Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-14 00:00:00

Позивач ТОВ «ФК Дебт Коллекшн» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 3010410565/239346 від 12.02.2020 року в сумі 14122,50 грн., яка складається з: простроченої заборгованості за сумою кредиту в розмірі 4500 грн., простроченої заборгованості за комісіями і відсотками в розмірі 9622,50 грн., а також судового збору у сумі 2 422 грн. В обґрунтування позову вказав, що 12.02.2020 ТОВ «Гоуфінгоу» та [PERSON] уклали кредитний договір № 3010410565/239346, за умовами якого відповідач отримав кредит у розмірі 4500 грн., строк кредиту 30 днів., відсоткова ставка 1,85 % на добу. Кошти відповідачу було перераховано в сумі 4500 грн. за реквізитами платіжної картки 4731 - 21xx - xxxx 7160. 31.05.2021 між ТОВ «Гоуфінгоу» та ТОВ «ФК «Сіті Фінанс Груп» було укладено договір факторингу №1-31/05/21, відповідно до умов якого ТОВ «Гоуфінгоу» відступило ТОВ «ФК «Сіті Фінанс Груп» право вимоги до позичальників, у тому числі за кредитним договором № 3010410565/239346 від 12.02.2020, що уклали ТОВ «Гоуфінгоу» та [PERSON] 03.06.2021 між ТОВ «ФК «Сіті Фінанс Груп» та ТОВ «ФК Дебт Коллекшн» було укладено договір відступлення права вимоги №1-03/06/2021, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Сіті Фінанс Груп» відступило ТОВ «ФК Дебт Коллекшн» право вимоги до позичальників, у тому числі за кредитним договором 3010410565/239346 від 12.02.2020, що уклали ТОВ «Гоуфінгоу» та [PERSON] ТОВ «Гоуфінгоу» виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши відповідачу кредит відповідно до умов укладеного кредитного договору шляхом перерахування кредитних коштів на рахунок відповідача. В свою чергу [PERSON] свої зобов`язання за договором належним чином не виконує, у зв`язку із чим, станом на 26.05.2025 утворилась заборгованість у розмірі 14122,50 грн., що складається із заборгованості по тілу кредиту у розмірі 4500 грн., по процентам у розмірі 9622,5 грн. Посилаючись на вказані обставини, представник позивача просить стягнути з відповідача суму заборгованості за цим договором позики в розмірі 14122,50грн., а також судовий збір. Ухвалою Шевченківського районного суду міста Полтави від 05 вересня 2025 року відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. 10 листопада 2025 року представник позивача Пархомчук С.В. надіслав до суду заяву про розподіл судових витрат, в якій прохав стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «ФК Дебт Коллекшн» витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 500 грн. Прохав розглядати заяву без виклику сторін (а.с.37-41). У позовній заяві представник позивача просив проводити розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує, проти ухвалення заочного рішення не заперечує (а.с.6). Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася шляхом направлення судових повісток про виклик до суду рекомендованим листом з повідомленням про вручення, однак останні повернулись до суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою (а.с. 35-36, 53-54), що є належним повідомленням згідно п.4 ч.8 ст. 128 ЦПК України . Направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника (постанова Верховного Суду від 18.03.2021 у справі №911/3142/19). Згідно ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, якщо відповідач не з`явився без поважних причин або без повідомлення причини, не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. З цих підстав, суд, відповідно до ст.ст. ч.4 ст. 223, 280 ЦПК України, розглянув справу у заочному порядку та ухвалив рішення. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 12.02.2020 [PERSON] уклала з ТОВ «Гоуфінгоу» кредитний договір № 3010410565/239346. Відповідно до п.1.1 - 1.3 кредитного договору кредит надано в розмірі 4500 грн. зі сплатою відсотків з користування кредитом в розмірі 1,85 % на добу строком на 30 днів. У п.2.3 кредитного договору сторони передбачили, що обчислення строку користування кредитом та нарахування процентів за цим договором здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом. При цьому проценти за користування кредитом нараховуються у відсотках від суми кредиту з першого дня надання кредиту до повного погашення заборгованості за кредитом включно. Відповідно до п.п. 6.1 п.6 Кредитного договору, цей договір складений українською мовою, підписаний з використанням електронного цифрового підпису одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» (а.с.міститься в електронній справі). Договір [PERSON] підписала одноразовим ідентифікатором R94550, що підтверджується довідкою про ідентифікацією наданої ТОВ «Гоуфінгоу» (а.с.13). 31.05.2021 між ТОВ «Гоуфінгоу» та ТОВ «ФК «Сіті Фінанс Груп» укладено Договір факторингу № 1-31/05/21, у відповідності до умов якого, ТОВ «Гоуфінгоу» передає (відступає) ТОВ «Сіті Фінанс Груп» за плату, а ТОВ «ФК «Сіті Фінанс Груп» приймає належні ТОВ «ГОУФІНГОУ» права грошової вимоги до Боржників за Кредитними Договорами вказаними у Реєстрі Боржників, укладеними між ТОВ «ГОУФІНГОУ» і Боржниками (а.с. 17-18). Так, відповідно до Реєстру боржників від 31.05.2021 ТОВ «ФК «Сіті Фінанс Груп» набув права грошової вимоги до відповідача в сумі 14122,50 грн., з яких: 4500 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 9622,5 грн. - сума заборгованості за відсотками (а.с. 12). 03.06.2021 ТОВ «ФК «Сіті Фінанс Груп» уклав Договір про відступлення права вимоги з ТОВ «ФК Дебт Коллекшн» №1-03/06/2021, згідно якого відступив право вимоги за кредитним договором № 3327711591/199458 від 04.01.2020 до ТОВ «ФК Дебт Коллекшн» (а.с. 14-15). Відповідно до Реєстру боржників від 03.06.2021 ТОВ «ФК Дебт Коллекшн» набув права грошової вимоги до відповідача в сумі 14122,50 грн., з яких: 4500 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 9622,5 грн. - сума заборгованості за відсотками (а.с. 11). У зв`язку із невиконанням зобов`язань за договором у відповідача виникла заборгованості, яка станом на 26.05.2025 становить 14122,50 грн., з яких: 4500 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 9622,50 грн. - сума заборгованості за відсотками, що підтверджується випискою з особового рахунка (а.с. 10). Відповідно до п. 5 ч. 1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно із ч. 3 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідно до ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи,якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт)може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. (п.п. 6, 12 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно з ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч.1 ст.628 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ч.1 ст.526 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання та боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити борг, а також відсотки. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Згідно з ст.1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Згідно ч. 1 ст.1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Отже, враховуючи досліджені докази, а також встановлені обставини, суд вважає доведеним, що ТОВ «ФК ДЕБТ КОЛЛЕКШН» є новим кредитором у зобов`язаннях з відповідачем, відповідно до умов договору № 3327711591/199458 про надання коштів на умовах фінансового кредиту, що був укладений 12.02.2020 р. між [PERSON] та первісним кредитором ТОВ «Гоуфінгоу» . На підставі наведених норм права, оскільки відповідач в порушення умов договору кредиту не виконав зобов`язання по поверненню грошових коштів та відсотків, в результаті чого виникла заборгованість на загальну суму 14122,5 грн., вказана сума заборгованості підлягає стягненню з [PERSON] на користь ТОВ «ФК Дебт Коллекшн». Вирішуючи питання про розподіл судових витрат між сторонами суд враховує наступне. За правилами ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову - на відповідача. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України). Відповідно до ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує обставини, визначені у ч.3 ст.141 ЦПК України, зокрема, обґрунтованість витрат та пропорційність до предмета спору з урахуванням ціни позову; поведінку сторони під час розгляду справи; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано Договір про надання правничої допомоги № 11/07/2025 від 11.07.2025 р. (а.с.16), Акт про отримання правової допомоги від 03.11.2025, згідно якого за зустріч та консультацію щодо перспектив судового врегулювання кредитної заборгованості вартість послуги становить 2 000 грн. (1 година), за складення позовної заяви - 5 000 грн. (2,5 години), за подачу інших заяв та клопотань - 3 000 грн. ( 1,5 години), канцелярські витрати становлять 500 грн., Платіжну інструкцію № 9703 від 03 листопада 2025 року на суму 10 500 грн.(а.с.43-42) , Рахунок № 03.11.2025-47 від 03.11.2025 на суму 10 500 грн. (а.с.46). Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 р. у справі № 922/1964/21 зауважено, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Подібний висновок викладений і у пункті 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020р. у справі 904/4507/18. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат(встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Зазначені критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір -обґрунтованим (Рішення ЄСПЛ у справі «East/WestAllianceLimited» проти України»). Враховуючи вищевикладене, складність справи, виконані адвокатом роботи, зміст позовної заяви, ціну позову, обсяг доданих документів, суд вважає, що заявлені витрати на правничу допомогу підлягають частковому задоволенню у розмірі 3000 грн., що відповідає засадам розумності та співмірності характеру наданої правової допомоги, та підлягають стягненню з [PERSON] . Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частина 1 статті 141 ЦПК України). При зверненні до суду за позовом позивачем сплачено судовий збір з урахуванням коефіцієнту 0,8 передбаченого частиною 3 статті 4 Закону України «Про судовий збір» у розмірі 2422,40 грн., відтак, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий у вказаному розмірі.

Outcome: approved