Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-12 00:00:00

[PERSON] в особі свого представника адвокат Прокопенко Ю.О. звернувся до Основ`янського районного суду міста Харкова з позовом, який в подальшому уточнив, до [PERSON] , треті особи: [PERSON] , [PERSON] , про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності в порядку спадкування за законом. Позивач у своїй позовній заяві просив суд: - встановити, що [PERSON] станом на час своєї смерті, яка настала [INFO] , постійно мешкав за адресою: [ADDRESS] разом із дружиною [PERSON] , та синами [PERSON] та [PERSON] ; - встановити, що [PERSON] станом на час своєї смерті, яка настала [INFO] , був власником 1/6 частини житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель по [ADDRESS] , за заповітом після смерті своєї матері [PERSON] ; - встановити, що [PERSON] станом на час своєї смерті, яка настала [INFO] , була власницею 1/12 частки житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель по [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом, з яких 1/18 належала після смерті чоловіка [PERSON] , а 1/36 - після смерті сина [PERSON] ; - визнати за [PERSON] право власності на 5/36 частин житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель по [ADDRESS] , з яких: на 1/18 - після смерті батька [PERSON] , та на 1/12 - після смерті матері - [PERSON] . В обґрунтування уточнених позовних вимог позивач зазначив, що відповідно до довідки КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» від 25.06.2024 право власності на житловий будинок літ. «А-1» з надвірними будівлями, що розташований за адресою: [ADDRESS] станом на червень 2024 року було зареєстровано наступним чином: частина зареєстрована за [PERSON] , [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 22.05.2003 Першою Харківською державною нотаріальною конторою р. № 7-693 (в свідоцтві про право на спадщину частки спадкоємців не визначені); частина зареєстрована за [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 22.10.2002 Першою Харківською державною нотаріальною конторою р. № 6-2411; частина зареєстрована за [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності, виданого 22.10.2002 Першою Харківською державною нотаріальною конторою р. № 6-2409. [INFO] померла бабуся позивача - [PERSON] , яка станом на час своєї смерті була зареєстрована та мешкала за адресою: [ADDRESS] . Після її смерті відкрилась спадщина, яка складалась з частини житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Спадкоємцями за заповітом після смерті [PERSON] був позивач - та його батько (син [PERSON] ) - [PERSON] . У встановлений законом строк позивач та його батько - [PERSON] звернулись з заявами про прийняття спадщини до Першої харківської державної нотаріальної контори, але свідоцтво право на спадщину за заповітом не отримали. Під час оформлення спадщини спадкоємцями державному нотаріусу був наданий заповіт, посвідчений 14 серпня 2006 року приватним нотаріусом ХМНО Смородською Н.А., р. № 3611. Відповідно до тексту вказаного заповіту [PERSON] , [INFO] , зробила таке розпорядження на випадок своєї смерті: частину житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель, розташованого в [ADDRESS] заповіла своєму синові [PERSON] , а частину цього ж житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель заповідаю своєму онуку - [PERSON] . Але відповідно до свідоцтва про право власності, виданого 22 жовтня 2002 року державним нотаріусом Першої харківської державної нотаріальної контори Христенко Н.В., р. № 2409, свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 22 жовтня 2002 року державним нотаріусом Першої харківської державної нотаріальної контори Христенко Н.Л., р. № 2411, [PERSON] станом на час своєї смерті була власницею частини житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель по [ADDRESS] . В 2024 році позивач звернувся до Червонозаводського районного суду м. Харкова з позовом про тлумачення заповіту. Рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 11 листопада 2024 року заповіт, складений [PERSON] , був розтлумачений та встановлено, що [PERSON] бажала залишити у спадщину позивачу, 2/3 з належної їй частини житлового будинку з відповідною частиною житлових будівель по [ADDRESS] , що складає 1/3 частину вказаного житлового будинку, а своєму синові - [PERSON] - 1/3 з належної їй частини цього ж житлового будинку, що складає 1/6 частину. 14 квітня 2025 року державним нотаріусом Першої Харківської міської державної нотаріальної контори Грошевою О.Ю. [PERSON] , видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] р. № 5-143 на 1/3 частку житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель по [ADDRESS] . Право власності зареєстровано за позивачем у встановленому законом порядку. Право власності на 1/6 частину того ж житлового будинку залишилось не зареєстрованим. [INFO] помер батько позивача - [PERSON] , який станом на час своєї смерті фактично проживав за адресою: [ADDRESS] , та за будь-якою іншою адресою зареєстрований не був. Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді 1/6 частини житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель по [ADDRESS] , яку він прийняв після смерті своєї матері - [PERSON] та помер, не оформив своїх спадкових прав. В квітні 2025 року позивач звернувся до Першої харківської державної нотаріальної контори із заявою про видачу позивачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька позивача - [PERSON] . 14.04.2025 державним нотаріусом Першої харківської державної нотаріальної контори Грошевою О.Ю. винесена постанова про відмову у вчиненні цієї нотаріальної дії. Відповідно до вказаної постанови позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про права на спадщину за законом після смерті [PERSON] в зв?язку з тим, що позивачем пропущений строк на прийняття спадщини, встановлений законом, а отримана державним нотаріусом довідка з Реєстру територіальної громади міста Харкова не підтверджує факт постійного проживання заявника зі спадкодавцем. На теперішній час позивач не в змозі надати документ, який би підтверджував факт проживання позивача разом із спадкодавцем на час його смерті, в зв?язку з чим був вимушений звернутися до суду із вказаним позовом. Фактично батько позивача - [PERSON] мешкав за адресою: [ADDRESS] з часу одруження з його матір?ю [PERSON] . Він разом із своєю дружиною вів спільне господарство, опікувався будинком та прибудинковою територією, проводив до будинку газ, про що свідчить та обставина, що квитанції на оплату за газопостачання оформлювалися відповідними службами на його ім?я. Спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] , яка настала [INFO] , були його дружина - [PERSON] , та його діти - [PERSON] та [PERSON] . Всі спадкоємці першої черги за законом разом із [PERSON] мешкали за адресою: [ADDRESS] , про що свідчать записи в будинковій книзі. Отже, спадкоємці повинні були отримати після смерті [PERSON] кожний по 1/18 частини житлового будинку з відповідною частиною житлових будівель по [ADDRESS] , як особи, які фактично прийняли спадщину після його смерті. [INFO] брат позивача - [PERSON] помер. Станом на час своєї смерті він мешкав та був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді 1/18 частини житлового будинку з відповідною частиною житлових будівель по [ADDRESS] . Спадкоємцями першої черги за законом після смерті брата позивача була його мати - [PERSON] та його син - [PERSON] , [INFO] , який станом на час смерті [PERSON] був неповнолітній та прийняв спадщину відповідно до вимог ч.4 ст.1268 ЦК України. Таким чином, [PERSON] (матері позивача) після смерті чоловіка та сина стала належати 1/12 частина житлового будинку з відповідною частиною житлових будівель по [ADDRESS] ( 1/18 + 1/36 = 3/36 = 1/12), а [PERSON] 1/36 частина після смерті батька. [INFO] мати позивача - [PERSON] померла. Позивач є спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] та 30 серпня 2016 року державним нотаріусом П?ятої Харківської державної нотаріальної контори Рибкіною О.М. видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом, р. № 362. Враховуючи вищевикладене, позивач вважає, що йому належить 5/36 частин житлового будинку з відповідною частиною житлових будівель по [ADDRESS] в порядку спадкування: 1/18 - після смерті батька, 1/12 - після смерті матері (1/18 + 1/12 = 2/36 + 3/36 = 5/36). Ухвалою суду від 21.05.2025 позовну заяву залишено без руху. Ухвалою суду від 10.06.2025 позов повернутий позивачу в зв`язку з неусуненням недоліків позовної заяви. Постановою Харківського апеляційного суду від 21.07.2025 ухвалу Основ`янського районного суду міста Харкова від 10.06.2025 скасовано, справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду. Ухвалою суду від 15.08.2025 відкрите провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 30.09.2025 у прийнятті зустрічної позовної заяви [PERSON] до [PERSON] , треті особи: [PERSON] , [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування за законом відмовлено. Ухвалою суду від 08.10.2025 витребувано за клопотанням представника позивача у Першої Харківської міської державної нотаріальної контори належним чином засвідчені копії спадкових справ, заведених після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , та [PERSON] , померлого [INFO] . 12.11.2025 від Першої Харківської міської державної нотаріальної контори на адресу суду надійшли витребувані документи. Ухвалою від 02.12.2025 закрите підготовче провадження у справі, справа призначена до судового розгляду. У судовому засіданні представник позивача підтримала уточнену позовну заяву та просила її задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав, не заперечував проти їх задоволення. Частина 1 статті ст. 206 ЦПК України регламентує, що відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Треті особи - [PERSON] , [PERSON] у судове засідання не з`явилися, повідомлені про дату, час та місце судового засідання, правом на подачу пояснень на позов не скористалися, заяв або клопотань від них не надходило. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що знає батька позивача [PERSON] зі школи, знає його дружину [PERSON] , які приходилися їй сусідами. Вони проживали за адресою: [ADDRESS] , у них було двоє дітей [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] помер у 2014 році. [PERSON] , що була матір`ю [PERSON] (батька позивача) проживала за адресою: [ADDRESS] , до одруження там же жив і батько позивача [PERSON] . Позивач зі своїм сином і до сьогоднішнього дня проживають за адресою: [ADDRESS] . Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що приходився батькам позивача сусідом. Зі школи спілкувався з батьком позивача [PERSON] , який одружився з [PERSON] , яка приходиться йому двоюрідною сестрою. Після одруження [PERSON] проживав зі своєю дружиною [PERSON] та двома синами за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] помер у 2008 році. До одруження жив [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Після смерті [PERSON] залишилася жити дружина [PERSON] з синами за адресою: [ADDRESS] , де на даний час мешкає позивач. Власником вищевказаного будинку були батьки [PERSON] [PERSON] , що була матір`ю [PERSON] (батька позивача) проживала за адресою: [ADDRESS] . Суд, дослідивши матеріали справи, надані сторонами, заслухавши свідків, оцінивши докази, прийнявши визнання позову відповідачем, що не буде суперечити закону і не порушуватиме прав сторін та свобод чи інтересів інших осіб, вважає, що позов доведений та обґрунтований і підлягає задоволенню. Крім визнання позовної заяви відповідачем, судом було досліджені такі письмові докази, подані до позовної заяви стороною позивача, в підтвердження своїх доводів. З копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 12.03.1983 позивача [PERSON] є сином [PERSON] та [PERSON] . Також позивач мав брата [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 25.01.1978. Перебування [PERSON] та [PERSON] у зареєстрованому шлюбі підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 17.09.1976. Згідно з копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 07.07.2008 [PERSON] , помер [INFO] у м. Харків. Згідно з копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 10.11.2015 [PERSON] померла [INFO] у м. Харків. З копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 11.09.2014 [PERSON] брат позивача помер [INFO] у м. Харків. Брат позивача має сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження, виданого повторно серії [NUMBER] від 21.10.2014 Відповідно до довідки КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» від 25.06.2024 за №1148172 право власності на житловий будинок літ. «А-1» з надвірними будівлями, що розташований за адресою: [ADDRESS] станом на червень 2024 року було зареєстровано наступним чином: частина зареєстрована за [PERSON] , [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 22.05.2003 Першою Харківською державною нотаріальною конторою р. № 7-693 (в свідоцтві про право на спадщину частки спадкоємців не визначені); частина зареєстрована за [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 22.10.2002 Першою Харківською державною нотаріальною конторою р. № 6-2411; частина зареєстрована за [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності, виданого 22.10.2002 Першою Харківською державною нотаріальною конторою р. № 6-2409. Назва «вулиця Жовтнева» змінена на «вулиця Кутаїська» згідно з рішенням Харківської міської ради №12/15 від 20.11.2015. Згідно з копією свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 30.08.2016 [PERSON] успадкував після смерті своєї матері [PERSON] , яка померла [INFO] житловий будинок з надвірними будівлями [ADDRESS] . 14.04.2025 державним нотаріусом Першої харківської державної нотаріальної контори Грошевою О.Ю. видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] онуку [PERSON] на 2/3 частки спадкового майна та сину [PERSON] на 1/3 частки спадкового майна. Спадщина складалися з частки в праві спільної часткової власності на житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] . Свідоцтво про право на спадщину на 2/3 частки спадкового майна видано [PERSON] . Свідоцтво про право на спадщину на 1/3 частку спадкового майна ще не видано. Рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 11.11.2024 у справі №646/7596/24, яке набрало законної сили розтлумачено заповіт [PERSON] , який посвідчений 14 серпня 2000 року приватним нотаріусом ХМНО Смородською Н.А., р.№ 3611, визнавши, що [PERSON] бажала залишити у спадщину своєму онуку [PERSON] 2/3 з належної їй частини житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель по [ADDRESS] , що складає 1/3 частину вказаного житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель, а своєму синові [PERSON] вона бажала залишити у спадщину 1/3 з належної їй частини житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель по [ADDRESS] , що складає 1/6 частину вказаного житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Згідно з витягом з Державного реєстру речових прав №422512000 від 14.04.2025 [PERSON] належить на підставі свідоцтва про право на спадщину серія та номер 5-143 від 14.04.2025, виданого державним нотаріусом Першої Харківської міської державної нотаріальної контори Грошевої О.Ю. 1/3 частина житлового будинку по [ADDRESS] з відповідною частиною надвірних будівель. Відповідно до копії будинкової книги за адресою: [ADDRESS] були записані, зокрема, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . [PERSON] 14.04.2025 звернувся до Першої харківської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , а саме 1/6 частки в праві спільної часткової власності на житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] . 14.04.2025 державним нотаріусом Першої харківської державної нотаріальної контори Грошевою О.Ю. винесена постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії, згідно з якою позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про права на спадщину за законом після смерті [PERSON] в зв?язку з тим, що позивачем пропущений строк на прийняття спадщини, встановлений законом, а отримана державним нотаріусом довідка з Реєстру територіальної громади міста Харкова не підтверджує факт постійного проживання заявника зі спадкодавцем. Відповідно до положень ч. 1 та 6 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово; фізична особа може мати кілька місць проживання. Як передбачено ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (відповідно ст. 1218 ЦК України). За життя, спадкодавцем заповіт складений та посвідчений не був, а тому спадкування здійснюється за законом. Згідно з ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст. 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених ст. 1259 цього Кодексу. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст. 1261 ЦК України). Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Так, згідно зі ст. 1276 ЦК України, якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов`язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія). Отже, враховуючи показання свідків, допитаних під час судового засідання, а також з огляду на подані позивачем письмові докази, судом встановлено, що [PERSON] станом на час своєї смерті, яка настала [INFO] , постійно мешкав за адресою: [ADDRESS] разом із дружиною [PERSON] , та синами [PERSON] та [PERSON] . Рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 11.11.2024 у справі №646/7596/24, яке набрало законної сили розтлумачено заповіт [PERSON] , який посвідчений 14 серпня 2000 року приватним нотаріусом ХМНО Смородською Н.А., р.№ 3611, визнавши, що [PERSON] бажала залишити у спадщину своєму онуку [PERSON] 2/3 з належної їй частини житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель по [ADDRESS] , що складає 1/3 частину вказаного житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель, а своєму синові [PERSON] вона бажала залишити у спадщину 1/3 з належної їй частини житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель по [ADDRESS] , що складає 1/6 частину вказаного житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель. Право власності на 1/6 частину житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель по [ADDRESS] залишилось не зареєстрованим. [PERSON] прийняв спадщину після смерті своєї матері [PERSON] , проте не встиг її оформити. Отже, [PERSON] , який є батьком позивача станом на дату своєї смерті був власником 1/6 житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель по [ADDRESS] у порядку спадкування за заповітом після смерті своєї матері. В силу ст. 1261 ЦК України [PERSON] успадкувала за своїм померлим чоловіком [PERSON] 1/18 частки житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель по [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом. [INFO] брат позивача - [PERSON] помер. Станом на час своєї смерті він мешкав та був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді 1/18 частини житлового будинку з відповідною частиною житлових будівель по [ADDRESS] . Спадкоємцями першої черги за законом після смерті брата позивача була його мати - [PERSON] та його син - [PERSON] , [INFO] , який станом на час смерті [PERSON] був неповнолітній та прийняв спадщину відповідно до вимог ч.4 ст.1268 ЦК України. Таким чином, [PERSON] після смерті чоловіка та сина стала належати 1/12 частина житлового будинку з відповідною частиною житлових будівель по [ADDRESS] ( 1/18 + 1/36 = 3/36 = 1/12), а [PERSON] 1/36 частина після смерті батька. Отже, судом встановлено, що [PERSON] станом на час своєї смерті, яка настала [INFO] , була власницею 1/12 частки житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель по [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом, з яких 1/18 належала після смерті чоловіка [PERSON] , а 1/36 - після смерті сина [PERSON] . Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч.1 ст.392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також в разі утрати ним документа, який засвідчує його право власності. [INFO] мати позивача - [PERSON] померла, тому в порядку спадкування до [PERSON] перейшло право на спадкування за законом після смерті своїх батьків 5/36 частин житлового будинку з відповідною частиною житлових будівель по [ADDRESS] в порядку спадкування, а саме 1/18 - після смерті батька [PERSON] , 1/12 - після смерті матері [PERSON] , тобто 1/18 + 1/12 = 2/36 + 3/36 = 5/36. Відповідно дост.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно з ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно з частинами першою та третьою статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свої власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Зміст цього конвенційного положення про захист права власності розкритий у ряді Рішень Європейського Суду з прав людини. Так, у Рішенні Європейського суду від 29.11.1991 року у справі «Девелопментс ЛТД» проти Ірландії» зазначається, що власники мають право претендувати щонайменше на законне сподівання на можливість користуватися своєю власністю. Також, Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його прав і обов`язків цивільного характеру (п.36 рішення ЄСПЛ від 21.02.1975 року у справі «Голден проти Сполученого королівства») та кожен має право на ефективний засіб юридичного захисту (ст.13 Конвенції). При таких обставинах, зокрема, враховуючи визнання позову відповідачем, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими, не порушуватимуть права, свободи та інтереси осіб та має для позивача юридичне значення, а тому підстав для відмови у задоволенні позовної заяви, судом не встановлено. Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення ("Серявін та інші проти України" (Seryavin and Others v. Ukraine) від 10.02.2010, заява N 4909/04). На стягненні судових витрат позивач не наполягає. Користуючись принципом диспозитивності, визначеним ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд не виходить за межі заявлених позовних вимог, а тому підстав для стягнення судових витрат із відповідача на користь позивача не вбачається. На підставі викладеного та

Outcome: approved