Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-11 00:00:00

В провадженні Вознесенівського районного суду міста Запоріжжя перебувала цивільна справа за позовом Концерну «Міські теплові мережі» до [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги з постачання теплової енергії. 29.01.2025 року судом ухвалено рішення, яким позовні вимоги Концерну «Міські теплові мережі» задоволено частково: стягнуто з [PERSON] на користь Концерну «Міські теплові мережі» суму заборгованості за надану послугу з постачання теплової енергії у розмірі 43 003 гривень 50 копійок та судовий збір в розмірі 935 гривень 33 копійки. В іншій частині позовних вимог відмовлено. 20.02.2025 року на адресу Вознесенівського районного суду міста Запоріжжя надійшла заява представника [PERSON] адвоката Плецької Ю.В. про ухвалення додаткового рішення у вищезазначеній справі. Ухвалою суду від 20.03.2025 року заяву представника [PERSON] адвоката Плецької Ю.В. про стягнення витрат на правничу допомогу у справі за позовом Концерну «Міські теплові мережі» до [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги з постачання теплової енергії залишено без розгляду. Постановою Запорізького апеляційного суду від 22.10.2025 року апеляційну скаргу представника Концерну «Міські теплові мережі» залишено без задоволення. Рішення Орджонікідзевського районного суду міста Запоріжжя від 29.01.2025 року у цій справі залишено без змін. Апеляційну скаргу представника [PERSON] - адвоката Плецької Ю.В. задоволено частково. Ухвалу Орджонікідзевського районного суду міста Запоріжжя від 20.03.2025 року у цій справі скасовано та направлено справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. В обґрунтування заяви представник відповідача по справі вказує, що доцільність звернення із даною заявою та остаточні розрахунки за надану правничу допомогу були здійснені між [PERSON] та адвокатом Плецькою Ю.В. вже після постановлення Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя 29.01.2025 року рішення у вищезазначеній справі, тому вважає за необхідне звернутися із даною заявою про ухвалення додаткового рішення та надати суду на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 16 000 грн. а також наступні докази: - договір про надання правничої допомоги, укладений між [PERSON] та адвокатом Плецькою Ю.В. від 01.07.2024 року; - рахунок №3/2 від 17.02.2025 на суму 16 000 грн.; - розрахункову квитанцію №2 від 17.02.2025 року; - акт виконаних робіт від 17.02.2025 на суму 16 000 грн. Крім того, представником Концерну «Міські теплові мережі» надано заперечення щодо стягнення витрат на правничу допомогу, відповідно до яких представник позивача у цій справі зазначає, що дана справа є нескладною і Нежевець А.В. частково визнав позовні вимоги, просить відмовити у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення у справі №335/7242/24 щодо вирішення питання про судові витрати на професійну правничу допомогу. В судове засідання сторони не з`явилися, про дату, час, місто розгляду заяви повідомлялись у встановленому законом порядку. Суду надали заяви про розгляд справи за їх відсутністю. Відповідно до ч.4 ст.270 ЦПК України неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. У зв`язку із зазначеним, на підставі ст.247 ЦПК України, суд розглянув справу за відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку. У своїй заяві представник [PERSON] - адвокат Плецька Ю.В. просить ухвалити додаткове рішення у справі №335/7242/24, яким вирішити питання розподілу понесених позивачем судових витрат на правничу допомогу адвоката у розмірі 16 000 грн. Суд вважає необхідним винести додаткове рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу виходячи з наступного. Відповідно до п.3 ч.1 ст.270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Частина 1 ст.133 ЦПК України передбачає, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з ч. 1-6 ст.137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у своїй постанові від 13 лютого 2019 року (справа №756/2114/17) зазначає, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інші проти України» (пункти 34 36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Враховуючи положення статті 28 Правил адвокатської етики (затверджені Звітно-виборним з`їздом адвокатів України 09 червня 2017 року) необхідно дотримуватись принципу «розумного обґрунтування» розміру оплати юридичної допомоги. Цей принцип набуває конкретних рис через перелік певних факторів, що мають братись до уваги при визначенні розміру оплати: обсяг часу і роботи, що вимагається для адвоката, його кваліфікацію та адвокатський досвід, науково-теоретична підготовка. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу в суді адвокатом надано договір про надання правничої допомоги, укладений між [PERSON] та адвокатом Плецькою Ю.В. від 01.07.2024 року; рахунок №3/2 від 17.02.2025 на суму 16 000 грн.; розрахункову квитанцію №2 від 17.02.2025 року; акт виконаних робіт від 17.02.2025 на суму 16 000 грн. Із наданої квитанції від 17.02.2025 року, суд встановив, що Нежевцем А.Ю. витрачено на правову допомогу 16 000 грн. Заперечення представника Концерну «Міські теплові мережі», суд вважає не обґрунтованими і до уваги не приймає. Виходячи із загальних засад цивільного законодавства щодо справедливості, добросовісності та розумності, принципу співмірності та розумності судових витрат, на компенсацію яких має право сторона, враховуючи всі аспекти та складність справи, суд вважає за необхідне задовольнити заяву про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 16000 грн.. З урахуванням усіх наведених обставин, що мають значення для вирішення цього правового питання, суд приходить до висновку, що такий розмір буде об`єктивним та справедливим.

Outcome: approved