Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-18 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» звернулося до Холодногірського районного суду м. Харкова із позовною заявою до [PERSON] , відповідно до якої просить стягнути заборгованість за кредитним договором № 119676395 від 10.01.2023 у розмірі 87 046,20 грн. Також просить стягнути судові витрати, які складаються із судового збору у розмірі 2 422,40 грн. Та витрат на правову допомогу у розмірі 7 000 грн. Позовна заява мотивована тим, що позивач отримав права вимоги відповідно до договорів факторингу за кредитним договором № 119676395 зобов`язання за якими відповідач належним чином не виконував, через що у нього утворилась заборгованість спочатку перед первісним кредитором, а потім перед позивачем. У свою чергу кредитний договір між первісним кредитором та відповідачем укладений в електронній формі з використанням електронного підпису (одноразовий ідентифікатор) Первісний кредитор виконав свої зобов`язання перед відповідачем надавши останнього кредит. Щодо договорів факторингу, то умови останніх передбачали можливість передачі права вимоги, які виникнуть після підписання договорів факторингу. Ухвалою Шевченіквського районного суду м. Харкова ві 16 червня 2025 року відкрито провадження у справі за вказаною позовною заявою. Розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Призначено судове засідання. 10.07.2025 від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній просить відмовити у задоволені позовних вимог. Крім того, до відзиву представником долучено клопотання про поновлення строку на подання відзиву. Клопотання мотивоване тим, що відповідач є юридично не обізнаним і тільки 07.07.2025 між відповідачем та адвокатом Браташ О.О. укладено договір правничої допомоги. Відповідно до ч. 1 ст. 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення (ч. 1 ст. 127 ЦПК України). У зв`язку з викладеним, суд вважає за можливе поновити представнику відповідача пропущений строк для подачі відзиву на позовну заяву. Так, відзив мотивований тим, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів надання та повернення [PERSON] отриманих в позику коштів. Відповідно до кредитного договору строк кредитування становить 30 днів, доказів того, що позичальник ініціював продовження строку користування позикою та зміну дати поверненя всієї суми кредиту відсутні, а тому заборгованість відповідача за несплаченими відсотками відсутня. Крім того, вказує, що надані позивачем розрахунок заборгованості та витяг з реєстру боржників не може бути належним та допустимим доказом наявності заборгованості у заявленій позивачем сумі. Також зазначає, що заборгованість по відсоткам є завищеною враховуючи тіло кредиту; умови договору є несправедливими, оскільки відсотки є не справедливими та не пропорційними, а тому стягнення процентів у заявленій сумі не підлягають задоволенню, у зв`язку з неправомірним їх нарахуванням. Встановлений кредитним договором розмір фіксованої кредитної ставки не може бути збільшений банком в односторонньому порядку. Кредитор не виконав вимогу щодо досудового врегулювання спору, а саме не було направлено вимогу про усунення порушень умов договору. До позовної заяви недодано доказів набуття прав вимоги за договором до [PERSON] . Матеріали справи не містять доказів повідомлення відповідача про відступлення права вимогу. Представник посилається також на строки позовної давності, передбачені ст. 257 ЦК України. Витрати на правову допомогу є необґрунтованими. 17.07.2025 від представника позивача надійшла відповідь на відзив, відповідно до якої останній просив позовну заяву задовольнити в повному обсязі. Відповідь на відзив мотивована тим, що позивач надав беззаперечні докази на підтвердження того, що саме відповідач уклав кредитний договір із первісним кредитором та те, що кредитні кошти перераховані на картку відповідача (також заявлене клопотання про витребування доказів щодо підтвердження факту зарахування коштів). Розмір заборгованості за кредитним договором доведенний, зокрема алгоритм нарахування заборгованості узгоджений кредитним договором. У свою чергу, відповідач підписавши кредитний договір надав свою згоду на сплату усіх зазначених у договорі платежів, які були визначені за взаємною згодою сторін та недійсними не визнані; відповідач був узнайомленний з усіма істотними усовами договору. Крім того, представник позивача звертає увагу на те, що нараховані відсотки поділяються на відсотки, нараховані за користування кредитом та та проценти за порушення грошового зобов`язання (у розумінні ст. 625 ЦК України). Також вказує, що відповідачем не надано свого розрахунку заборгованості та доказів повернення кредиту у повному обсязі. Щодо досудового порядку врегулювання спору зазначає, що такий не є обов`язковим. Щодо передачі права вимогу до боржника вказує, що така передача відповідно до договорів факторингу пов`язана з моментом підписання відповідного реєстру прав вимоги (боржників) та з моментом підписання акту прийому-передачі реєстру боржників за відповідноми договорами факторингу. Щодо витрат на правничу допогу вказав, що заявлений розмір на такі витрати є обгрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Харкова від 13 листопада 2025 року витребувано у АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» (ЄДРПОУ: 21133352) інформацію: чи емітувалась на ім`я [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ) платіжна картка 4441-11XX-XXXX-9912; про факт зарахування коштів на картковий рахунок - маска Картки 4441-11XX- [NUMBER] , у період з період з 10.01.2023 по 15.01.2023 у сумі 18 500,00 грн; чи емітувалась будь-яка інша платіжна картка на ім`я [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ); чи є/був номер телефону [NUMBER] фінансовим номером телефону за картковим рахунком - маска Картки 4441-11XX-XXXX-9912 та чи знаходиться/знаходився вказаний номер телефону в анкетних даних [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ). У разі підтвердження зарахування коштів [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ) на картковий рахунок - маска карти [NUMBER] , за період з 10.01.2023 по 15.01.2023 у сумі 18 500,00 грн, витребувати інформацію у вигляді: - первинних документів бухгалтерського обліку (банківські виписки/платіжні інструкції/доручення), що підтвердять дану інформацію. У випадку неможливості надати вищезгадані первинні документи, надати інші, прирівняні до них (довідки/листи, що підтверджують факт зарахування коштів на рахунок - маска карти Позичальника) - повного номера рахунка маска Картки 4441-11XX-XXXX-9912, що належить [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ). У випадку, якщо номер телефону [NUMBER] не знаходиться в анкетних даних [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ) за платіжною карткою маска Картки 4441-11XX-XXXX9912, витребувати номери телефонів що знаходяться/знаходились в анкетних даних [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ) (Клієнта банку) за платіжною карткою маска Картки 4441-11XX-XXXX-9912. У випадку, якщо картковий рахунок - маска карти [NUMBER] не належить Позичальнику, витребувати інформацію щодо особи, якій належить картковий рахунок - маска Карти [NUMBER] . 28.11.2025 на виконання ухвали суду від 13 листопада 2025 року від АТ «Універсал Банк» надішла витребувана інформація. У судове засідання представник позивача, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився, в позовній заяві просив розгляд справи здійснювати за відсутності представника. У судове засідання відповідач та його представник, належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, не з`явилися, про причини неявки суду не повідомили, клопотань про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за їх відсутності не подавали. Враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Враховуючи належне повідомлення сторін про судове засідання, наявність в матеріалах справи достатніх даних про права і взаємовідносини сторін, суд вирішує слухати справу за відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вказує у своїх рішеннях Європейський Суд з прав людини, згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 29). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобовязаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» (Hirvisaari v. Finland), № 49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року). Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав свобод чи законних інтересів. Статтею 16 ЦК встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Особа вільна у виборі способу способі захисту цивільних прав судом. Разом з тим, передбачені ст. ст. 12 і 13 ЦПК України засади змагальності та диспозитивності цивільного судочинства визначають основні правила, в межах яких мають діяти особи, що беруть участь у справі, та суд при вирішенні справи. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона у цивільному судочинстві повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, до яких дана справа не відноситься. Суд, згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України, розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим законом випадках. Відповідач, зі свого боку, зобов`язаний довести обставини, посилаючись на які він заперечує проти позову. Згідно позиції Верхового Суду України, що викладена у постанові Пленуму «Про судове рішення у цивільній справі» №14 від 18.12.2003 року «Про судове рішення у цивільній справі» вбачається, що оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси, то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи та інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це. Всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини, на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши ці докази на належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав. В ході судового розгляду встановлено, що 10.01.2023 року [PERSON] уклав з ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» договір кредитної лінії № 119676395 (далі - договір), відповідно до якого Кредитодавець зобов?язується надати Позичальникові Кредит у вигляді Кредитної лінії, в розмірі Кредитного ліміту на суму 18 500 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а Позичальник зобов?язується повернути Кредит та сплатити проценти за користування Кредитом відповідно до умов, зазначених у цьому договорі, додатках до нього та Правилах надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту Товариства з обмеженою відповідальністю «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА». Відповідно до п.п. 2.2 - 2.5, 5.1 Договору сума Кредитного ліміту, вказана в п. 2.1. Договору, це максимальна сума Кредиту, яка протягом строку дії Договору одночасно може бути у розпорядженні Позичальника. Кредитодавець надає Позичальнику перший Транш за Договором в сумі 18 500 грн. 00 коп. одразу після укладення Договору, орієнтовна дата повернення якого 09.02.2023. Другий та решта Траншів з Договором надаються Позичальнику протягом Дисконтного періоду кредитування на умовах передбачений цим Договором. Загальна сума Кредиту за цим Договором складається з сум Кредиту за всіма наданими Траншами, що отримані Позичальником протягом всього строку дії Договору. За вибором позичальника, кожен окремий Транш за цим Договором може надаватися позичальнику шляхом переказу коштів, який за вибором позичальника може бути завершено з один з наступних способів: шляхом зарахування грошових коштів на поточний рахунок позичальника відкритий банком позичальнику, за умови що для ініціювання переказу використані реквізити платіжної картки 4441-11ХХ-ХХХХ-9912, що відбувається до трьох банківських днів з моменту укладення договору чи ініціювання отримання чергового траншу за договором (п. 5.1.1 Договору). Згідно з п.п. 7.1 - 7.3.2, 8.1 - 8.5, 8.9, 8.10 Договору на момент укладення цього Договору, Сторони дійшли згоди, що орієнтовна дата погашення всієї суми Кредиту за всіма наданими Траншами є датою закінчення Дисконтного періоду кредитування - 09.02.2023, а саме протягом 30 (тридцять) днів від дати отримання першого Траншу Позичальником. Основна сума Кредиту має бути повернена Позичальником не пізніше ніж протягом 5 (п?яти) календарних днів після настання однієї з наступних обставин: закінчення строку дії Договору в порядку, передбаченому п. 11.1 Договору; дострокового припинення дії Договору, в порядку передбаченому п.9.1.1.2., або п. 9.1.1.7., або п. 9.2.1.5. Договору. Проценти за Договором сплачуються в наступному порядку: протягом Дисконтного періоду кредитування Позичальник зобов?язаний сплатити Кредитодавцю проценти не пізніше останнього дня Дисконтного періоду кредитування. У разі продовження Позичальником Дисконтного періоду кредитування, Позичальник кожен раз сплачує всі нараховані проценти не пізніше нової дати закінчення Дисконтного періоду кредитування, вирахуваної відповідно до правил цього Договору; після закінчення Дисконтного періоду кредитування, Позичальник зобов?язаний сплачувати Кредитодавцю проценти щоденно. За користування Кредитом Позичальник зобов`язаний сплачувати Кредитодавцю проценти за користування Кредитом. Інших витрат Позичальника, крім процентів за належне користування Кредитом, Договором не передбачено. Процентні ставки за Договором є фіксованими і не підлягають зміні Кредитодавцем в односторонньому порядку в сторону погіршення для Позичальника. Загальні витрати за Договором та загальна вартість Кредиту за Договором залежить від обраної моделі поведінки Позичальника і прораховується в порядку описаному нижче. За умови якщо Позичальник не скористається умовами зменшення витрат та загальної вартості Кредиту за Договором на умовах пункту 8.5. Договору, то зобов?язання Позичальника по сплаті процентів за весь строк Дисконтного періоду кредитування визначається за процентною ставкою 766,50 (сімсот шістдесят шість цілих п?ять десятих) відсотків річних, що на день укладення Договору становить 2,10 відсотків в день від суми залишку Кредиту що знаходиться у Позичальника за кожний день користування ним (далі - Базова процентна ставка). Зобов?язання по сплаті процентів за користування Кредитом після закінчення Дисконтного періоду кредитування визначається за процентною ставкою 1087,70 (одна тисяча вісімдесят сім цілих сім десятих) відсотків річних, що на день укладення Договору становить 2,98 відсотків в день від суми залишку Кредиту, що знаходиться у Позичальника за кожний день користування ним. Загальні витрати за Кредитом та загальна вартість Кредиту може бути змінена в сторону зменшення, в порівнянні з описаним в п. 8.3 та. п. 8.12. Договору, при умові виконання Позичальником однієї з описаних в п.8.5.1. та 8.5.2. умов. Єдиний випадок коли при користуванні Кредитом після закінчення Дисконтного періоду за Позичальником зберігається право сплачувати проценти розраховані за правилами п. 8.5 Договору, це якщо розмір Базової процентної ставки, вказаної в п. 8.3. Договору, більший ніж 0,53 відсотків від суми Кредиту за кожен день користування Кредитом. В усіх інших випадках значення витрат по Кредиту залежить від настання відкладатьних обставин передбачених Договором та моделі поведінки Позичальника. Проценти в розмірі визначеному за правилами цього Договору, нараховуються на фактичну суму залишку Кредиту за кожен день користування Кредитом починаючи з першого дня надання Траншу за Договором та до дня закінчення строку дії цього Договору. Відповідно до п.п. 10.1, 10.3.1 Договору спори, що можуть виникнути між Позичальником та Кредитодавцем за цим Договором вирішують сорядок позвому та в судовому (досудовому) порядку. На виконання статті 16 Цивільного процесуального кодексу України Сторони погодили, що у разі прострочення будь-якого з платежів, Кредитодавець може вживати заходів досудового врегулювання спору, шляхом направлення Позичальнику претензії, проведення переговорів, щодо врегулювання спору мирним шляхом, тощо. Також згідно з п. 12.4 Договору сторони погодили, що за користування грошовими коштами після закінчення строк дії Договору чи його дострокового розірвання Позичальник зобов?язаний сплачувати на користь Кредитодавця проценти за користування чужими грошовими коштами за ставкою 1087,70 % річних. Сторони погоджуються, що проценти, нараховані після закінчення строку д цього Договору, є процентами за користування грошовими коштами в розумінні ч. 2 ст. 62 Цивільного кодексу України. Відповідно до платіжного доручення № 9795e0b7-bc31-44dc-b899-c3a2a7c9ade0 від 10/01/2023 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» на картку 4441-11хх-хххх-9912 [PERSON] було перерахована сума у розмірі 18 500 грн. Призначення платежу: переказ коштів згадно договору № 119676395 від 10.01.2023, [PERSON] , код [NUMBER] , для зарахування на платіжну картку № [NUMBER] хх-хххх-9912, без ПДВ. Безготівкове зарахування Moneyveo SFD Visa Transfer. З відповідді АТ «Універсал Банк» вбачається, що на ім`я [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ) банком емітовано платіжну картку № [NUMBER] . Транзакція, здійснена 10.01.2023 по 15.01.2023 року на платіжну картку № [NUMBER] у сумі 18 500,00 грн, була успішною. Також Банком були емітовані інші платіжні картки, на ім?я [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ). Номер телефону [NUMBER] є фінансовим номером телефону за платіжною карткою № [NUMBER] , та знаходиться в анкетних даних [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ). Повний номер платіжної картки № [NUMBER] , що належить [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ), - [NUMBER] . Крім того, зарахування кредиту у розмірі 18 500 грн. на рахунок [PERSON] підтверджується рухом коштів по картці від 24.11.2025, що надані АТ «Універсал Банк». 28 листопада 2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» було укладено Договір факторингу №28/1118-01, відповідно до якого Клієнт зобов?язується відступити Фактору Права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а Фактор зобов?язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату на умовах, визначених цим Договором (п. 2.1). Право вимоги переходить від Клієнта до Фактора в день підписання Сторонами Реєстру прав вимог, по формі встановленій у відповідному Додатку. Підписанням Реєстру прав вимоги Сторони засвідчують передачу Права вимоги до Боржників в повному обсязі, за відповідним Реєстром права вимоги (п.4.1). Цей договір набуває чинності та всі права та обов`язки сторін за цим договором набувають повної юридичної сили з дати його підписання уповноваженими представниками сторін, та скріплення печатками (за наявності неї у сторін) (п. 8.1). Строк цього догвору починає свій перебіг у момент, визначений п. 8.1 уього договору та закінчується 28 листопада 2019 року, але у будь-якому разі до моменту належного та повного виконання сторонами взітих на себе зобов`язань за цим договором (п. 8.2). Строк дії Договір факторингу №28/1118-01 неодноразово продовжувався, зокрема додатковою угодою №19 від 28 листопада 2019 року до 31 грудня 2020 року; додатковою угодою №26 від 31 грудня 2020 року до 31 грудня 2021 року; додатковою угодою №27 від 31 грудня 2021 року до 31 грудня 2022 року; додатковою угодою №31 від 31 грудня 2022 року до 31 грудня 2023 року; додатковою угодою №26 від 32 грудня 2023 року до 31 грудня 2024 року. 14 березня 2023 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС»підписали Реєстр прав вимоги № 220, відповідно до якого ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» набуло права грошової вимоги, зокрема, до [PERSON] за кредитним договором № 119676395 від 10.01.2023 в сумі 39 634,40 грн., з яких: 18 500 грн. - загальна сума боргу, 21 134,40 грн. - загальна сума боргу по відсотках. 23 лютого 2024 року між ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн фінанс» було укладено Договір факторингу №23/0224-01, відповідно до якого Клієнт зобов?язується відступити Фактору Права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а Фактор зобов?язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату на умовах, визначених цим Договором (п. 2.1). Право вимоги переходить від Клієнта до Фактора в день підписання Сторонами Реєстру прав вимог, по формі встановленій у відповідному Додатку (п.4.1). 23 лютого 2024 року ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн фінанс»підписали Реєстр прав вимоги № 1, відповідно до якого ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн фінанс» набуло права грошової вимоги, до [PERSON] за кредитним договором № 119676395 від 10.01.2023 в сумі 87 046,20 грн., з яких: 18 500 грн. - загальна сума боргу, 68 546,20 грн. - загальна сума боргу по відсотках. 29 травня 2025 року між ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн фінанс» та ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» було укладено Договір факторингу №29/05/25-Е, відповідно до якого Фактор зобов?язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта (ціна продажу) за плату, а Клієнт відступити Факторові Право грошової Вимоги, строк виконання зобов?язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - Боржників,включаючи суму основного зобов`язання (суму позики), плату за позикою (проценти за користування позикою та проценти на прострочену позику), пеню за порушення грошових зобов?язань та інші платежі, право на одержання яких належить Клієнту. Перелік Боржників, підстави виникнення Права грошової Вимоги до Боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в Реєстрі Боржників, який формується згідно з Додатком № 1 є невід?ємною частиною Договору (п. 1.1). Перехід від Клієнта до Фактора Прав Вимоги Заборгованості до Боржників відбувається в момент підписання Сторонами Акта прийому-передачі Реєстру Боржників згідно з Додатком №2, після чого Фактор стає кредитором по відношенню до Боржників стосовно Заборгованостей та набуває відповідні Права Вимоги. Підписаний Сторонами та скріплений їх печатками Акт прийому-передачі Реєстру Боржників - підтверджує факт переходу від Клієнта до Фактора Прав Вимоги Заборгованості та є невід?ємною частиною цього Договору (п. 1.2). 29 травня 2025 року ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн фінанс» та ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» підписали акт прийому-передачі Реєстру боржників за Договором факторингу № 29/05/25-Е від 29 травня 2025 року. Згідно з Реєстром боржників за Договором факторингу № 29/05/25-Е від 29 травня 2025 року ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» набуло права грошової вимоги, до [PERSON] за кредитним договором № 119676395 від 10.01.2023 в сумі 87 046,20 грн., з яких: 18 500 грн. - загальна сума боргу, 68 546,20 грн. - загальна сума боргу по відсотках. Згідно з наданим розрахунком заборгованості за кредитним договором № 119676395 від 10.01.2023, наданим позивачем заборгованість [PERSON] станом на 23.02.2024 становить 87 046,20 грн., з яких 18 500 грн. - загальна сума боргу, 68 546,20 грн. - загальна сума боргу по відсотках. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України "Про електрону комерцію" електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Відповідно до ст. 5 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною. Положеннями ст. 8 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" визначено, що юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму. Згідно зі ст. 6 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Верховний Суд у постанові від 12.01.2021 у справі № 524/5556/19 сформував висновок, що електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і літер, або тільки цифр, або тільки літер, яку заявник отримує за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі "логін-пароль", або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Оспорюваний договір про надання фінансового кредиту підписаний позивачем за допомогою одноразового пароля-ідентифікатора, тобто укладення між сторонами спірного правочину підтверджено належними та допустимими доказами. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). З матеріалів справи вбачається, що відповідач [PERSON] уклав кредитний договір № 119676395 від 10.01.2023, шляхом підписання останього електронним підписом (одноразовим ідентифікатором - MNV974MW), чим підтвердив свою згоду на укладення договору та погодився з усіма його умовами, що підтверджує факт досягнення сторонами згоди щодо істотних умов правочинів, як того вимагають положення статті 638 ЦК України. Укладення договору в електронній формі саме відповідачем, підтверджується також порядком дій споживача в інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» з метою акцепту оферти та укладення електронного договору та отримання фінансових послуг під торговельною маркою «MONEYVEO»; довідкою щодо дій позичальника в інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА», відповідно доя якої на номер [PERSON] [NUMBER] 10.01.2023 о 14:41:47 надіслано одноразовий ідентифікатор MNV974MW (у свою чергу належність зазначеного номеру саме відповідачу підтверджується відповіддю АТ «Універсал Банк». Окрім того, в кредитному договорі зазначено адресу [PERSON] , його податковий номер, телефон та електронну пошту, котрі належать останньому, що є підтвердженням здійсненою ним процедурою ідентифікації в розумінні положень Закону України «Про електронну комерцію». Щодо надання кредиту Так, у справах про стягнення кредитної заборгованості кредитор повинен довести виконання ним своїх обов`язків за кредитним договором, а саме надання грошових коштів (кредиту) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник - повернення грошових коштів у розмірі та на умовах, визначених договором (постанова Верховного Суду від 30.11.2022 у справі № 334/3056/15). З договору вбачається, що за вибором позичальника, кожен окремий Транш за цим Договором може надаватися позичальнику шляхом переказу коштів, який за вибором позичальника може бути завершено з один з наступних способів: шляхом зарахування грошових коштів на поточний рахунок позичальника відкритий банком позичальнику, за умови що для ініціювання переказу використані реквізити платіжної картки 4441-11ХХ-ХХХХ-9912, що відбувається до трьох банківських днів з моменту укладення договору чи ініціювання отримання чергового траншу за договором (п. 5.1.1 Договору), крім того з заявки на отримання грошових коштів в кредит від 10.01.2023 [PERSON] вбачається, що номером банківського рахунку/банківська картка для перерахунку коштів є 4441-11ХХ-ХХХХ-9912. Вказана банківська картка емітована на ім`я відповідача [PERSON] , що підтверджується відповіддю АТ «Універсал Банк». Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність. Позивачем було заявлено відповідне клопотання про витребування доказів з АТ «Універсал Бвнк», зокрема щодо зарахування кредитних коштів, яке було задоволено судом. З наданої АТ «Універсал Банк» встановлено повний номер картки [PERSON] , а саме [NUMBER] , на зазначено картку 10.01.2023 зараховані кошти у розмірі 18 500 грн. 10.01.2023. Також зарахування кредиту у розмірі 18 500 грн. на рахунок [PERSON] підтверджується рухом коштів по картці від 24.11.2025. Зазначені докази у сукупності підтверджують факт перерахування Товариством грошових коштів на рахунок відповідача, і відповідно позивач належним чином виконав своє зобов`язання перед відповідачем, надавши кредитні кошти у розпорядження останньої. Щодо переходу права вимоги Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Судом встановлено, що відповідно до договорів факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 (строк дії якого неодноразово був продовжений відповідно до додаткових угод) та №23/0224-01 від 23 лютого 2024 року сторони пов`язували момент переходу права вимоги до боржників з підписанням Сторонами Реєстру прав вимог (відповідні реєстри надані суду та підтверджують перехід права вимоги до відповідача); у свою чергу договір факторингу №29/05/25-Е від 29 травня 2025 року сторони пов`язували момент переходу права вимоги до боржників з підписанням Сторонами Акта прийому-передачі Реєстру Боржників (відповідний акт прийому-передачі Реєстру Боржників та безпосередньо реєстр наданий суду та підтверджує перехід права вимоги до відповідача). А тому, суд приходить висновку, що позивач отримав права грошової вимоги до відповідача за кредитними договорами № 119676395 від 10.01.2023, відповідно до договорів факторингу, а тому, з останньої дати відступлення прав вимоги (29.05.2025) ТОВ «ФК «ЕЙС» стало виключним та єдиним кредитором за вказаним кредитним договором. Щодо нарахування відсотків за кредитом Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Як встановлено договором розмір кредиту становить 18 500 грн., строк на який наданий кредит 30 днів. Згідно з п.п. 7.1 - 7.3.2, 8.1 - 8.5, 8.9, 8.10 Договору на момент укладення цього Договору, Сторони дійшли згоди, що орієнтовна дата погашення всієї суми Кредиту за всіма наданими Траншами є датою закінчення Дисконтного періоду кредитування - 09.02.2023, а саме протягом 30 (тридцять) днів від дати отримання першого Траншу Позичальником. Основна сума Кредиту має бути повернена Позичальником не пізніше ніж протягом 5 (п?яти) календарних днів після настання однієї з наступних обставин: закінчення строку дії Договору в порядку, передбаченому п. 11.1 Договору; дострокового припинення дії Договору, в порядку передбаченому п.9.1.1.2., або п. 9.1.1.7., або п. 9.2.1.5. Договору. Проценти за Договором сплачуються в наступному порядку: протягом Дисконтного періоду кредитування Позичальник зобов?язаний сплатити Кредитодавцю проценти не пізніше останнього дня Дисконтного періоду кредитування. У разі продовження Позичальником Дисконтного періоду кредитування, Позичальник кожен раз сплачує всі нараховані проценти не пізніше нової дати закінчення Дисконтного періоду кредитування, вирахуваної відповідно до правил цього Договору; після закінчення Дисконтного періоду кредитування, Позичальник зобов?язаний сплачувати Кредитодавцю проценти щоденно. За користування Кредитом Позичальник зобов`язаний сплачувати Кредитодавцю проценти за користування Кредитом. Інших витрат Позичальника, крім процентів за належне користування Кредитом, Договором не передбачено. Процентні ставки за Договором є фіксованими і не підлягають зміні Кредитодавцем в односторонньому порядку в сторону погіршення для Позичальника. Загальні витрати за Договором та загальна вартість Кредиту за Договором залежить від обраної моделі поведінки Позичальника і прораховується в порядку описаному нижче. За умови якщо Позичальник не скористається умовами зменшення витрат та загальної вартості Кредиту за Договором на умовах пункту 8.5. Договору, то зобов?язання Позичальника по сплаті процентів за весь строк Дисконтного періоду кредитування визначається за процентною ставкою 766,50 (сімсот шістдесят шість цілих п?ять десятих) відсотків річних, що на день укладення Договору становить 2,10 відсотків в день від суми залишку Кредиту що знаходиться у Позичальника за кожний день користування ним (далі - Базова процентна ставка). Зобов?язання по сплаті процентів за користування Кредитом після закінчення Дисконтного періоду кредитування визначається за процентною ставкою 1087,70 (одна тисяча вісімдесят сім цілих сім десятих) відсотків річних, що на день укладення Договору становить 2,98 відсотків в день від суми залишку Кредиту, що знаходиться у Позичальника за кожний день користування ним. Загальні витрати за Кредитом та загальна вартість Кредиту може бути змінена в сторону зменшення, в порівнянні з описаним в п. 8.3 та. п. 8.12. Договору, при умові виконання Позичальником однієї з описаних в п.8.5.1. та 8.5.2. умов. Єдиний випадок коли при користуванні Кредитом після закінчення Дисконтного періоду за Позичальником зберігається право сплачувати проценти розраховані за правилами п. 8.5 Договору, це якщо розмір Базової процентної ставки, вказаної в п. 8.3. Договору, більший ніж 0,53 відсотків від суми Кредиту за кожен день користування Кредитом. В усіх інших випадках значення витрат по Кредиту залежить від настання відкладатьних обставин передбачених Договором та моделі поведінки Позичальника. Проценти в розмірі визначеному за правилами цього Договору, нараховуються на фактичну суму залишку Кредиту за кожен день користування Кредитом починаючи з першого дня надання Траншу за Договором та до дня закінчення строку дії цього Договору. Також згідно з п. 12.4 Договору, який знаходиться у розділі «ВІДПОВІДАЛЬНІСТЬ СТОРІН» сторони погодили, що за користування грошовими коштами після закінчення строк дії Договору чи його дострокового розірвання Позичальник зобов?язаний сплачувати на користь Кредитодавця проценти за користування чужими грошовими коштами за ставкою 1087,70 % річних. Сторони погоджуються, що проценти, нараховані після закінчення строку д цього Договору, є процентами за користування грошовими коштами в розумінні ч. 2 ст. 62 Цивільного кодексу України. Згідно з наданим розрахунком заборгованості за кредитним договором № 119676395 від 10.01.2023, наданим позивачем заборгованість [PERSON] станом на 23.02.2024 становить 87 046,20 грн., з яких 18 500 грн. - загальна сума боргу, 68 546,20 грн. - загальна сума боргу по відсотках. Суд встановив, що відсотки, які заявлені позивачем нараховувалися відповідно до умов Кредитного договору, зокрема протягом 30 днів (строк кредитування) відсотки нараховувалися за ставкою 0,53%, що склали 2 941,50 грн. (18 500 грн. Х 0.53% Х 30 днів) та протягом 119 днів (поза межами строку кредитування, як міра відповідальності, відповідно до ст. 625 ЦК України) відсотки нараховувалися за ставкою 2,98%, що склали 65 604,70 грн. (18 500 грн. Х 2.98% Х 119 днів). Всього заборгованість відповідача складає 87 046,20 грн. (18 500 грн - тіло кредиту + 2 941,50 грн. - відсотки, нараховані у межах строку кредитування 30 днів + 65 604,70 грн. - відсотки, нараховані поза межами строку кредитування, як міра відповідальності, відповідно до ст. 625 ЦК України). Крім того, суд звертає увагу, що відповідно до відповідно до п. 128 постанови Великої Палати Верховного суду у справі № 910/4518/16 від 05.04.2023 можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту та розмір таких процентів залежать від підстави їх нарахування згідно з частиною другою статті 625 ЦК України. У подібних спорах судам необхідно здійснити тлумачення умов відповідних договорів та дійти висновку, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування або після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, чи у відповідному розділі договору передбачили тільки проценти за правомірну поведінку позичальника (за «користування кредитом»). У разі сумніву слід застосовувати принцип contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem, тобто слова договору тлумачаться проти того, хто їх написав). Проаналізувавши умови Договору, суд приходить висновку, що розділ 8 «ВАРТІСТЬ ПОСЛУГ КРЕДИТОДАВЦЯ. ЦІНА ДОГОВОРУ» регулює саме правомірну поведінку сторони (межі строку кредитування), а Розділ 12 «ВІДПОВІДАЛЬНІСТЬ СТОРІН» у свою чергу регулює неправомірну поведінку сторони (поза межами строку кредитування). Суд враховує, що п.п. 8.5.2, 8.9 Договору, яким сторони погодили нарахування відсотків, зокрема у розмірі 0,53%, знаходиться у Розділі 8, який регулює порядок нарахування відсотків у межах строку кредитування, в даному випадку 30 днів, у свою чергу п. 12.4 Договору, яким сторони погодили нарахування відсотків, зокрема у розмірі 1087,70% річних, що дорівнює 2,98% в день, знаходиться у Розділі 12, який регулює порядок нарахування відсотків поза межах строку кредитування, як міру відповідальності. Враховуючи викладене, суд приходить висновку, що умови кредитного договору є зрозумілими та чіткими, сторони (первісний кредитор та відповідач), укладаючи кредитний договір встановили нарахування процентів, передбаченого п. 12.4 як міри відповідальності за період після закінчення строку кредитування. Крім того, суд зауважує, що зважаючи на вимоги статей 12, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. В матеріалах справи відсутні докази, які б спростовували поданий позивачем розрахунок заборгованості за вищевказаним договором. Також враховуючи диспозитивність цивільного судочинства, суд приходить до висновку, що зроблені позивачем розрахунки заборгованості є обгрунтованими, та підстав їм не довіряти у суду не має. Суд, оцінивши надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів відповідно до ст. 89 ЦПК України, дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявність підставдля стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитними договорами у розмірі 87 046,20 грн. Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Щодо стягнення судових витрат Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2 422 грн. 40 коп. Крім того, позивач просить стягнути витрати на правову допомогу у розмірі 7 000 грн. Відповідач у свою чергу заперечує проти стягнення витрат на правову допомогу. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Позивач на підтвердження розміру понесених витрат на правничу допомогу до позовної заяви додав (в копіях): - договір № 29/05/25-01 про надання правничої допомоги від 29.05.2025, укладений між ТОВ «ФК «ЕЙС» та АО «Тараненко та Партнери»; - додаткову угоду № 25770714946 від 30.05.2025 до Договору № 29/05/25-01 про надання правничої допомоги від 29.05.2025; - акт прийому-передачі наданих послуг № 29/05/25-01 від 29.05.2025, в якому зазначено перелік наданих послуг, час витрачений на кожну з послуг та вартість такої послуги. Загальна вартість наданих послуг складає 7 000 грн. Правила розподілу судових витрат унормовано статтею 141 ЦПК України. Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон № 5076-VI) договір про надання правничої допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правничої допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правничої допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Відповідно до ст. 27 Закону № 5076-VI до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Зміст договору про надання правової допомоги не може суперечити Конституції України та законам України, інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, присязі адвоката України та правилам адвокатської етики. Відповідно до ст. 30 Закону № 5076-VI гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Згідно з ч. 6 ст. 137 ЦПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності. Тобто саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони. Таку правову позицію виклала Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц. Відповідачем не надано до суду такої зави. Суд враховує, заяву відповідача, а також те, що розмір заявлених позивачем витрат на правничу допомогу є непропорційним до предмету спору, справа, що розглядається не є складною (предметом є стягнення кредитної заборгованості, яка не потребує формування складної правової позиції). А тому заявлена до стягнення сума витрат на правову допомогу визнається судом непропорційною до предмету спору, що, враховуючи дані, конкретні обставини справи, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу у розмірі 5 000 грн. Крім того, враховуючи те, що позовні вимоги повністю задоволені, то з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору у розмірі 2 422,40 грн. Враховуючи викладене та

Outcome: approved