Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-18 00:00:00

Адвокат Левада Є.Л. в інтересах [PERSON] 14.07.2025 року подав до суду позовну заяву про визнання за [PERSON] права власності на частину будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] ., загальною площею 71,5 кв.м, житловою площею 53 кв.м, в порядку спадкування за законом після смерті рідної сестри [PERSON] , яка померла [INFO] . Посилається на таке. [INFO] на території міста Вільнянськ, Вільнянського району, Запорізької області померла рідна сестра [PERSON] - [PERSON] [INFO] , місце народження м.Мелітополь, що підтверджується, свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Оболонським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Києві, Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) 28.07.2023 року. Після смерті сестри Позивача відкрилася спадщина, до складу якої входить нерухоме майно, а саме 1/2 житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Станом на сьогоднішній день, співвласниками вказаного нерухомого майна, згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно є: [PERSON] в розмірі 1/2 житлового будинку та її померла сестра [PERSON] в розмірі 1/2 житлового будинку. 27 березня 2024 року приватним нотаріусом Запорізького районного нотаріального округу Запорізької області Кравченко О. М. винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, оскільки позивачем було пропущений встановлений законом шестимісячний строк для прийняття спадщини. Не погодившись з вказаною відмовою, Позивач звернулась до Вільнянського районного суду Запорізької області з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Рішенням по справі №314/2804/24 від 20 березня 2025 року позовні вимоги задоволені повністю. 30 квітня 2025 року Позивач повторно звернулась до Приватного нотаріуса Запорізького районного нотаріального округу Запорізької області Кравченко Олени Михайлівни. 30 квітня 2025 року Приватним нотаріусом Запорізького районного нотаріального округу Запорізької області Кравченко Оленою Михайлівною винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, оскільки спадкоємцем не надані оригінали правовстановлюючих документів на нерухоме майно яке складає спадкову масу. Право власності померлої [PERSON] на вищезазначене нерухоме майно підтверджується Свідоцтвом про право спадщину за законом від 30 листопада 2014 року. Позивач зазначає, що неможливість отримання в органі нотаріату свідоцтва про право на спадщину через воєнний стан не ґрунтується на законі, порушує право на мирне володіння своїм майном, на ефективний засіб юридичного захисту, порушує принцип юридичної визначеності. [PERSON] , є єдиною спадкоємицею за законом після смерті [PERSON] , яка прийняла спадщину шляхом звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Інших спадкоємців, які прийняли спадщину після смерті [PERSON] , немає, таким чином, залучення до участі у справі в якості відповідачів інших спадкоємців, не виявляється можливим. На підставі ст. 10 Закону України «Про місцеве самоврядування» позов пред`явлений до територіальної громади Вільнянської міської територіальної громади. 13.10.2025 року провадження по справі відкрито, постановлено справу розглядати за правилами загального позовного провадження. 24.10.2025 року до суду надійшла заява представника відповідача про розгляд справи без їх участі, проти позову не заперечують. 24.10.2025 надійшла заява від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог приватного нотаріуса Кравченко О.М., яка просила справу розглядати без її участі. 26.11.2025 року до суду надійшла заява представника позивача адвоката Ільїної В.Ю., яка просила розглядати справу без участі позивача та представника позивача. 27.11.2025 року підготовче провадження закрито, призначена справа до судового розгляду. Суд, дослідивши докази у справі, приходить до таких висновків. [INFO] на території міста Вільнянськ, Вільнянського району, Запорізької області померла [PERSON] [INFO] , місце народження м. Мелітополь, що підтверджується, свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Оболонським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Києві, Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) 28.07.2023 року. Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (№ інформаційної довідки 434691745) житловий будинок [ADDRESS] належить [PERSON] та [PERSON] по частині кожній. Позивачка посилається на те, що вона є рідною сестрою померлої [PERSON] , проте не надає свідоцтво про народження [PERSON] , яке б підтверджувало родинні зв`язки. Крім того, долучене до позову рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 20.03.2025 року по справі №314/2804/24 роздруковане з Єдиного державного реєстру, в якому прізвища, ім`я, по батькові осіб є прихованими, тому суд не може прийняти в якості доказу вказане рішення. Позивачкою пред`явлений позов до Вільнянської міської ради Запорізької області, хоча цей спір стосується права власності в порядку спадкування на будинок, який знаходиться в м. Мелітополь Запорізької міської ради. Вільнянська міська рада є представницьким органом територіальної громади міста Вільнянськ Запорізької області та не має жодного відношення до територіальної громади міста Мелітополь Запорізької області. Саме територіальна громада міста Мелітополь Запорізької області в особі органу місцевого самоврядування може бути відповідачем, виходячи з місця відкриття спадщини м. Мелітополь. Відповідно до положень статей 55, 124 Конституції України, ст.16 ЦК України, ст.4 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Такому праву на звернення до суду за захистом кореспондує завдання цивільного судочинства, яким відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Отже, реалізуючи право на судовий захист, особа в порядку, визначеному Цивільним процесуальним кодексом України, звертається в суд із заявою (позовом), в якому повинна вказати, яке саме порушене право чи охоронюваний інтерес підлягає захисту та у який спосіб. Позов - це звернена через суд до відповідача матеріально-правова вимога про поновлення порушеного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу, який здійснюється в певній визначеній законом процесуальній формі. Відповідно до частини першої статті 48 ЦК України сторонами у цивільному процесі є позивач і відповідач. Належним відповідачем має бути така особа, за рахунок якої можливо задовольнити позовні вимоги. Суд захищає порушене право чи охоронюваний законом інтерес позивача саме від відповідача (схожі за змістом висновки викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 червня 2019 року у справі № 910/17792/17). Якщо позовна вимога заявлена до особи, яка не є учасником спірних правовідносин (тобто, не до тієї особи, яка має відповідати за цією вимогою), така особа є неналежним відповідачем. Отже, неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві. Визначення позивачем у позові складу сторін у справі має відповідати реальному складу учасників спору у спірних правовідносинах та має на меті ефективний захист порушених прав (свобод, інтересів) особи, яка вважає, що вони порушені, із залученням необхідного кола осіб, які мають відповідати за позовом. Незалучення до участі у справі особи як співвідповідача за умови наявності обов`язкової процесуальної співучасті є підставою для відмови у задоволенні позову через неналежний суб`єктний склад. Відповідно до вимог статті 51 ЦПК України суд має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача. За змістом наведених норм цивільного процесуального права, з урахуванням принципу диспозитивності цивільного судочинства та принципу змагальності сторін, на позивача покладено обов`язок визначати відповідача у справі. При цьому суд під час розгляду справи має виходити із складу осіб, які залучені до участі у справі позивачем. У разі пред`явлення позову до частини відповідачів, суд не вправі зі своєї ініціативи і без згоди позивача залучати інших відповідачів до участі у справі як співвідповідачів та повинен вирішити справу за тим позовом, що пред`явлений, і відносно тих відповідачів, які зазначені в ньому. Якщо позивач не заявляє клопотання про заміну неналежного відповідача (або залучення інших співвідповідачів в окремих справах згідно зі специфікою спірних правовідносин), суд відмовляє в задоволенні позову. Незалучення до участі у справі особи як співвідповідача за умови наявності обов`язкової процесуальної співучасті є підставою для відмови у задоволенні позову через неналежний суб`єктний склад. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц зроблено висновок, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Водночас установлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. Таким чином, пред`явлення позовних вимог до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову. На підставі всебічного аналізу фактичних обставин справи, матеріалів провадження, судом встановлено, що позовні вимоги подано до неналежного відповідача Вільнянської міської ради, яка, як було обґрунтовано в ході судового розгляду, не є суб`єктом спірних правовідносин та не несе обов`язку відповідати за заявленими позовними вимогами, тому у задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed