Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-15 00:00:00

У серпні 2025 року представник позивача ТОВ «Споживчий центр» Чехун Ю.В. звернулася до суду з даним позовом, в якому просить суд стягнути із [PERSON] заборгованість за кредитним договором № 04.12.2024-100000761 від 04.12.2024 у розмірі 36120 грн., а також стягнути з відповідача судові витрати на сплату судового збору у розмірі 2422,40 грн. Свої вимоги мотивує тим, що між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] 04.12.2024 року укладено кредитний договір (оферти) № 04.12.2024-100000761. Відповідно до умов договору позичальнику надано кредит у розмірі 12000,00 грн., що підтверджується квитанцією про видачу коштів від 04.12.2024 року, строком на 155 днів. Відповідач свої зобов`язання за договором належним чином не виконала, у зв`язку з чим, станом на дату подання позовної заяви, утворилася заборгованість у розмірі 36120 грн., що складається із заборгованості по тілу кредиту в розмірі 12000 грн., по процентам в розмірі 14880 грн., по комісії в розмірі 1080 грн., по додатковій комісії в розмірі 2160 грн., та неустойка 6000 грн. чим порушуються права та інтереси позивача. Копії позовної заяви та доданих до неї документів було надіслано позивачем відповідачці (а.с. 16-17). Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.08.2025 року головуючим суддею визначено Невгада О.В. Ухвалою Таращанського районного суду Київської області від 26.08.2025 у справі відкрито провадження та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін на 30.09.2025, яке через неявку учасників було відкладено на 27.10.2025. 14.10.2025 справа знята з розгляду в зв`язку з перебування судді Невгада О.В. у відпустці, розгляд справи призначено на 20.11.2025. Представник позивача в судове засідання не з`явився, до позовної заяви включив заяву про слухання справи без участі представника позивача. Проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідачка 30.09.2025, 20.11.2025 та 16.01.2026 в судове засідання не з`явилася, їй направлялася копія ухвали про відкриття провадження у справі та судові повістки про виклик до суду рекомендованимb поштовимb відправленнямb. Рекомендовані листи з повістками на 30.09.2025 та 20.11.2025 повернулися до суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Рекомендований лист з повісткою на 16.01.2026 року був вручений відповідачці (а.с. 71). Крім того SMS- повістки про виклик в судове засідання були завчасно доставлені на номер її мобільного телефону (а.с. 49, 56, 61, 70). Жодних заяв чи клопотань від відповідачки на адресу суду не надходило. Відзив на позовну заяву відповідачка [PERSON] не подавала. Стаття 280 ЦПК України визначає, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За вказаних обставин, суд приходить до висновку про можливість проведення судового засідання за відсутністю учасників судового розгляду, оскільки наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та прийняття законного і обґрунтованого рішення, належним чином повідомлена про дату, час і місце судового розгляду відповідачка [PERSON] в судове засідання тричі не з`явилася, причини своєї неявки суду не повідомила, відзив на позовну заяву не подала, водночас, позивач не заперечував щодо заочного вирішення справи, тобто є всі передбачені законом підстави для заочного розгляду справи. Ухвалою суду від 16.01.2026, занесеною до протоколу судового засідання, постановлено провести заочний розгляд цієї цивільної справи. Зі змісту положень статті 281 ЦПК України вбачається, що заочний розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою. З огляду на неявку в судове засідання всіх учасників справи, на підставі положень ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Враховуючи позицію позивача, прийнявши всі заходи по виклику відповідача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст. 223, 280 ЦПК України. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України - у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин цієї справи, на які позивач послався як на підставу своїх вимог, що викладені у позовній заяві та підтверджені доданими до неї доказами, які були досліджені судом, за відсутності відзиву відповідача, на засадах верховенства права, відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, прийшов до висновку про можливість постановлення по справі заочного рішення та часткового задоволення позовних вимог. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У відповідності до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.1ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 04 грудня 2024 року між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] підписано пропозицію про укладення кредитного договору (оферта) №04.12.2024-100000761, яку підписано відповідачем електронним підписом з одноразовим ідентифікатором Е999, який було надіслано у смс-повідомленні на номер, вказаний останнім, як фінансовий- 0931857920 (а.с.18-24). В пункті 1.1 Пропозиції визначено, що дана пропозиція про укладення кредитного договору (оферта) є пропозицією кредитодавця ТОВ «Споживчий центр» укласти електронний кредитний договір (оферту) у порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», і не є ні договором приєднання/його частиною у розумінні ст. 634 ЦК України, ні публічним договором у розумінні ст. 633 ЦК України. Згідно п. 3.1 Пропозиції на укладення кредитного Договору встановлено, що кредитодавець зобов`язується надати Кредит Позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених Договором, а Позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти, комісію. Пунктом 3.2 Пропозиції встановлено, що кредит надається на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. В розділі 3 Предмет договору зазначено, що умовами надання кредиту є: дата надання/видачі кредиту, сума кредиту, тип кредиту, строк, на який надається кредит, дата повернення кредиту, проценти за користування кредитом, графік платежів, що встановлюється в заявці, яка є невід`ємною частиною кредитного договору. Згідно п. 4.1 пропозиції кредитодавець надає позичальнику кредит на умовах його строковості, платності і поворотності. Спосіб надання позичальнику коштів у рахунок кредиту: перерахування на електронний платіжний засіб споживача [NUMBER] . Днем надання кредиту вважається списання відповідної суми коштів з рахунку кредитодавця, а днем погашення кредиту/сплати платежу день надходження коштів у касу кредитодавця готівкою або зарахування на поточний рахунок кредитодавця, що підтверджується випискою з поточного рахунку кредитодавця. У випадку перерахування коштів позичальником на поточний рахунок кредитодавця, позичальник зобов`язаний забезпечити надходження коштів на останній день строку сплати платежу . Відповідно до п. 6.1 пропозиції договору зазначено, що позичальник зобов`язався використати кредит на зазначені в Договорі цілі, що не суперечать чинному законодавству України, і забезпечити своєчасне повернення кредиту та процентів шляхом внесення в касу кредитодавця готівкою або перерахування на рахунок кредитодавця в такі терміни: а) повернення кредиту, сплата процентів -у терміни та строки, вказані у заявці, яка є невід`ємною частиною даної оферти; б) неустойка, яка може бути нарахована кредитодавцем за несвоєчасне виконання зобов`язань за цим Договором, - негайно, з моменту пред`явлення кредитодавцем вимоги (усної чи письмової) про нарахування таких санкцій. В силу п. 2.3.2 пропозиції договору позичальник, який має намір укласти електронний кредитний договір, ідентифікується (реєструється) в особистому кабінеті на вебсайті кредитодавця за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, отриманим позичальником в смс-повідомленні на номер телефону, вказаний позичальником при його ідентифікації (реєстрації) в особистому кабінеті на вебсайті. В п. 14 пропозиції договору «Реквізити і підписи сторін» позичальником зазначено, що він розуміє, що підписує та укладає кредитний договір на вищевказаних умовах, підписуючи акцепт одноразовим ідентифікатором (код з смс-повідомлення). Відповідачкою кредитний договір підписано одноразовим ідентифікатором Е999 (код з смс-повідомлення), яке було відправлене на її фінансовий номер 0931857920 (а.с. 21). Згідно заявки на отримання кредиту передбачено, що позичальнику надається кредит на наступних умовах: дата надання/видачі кредиту 04.12.2024 року; сума кредиту 12000 грн.; строк, на який надається кредит 155 днів з дати його надання; дата повернення (виплати) кредиту 07.05.2025 року. Процентна ставка фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1% за 1 (один) день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається кредит. Розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку. Денна процентна ставка - загальні витрати за споживчим кредитом за кожний день користування кредитом протягом всього строку, на який надається кредит, виражені у процентах від загального розміру виданого кредиту. Денна процентна ставка та її розрахунок: 0.97% = (18120 / 12000)/155 х 100%. Відповідно до пунктів 8, 9 Заявки, комісія, пов`язана з наданням кредиту - 9% від суми кредиту та дорівнює 1080 грн., комісія за обслуговування кредитної заборгованості в такому ж розмірі. Згідно з п. 18 Заявки Неустойка у розмірі 180,00 грн., що нараховується за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконаного/неналежно виконаного зобов`язання (а.с. 21-22). До заявки на отримання кредиту позичальником підписано відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) згідно якої [PERSON] підтвердила, що вона розуміє, що підписує та укладає кредитний договір на вищевказаних умовах, підписуючи даний акцепт одноразовим ідентифікатором Е999 (код з смс-повідомлення), яке було відправлене на її фінансовий номер 0931857920 (а.с. 22-23 на звороті). Позивач ТОВ «Споживчий центр» свої зобов`язання за договором виконало та надало відповідачу [PERSON] кредитні кошти, згідно якого на картку 4149-49ХХ-ХХХХ-0175, зазначену відповідачем під час укладення кредитного договору, здійснено переказ в розмірі 12000,00 грн., призначення платежу: видача за договором кредиту № 04.12.2024-100000761, що підтверджується інформацією ТОВ «Універсальні платіжні рішення» від 15.08.2025 згідно з якою видача коштів за кредитним договором № 04.12.2024-100000761 здійснювалася за допомогою системи iPay.ua, номер транзакції 584933300 (а.с. 15). Згідно довідки-розрахунку заборгованості про стан заборгованості за кредитним договором № 04.12.2024-100000761 від 04 грудня 2024 року, яку позивач додав до позовної заяви, заборгованість [PERSON] складає 36120,00 грн., що складається із заборгованості по тілу кредиту в розмірі 12000,00 грн., по процентам в розмірі 14880 грн., по комісії в розмірі 1080 грн., комісії за обслуговування заборгованості в сумі 2160 грн.; та неустойка 6000 грн. (а.с. 14). Відтак, ТОВ «Споживчий Центр» виконав свої зобов`язання, надавши відповідачеві кошти за договором про кредиту встановленому розмірі та на узгоджених між ними умовах, однак останній в односторонньому порядку відмовився від виконання взятих на себе зобов`язань у наведеній частині, у зв`язку з чим допустив спірну заборгованість. Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить з наступного. Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно до ч.ч. 1, 2 ст.207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст. 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст.638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст.1055 ЦК України). Відповідно до частин першої та другої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Згідно до ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. За правилами частини другої статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (частина перша статті 526 ЦК України). Згідно до ч.1 ст.598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Такі висновки суду відповідають правовій позиції Верховного Суду, яка викладена, зокрема, у постанові від 25 травня 2021 року у справі №554/4300/16-ц. Судовим розглядом було встановлено, що вказаний кредитний договір відповідачем не оспорювався, недійсним в судовому порядку не визнавався, а відтак є чинним і підлягає до виконання його сторонами. [PERSON] під час укладення кредитного договору, ознайомилася з його текстом та змістом в цілому, що підтверджується особистим підписом позичальника. У відповідності до частини першої статті 528 ЦК України виконання обов`язку може бути покладено на іншу особу, якщо з умов договору або суті зобов`язання не випливає обов`язок боржника виконати зобов`язання особисто і в такому разі відповідач має прийняти виконання зобов`язання за кредитним договором, запропоноване за позивача третьою особою. Тобто, позивач (через систему iPay.ua) видав відповідачу кредитні кошти у розмірі 12000,00 гривень на картковий рахунок вказаний відповідачкою в особистому кабінеті, що підтверджується квитанцією про перерахування коштів, чим виконав свої зобов`язання за договором своєчасно та в повному обсязі. До суду було надано електронні докази в паперовій формі (роздруківка тексту заявки кредитного договору № 04.12.2024-100000761, відповідь позичальника про прийняття пропозиції (акцент) кредитного договору № 04.12.2024-100000761, підписані одноразовим ідентифікатором «Е999», які містить номер особистого електронного платіжного засобу відповідача, а саме, 4149-49ХХ-ХХХХ-0175). Таким чином, TOB «Споживчий центр» виконав свої зобов`язання за кредитним договором № 04.12.2024-100000761 від 04 грудня 2024 року в повному обсязі, надавши відповідачу кредит відповідно до умов укладеного кредитного договору перерахувавши кошти на електронний платіжний засіб номер якого, відповідач зазначав самостійно в системі. З наведеної позивачем в розрахунку суму заборгованості згідно умов кредитного договору № 04.12.2024-100000761 від 04 грудня 2024 року, суд встановив, що сума заборгованості по процентах становить 14880,00 грн., а також не сплачена комісія в загальному розмірі 3240,00 грн. Згідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Частиною 2 статті 77 ЦПК України встановлено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухвалені судового рішення. Відповідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З боку відповідача не надано до суду жодних пояснень, заперечень та відзиву щодо позовних вимог позивача, а також у відповідності до вимог ст. 81 ЦПК України жодного належного та допустимого доказу в спростування доводів позивача щодо нарахованих сум. Отже, розмір заборгованості по відсотках та комісіях узгоджується із умовами кредитного договору № 04.12.2024-100000761 від 04 грудня 2024 року та не спростований відповідачкою, а тому позов у цій частині підлягає задоволенню. Щодо стягнення неустойки суд зазначає наступне. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Отже, для належного виконання зобов`язання необхідно дотримуватися визначених у договорі строків (термінів), а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням. Згідно з частиною першою статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Пунктом 17 Заявки до кредитного договору передбачено неустойку в розмірі 180,00 грн., що нараховується за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконаного/неналежно виконаного зобов`язання. Разом з тим, суд зазначає, що п. 18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України визначено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцяти денний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», який набрав чинності 24 грудня 2023 року, було внесено зміни до Закону України «Про споживче кредитування», зокрема, Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про споживче кредитування» були викладені в новій редакції. Тобто в період існування особливих правових наслідків - протягом дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування, до позичальника застосовуються особливі наслідки звільнення від сплати неустойки (штрафу, пені) за прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) кредитних зобов`язань. Аналогічний правовий висновок, щодо аналізу п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, викладений у постанові Верховного Суду від 12.06.2024 у справі №910/10901/23, який, відповідно до положень ч.4 ст.263 ЦПК України, судом застосовується під час ухвалення судового рішення у подібній справі. Згідно правового висновку, що викладений у постанові Верховного Суду від 18 жовтня 2023 року в справі №706/68/23(провадження № 61-8279св23), дія п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України розповсюджується на кредитний договір. Хоча п. 6 Прикінцевих та перехідних положень ЗУ «Про споживче кредитування» встановлено, що у разі прострочення споживачем у період з 01.03.2020 до припинення зобов`язань за договором про споживчий кредит, укладеним до тридцятого дня включно з дня набрання чинності ЗУ "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", у тому числі того, строк дії якого продовжено після набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", споживач звільняється від відповідальності перед кредитодавцем за таке прострочення. У тому числі, але не виключно, споживач у разі допущення такого прострочення звільняється від обов`язку сплати кредитодавцю неустойки (штрафу, пені) та інших платежів, передбачених договором про споживчий кредит за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) споживачем зобов`язань за таким договором. Забороняється збільшення процентної ставки за користування кредитом з інших причин, ніж передбачені частиною четвертою статті 1056-1 Цивільного кодексу України, у разі невиконання зобов`язань за договором про споживчий кредит у період, зазначений у цьому пункті. Дія положень цього пункту поширюється, у тому числі, на кредити, визначені частиною другою статті 3 цього Закону. З системного аналізу як приписів п. 6 Прикінцевих та перехідних положень ЗУ «Про споживче кредитування» так і п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, вбачається, що відповідні положення ЗУ «Про споживче кредитування» не мають предметом свого правового регулювання правовідносини щодо нарахування пені під час воєнного стану в державі, а стосуються унормування цивільного законодавства у зв`язку з іншими обставинами, а саме прийняття ЗУ "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг". З огляду на викладене, враховуючи п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, згідно якого позичальники, у період воєнного стану, звільняються від сплати неустойки (штрафу, пені) за прострочення виконання (невиконання, часткового виконання), в тому числі, і в кредитних зобов`язаннях, а тому суд дійшов до висновку, що у задоволенні позовної вимоги про стягнення пені, нарахованої за порушення зобов`язань позичальником договору у сумі - 6 000 грн., слід відмовити, оскільки така нарахована позивачем у період дії в Україні воєнного стану, що є неправомірним. Таким чином, позов підлягає частковому задоволенню: з відповідачки [PERSON] підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором № 04.12.2024-100000761 від 04.12.2022 у загальному розмірі 30120,00 грн., яка складається із заборгованості за тілом кредиту у сумі - 12000,00 грн. заборгованості за процентами у сумі 14880,00 грн. та комісії за надання кредиту та обслуговування заборгованості в розмірі 3240,00 (1080,00+20160,00) грн., а в задоволенні вимоги про стягнення пені в сумі 6 000,00 грн. слід відмовити. Відповідно до ст. 264 ЦПК України, суд під час ухвалення судового рішення вирішує питання про розподіл між сторонами судові витрати. При цьому відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Як встановлено в судовому засіданні, позивач поніс судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в сумі 2422,40 гривень, що підтверджується платіжною інструкцією № СЦ00033904 від 20.08.2025 року (а.с. 1). Оскільки позов ТОВ «Споживчий Центр» задоволено частково, то суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки на користь позивача на відшкодування витрат по сплаті судового збору 2020,00 грн. (30120,00*2422,40 / 36120,00 грн.), що є пропорційним розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial