Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-13 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором у загальному розмірі 37 932,91 грн, а також понесених судових витрат. Вимоги позивач обґрунтовує тим, що 12.10.2023 між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] укладено електронний договір №4047288 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, згідно з яким сума кредиту складає 9 100 грн, строк кредиту 350 днів до 26.09.2024, періодичність платежів зі сплати процентів кожні 25 днів, стандартна процента ставка становить 2% в день. Даний договір укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «Лінеура Україна» шляхом реєстрації відповідача та підписаний електронним підписом одноразовим ідентифікатором С830. При цьому відповідач, пройшовши верифікацію, в особистому кабінеті підтвердив бажані умови отримання кредиту, ознайомився з Правилами надання коштів у позику, Публічною пропозицією на укладення договору. Зазначає, що ТОВ «Лінеура Україна» свої зобов`язання виконало та надало кредит шляхом зарахування коштів на платіжну картку відповідача, вказану ним під час укладення договору, тоді як останній свої зобов`язання належним чином не виконав, у зв`язку з чим утворилась заборгованість у розмірі 37 932,91 грн, з яких 7 188,27 грн тіло кредиту, 30 744,64 грн нараховані проценти первісним кредитором. Відповідно до договору факторингу №25/10/2024, укладеного між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА», яке змінило найменування на ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ», до останніх перейшло право грошової вимоги до відповідача за вказаним договором. Рішенням Новозаводського районного суду міста Чернігова від 05 травня 2025 року позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором було частково задоволено. Зі [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» 30 909 (тридцять тисяч дев`ятсот дев`ять) грн 26 коп. заборгованості за договором №4047288 від 12.10.2023, що складається із заборгованості за тілом кредиту 7 188,27 грн, заборгованості за процентами 23 720,99 грн та судові витрати у розмірі 8 633 (вісім тисяч шістсот тридцять три) грн 89 коп. 25.09.2025 [PERSON] звернувся до суду із заявою про перегляд заочного рішення від 05 травня 2025 року у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» до [PERSON] про стягнення заборгованості. Вимоги обґрунтовує тим, що він є військовослужбовцем, тому на нього поширюються норми Закону України «Про соціальний і правовий заїхист військовослужбовців та членів їх сімей», відповідно до яких проценти за користування кредитом не нараховуються. Про вказане заочне рішення йому було невідомо, оскільки він, на даний час проходить військову службу, весь час переміщується згідно з наказами командування, тому не має можливості вчасно отримувати корреспонденцію. Вказує на несправедливе нарахування процентів, оскільки сума, яку він виплатив, в два рази перевищує суму позики. Вважає, що такі нарахування є несправедливим використанням скрутного стану позичальника. 07.10.2025 приватний виконавець Коваль В.О. повідомив про те, що у нього на виконанні перебуває виконавчий лист №751/847/25, виданий 09.07.2025, про стягнення із Скітера на користь ТОВ «Фінансова компанія «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ». Виконавче провадження завершено 26.09.2025 у зв`язку з фактичним виконанням в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи та інші процесуальні дії у справі Новозаводський районний суд міста Чернігова ухвалою від 29 жовтня 2025 року задовольнив заяву [PERSON] , скасував заочне рішення Новозаводського районного суду міста Чернігова по цивільній справі № 751/847/25 від 05 травня 2025 року за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» до [PERSON] про стягнення заборгованості та призначив справу до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Представник позивача у судовому засіданні не був присутній, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. 30.10.2025 [PERSON] подав заяву про розгляд справи без його участі, свої вимоги підтримав у повному обсязі. Позивач у судовому засіданні не був присутній, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин 12 жовтня 2023 року між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] укладено договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту №4047288, відповідно до якого сума кредиту складає 9 100,00 грн, строк кредиту 350 днів, періодичність платежів зі сплати процентів кожні 25 днів, стандартна процента ставка становить 2% в день, а знижена 0,8% у разі виконання умов для отримання індивідуальної знижки; кредит надається у безготівковій формі шляхом перерахування коштів за реквізитами платіжної картки № [NUMBER] ; нарахування процентів за користування кредитом здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом протягом строку кредиту (а.с.21-30). Вказаний кредитний договір укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «Лінеура Україна», доступ до якої забезпечується споживачу через вебсайт або мобільний додаток. Кредитний договір підписаний електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора С830, про що свідчить розділ 10 договору реквізити та підписи сторін. До вказаного договору додані Правила надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту (а.с.67-77), з якими відповідач ознайомився на вебсайті та погодився, а також які зобов`язався неухильно дотримуватись, про що вказано в пункті 9.9 договору. Невід`ємними частинами цього договору є таблиця обчислення загальної вартості кредиту (а.с.30зв) та паспорт споживчого кредиту (а.с.32-37), які підписані відповідачем одноразовим ідентифікатором та відповідно до яких загальна вартість кредиту за стандартною процентною ставкою за весь строк користування кредитом складає 72 800,00 грн. Також у паспорті споживчого кредиту міститься інформація щодо основних умов кредитування з урахуванням побажань споживача, реальної річної процентної ставки та орієнтованої загальної вартості кредиту, порядку повернення кредиту. У той же день 12.10.2023 на картку [PERSON] № [NUMBER] були перераховані грошові кошти в сумі 9 100,00 грн, що підтверджується інформацією ТОВ «ПЕЙТЕК УКРАЇНА», з яким у ТОВ «Лінеура Україна» укладено договір про організацію переказу грошових коштів (а.с.15, 81-86), та інформацією АТ «СЕНС БАНК» з випискою по особовому рахунку відповідача (а.с.127-129). З розрахунку заборгованості, складеного ТОВ «Лінеура Україна» за період з 12.10.2023 до 26.09.2024, вбачається, що заборгованість позичальника [PERSON] за договором №4047288 від 12.10.2023 складає 37 932,91 грн, з яких 7 188,27 грн тіло кредиту, 30 744,64 грн проценти за користування; при цьому проценти до 05.11.2023 нараховувались за зниженою процентною ставкою 0,8%, а з 06.11.2023 за стандартною процентною ставкою 2%; відповідач 03.11.2023 сплатив 225,60 грн тіла кредиту та 1 674,40 грн процентів за користування, 29.11.2023 сплатив 4 224,21 грн процентів за користування, 23.12.2023 сплатив 0,01 грн тіла кредиту та 4 437,06 грн процентів за користування, 23.01.2024 сплатив 1 686,12 грн тіла кредиту та 5 501,88 грн процентів за користування, а всього 1 911,73 грн тіла кредиту та 15 857,55 грн, після чого не здійснював оплату основного боргу та процентів (а.с.41-47). Надалі 25.10.2024 між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» укладено договір факторингу №25/10/2024, відповідно до якого ТОВ «Лінеура Україна» відступило ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому, до боржників, вказаних у реєстрі, зокрема до боржника [PERSON] за кредитним договором №4047288 в сумі 37 932,91 грн (а.с.49, 91-100). ТОВ «Лінеура Україна» 28.10.2024 направило на вказаний відповідачем у кредитному договорі номер телефону повідомлення про відступлення права вимоги (а.с.38-39). 25 листопада 2024 року ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» змінило найменування на ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал», що підтверджується копією рішення №251124/1 єдиного учасника (а.с.80). ІV. Норми права, які застосував суд, та оцінка аргументів сторін Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори. Відповідно до положень ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Статтею 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України). Згідно зі статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі ст.ст. 1077, 1078 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). За приписами статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу для своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кредитний договір укладено з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи первісного кредитора ТОВ «Лінеура Україна» та підписаний відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора, що узгоджується зі ст.ст. 6, 627 ЦК України та ст.ст. 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію». Матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що позичальник [PERSON] належним чином виконував кредитні зобов`язання як щодо первісного кредитора, так і стосовно нового кредитора. Водночас суд не може погодитися із заявленим розміром заборгованості за вищевказаним кредитним договором у частині нарахованих процентів з огляду на наступне. Згідно з п. 19 ст.6 Закону України «Про статус ветеранів війни,гарантії їх соціального захисту до осіб, які належать до учасників бойових дій, належать військовослужбовці (резервісти, військовозобов`язані, добровольці Сил територіальної оборони) Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, військовослужбовці військових прокуратур, особи рядового та начальницького складу підрозділів оперативного забезпечення зон проведення антитерористичної операції центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, державну політику у сфері державної митної справи, поліцейські, особи рядового, начальницького складу, військовослужбовці Міністерства внутрішніх справ України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Державної служби України з надзвичайних ситуацій, Державної пенітенціарної служби України, особи, які входили до складу добровольчого формування територіальної громади, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України. Відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення окремих питань виконання військового обов`язку та ведення військового обліку» від 30.03.2021 №1357-IX, який набрав чинності 23.04.2021 пункт 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» викладено в новій редакції: «15. Військовослужбовцям, призваним на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, на весь час їх призову, а військовослужбовцям під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, які перебували або перебувають безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються». Останніми змінами, пункт 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» доповнено словами «крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (житлового будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля», а також доповнено словами "а також крім кредитних договорів щодо придбання та встановлення фотоелектричних модулів та/або вітрових електроустановок разом із гібридними інверторами та установками зберігання енергії, проценти за якими можуть бути погашені чи компенсовані за рахунок третіх осіб або держави". Відповідно до абз. 5 ст. 1 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію», особливий період це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях, та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. Вирішуючи питання щодо меж дії особливого періоду у розумінні ЗУ «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію», Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26.08.2020 у справі №813/402/17 дійшла висновку, що навіть за невведення у країні воєнного стану, особливий період, початок якого пов`язаний з моментом оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової чи прихованої), хоч і охоплює час мобілізації, однак не може вважатися закінченим лише зі спливом строку, протягом якого підлягали виконанню визначені у відповідному рішенні про мобілізацію заходи. Особливий період закінчується з прийняттям Президентом України відповідного рішення про переведення усіх інституцій України на функціонування в умовах мирного часу. На підставі Указу Президента України від 17.03.2014№303/2014 «Про часткову мобілізацію» з 18.03.2014 в Україні розпочався особливий період. Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного станув Україні» у зв`язку з військовою агресією Російської федерації проти України введено в Україні воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24.02.2022, який продовжувався і діє на час розгляду справи. Тобто, введення та продовження строку воєнного стану у зв`язку із триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської федерації проти України було визначено в законодавчому порядку і є особливим періодом. Згідно із роз`ясненнями Національного банку України у листі від 02.09.2014 №18-112/48620 для звільнення від нарахування штрафів, пені та відсотків за користування кредитом мобілізовані позичальники повинні надати банку перелік документів, встановлений листом Міністерства оборони України від 21.08.2014 №322/2/7142. Такими документами є: військовий квиток, в якому у відповідних розділах здійснюються службові відмітки, або довідка про призов військовозобов`язаного на військову службу, видана військовим комісаріатом або військовою частиною, а для резервістів - витяг із наказу або довідка про зарахування до списків військової частини, які видаються військовою частиною. Відповідно до роз`яснень Головного управління персоналу Генерального штабу Збройних Сил України Міністерства оборони України (лист від 01.02.2019 №321/722) зазначено, що документом, який підтверджує призов та проходження військової служби військовослужбовцем з початку і до закінчення особливого періоду, а також підтверджує призов під час мобілізації резервістів та військовозобов`язаних є військовий квиток, в якому у відповідних розділах здійснюються службові відмітки. З огляду на те, що [PERSON] перебуває на військовій службі за контрактом у військовій частині Збройних Сил України [NUMBER] , суд вважає, що він має право на визначені Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей »пільги, гарантії та компенсації, передбачені Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», зокрема, на звільнення від обов`язку сплачувати проценти за користування кредитом, штрафні санкції та пеню за невиконання зобов`язань за кредитним договором. При цьому п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний та правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей» є самостійною нормою і будь-якого посилання про можливість застосування вказаного пункту лише при наявності у військовослужбовця відповідного статусу (учасника бойових дій) закон не передбачає, дія зазначеної норми поширюється на всіх військовослужбовців без виключення. Наведене узгоджується з правовими висновками Верховного Суду від 26.12.2018 у справі №522/12270/15, від 14.05.2021 у справі №502/1438/18, від 24.02.2022 у справі №591/4698/20, від 12.05.2022 у справі №336/512/18, від 18.01.2023 у справі №642/548/21. Застосування приписів п. 15 ст.14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» обумовлено самим фактом наявності статусу військовослужбовця у конкретної особи, яка несе відповідальність перед банківською установою, їх застосування є обов`язком суду та жодним чином не обумовлено відомостями про обізнаність банку щодо наявності в особи спеціального статусу. Положення п. 15 ст. 14 Закону не обмежують своє застосування виключно щодо позичальників за кредитними зобов`язаннями, поширюють свою дію на усі випадки нарахування санкцій та процентів за невиконання будь-яких зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, в тому числі банками. Таким чином, згідно матеріалів справи встановлено, що [PERSON] з 30.07.2020 призваний у Збройні Сили України за контрактом (а.с. 201) та станом на час розгляду справи має статус військовослужбовця Збройних Сил України, а тому на нього поширюються пільги, передбачені п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», тобто, до нього не може застосовуватися відповідальність у виді штрафних санкцій і пені за невиконання зобов`язань за користування кредитом, а також у нього відсутній обов`язок щодо сплати процентів за користування кредитом. Згідно з розрахунком заборгованості за кредитним договором №4047288 від 12.10.2023, заборгованість [PERSON] становить 37932,91 грн, що складається із: заборгованості за тілом кредиту у сумі 7188,27 грн та заборгованості за процентами у сумі 30744,64 грн. Отже, суд за результатами розгляду справи приходить до висновку, що зі [PERSON] на користь ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» підлягає стягненню заборгованість лише за тілом кредиту за договором про споживчий кредит кредитним договором №4047288 від 12.10.2023 у розмірі 7188,27 грн. Позовні вимоги в частині стягнення відсотків у розмірі 30744,64 грн. не підлягають задоволенню, оскільки на [PERSON] поширюється положення п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» щодо не нарахування процентів за користування кредитом. Отже, позовні вимоги ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» підлягають задоволенню частково. V. Розподіл судових витрат Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Позивачем понесені та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 422,40 грн (а.с.109), які відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно до задоволених позовних вимог в сумі 459,04 грн (2 422,40 х 7188,27 / 37 932,91). До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України). Статтею 137 ЦПК України врегульовано порядок розподілу витрат на професійну правничу допомогу. Згідно з ч. ч. 2, 3 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Так, у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим. Правнича допомога позивачу надавалася адвокатом Городніщевою Є.О. на підставі заявки на виконання доручення №6167 (а.с.17-18), оддеру (а.с.31) та договору про надання правової допомоги №10/12-2024 від 10.12.2024 (а.с.87-90). Позивач узгодив оплату на користь адвоката 10 000,00 грн за надання правової допомоги, що підтверджується рахунком на оплату від 14.01.2025 (а.с.40) та актом прийому-передачі виконаних робіт №6167 (а.с.48). При цьому суд звертає увагу, що відповідно до акту оплата здійснюється протягом 30 днів з моменту набрання рішенням суду законної сили. Суд, з урахуванням часткового задоволення позову, ціни позову, незначної складності справи про стягнення кредитної заборгованості, яка є малозначною, спрощеного порядку її розгляду, обсягом виконаних адвокатом робіт (адвокат участі в судовому засіданні не приймав, а з процесуальних документів по суті справи склав лише позовну заяву), часом, витраченим адвокатом на виконання таких робіт (0,5 години зустрічі для надання консультації, 0,5 години аналізу законодавства, 1 година письмової консультації, 2 години складання клопотання про витребування доказів, 2 години представництва клієнта, тоді як участі в судових засіданнях адвокат не приймав, є надмірними для справи незначної складності), беручи до уваги те, що дана справа є типовою, враховуючи принцип розумності та справедливості, вважає вказані витрати неспівмірними зі складністю справи та обсягом вищезазначених наданих адвокатом послуг. Зокрема, враховуючи типовий характер даної справи, на думку суду не є раціональним надання юридичної послуги у виді усної консультації тривалістю 0,5 години та письмової консультації тривалістю 1 година, аналізу законодавства та судової практики тривалістю 0,5 години, а з інших документів адвокат склав лише клопотання про витребування доказів, що є співмірним із часовими витратами обсягом 1 година. Також дві години представництва клієнта в судових засідання не відповідають дійсності, оскільки, як вже відзначалось, участі в них адвокат не приймав. При вирішенні цього питання суд враховує загальні принципи цивільного законодавства, якими, серед інших, є розумність, добросовісність та справедливість (ст. 3 ЦК України), а також принципи цивільного процесу, якими є верховенство права, тобто імперативний правовий принцип, який серед іншого захищає сферу особистих майнових прав особи від непропорційного втручання, а також принципи пропорційності цивільного судочинства та змагальності сторін (ст. 10, 11 та 12 ЦПК України відповідно). Наведене вище є підставою для визначення витрат на правничу допомогу в сумі 2000 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial