Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-19 00:00:00

Зміст позовних вимог та позиції учасників справи Товариство з обмеженою відповідальністю «Деал фінанс груп» (далі ТОВ «Деал фінанс груп») звернулося в суд із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості у розмірі 5455 грн. Позов обґрунтовується тим, що 22 січня 2025 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Майбіз» (далі ТОВ «ФК «Майбіз») та [PERSON] укладено договір про надання кредиту № ДП 0010603, за умовами якого кредитодавець надав позичальнику кредит в розмірі 2500 грн. на строк 98 днів, а позичальник зобов`язався повернути їх, а також сплатити проценти за ставкою 0,9% в день та комісію в розмірі 30% від суми наданого кредиту. ТОВ «ФК «Майбіз» свої зобов`язання за договором виконало та надало відповідачу грошові кошти в обумовленому в договорі розмірі. У порушення умов договору [PERSON] свої зобов`язання по поверненню кредиту, сплати процентів та комісії належним чином не виконувала, внаслідок чого утворилась заборгованість в розмірі 5455 грн., з яких: 2500 грн. тіло кредиту, 2205 грн. проценти, 750 грн. комісія. 14 жовтня 2025 року між ТОВ «ФК «Майбіз» та ТОВ «Деал фінанс груп» укладено договір факторингу № 14/10/25, згідно з яким право вимоги за договором №ДП 0010603 перейшло до позивача. Представник позивача ТОВ «Деал фінанс груп», будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи (про що свідчить довідка про доставку електронного документа), в судове засідання не з`явилася. До суду від ТОВ «Деал фінанс груп» надійшла заява про розгляд справи у відсутності представника позивача. Відповідач [PERSON] , якій у встановленому порядку надсилався виклик до суду, в судове засідання не з`явилася, причин неявки не повідомляла, відзиву на позов не подала. Місцеперебування відповідача суду невідоме і надійшли відомості щодо виклику [PERSON] у порядку, визначеному Цивільним процесуальним кодексом України (далі ЦПК), за зареєстрованим місцем проживання (ч. 10 ст. 130 ЦПК). Процесуальні дії у справі 23 грудня 2025 року відкрито провадження та призначено судове засідання для розгляду справи по суті. Судом ухвалено про проведення заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач проти такого вирішення справи не заперечує. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Фактичні обставини справи, встановлені судом 22 січня 2025 року між ТОВ «ФК «Майбіз» та [PERSON] укладено договір про надання кредиту №ДП 0010603 (далі Договір), який позичальником підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором 3qP41hN8 (арк. спр. 22), відповідно до умов якого кредитодавець зобов`язався надати позичальнику грошові кошти у розмірі 2500 грн. (п. 1 Договору), строком на 98 днів (п. 3 Договору), а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом у розмірі 0,9% за кожен день користування кредитом (п. 5 Договору) та комісію у розмірі 750 грн. (п. 10 Договору) (арк. спр. 11-14). Приписами п. 4 Договору передбачено, що кредитодавець надає кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту за реквізитами платіжної картки № [NUMBER] або іншої платіжної картки позичальника. Відповідно до п. 36 Договору позичальник ознайомлений з правом кредитодавця передавати іншій особі свої права кредитора за правочином відступлення права вимоги без згоди позичальника. Графіком платежів доведено до відома [PERSON] інформацію про загальну вартість кредиту, реальну річну процентну ставку, суму процентів за користування кредитом, суми платежів за розрахунковий період (арк. спр. 21). ТОВ «ФК «Майбіз» 22 січня 2025 року перерахувало [PERSON] кредитні кошти у розмірі 2500 грн. на платіжну картку № [NUMBER] , про що свідчить квитанція № 43757-33030-15504 (арк. спр. 23-24). У листі від 10 грудня 2025 року № 1012-809 ТОВ «ФК «Майбіз» підтверджує видачу на банківську карту клієнта онлайн-позики ( [PERSON] , номер договору ДП 0010603, номер платежу 43757-33030-15504) (арк. спр. 22 на звороті). Зазначені реквізити банківської карти № [NUMBER] у квитанції співпадають із банківськими реквізитами карти, вказаними [PERSON] у п. 4 Договору від 22 січня 2025 року № ДП 0010603. Листом АТ «Універсал Банк» від 12 січня 2026 року № БТ/Е-984 підтверджено, що на ім`я [PERSON] було емітовано карту № [NUMBER] , на яку 22 січня 2025 року було здійснено переказ коштів у сумі 2500 грн. (арк. спр. 73). Згідно з поданим ТОВ «Деал фінанс груп» розрахунком суми заборгованості за договором від 22 січня 2025 року №ДП 0010603 за період з 22 січня по 12 грудня 2025 року у [PERSON] наявна заборгованість в розмірі 5455 грн., з яких з яких: 2500 грн. тіло кредиту, 2205 грн. проценти, 750 грн. комісія (арк. спр. 6-7). 14 жовтня 2025 року ТОВ «ФК «Майбіз» та ТОВ «Деал фінанс груп» уклали договір факторингу № 14/10/25, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Майбіз» зобов`язується відступити ТОВ «Деал фінанс груп» за плату, а ТОВ «Деал фінанс груп» прийняти належні ТОВ «ФК «Майбіз» права грошової вимоги до боржників, вказаними у реєстрах прав вимоги (арк. спр. 25 на звороті-32). Згідно з платіжною інструкцією від 28 жовтня 2025 року № 579936437.1 ТОВ «Деал фінанс груп» сплатило на користь ТОВ «ФК «Майбіз» кошти згідно договору факторингу від 14 жовтня 2025 року № 14/10/25 (арк. спр. 34 на звороті). Відповідно до реєстру прав вимог від 14 жовтня 2025 року № 14/10/25 від ТОВ «ФК «Майбіз» до ТОВ «Деал фінанс груп» перейшло право вимоги до [PERSON] за договором про надання кредиту №ДП 0010603 на загальну суму 5455 грн. (арк. спр. 33-34). Мотиви з яких виходить суд та застосовані норми права Стосовно правонаступництва за зобов`язаннями. Згідно з ст. 512 Цивільного кодексу України (далі ЦК) кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст. 514 ЦК до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Приписами ст. 1077 ЦК передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Наявними в матеріалах справи доказами підтверджується та сторонами не оспорюється факт переходу права грошової вимоги від первісного кредитора до ТОВ «Деал фінанс груп» за договором про надання кредиту від 22 січня 2025 року № ДП 0010603, який укладений між ТОВ «ФК «Майбіз» та [PERSON] . Стосовно стягнення заборгованості за договором. Відповідно до частин 1, 3 ст. 509 ЦК зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно з ст. 526 ЦК зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Положенням ст. 610 ЦК передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Приписами ч. 1 ст. 1054 ЦК визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі (ст. 1055 ЦК). Відповідно до частин 1,2 ст. 207 ЦК правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Враховуючи положення ч.1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа. Приписами ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Також, відповідно до ч. 1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. З врахуванням викладеного, наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Суд установив, що відповідач [PERSON] та ТОВ «ФК «Майбіз» уклали договір про надання кредиту від 22 січня 2025 року №ДП 0010603 в електронній формі, який підписаний одноразовим ідентифікатором. Відповідно до умов договору ТОВ «ФК «Майбіз» надало відповідачу кошти в сумі 2500 грн строком на 98 днів, а остання зобов`язалася повернути кошти, сплатити відсотки за користування ними та комісію за надання кредиту, розмір яких визначений договором. 22 січня 2025 року кредитні кошти перераховані відповідачу. Отже, факт отримання відповідачем коштів від ТОВ «ФК «Майбіз» суд вважає доведеним. У подальшому позивач ТОВ «Деал фінанс груп» набув права грошової вимоги до боржника [PERSON] за договором про надання кредиту від 22 січня 2025 року № ДП 0010603, укладеним між ТОВ «ФК «Майбіз» та [PERSON] . У підписаному відповідачем договорі про надання кредиту від 22 січня 2025 року № ДП 0010603 визначена сума кредиту, проценти за користування кредитними коштами, комісія за надання кредиту та строк повернення коштів, а отже між сторонами було досягнуто згоди щодо істотних умов кредитного договору. Такий правочин, згідно з вимогами ст. 204 ЦК, створює презумпцію правомірності правочину і у зв`язку з цим, відповідно до ст. 629 ЦК, є обов`язковим для виконання сторонами, а зобов`язання за ним, за приписами ст. 526 ЦК, мають виконуватися належним чином відповідно до закону та умов договору. Відповідач свої зобов`язання за договором не виконала, оскільки не повернула кредитору кредитні кошти, проценти за користування ними та комісію, внаслідок чого виникла заборгованість за договором про надання кредиту від 22 січня 2025 року № ДП 0010603, яка становить 5455 грн., з яких: 2500 грн. тіло кредиту, 2205 грн. проценти, 750 грн. комісія. Згідно зі ст. 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановленим цим Кодексом. Вказані обставини відповідач не спростувала, інших розрахунків чи доказів про належне виконання умов договору не надала. Отже, суд вважає, що позов є обґрунтованим, позовні вимоги є доведеними, а тому із [PERSON] підлягає стягненню заборгованість за договором про надання кредиту від 22 січня 2025 року №ДП 0010603 в повному обсязі. Розподіл судових витрат Відповідно до ст. 141 ЦПК із відповідача мають бути стягнуті документально підтверджені судові витрати позивача на сплату судового збору в розмірі 2422,40 грн. Згідно з частинами 1, 2 ст. 137 ЦПК витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Положеннями ч. 8 ст. 141 ЦПК передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Із копій договору про надання правничої допомоги від 22 серпня 2025 року № 22-08/25/ДІЛ (арк. спр. 35-37), витягу з акта приймання передачі наданої правничої допомоги від 8 грудня 2025 року № 3-ДІЛ (арк. спр. 38), акта приймання-передачі справ на надання правничої допомоги (арк. спр. 38 на звороті-39), платіжної інструкції від 11 грудня 2025 року № 579936563.1 (арк. спр. 40), ордера на надання правничої допомоги від 3 вересня 2025 року серії АХ № 1287256 (арк. спр. 40 на звороті), свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю від 3 квітня 2018 року серії ПТ № 2099 (арк. спр. 41), довіреності в порядку передоручення (арк. спр. 41 на звороті), судом встановлено, що адвокатом Ткаченко Ю.О. надавалася правнича допомога ТОВ «Деал фінанс груп» у цій справі. Така допомога полягала у: вивченні наявних у клієнта документів, проведенні їх аналізу, визначенні правової позиції, аналізі судової практики та збору документів, доказів по малозначних справах для формування позовної заяви (вартість 500 грн.); судовому супроводі в суді першої інстанції: підготовці, складанні та направленні(подачі) позовної заяви до боржника за договором позики у малозначних справах, за необхідності інших заяв по суті справи, в електронній формі за посередництвом ЄСІТС, в тому числі представництві інтересів клієнта в суді (адвокат самостійно подає позовну заяву від імені клієнта, представляє інтереси як представник клієнта в суді) (вартість 4000 грн.). Загальна вартість послуг складає 4500 грн. За змістом п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача у разі задоволення позову. Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Отже, оцінивши усі необхідні аспекти цієї справи: складність та обсяг виконаних адвокатом робіт, витрачений час, значення справи для сторони, враховуючи те, що позивачу правова допомога надавалась і рішення суду ухвалено на його користь, на думку суду витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4500 грн. є співмірними по відношенню до обставин, визначених у ч. 4 ст. 137 ЦПК.

Outcome: approved