Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-14 00:00:00

Позивачка через свого представника звернулася в суд з вищевказаним позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей. В обґрунтування позову вказує, що 06 березня 2003 року [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрували шлюб. Рішенням Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 24 грудня 2024 у справі № 157/1821/24 шлюб між подружжям було розірвано. Під час шлюбу у подружжя народились діти: [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження [NUMBER] ); [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження [NUMBER] ); [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження [NUMBER] ); [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження [NUMBER] ); [PERSON] , [INFO] (особовий номер [NUMBER] ). Наразі сторони проживають у Норвегії, за окремими адресами. [PERSON] не надає жодної матеріальної допомоги для утримання дітей.Відповідач не бере участі в матеріальному забезпеченні дітей, що призводить до погіршення їхнього матеріального становища та порушення їхніх прав. На підставі вищенаведеного, просить суд стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] щомісяця аліменти на утримання неповнолітніх дітей у твердій грошовій сумі в розмірі 5000 грн. на кожну дитину, починаючи з дати подання позову і до досягнення найстаршою дитиною повноліття та стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати. Ухвалою суду від 15.10.2025 справу було прийнято до розгляду та прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження в справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 03.11.2025 на адресу суду надійшов відзив, обгрунтований тим, що наразі позивач та відповідач проживають закордоном в Норвегії. Переїзд був вимушений у 2022 році з метою забезпечити безпеку і добробут сім`ї. На сьогодні Позивач не працює, не має самостійного доходу та фактично існує за рахунок допомоги на проживання, яка виплачується урядом Норвегії в межах програми з підтримки українців. Ці обставини фактично підтверджуються Позивачем у позовній заяві. Також житло в якому проживає Відповідач не є його власністю. Дане житло перебуває у користуванні Відповідача і вартість його оренди та вартість електроенергії сплачується урядом Норвегії.Перебування самого відповідача на утримані уряду Норвегії вказує на те, що його матеріальне становище не дозволяє забезпечити свої власні потреби і одночасно свідчить про неможливість виконання зобов`язань по сплаті аліментів. Також це вказує на відсутність роботи та сталого заробітку доходу, а тому позовні вимоги не визнає. В судовому засіданні представниця позивачки адвокатка Стретович І.С. позов підтримала, просила задовольнити. Представник відповідача адвокат Чабан Р.В. суду пояснив, що відповідач позов не визнає. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до наступного висновку. Згідно ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства (ст.13 ЦПК України) суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показання свідків. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Частинами 2 та 3 статті 51Конституції України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. За змістом ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Частиною третьою статті 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. У силу положень ст.183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Судом встановлено, що 06 березня 2003 року [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] у відділі реєстрації актів цивільного стану Луцького міського управління юстиції Волинської області зареєстрували шлюб (свідоцтво про шлюб [NUMBER] ), про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис №215. Рішенням Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 24 грудня 2024 у справі № 157/1821/24 шлюб між подружжям було розірвано. У шлюбі у подружжя народились діти: [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження [NUMBER] ); [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження [NUMBER] ); [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження [NUMBER] ); [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження [NUMBER] ); [PERSON] , [INFO] (особовий номер [NUMBER] ). Судом встановлено, що позивачка разом із дітьми переїхали до Норвегії. Неповнолітні діти проживають з матір`ю, у добровільному порядку питання щодо утримання дітей позивачка та відповідач не вирішили. Згідно довідки Служби праці та соціального забезпечення Норвегії (КАУ) - Відділ сімейних та пенсійних виплат, у період з грудня 2024 року по березень 2025 року [PERSON] отримувала середньомісячний дохід у розмірі 42 823,12 крон. За курсом НБУ станом на березень 2025 року це становило орієнтовно 176 906,59 грн. Розмір аліментів від держави становить орієнтовно 6 114,028 грн. (1480 крон). В цьому ж документі зазначено, що Позивачка утримує дітей самостійно. Вирішуючи спір, суд виходить насамперед із якнайкращого забезпечення інтересів дітей, на користь яких стягуються аліменти. В судовому засіданні встановлено, що відповідач є молодою особою працездатного віку, інших осіб на своєму утриманні не має, доказів на спростування вказаного та доказів неспроможності сплачувати аліментів суду не подано. Даючи оцінку доводам сторін щодо розміру аліментів, які підлягають стягненню, суд звертає увагу, що стороною позивача та відповідача не подано доказів про рівень заробітку відповідача, який тривалий час перебуває за кордоном та не повертається в Україну, а тому суд вважає, що його доходи є достатніми для забезпечення потреб своїх неповнолітніх дітей. Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2026 рік» від 03.12.2025 № 4695-IX, починаючи з 01 січня 2026 року, встановлено прожитковий мінімум для дітей до 6 років у розмірі 2 817 грн, від 6 до 18 років у розмірі 3 512 грн. Оскільки відповідач живе за кордоном, у Норвегії, рівень його доходів при виконанні судового рішення з`ясувати буде складно, він може бути мінливим, а тому, у відповідності до ст.184 СК України доцільно визначити йому аліменти в твердій грошовій сумі. Згідно до ч. 1, ч. 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Враховуючи встановлені обставини справи, виходячи із забезпечення інтересів дітей, величини прожиткового мінімуму, встановленого законодавчо, матеріального становища сторін, віку, стану здоров`я та матеріального становища обох батьків, дітей, суд вважає, що аліменти, які підлягають стягненню з відповідача на утримання дітей слід визначити у розмірі по 2000 гривень на кожну дитину щомісячно до досягнення ними повноліття. З врахуванням вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь держави 1211,20 грн судового збору, оскільки позивачка при зверненні до суду була звільнена від сплати судового збору на підставі ст. 5 Закону України «Про судовий збір». Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви (частина перша статті 191 СК України). Відповідно до п. 1 ч. 1ст. 430ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial