Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-14 00:00:00

Директор ТОВ «Коллект Центр» Ткаченко М. звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що 09.01.2021 року між ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» та [PERSON] укладено договір позики №75345323 у електронній формі. 27.01.2022 року між ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» та ТОВ «Вердикт Капітал», було укладено договір факторингу №27/01/2022, у відповідності до якого первісний кредитор відступив ТОВ «Вердикт Капітал» право вимоги до відповідача коштів, право на одержання яких належить первісному кредитору. 10.03.2023 року між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр», було укладено договір відступлення прав вимоги № 10-03/2023/01, у відповідності до якого первісний кредитор відступив позивачу право вимоги до відповідача коштів, право на одержання яких належить первісному кредитору. У порушення умов договору відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконав. У зв`язку з порушеннями зобов`язань за договором позики, відповідач має заборгованість в розмірі 29801,07 грн., з яких: сума заборгованості за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) 10075,08 грн., сума заборгованості за нарахованими процентами 19541,61 грн., інфляційні збитки 161,20 грн., нараховані 3% річних 23,18 грн. Просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором №75345323 від 09.08.2021 у розмірі 29801,07 грн., судовий збір у розмірі 2422,20 грн., та понесені витрати на правову допомогу у розмірі 13000,00 грн. Представник відповідача [PERSON] надала суду відзив на позовну заяву де зазначає, що відповідач [PERSON] заперечує в повному обсязі проти задоволення позову. Відповідач вважає, що позовні вимоги є незаконними, оскільки позивач не довів факту надання коштів позичальнику, в матеріалах справи не містяться жодні підтвердження того, що зазначена картка [NUMBER] належить саме Відповідачу. ТОВ «Коллект Центр» не надав відповідних доказів, зокрема виписки за картковими рахунками позичальника або банківської квитанції про перерахування коштів. В матеріалах справи відсутні будь-які докази, що підтверджують перерахування коштів відповідачу згідно з умовами договору. Також зазначає, що розрахунок заборгованості ТОВ «Вердикт Капітал» станом на 13.06.2025, на який посилається позивач, не є первинним документом, який підтверджує отримання кредиту, користування ним, укладення договору на умовах, які вказані позивачем в позовній заяві, а отже не є належними доказами існування боргу. Вважає, що вимога про стягнення інфляційних збитків в розмірі 161,20 грн. та 3% річних - 23,18 грн. є безпідставною та такою, що не підлягає задоволенню, згідно п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України. Також зазначає, що відповідач не був повідомлений про відступлення права вимоги за договорами факторингу від 27.01.2022 року №21/01/2022 та від 10.03.2023 року №10-03/2023/01. Зазначає, що у період укладання, виконання умов кредитного договору, а також станом на момент розгляду справи, відповідач має статус військовослужбовця та на нього поширюються пільги, передбачені частиною 15статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовці та членів їх сімей», тобто, у нього відсутній обов`язок щодо сплати процентів за користування кредитом. Також, заперечує щодо заявленого позивачем розміру судових витрат в зв`язку з невиправдано завищеним відшкодуванням понесених витрат на правничу допомогу. Представник позивача [PERSON] надала суду відповідь на відзив, в якій зазначає, що відповідач тривалий час частково погашав заборгованість по кредиту, що свідчить про визнання факту отримання кредитних коштів та погодження з умовами кредитування. Також зазначає, що у розрахунку заборгованості (розрахунку і первісного кредитора, і фактора) чітко вказано з чого складається заявлена сума заборгованості, відповідно до яких умов договору та за який період вона була нарахована. Зазначає, що кредитор нараховував 3% річних та інфляційні збитки до 23.02.2022 року, тобто до оголошення воєнного стану, що відповідає вимогам чинного законодавства. Також зазначає, що повідомлення боржника здійснювалось первісними кредиторами відповідно до умов договорів факторингу, проте неповідомлення боржника про заміну кредитора не тягне за собою визнання договору факторингу недійсним та не може бути підставою для відмови у задоволенні заяви про заміну стягувача за рішенням суду. Щодо статусу військовослужбовця відповідача зазначає наступне. Відповідно до пункту 15 статті 14 Закону про захист військовослужбовців, військовослужбовцям, призваним на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, на весь час їх призову, а військовослужбовцям під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, які перебували або перебувають безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів , - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються. З наданих відповідачем документів вбачається, що відповідач перебуває на військовій службі за контрактом. При цьому, не надано жодного доказу того, що відповідач брав або бере участь у здійсненні заходів із забезпечення оборони України. Крім того, нарахування відсотків здійснювалось до 22.12.2021 року, до початку повномасштабного вторгнення та оголошення воєнного стану. Щодо стягнення витрат на правничу допомогу зазначає, відповідач не наводить обґрунтування неспівмірності витрат із складністю справи та не надає суду будь-яких доказів на підтвердження такої позиції. Представник позивача в судове засідання не з`явився, в режимі відеконференції на зв`язок не вийшов, але в позовній заяві просить розглядати справу без його участі, не заперечує проти заочного розгляду справи. Представник відповідача та відповідач в судове засідання не з`явилися, проте представник відповідача надала суду заяву про розгляд справи без її участі. Відповідач [PERSON] , будучи військовослужбовцем, у судовое засідання не з`явився, однак пердставник відповідача надав суду заяву, де просив розглядати справу без їх участі, тому суд прийшов до висновку про розгляд справи за відсутності відповідача з урахуванням правової позиції викладена у постанові ВП ВС від 12.11.2025 року у справі № 754/947/22. Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, в судовому засіданні встановлено, що 09.08.2021 року між ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» та [PERSON] в електронному вигляді був укладений договір позики №75345323 сума позики 11000,00 грн. Згідно з п. 2.2 Договору, строк позики 15 днів. Згідно з п. 2.3 Процентна ставка (базова) 1,99% (фіксована), дата надання позики 09.08.2021 року, дата повернення позики 24.08.2021 року, знижена процентна ставка/день, % (застосовується у відповідності до умов Програми лояльності) 0,70%, процентна ставка за понадстрокове користування позикою (її частиною) за день, % (не застосовується в період карантину) 2,70%, орієнтовна реальна річна процентна ставка 1022,35%, орієнтовна загальна вартість позики 12149,23 грн. Відповідно до п. 5.2 Договору, позичальник до моменту підписання Договору вивчив цей Договір та Правила надання грошових коштів у позику (на умовах повернення позики в кінці строку позики), що розміщені на сайті https://mycredit.ua/ua/documents license/ (надалі «Правила»), їх зміст, суть, об`єм зобов`язань Сторін та наслідки укладення цього Договору, а також зазначена в Правилах процедура і наслідки оформлення Позичальником подовження строку користування позикою (пролонгація) або застосування автопролонгації, йому зрозумілі. Відповідно до п. 12 Договору, цей Договір укладено дистанційно, в електронній формі, з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, шляхом надсилання електронного повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції, та підписано накладенням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Відповідно до положень Закону України «Про електронну комерцію» Договір прирівнюється до укладеного в письмовій формі. Також, 09.08.2021 року між ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» та [PERSON] в електронному вигляді був підписаний Додаток №1 до договору позики Таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит. Згідно довідки від 22.10.2024 року виданої ТОВ «ФК «Фінекспрес» вих. №КД-000001368/ТНПП, 09.08.2021 року було перераховано кредитні кошти у розмірі 11000,00 грн. на номер картки відповідача № [NUMBER] , номер платежу 0b7eaad4-26d4-4be5-b521-a64dfb094cdc. Також, з листа АТ «ПУМБ» від 11.09.2025 року та виписки з рахунку [PERSON] , вбачається, що 09.08.2021 року на платіжну картку № [NUMBER] , яку емітовано в АТ «ПУМБ» на ім`я [PERSON] , було зараховано платіж у сумі 11000,00 грн., а також останній користувався кредитними коштами та здійснював часткове погашення кредиту. 27.01.2022 року між ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» та ТОВ «Вердикт Капітал», було укладено договір факторингу №27/01/2022, у відповідності до якого первісний кредитор відступив ТОВ «Вердикт Капітал» право вимоги до відповідача коштів, право на одержання яких належить первісному кредитору. Згідно з платіжним дорученням №32465 від 27.01.2022 року ТОВ «Вердикт Капітал» сплатило грошові кошти ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» за відступлення права вимоги за договором факторингу №27/01/2022. Відповідно до реєстру боржників №1 до договору факторингу ТОВ «Вердикт Капітал» набуло право грошової вимоги до відповідача за договором позики №75345323 в сумі 29616,69 грн., з яких: сума заборгованості за основною сумою боргу 10075,08 грн., сума заборгованості по відсоткам 19541,61грн. Відповідно до розрахунку заборгованості за договором позики №75345323 від 09.08.2021 року заборгованість [PERSON] перед ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» на дату відступлення права вимоги ТОВ «Вердикт Капітал», а саме станом на 27.01.2022 року становить 29616,69 грн., з яких: сума заборгованості за основною сумою боргу 10075,08 грн., сума заборгованості по відсоткам 19541,61грн. 10.03.2023 року між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр», було укладено договір відступлення прав вимоги № 10-03/2023/01, у відповідності до якого первісний кредитор відступив позивачу право вимоги до відповідача коштів, право на одержання яких належить первісному кредитору. Відповідно до акту зарахування зустрічних вимог від 31.03.2023 року ТОВ «Коллект Центр» сплатило кошти ТОВ «Вердикт Капітал» за відступлення права вимоги до договору № 10-03/2023/01. Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору про відступлення прав вимоги ТОВ «Коллект Центр» набуло право грошової вимоги до відповідача за договором позики №75345323 в сумі 29801,07 грн., з яких: сума заборгованості за основним зобов`язанням 10075,08 грн., відповідальність за порушення ст. 625 ЦК України 184,38 грн. Відповідно до розрахунку заборгованості за договором позики №75345323 від 09.08.2021 року заборгованість [PERSON] перед ТОВ «Вердикт Капітал» становить 29801,07 грн., з яких: сума заборгованості за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) 10075,08 грн., сума заборгованості за нарахованими процентами 19541,61 грн., інфляційні збитки 161,20 грн., нараховані 3% річних 23,18 грн. З моменту отримання права вимоги ТОВ «Коллект Центр» відсотки за кредитним договором не нарахувало. Відповідно до ст.ст. 12, 13 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбаченому цим Кодексом випадках. Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. У відповідності до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 Цивільного Кодексу України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст. 514 Цивільного Кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина першастатті 1048 ЦК України). Згідно п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути змінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. В ч. 2 ст. 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. За змістом наведених положень закону боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на її погашення первісному кредитору і таке виконання є належним. При цьому, у разі заміни первісного кредитора у зобов`язанні, останній повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення, в тому числі і первинні документи, що підтверджують факт виконання свого обов`язку перед позичальником, тобто факт надання коштів у кредит. Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи (частина перша статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин). Відповідно до частини другої статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити, якщо інше не передбачено окремими законодавчими актами України: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Згідно ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію» № 675-VIII від 03 вересня 2015 року, який набрав чинності 30 вересня 2015 року, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних. У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до частини 3 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина 4 статті 11 Закону). Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (частина 6 статті 11 вказаного Закону). Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (частина 12 статті 11 Закону № 675-VIII). За змістом статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України Про електронний цифровий підпис, за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. При цьому, за змістом наведеного Закону електронним підписом, тобто одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі "логін-пароль", або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. Аналогічні за змістом висновки, викладені у численних постановах Верховного Суду, зокрема постанові від 12 січня 2021 по справі №524/5556/19, від 09 вересня 2020 року по справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року по справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року по справі №127/33824/19 тощо. Нормою статті 639 ЦК України передбачено, що якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Отже, між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору кредитного договору, який оформлений сторонами в електронній формі з використанням електронного підпису. У кредитному договорі зазначено, що підписаням цього договору позичальник підтверджує що, ознайомився на сайті з повною інформацією щодо позикодавця та його послуги, вивчив договір та правила надання грошей в кредит. Договір укладено дистанційно в електронній формі з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, шляхом надсилання електронного повідомлення про прийняття пропозиції, а також підписано накладенням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Відповідно до положень Закону України «Про електронну комерцію» договір прирівнюється до укладеного в письмовій формі. Після підписання договору позики у сторін виникли взаємні права та обов`язки, зокрема, у банку виникло зобов`язання надати кредитні кошти відповідачу, а у відповідача виникло зобов`язання оплачувати послуги банку, що виникають в результаті використання платіжних карток згідно Тарифів та повернути кредит. Щодо заяви сторони відповідача стосовно неправомірності розрахунку заборгованості та не отримання коштів за договром позики. Представник відповідача та відповідач не надала суду доказів, які спростовували б розрахунок заборгованості за кредитним договором, не довели відсутність заборгованості, а також не надали суду свій контррозрахунок, який б спростовував розрахунок позивача. Також суд приймає до уваги посилання сторони позивача, що відповідач вчинив дії на підтвердження укладення кредитного договору, оскільки останній частково сплачував кошти за цим кредитним договором. Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (стаття 204 ЦК України). Презумпція правомірності правочину означає те, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що зумовлює набуття, зміну чи припинення цивільних прав та обов`язків, доки ця презумпція не буде спростована. Таким чином, до спростування презумпції правомірності правочину всі права, набуті сторонами за ним, можуть безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню. Спростування презумпції правомірності правочину відбувається тоді: коли недійсність правочину прямо встановлена законом (тобто має місце його нікчемність); якщо він визнаний судом недійсним, тобто існує рішення суду, яке набрало законної сили (тобто оспорюваний правочин визнаний судом недійсним) (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 28 липня 2021 року в справі № 759/24061/19 (провадження № 61-8593св21), постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 24 лютого 2025 року в справі № 183/4256/21 (провадження № 61-15813сво23)). Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина перша статті 81 ЦПК України). Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України). Щодо заяви сторони відповідача стосовно неправомірності нарахування інфляційних збитків та 3% річних. Згідно з п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Проте, з розрахунку заборгованості доданої до позовної заяви вбачається, що кредитор нараховував 3% річних та інфляційні збитки до 23.02.2022 року, тобто до оголошення воєнного стану, що відповідає вимогам чинного законодавства. Щодо твердження відповідача, про відсутність в нього обов`язку зі сплати процентів за користування кредитом у зв`язку із проходженням ним військової служби. З копії військового квитка серії [NUMBER] вбачається, що [PERSON] 04.05.2019 року призваний на військову службу у ЗСУ за контрактом. Також в матеріалах справи міститься копія посвідчення учасника бойових дій на ім`я [PERSON] серії [NUMBER] . Відповідно до пункту 15 статті 14 Закону про захист військовослужбовців, військовослужбовцям, призваним на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, на весь час їх призову, а військовослужбовцям під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, які перебували або перебувають безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів , - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (житлового будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля. З наданих представником відповідача документів вбачається, що [PERSON] перебуває на військовій службі за контрактом. При цьому, не надано жодного доказу того, що відповідач брав або бере участь у здійсненні заходів із забезпечення оборони України. Крім того, нарахування відсотків здійснювалось до 22.12.2021 року, до початку повномасштабного вторгнення та оголошення воєнного стану. Щодо стягнення витрат на правову допомогу суд приходить до наступного. 01.07.2024 року між ТОВ «Коллект Центр» та адвокатським обєднанням «Лігал Ассістанс» укладено договір № 01-07/2024 про надання правової допомоги. Відповідно до витягу з Акту №10 надання юридичної допомоги від 30.05.2025 року та заявки на надання юридичної допомоги №665 від 01.05.2025 року згідно договору № 01-07/2024 від 01.07.2024 року, розмір гонорару за надання клієнту адвокатом правової допомоги по справі ТОВ «Коллект Центр» про стягнення заборгованості за кредитним договором, встановлено та погоджено у фіксованому розмірі, що становить 13000,00 грн. В Постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 у справі №922/1964/21 викладена правова позиція, в якій зазначено, що учасник справи повинен деталізувати відповідний опис лише тією мірою, якою досягається його функціональне призначення - визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат. Надмірний формалізм при оцінці такого опису на предмет його деталізації, за відсутності визначених процесуальним законом чітких критеріїв оцінки, може призвести до порушення принципу верховенства права. У випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Зокрема, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо. Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до частини четвертої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137 ЦПК України). Відповідно до частини п`ятої статті 137 ЦПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Однак суд, враховує заявлене фактичне відповідачем клопотання про зменшення витрат на професійну правничу допомогу, а також враховує те, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із ціною позову та значенням справи для сторони, складністю справи та виконаними адвокатом роботами, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт. Тому вважає понесені представником позивача витрати на правничу допомогу неспівмірними, оскільки такі витрати не відповідають критерію реальності витрат, розумності їхнього розміру. Зважаючи на складність справи, обсяг наданої правової допомоги, кваліфікацію адвоката, суд вважає, що вони не вимагали від останнього значних зусиль та часу. Тож надавши оцінку доказам щодо понесених витрат позивачем на професійну правничу допомогу, суд дійшов висновку, що співмірним, розумним та необхідним у межах розгляду цієї справи є розмір судових витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 5000,00 грн., які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача до 5000,00 грн. На підставі викладеного, суд вважає за необхідне позов задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором позики №75345323 від 09.08.2021 року у розмірі 29801,07 грн., з яких: сума заборгованості за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) 10075,08 грн., сума заборгованості за нарахованими процентами 19541,61 грн., інфляційні збитки 161,20 грн., нараховані 3% річних 23,18 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір у сумі 2422, 40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн.

Outcome: approved