Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-13 00:00:00

Представник позивача адвокат Шинкарчук А.В. звернувся до суду з вищевказаним позовом та просить суд ухвалити рішення, яким усунути перешкоди [PERSON] у праві володіння, користування та розпоряджання своїм майном шляхом скасування запису про вчинене обтяження у виді заборони на відчуження нерухомого майна у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, встановлений 21.06.2006 року за реєстраційним номером 3364075 Куп`янською державною нотаріальною конторою Харківської області, судові витрати покласти на Позивача. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 20 лютого 1996 року Куп`янським ливарним заводом, на підставі розпорядження (наказу) №87 від 20.02.1996 р., було видано Свідоцтво про право власності №б/н відповідно до якого посвідчувалось, що квартира за адресою [ADDRESS] належить на праві приватної спільної часткової власності наступним громадянам, що є членами однієї сім`ї, а саме: [PERSON] 1/5 частки (батько Позивача) [PERSON] 1/5 частки (мати Позивача) [PERSON] 1/5 частки (дід Позивача) [PERSON] 1/5 частки (сестра Позивача) [PERSON] 1/5 частки (Позивач) На вказану квартиру Бюро приватизації квартир Куп`янського ливарного заводу було видано Технічний паспорт від 15.02.1996 р., який було зареєстровано в Куп`янському міжміському бюро технічної інвентаризації 23 березня 1996 р. та внесено до реєстрової книги під №95. В подальшому рішенням Куп`янської міської військової адміністрації від 09.09.2023 р. вулицю 1-го Травня у м. Куп`янськ перейменовано на вулицю Захисників Куп`янська. На підставі Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно і їх обтяжень» [PERSON] , який є власником 1/5 частки квартири, звернувся до Державного реєстратора прав на нерухоме майно Гвоздович Аліна Ігорівна, Департаменту реєстрації Харківської міської ради Харківської області з заявою №64027602 від 15.11.2024 р. про реєстрацію в Державному реєстрі прав на нерухоме майно права власності на квартиру за адресою [ADDRESS] . Рішенням про відмову в проведенні реєстраційних дій №76153719 від 19.11.2024 р. державним реєстратором було відмовлено Позивачу в проведенні реєстраційних дій з наступних підстав. Як було з`ясовано держаним реєстратором, наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, а саме, в Державному реєстрі прав на нерухоме майно відсутня інформація про реєстрацію права власності на квартиру за адресою [ADDRESS] , натомість міститься інформація про її обтяження заборона на відчуження нерухомого майна. Відповідно до Інформаційної довідки №420661210 від 01.04.2025 р. з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Держаного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, у Реєстрі речових прав власності на нерухоме майно відсутні відомості щодо власників квартири за адресою [ADDRESS] . Однак в цій же Інформаційній довідці №420661210 від 01.04.2025 р. містяться відомості з Єдиного державного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, де наявний запис про: тип обтяження заборона на нерухоме майно; реєстраційний номер обтяження 3364075; зареєстровано 21.06.2006 р. за № 3364075 реєстратором: Куп`янська державна нотаріальна контора, 62000, Харківська обл., Куп`янський р., м. Куп`янськ, пр. Купянський, 4; підстава обтяження договір довічного утримання -, 28.10.1989 Куп`янська ДНК Харківської області; об`єкт обтяження: квартира, адреса [ADDRESS] ; власник: [PERSON] ; заявник: Куп`янська державна нотаріальна контора Харківської області. Відповідно до Свідоцтва про смерть серія [NUMBER] [PERSON] помер [INFO] . Оскільки Позивач та інші співвласники квартири набули право власності 20 лютого 1996 р., відповідно до Свідоцтва про право власності №б/н від 20 лютого 1996 року в рамках реалізації програми приватизації відомчого житла, а запис про заборону відчуження нерухомого майна був внесений до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно у 2006 році без реєстрації права власності на квартиру за адресою [ADDRESS] , то в даному випадку порушуються права власності Позивача та інших співвласників щодо володіння, користування та розпорядженням власним майном. Так, на час посвідчення договору довічного утримання від 28.10.1989 р. такий об`єкт нерухомості, як квартира за адресою [ADDRESS] не міг передаватися за даним договором: в силу ст. 101, ст. 425, ст..426 ЦК УРСР 1963 р. дана квартира не могла бути предметом договору довічного утримання від 28.10.1989 р., оскільки право передавати об`єкт нерухомості за договором довічного утримання стосувалось лише будинків; дана квартира не могла бути предметом договору довічного утримання від 28.10.1989 р., оскільки відчужувачем могла бути лише фізична особа, в той час як будинок, в якому знаходилась квартира був державною власністю та перебував у житловому фонді Куп`янського ливарного заводу, який був юридичною особою; такого об`єкту нерухомості на той час взагалі не існувало, адже такий об`єкт нерухомості з`явився лише в 1996 р., відповідно до Свідоцтва про право власності № б/н від 20 лютого 1996 року; позивач та інші співвласники ніколи не укладали будь-яких договорів довічного утримання з особою на ім`я [PERSON] , оскільки станом на час укладення даного договору (1989 р.) не набули права власності на об`єкт нерухомості. Оскільки Позивач є власником належного йому майна, а саме 1/5 частки квартири, то запис в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна позбавляє Позивача, а так само і інших співвласників вказаної квартири: зареєструвати своє право власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», позбавляє Позивача вільно володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном. Отже, відновлення порушеного права Позивача, не можливе без виключення з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запису про заборону відчуження нерухомого майна, в зв`язку з чим Позивач вимушений звернутися з відповідним позовом до суду. Ухвалою судді Основ`янського районного суду міста Харкова Білінської О.В. від 28.07.2025 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Ухвалою суду від 29.09.2025 року залучено у справі третіх осіб на стороні позивача, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Ухвалою суду від 06.11.2025 року витребувано у Куп`янської державної нотаріальної контори Харківської області належним чином завірену копію нотаріальної справи стосовно посвідчення договору довічного утримання №б/н від 28.10.1989 р. з гр. [PERSON] , на підставі якої Куп`янська державна нотаріальна контора Харківської області внесла запис №3364075 від 21.06.2006 р. до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо квартири за адресою [ADDRESS] . В судове засідання позивач, представник позивача не з`явились, представник позивача подав заяву, в якій просив розглядати справу у його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив позов задовольнити, проти ухвалення заочного рішення заперечень не надав. Відповідач у судове засідання не з`явилась, про час, дату та місце судового розгляду повідомлялась своєчасно та належним чином, про що свідчать матеріали справи. Причину неявки суду не повідомив, відзиву на позовну заяву, який би відповідав вимогам статті 178 ЦПК України, до суду не надав. Треті особи у судове засідання не з`явились подали заяви, в яких просили розглядати справу у їх відсутності, позовні вимоги підтримали у повному обсязі. Суд, у відповідності до вимог ст.ст. 280-282 ЦПК України, вважає за можливе заслухати справу на підставі наявних доказів та ухвалити заочне рішення. Згідно ст.247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З`ясувавши дійсні обставини справи, права та обов`язки сторін, дослідивши зібрані по справі докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з таких мотивів. Згідно із ч. 4 ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. За правилами ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з положеннями ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. (правова позиція Верховного Суду України від 16.11.2016 року у справі № 6-709цс16). Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. За загальним правилом державна реєстрація прав проводиться будь-яким державним реєстратором за заявами у сфері державної реєстрації прав (абзац 4 ч. 5 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Тобто державна реєстрація прав проводиться державним реєстратором не з власної ініціативи, а на підставі відповідної заяви, поданої зацікавленою особою. Відносини у сфері державної реєстрації речового права виникають між суб`єктом звернення за такою послугою та суб`єктом, уповноваженим здійснювати відповідні реєстраційні дії. Положеннями ч. 1 ст. 1 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» встановлено, що нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Приписами ч. 2 ст. 1 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що вчинення нотаріальних дій в Україні покладається на нотаріусів, які працюють в державних нотаріальних конторах, державних нотаріальних архівах (державні нотаріуси) або займаються приватною нотаріальною діяльністю (приватні нотаріуси). За правилами ч. 1 ст. 31-2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація припинення обтяження речових прав у результаті зняття нотаріусом заборони на відчуження нерухомого майна відповідно до Закону України «Про нотаріат» проводиться нотаріусом, яким знято відповідну заборону на відчуження нерухомого майна, одночасно з її зняттям. За змістом ст. 34 Закону України «Про нотаріат» накладення або зняття заборон є нотаріальною дією, вчинення яких в Україні покладається на нотаріусів, які працюють в державних нотаріальних конторах, державних нотаріальних архівах або займаються приватною нотаріальною діяльністю. Пунктом 9 ст. 34 Закону України «Про нотаріат» передбачена така нотаріальна дія як зняття заборони щодо відчуження нерухомого майна (майнових прав на нерухоме майно), що підлягають державній реєстрації. Положеннями ст. 74 Закону України «Про нотаріат» встановлено, що одержавши повідомлення установи банку, підприємства чи організації про погашення позики (кредиту), повідомлення про припинення іпотечного договору або договору застави, а також припинення чи розірвання договору довічного утримання, звернення органів опіки та піклування про усунення обставин, що обумовили накладення заборони відчуження майна дитини, нотаріус знімає заборону відчуження жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна. Безпосередньо процедура зняття заборони відчуження нерухомого майна регламентована пунктом 5 глави 15 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, а саме: нотаріус знімає заборону відчуження майна при одержанні повідомлення, зокрема, за рішенням суду. Відповідно до п.п. 5 п. 4 Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, ведення державного реєстру передбачає внесення змін до записів Державного реєстру прав, внесення записів про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяження, скасування записів Державного реєстру прав. Пунктом. 1.3 вищевказаного Порядку визначено, що рішення про внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації прав та скасування записів Державного реєстру прав використовує державний реєстратор прав на нерухоме майно, яке оформляється за допомогою Державного реєстру прав у двох примірниках. Згідно з абзацом 2 пункту 7 Порядку використання даних Реєстру прав власності на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, Державного реєстру іпотек та Державного реєстру обтяжень рухомого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 14.12.2012 року № 1844/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 18.12.2012 року за №2102/22414, у разі коли при розгляді заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відповідно до якої державній реєстрації підлягає припинення обтяження речового права на нерухоме майно, право власності на яке не зареєстроване в Державному реєстрі прав, встановлено наявність запису про таке обтяження в Реєстрах, державний реєстратор переносить відомості запису про таке обтяження до спеціального розділу Державного реєстру прав, після чого на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію припинення обтяження речового права на нерухоме майно вносить запис про припинення такого обтяження до Державного реєстру прав. З системного аналізу зазначених норм права випливає, що відновлення порушеного права позивача, не можливе без виключення з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запису про заборону відчуження нерухомого майна і саме на державного реєстратора покладено обов`язок вносити відомості щодо обтяжень до зазначеного реєстру. Верховний Суд у своїй практиці неодноразово посилався на те, що «ефективний засіб правового захисту» повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату. Винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації - не відповідає положенням Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Постанова Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 року у справі №705/552/15-а, постанови Верховного Суду від 18.04.2018 року у справі № 82614016/16, від 11.02.2019 року у справі №2а-204/1). Згідно Свідоцтва про право власності №б/н від 20 лютого 1996 року, виданого Куп`янським ливарним заводом, на підставі розпорядження (наказу) №87 від 20.02.1996 р., квартира за адресою [ADDRESS] належить на праві приватної спільної часткової власності: [PERSON] 1/5 частки, [PERSON] 1/5 частки, [PERSON] 1/5 частки, [PERSON] 1/5 частки, [PERSON] 1/5 частки. На зазначеному вище договорі міститься відбиток штампу Куп`янського бюро технічної інвентаризації Управління житлового комунального господарства Харківської обласної держаної адміністрації, який свідчить про те, що вказана у цьому документі квартира зареєстрована у Куп`янському бюро технічної інвентаризації за [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , та записано 23 березня 1996 р. в реєстрову книгу за № 95. На вказану квартиру Бюро приватизації квартир Куп`янського ливарного заводу було видано Технічний паспорт від 15.02.1996 р. З інформаційної довідки від 21.11.2024 р. № 2024/177731, виданої ПП «Міський центр нерухомості», вбачається, що, згідно Розпорядження Куп`янської міської військової адміністрації змінено назву з вулиця 1-го Травня на вулицю Захисників Куп`янська. [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . Згідно відповіді Куп`янської державної нотаріальної контори Харківської області від 11.11.2024 р. № 1366/02-14, після смерті [PERSON] станом на 11.11.2024 року наявні дані по те, що до складу спадкоємців [PERSON] входить його мати [PERSON] . На підставі Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно і їх обтяжень», [PERSON] звернувся до Державного реєстратора прав на нерухоме майно Гвоздович Аліна Ігорівна, Департаменту реєстрації Харківської міської ради Харківської області з заявою №64027602 від 15.11.2024 р. про реєстрацію в Державному реєстрі прав на нерухоме майно права власності на квартиру за адресою [ADDRESS] . Рішенням про відмову в проведенні реєстраційних дій №76153719 від 19.11.2024 р. державним реєстратором було відмовлено Позивачу в проведенні реєстраційних дій з наступних підстав. Як було з`ясовано держаним реєстратором, наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, а саме, в Державному реєстрі прав на нерухоме майно відсутня інформація про реєстрацію права власності на квартиру за адресою [ADDRESS] . Відповідно до Інформаційної довідки №420661210 від 01.04.2025 р. з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Держаного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, у Реєстрі речових прав власності на нерухоме майно відсутні відомості щодо власників квартири за адресою [ADDRESS] . Разом з ти, в інформаційній довідці №420661210 від 01.04.2025 р. містяться відомості з Єдиного державного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, де наявний запис про: тип обтяження заборона на нерухоме майно; реєстраційний номер обтяження 3364075; зареєстровано 21.06.2006 р. за № 3364075 реєстратором: Куп`янська державна нотаріальна контора, 62000, Харківська обл., Куп`янський р., м. Куп`янськ, пр. Купянський, 4; підстава обтяження договір довічного утримання -, 28.10.1989 Куп`янська ДНК Харківської області; об`єкт обтяження: квартира, адреса [ADDRESS] ; власник: [PERSON] ; заявник: Куп`янська державна нотаріальна контора Харківської області. Відповідно до свідоцтва про смерть серія [NUMBER] , [PERSON] помер [INFO] . Згідно відповіді Виконуючої обов`язки завідувача Куп`янської державної нотаріальної контори Харківської області державного нотаріуса Третьої Харківської міської державної нотаріальної контори Полтавської К.С. від 15.11.2025 р. № 1462/01-16, за результатом перевірки та пошуку у архівах Куп`янської державної нотаріальної контори Харківської області, який після окупації міста РФ знаходиться в незадовільному стані, частина документів архіву втрачена, та який виконуючи обов`язки завідувача Куп`янської державної нотаріальної контори Харківської області Полтавська К.С. не приймала, акту прийому-передачі архіву не складалось, на даний час вищевказаний договір довічного утримання за 1989р. не знайдено, у зв`язку з чим надання запитуваної інформації не вбачається можливим. Станом на час укладення договору довічного утримання від 28.10.1989 р., зазначеного в Інформаційній довідці №420661210 від 01.04.2025 р. діяли норми Цивільного кодексу Української РСР 1963 р. Відповідно до ст. 101 ЦК УРСР 1963 р., в особистій власності громадянина може бути один жилий будинок (або частина його). Главою 37 ЦК УРСР 1963 р. визначено порядок та підстави укладення договору довічного утримання. Відповідно до ст. 425 ЦК УРСР 1963 р., за договором довічного утримання одна сторона, що є непрацездатною особою за віком або станом здоров`я (відчужувач), передає у власність другій стороні (набувачеві майна) будинок або частину його, взамін чого набувач майна зобов`язується надавати відчужувачеві довічно матеріальне забезпечення в натурі у вигляді житла, харчування, догляду і необхідної допомоги. Відповідно до ст. 426 ЦК УРСР 1963 р., договір довічного утримання повинен бути нотаріально посвідчений (стаття 47 цього Кодексу). В договорі довічного утримання повинна бути зазначена оцінка відчужуваного будинку, що визначається за згодою сторін, а також види матеріального забезпечення, що надаються набувачем майна відчужувачеві, та їх грошова оцінка, яка визначається за згодою сторін. Таким чином, в силу ст. 101, ст. 425, ст..426 ЦК УРСР 1963 р. квартира не могла бути предметом договору довічного утримання від 28.10.1989 р. Крім того, суд приймає до уваги, що договір довічного утримання укладений 28.10.1989, а право власності за позивачем та третіми особами на квартиру було зареєстровано 20.02.1996 року. Згідно пояснень третьої особи [PERSON] , остання є матір`ю позивача, на час приватизації квартири працювала разом із чоловіком [PERSON] на Куп`янському ливарному заводі. Крім того, [PERSON] вказала, що жоден з членів її сім`ї будь-яких угод щодо квартири з [PERSON] не укладав, а тому запис до реєстру був внесений помилково. Відповідно до пояснень третьої особи [PERSON] , останній є батьком позивача, на час приватизації квартири працював разом із дружиною на Куп`янському ливарному заводі. Крім того, [PERSON] вказав, що жоден з членів його сім`ї будь-яких угод щодо квартири не укладав, зокрема з [PERSON] . Так, наданими доказами не підтверджено підстав для внесення відомостей про заборону на відчуження нерухомого майна. З огляду на викладене та враховуючи, що документи, які були підставою для внесення відомостей про заборону на відчуження нерухомого майна - квартири [ADDRESS] , не збереглися, таке обтяження на даний час не знято, а наявність заборони у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна порушує права та законні інтереси позивача, оскільки створює перешкоди у реалізації позивачем його права власності, внаслідок чого він позбавлений можливості в повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм нерухомим майном на власний розсуд, суд дійшов висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Outcome: approved