Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-13 00:00:00

Представник заявника звернувся з заявою до Яготинського районного суду Київської області про встановлення факту постійного проживання із спадкоємцем на час відкриття спадщини. Позовні вимоги обгрунтовано тим, що [INFO] помер батько позивача [PERSON] . Після його смерті залишилося спадкове майно у вигляді фактично прийнятого після смерті [PERSON] житлового будинку, з господарськими будівлями та спорудами, що розташовані по [ADDRESS] . Відповідно до ст. 1261 ЦК України позивач являється єдиним спадкоємцем першої черги за законом. В передбачений законодавством термін із заявою про прийняття спадщини позивач не звертався, оскільки вважав, що прийняв спадщину після смерті свого батька, так як проживав разом з батьком на день смерті. Разом з тим, нотаріусом після перегляду документів було роз`яснено позивачу, що з поданих ним документів вбачається, що він та померлий не були зареєстровані за однією адресою, а тому з огляду на вказані обставини позивачем пропущений шестимісячний строк для прийняття нотаріусом заяви про прийняття спадщини та відповідно видати свідоцтво про право на спадщину він не може. В той же час, факт постійного проживання позивача з його батьком [PERSON] - до дня його смерті однією сім`єю за адресою: по [ADDRESS] підтверджується актом обстеження депутата Яготинської міської ради восьмого скликання та показаннями свідків. Таким чином, з огляду на вказані обставини, з метою оформлення своїх спадкових прав, позивач вимушений звернутися до суду з позовною заявою про встановлення факту, постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Враховуючи вищевикладене просила встановити, що [PERSON] постійно проживав разом із своїм батьком [PERSON] , який помер [INFO] , на час відкриття спадщини. Ухвалою Яготинського районного суду Київської області від 26.05.2025 відкрито провадження у справі, та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, визначено строк для подання відзиву на позовну заяву, відповіді та заперечень. Зобов`язано приватного нотаріуса Бориспільського районного нотаріального округу Черних О.В. надати до суду інформаційну довідку із спадкового реєстру щодо реєстрації спадкової справи [PERSON] , який помер [INFO] . Ухвалою Яготинського районного суду Київської області від 25.06.2025 дану справу призначено до судового розгляду. Ухвалою Яготинського районного суду Київської області від 01.10.20254 визнано неналежним відповідачем за даним позовом Яготинську міську раду Київської області, визнано належними відповідачами по даній справі [PERSON] та [PERSON] . Представник позивача в заяві до суду просив розгляд справи проводити за їх відсутності, позовні вимоги підтримав та просив їх задоволити. [PERSON] в судове засідання не з`явився, направив на адресу суду заяву про розгляд справи в його відсутність, позовні вимоги визнає та вказує, що не заперечує щодо встановлення того, що [PERSON] постійно проживав разом із своїм батьком [PERSON] , який помер [INFO] на час відкриття спадщини. [PERSON] в судове засідання не з`явилася в заяві до суду просила розглядати справу в її відсутність, вимоги позову визнала. Перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, заслухавши свідків, враховуючи письмові пояснення сторін, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Так, з показань свідка [PERSON] даних в судовому засіданнні вбачається, що позивач є двоюрідним дядьком їй, та вона знала батька позивача. Позивач проживав у с.Двірківщина у будинку батьків, навесні помер [PERSON] і позивач з батьтком проживав, бо батько хворів, а потім помер. Брат позивача теж помер. Тривалий час позивач проживав зі своїми батьками. З показань свідка [PERSON] даних в судовому засіданнні вбачається, що вона є сусідкою позивача по справі та його знає з маленького, в нього також є сестра. Проживав позивач зі своїм батьком і на час хвороби батька позивача, і коли він помер. Сестра проживала в м.Яготин. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В рішенні Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява № 26864/03) від 26 червня 2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін. Відповідно до роз`яснень п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні. Так, в судовому засіданні встановлено, що [INFO] помер батько позивача [PERSON] . Після його смерті залишилося спадкове майно у вигляді фактично прийнятого після смерті [PERSON] житлового будинку, з господарськими будівлями та спорудами, що розташовані по [ADDRESS] . Разом з тим, нотаріусом після перегляду документів було роз`яснено позивачу, що з поданих ним документів вбачається, що він та померлий не були зареєстровані за однією адресою, а тому з огляду на вказані обставини позивачем пропущений шестимісячний строк для прийняття нотаріусом заяви про прийняття спадщини та відповідно видати свідоцтво про право на спадщину він не може. Тому рекомендує звернутись до суду з приводу встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини (а.с. 11-18). Відповідно до інформаційної довідки зі спадкового реєстру вбачається, що за вказаними параметрами [PERSON] інформація відсутня. (а.с.23) Відповідно до положень ст.ст. 1216-1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно зі ст. 1268 даного Кодексу, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Для тих спадкоємців, які не проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є заява про це, подана до нотаріального органу (ч. 1 ст. 1269 ЦК України). Згідно п.п. 4.10 п. 4 глави 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена. Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем. В останньому випадку зазначені обставини є підставою для звернення з позовом або заявою (в залежності від наявності або відсутності спору щодо спадкового майна) про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не з позовом про надання додаткового строку для прийняття спадщини (п. 2 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року). Отже, законодавець в даному випадку висунув вимогу про обов`язковість постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що ставить прийняття спадщину у такому випадку в залежність від факту спільного постійного проживання вказаних осіб. З пп. 3.22 п. 3 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України вбачається, що у разі відсутності у паспорті спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем. Відповідно до роз`яснень, викладених у п.п. 2, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини. Таким чином, факт постійного проживання заявника [PERSON] зі спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини, тобто на день смерті останнього, знайшов своє підтвердження у судовому засіданні на підставі досліджених судом доказів. Метою встановлення факту спільного постійного проживання заявника зі спадкодавцем є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, отже такий факт породжує юридичні наслідки. За вказаних обставин, враховуючи, що встановлення факту постійного проживання заявника зі спадкодавцем породжує юридичні наслідки, суд вважає за необхідне дану заяву задоволити, оскільки вимога є законна, обґрунтована та підтверджена письмовими доказами, які в свою чергу є послідовними та логічними, а тому не викликають сумніву в їх правдивості.

Outcome: approved