відповідача [PERSON] шляхом направлення на електронну пошту, зазначену ним при укладенні кредитного договору, відповідного повідомлення. Згідно зі ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст.527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. У відповідності до ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Після відступлення права вимоги, дійсним кредитором ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» здійснено донарахування процентів за користування кредитом за стандартною ставкою за 104 календарних дні у сумі 20 696 грн. 00 коп.за період з 25.07.2024 до 05.11.2024, тобто в межах строку кредитування, що слідує з наданих розрахунків, які є арифметично вірними та не викликають сумнівів в їх правильності та достовірності за відсутності доказів зворотного. Встановивши, що відповідач не виконав належним чином зобов`язання щодо погашення заборгованості за договором кредиту в обумовлені договором строки, позивач, який отримав право вимоги до відповідача за договором факторингу, внаслідок такого порушення позбавлений можливості отримати кредитні кошти та відсотки, на що він розраховував при укладенні договору, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову в частині стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача заборгованості за кредитним договором по тілу кредиту у сумі 10 000 грн. 00 коп. Щодо нарахованих відсотків за кредитним договором, суд вважає слушним заперечення сторони відповідача, а тому у даній частині позовні вимоги задоволенню в повному обсязі не підлягають, виходячи з наступного. Фактична заборгованість, нарахована позивачем за договором №7259019 про надання коштів на умовах кредитного договору від 11.11.2023 становить 49 004 грн. 00 коп. та включає: заборгованість за тілом кредиту 10 000 грн. 00 коп., заборгованість по процентам за користування кредитом, нарахованим первісним кредитором 18 308 грн. 00 коп., заборгованість по процентам, нарахованим ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» за 104 календарних дні з 25.07.22024 до 05.11.2024 20 696 грн. 00 коп. В матеріалах справи наявна копія військового квитка [NUMBER] , виданого на ім`я [PERSON] , з якого встановлено, що останній дійсно був мобілізованій під час оголошеного в Україні воєнного стану та з 16.11.2023 проходить військову службу у лавах Збройних Сил України. За наданими представником відповідача довідками, з 05.12.2024 [PERSON] проходить службу у ВЧ [NUMBER] . Відповідно до підпункту 3 пункту 4 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення оборонно-мобілізаційних питань під час проведення мобілізації» від 20 травня 2014 року статтю 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» доповнено пунктом 15, згідно з яким військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов`язаним - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються. Пунктом 3 Розділу ІІ Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення оборонно-мобілізаційних питань під час проведення мобілізації» дію підпункту 3 пункту 4 цього Закону поширено на військовослужбовців з початку і до закінчення особливого періоду, а на резервістів та військовозобов`язаних - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду, на час проходження військової служби. Згідно з положеннями Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливим періодом є період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. В Україні особливий період розпочався з моменту оголошення указу Президента України «Про часткову мобілізацію» від 17 березня 2014 року. За змістом ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період продовжується з моменту оголошення рішення про мобілізацію та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. Мобілізацією, згідно з положеннями наведеної статті, є комплекс заходів, здійснюваних, серед іншого, з метою переведення Збройних Сил України на організацію і штати воєнного часу. У частині 4 статті 3 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» зазначено, що зміст мобілізації становить переведення національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій, а також адміністративно-територіальних одиниць України на роботу в умовах особливого періоду. Таким чином, закінчення періоду мобілізації не є самостійною підставою для припинення особливого періоду. Законом не визначено чіткого порядку припинення особливого періоду. Статтею 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» надано визначення поняттю демобілізації як комплексу заходів, спрямованих, серед іншого, на планомірне переведення Збройних Сил України, інших військових формувань, на організацію і штати мирного часу. Вирішуючи питання щодо меж дії особливого періоду в розумінні Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Велика Палата Верховного Суду в постанові від 26 серпня 2020 року у справі №813/402/17 дійшла висновку про те, що за змістом наведених вище визначень, навіть за не введення у країні воєнного стану, особливий період, початок якого пов`язаний з моментом оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової чи прихованої), хоч і охоплює час мобілізації, однак не може вважатися закінченим лише зі спливом строку, протягом якого підлягали виконанню визначені у відповідному рішенні про мобілізацію заходи. Відповідно до п. 13 ст. 14 Закону України «Про соціальний та правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей» особам, які мають право на пільги, гарантії та компенсації, передбачені цим Законом, видаються посвідчення. Аналіз ст.14 Закону України «Про соціальний та правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей» дає підстави зробити висновок, що перелік пільг військовослужбовців та членів їх сімей закріплений у п. 1-12 цього Закону та право на отримання саме цих пільг потребує наявність відповідного посвідчення. Разом з цим, п.15 ст.14 Закону України «Про соціальний та правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей» є самостійною нормою і будь-якого посилання про можливість застосування вказаного пункту лише при наявності у військовослужбовця відповідного статусу (учасника бойових дій) закон не передбачає. Крім цього, дія зазначеної норми поширюється на всіх військовослужбовців без виключення. Вказані правові висновки викладені у постанові Верховного Суду від 26 грудня 2018 року у справі №522/12270/15-ц. Крім того, указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/202 в Україні введено воєнний стан, який наразі триває. Оскільки в ході судового розгляду встановлено та документально підтверджено, що [PERSON] призваний на військову службу з 16.11.2023, а тому нарахування відсотків за кредитним договором №7259019 від 11.11.2023, починаючи з 16.11.2023 не можливе, оскільки саме з моменту призову на військову службу на нього поширюються пільги, передбачені пунктом 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Враховуючи, що сторона відповідача свій розрахунок заборгованості суду не представила, суд вважає за необхідне самостійно здійснити розрахунок заборгованості враховуючи вищевказані положення закону. З розрахунку заборгованості за кредитним договором вбачається, що кредитний договір укладено 11.11.2023, нарахування відсотків здійснено з 11.11.2023 за стандартною процентною ставкою 1,99% щодня, що в грошовому виразі складає 199 грн. 00 коп.; платежів на погашення кредиту відповідач не здійснив, розмір тіла кредиту 10 000 грн. 00 коп. залишався незмінним, а відтак є ставкою для розрахунку процентів. Оскільки [PERSON] проходить військову службу з 16.11.2023, тому нарахування процентів за користування кредитом є правомірним в межах періоду з 11.11.2023 до 15.11.2023 включно, тобто за 5 днів, і складає 995 грн. 00 коп., виходячи з розрахунку: 10 000 * 1,99% / 100% *5. Отже, дослідивши письмові матеріали справи, суд доходить до часткового задоволення позовних вимог (43%) шляхом стягнення заборгованості за тілом кредиту у сумі 10 000 грн. 00 коп., а по процентам в сумі 995 грн. 00 коп. в межах періоду з 11.11.2023 до 15.11.2023, при цьому заборгованість по нарахованим процентам з 16.11.2025 підлягає залишенню без задоволення з огляду на наявність підстав для застосування у спірних правовідносинах п.15 ст.14 Закону України «Про соціальний та правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей». При вирішенні питання розподілу судових витрат суд виходить з такого. Згідно зі ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Пунктом 1 ч.3 ст.133 ЦПК України встановлено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Частиною 1 ст. 141 ЦПК України, встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги задоволено частково, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 1 041 грн. 63 коп. пропорційно частині задоволених вимог. Щодо заявлених позивачем витрат на правничу допомогу адвоката в розмірі 10 000 грн. 00 коп. та поданого представником відповідача клопотання про їх зменшення, суд зазначає, що такі витрати є доведеними належним чином обсягом наявних у справі доказів. Однак, виходячи із положень ч.3 ст.141 ЦПК України, враховуючи співмірність складності справи та обсягу і складності виконаної адвокатом роботи, критерію їх необхідності та значимості таких дій у справі, виходячи з її конкретних обставин, а також з урахуванням клопотання сторони відповідача про зменшення розміру витрат на правничу допомогу (викладене у відзиві), суд вважає, що зазначені представником ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» витрати на правничу допомогу в розмірі 10 000 грн. 00 коп. є завищеними. Зокрема, суд звертає увагу, що справа стосується стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 49 004 грн. 00 коп., тобто у справі незначної складності, типовій, яка розглядалась судом у спрощеному позовному провадженні. Окрім цього, суд зауважує, що правова позиція ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» була сталою та не зазнавала змін протягом розгляду справи, правом на участь в судових засіданнях представник позивача не скористався. У рамках даної справи представником позивача було складено позовну заяву, клопотання про витребування доказів та відповідь на відзив. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позивачу було надано професійну правничу допомогу, однак заявлені витрати в розмірі 10 000 грн. 00 коп., є неспівмірними зі складністю справи, наданим адвокатом обсягом послуг, витраченим часом на надання таких послуг, не відповідають критерію реальності витрат, розумності їх розміру, а тому стягненню на користь позивача з відповідача підлягають витрати в розмірі 5 000 грн. 00 коп. Вимог про компенсації понесених відповідачем судових витрат за рахунок їх стягнення з позивача із підтвердженням їх відповідними доказами, не заявлялось.

Outcome: partial