Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-13 00:00:00

у листопаді 2025 року [PERSON] (далі позивач), звернувся до суду з позовом до [PERSON] (далі відповідач) про розірвання шлюбу, зареєстрованого 07 серпня 2004 року, мотивуючи позов тим, що у них відсутні спільні інтереси з дружиною, наявні різні погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння. Вони втратили почуття любові та поваги один до одного. З відповідачем спільного господарства не ведуть. Подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе. Від шлюбу сторони мають спільних дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 01.12.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в справі. Справу призначено до розгляду на 14.01.2026 за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та надано строк для надання заяв по суті справи. В судове засідання сторони не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи сповіщалися завчасно і належним чином. Позивач у позовній заяві зазначив, що позовні вимоги підтримує та просив розгляд справи провести без його участі. Відповідач засобами поштового зв`язку надіслала до суду заяву про розгляд справи без її участі. На підставі частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. 07 серпня 2004 року Чернігівським міським відділом реєстрації актів цивільного стану Чернігівського обласного управління юстиції, було зареєстровано шлюб між Позивачем та Відповідачем, про що складено відповідний актовий запис № 913 (а.с. 8). Подружні відносини сторони фактично припинили, разом не проживають, спільного господарства не ведуть. Подальше збереження шлюбу Позивач вважає не можливим та суперечить його інтересам, що підтверджується заявами по суті. Сторони мають спільних дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с. 9-10). Згідно з ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України (далі СК України) шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 56 СК України кожен має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно зі ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд не має права примушувати жінку або чоловіка до підтримання, відновлення або продовження сімейних відносин, а вільність та рівність цих стосунків та можливість припинення шлюбу є їх основою. З огляду на викладене, враховуючи що позивач наполягає на розірванні шлюбу, підстав для досягнення примирення між сторонами суд не вбачає, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя і відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу, а тому суд приходить до висновку про задоволення позову, розірвання шлюбу між сторонами. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 264 та п. 2 ч. 5 ст. 265 ЦПК України при ухваленні рішення суд має вирішити питання про розподіл судових витрат. За змістом ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Частинами 1, 2 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду із позовною заявою позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1211,20 грн за вимогу про розірвання шлюбу. Позивач вимоги про стягнення судових витрат з відповідача не заявляє, а тому

Outcome: approved