Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-12 00:00:00

Позивач ПАТ АБ «Укргазбанк» звернулось до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 09.01.2019 між ПАТ АБ «Укргазбанк» та відповідачкою укладено договір про приєднання до Правил відкриття та обслуговування поточного рахунку фізичної особи, операції за яким здійснюються з використанням електронних платіжних засобів та надання послуг за платіжними картками позивача та договір №2018/ОВР/053Z0566035-01/ Відповідно до договору відповідачу картковий рахунок та субрахунок за програмою кредитування «Універсальна картка «Домовичок», на якому встановлено орієнтовну суму кредиту 10000,00 грн, можливу суму кредиту 300000,00 грн, щомісячний платіж по кредиту 7,00% мінімум 50 грн, пільговий період 30 днів, відсоткова ставка 36,00% річних, відсоткова ставка на пільговий період 0,00001% річних, відсоткова ставка на прострочену заборгованість 48,00%, строк дії договору 12 місяців. Відповідачем умови договору не виконував, внаслідок чого станом на 20.10.2020 утворилась заборгованість у розмірі 10843,79 грн. Відтак, у відповідності до ст. ст. 525, 526, 611, 629, 1048, 1049 ЦК України та умов договору, просить позов задовольнити та стягнути заборгованість з відповідача, вирішивши питання про розподіл судових витрат згідно зі ст. 141 ЦПК України. Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.04.2025 головуючим у справі визначено суддю Білеру І.В. Ухвалою суду від 03.10.2025 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін на 21.11.2025, відповідачу надано строк для подачі відзиву на позовну заяву. У зв`язку з відсутністю електропостачання в суді судовий розгляд 21.11.2025 не відбувся, справу відкладено на 13.01.2026. Представник позивача у судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, 21.11.2025 на адресу суду через систему «Електронний суд» надіслав заяву про розгляд справи у відсутність представника позивача, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, шляхом скерування повістки за місцем реєстрації, однак конверт повернувся з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Копія ухвали про відкриття провадження у справі, копія позову та долучених до нього документів, направлялися відповідачу за місцем реєстрації, про що свідчить поштове повідомлення, яке повернулося на адресу суду з відміткою про отримання. Відповідно до ч. 1 ст. 280, ст. 281 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів та постановляє заочне рішення, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, враховуючи, що одночасно існують умови щодо належного повідомлення відповідача про дату, час і місце судового засідання, не з`явлення в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин відповідача, неподання ним відзиву, наявність згоди позивача на заочне вирішення справи, дійшов висновку про можливість ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази у їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 25.11.2019 [PERSON] підписала Заяву-Договір №2018/ОВР/053Z0566035-01 про приєднання до Правил відкриття та обслуговування поточного рахунку фізичної особи, операції за якими здійснюються з використанням електронних засобів, та надання послуг за картами ПАТ АБ «Укргазбанк», згідно якої Банк встановив на картковому рахунку клієнта ліміт дозволеного овердрафту, в сумі 300 000,00 грн, процентна ставка за користування дозволеним овердрафтом в межах ліміту встановлена на рівні 36,00% річних, процентна ставка на прострочену заборгованість встановлена на рівні 48,00% річних (а.с. 7). Строк дії договору - з 09.01.2019 по 08.01.2020 включно (п. 6.1 договору). Відповідно до п. 6.2 договору передбачено, що умови автоматичного продовження дії договору наведено у розділі 9 Оферти. 17.01.2019 відповідач отримала платіжні картки АТ «Укргазбанк» № [NUMBER] та № [NUMBER] , про що свідчать розписки (а.с. 10). Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості за договором №2018/ОВР/053Z0566035-01 від 09.01.2019, станом на 20.10.2020 утворилась заборгованість у розмірі 10 843,79 грн, з яких 9002,38 грн - прострочена заборгованість за кредитом; 265,64 грн - заборгованість за процентами (поточна), 1575,77 грн -заборгованість за процентами (прострочена). Відповідач користувалася кредитними коштами, що підтверджується випискою з особового рахунку останньої за період з 09.01.2019 по 20.10.2020 (а.с. 29-30). Таким чином, банк виконав свої обов`язки за кредитним договором №2018/ОВР/053Z0566035-01 від 09.01.2019 належним чином, а відповідач належним чином не виконав узяті на себе зобов`язання за кредитним договором, внаслідок чого утворилась заборгованість. Позивач звертався 11.08.2020 до відповідача з письмовою вимогою № 129/22850/2020 про дострокове повернення кредиту, однак станом на момент звернення до суду з позовною заявою відповідачем не надано доказів про виконання взятих на себе зобов`язань (а.с. 11). Відповідно до частин 1 та 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 ст.1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Таким чином наявні у справі документи у своїй сукупності є достатніми доказами того, що відповідачем було порушено право позивача на повернення йому грошових коштів, наданих позичальнику у кредит на підставі укладеного 09.01.2019 договору №2018/ОВР/053Z0566035-01, а тому суд приходить до висновку, що вимоги банку про стягнення фактично отриманих та використаних позичальником кредитних коштів в сумі 9 002,38 грн, які не повернуті в добровільному порядку, є обґрунтованими і підлягають до задоволення. Зазначені висновки суду узгоджуються з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, який міститься у постанові від 03.07.2019 у справі №342/180/17, де Велика Палата, погодившись із судовими рішеннями про стягнення із боржника непогашеного тіла кредиту, зазначила, що хоча укладений між сторонами кредитний договір від 18.02.2011 у вигляді заяви-анкети, підписаної сторонами, не містить розміру і строку повернення кредиту, однак, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку банку не повернуті, а також вимоги ч. 2 ст. 530 ЦК України, за змістом яких, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, і необхідність їх захисту через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Щодо вимог позивача про стягнення процентів у загальній сумі 1841,41 грн (265,64 грн - заборгованість за процентами (поточна), 1575,77 грн -заборгованість за процентами (прострочена)), то суд виходить з наступного. Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Як вбачається з долученого розрахунку заборгованості, проценти відповідачці нараховувались у період з 28.04.2019 по 20.10.2020 за процентною ставкою 36%, та у період з 02.05.2019 по 20.10.2020 за процентною ставкою в сумі 48%. Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12, відповідно до ч. 1 ст. 1048 та ч. 1 ст. 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Після спливу визначеного договором строку позики, чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, право кредитодавця нараховувати передбачені договором відсотки за кредитом припиняється. Що ж стосується нарахування процентів після закінчення строку дії кредитного договору, то Велика Палата ВС роз`яснила, що після закінчення строку кредитування, права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Відповідно до підписаної 09.01.2019 відповідачкою Заяви-Договору №2018/ОВР/053Z0566035-01 про приєднання до Правил відкриття та обслуговування поточного рахунку фізичної особи, операції за якими здійснюються з використанням електронних засобів, та надання послуг за картами ПАТ АБ «Укргазбанк», строк кредитування становить 12 місяців та включає період з 09.01.2019 по 08.01.2020 включно. Долучені до матеріалів справи Правила відкриття та обслуговування поточного рахунку фізичної особи, операції за якими здійснюються з використанням електронних платіжних засобів, та надання послуг за платіжними картками ПАТ АБ «Укргазбанк», які врегульовують порядок користування кредитними коштами, в тому числі можливість пролонгації строку дії кредитного ліміту, датовані 14.12.2020, тобто не є такими, з якими відповідачка могла бути ознайомлена станом на час укладення договірних відносин з банком, крім того матеріали справи не містять доказів того, що саме ці Правила були підписані нею. Відсутні в матеріалах справи й будь які інші документи, які б унормовували порядок та умови пролонгації укладеного між сторонами договору. За змістом ст. 634 цього Кодексу, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статтей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Зважаючи на викладене, відсутні підстави стверджувати про те, що сторони узгодили порядок та умови пролонгації строку дії кредитного ліміту, а тому суд приймає до уваги існування між сторонами кредитних відносин у період з 09.01.2019 по 08.01.2020 включно. У зв`язку із викладеним, суд вважає необґрунтованими вимоги позивача про стягнення з відповідачки процентів на загальну суму 1 841,41 грн (265,64 грн - заборгованість за процентами (поточна), 1575,77 грн -заборгованість за процентами (прострочена)) за користування кредитними коштами, оскільки їх нараховано за межами строку дії договору №2018/ОВР/053Z0566035-01, відомості про пролонгацію якого в суду відсутні. За правилами ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір та інші судові витрати покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2270 грн, що підтверджується платіжним дорученням №10559-4654 від 20.01.2021. Ціна позову визначена сумою до стягнення 10843,79 грн. Оскільки суд частково задовольняє вимоги на суму 9002,38 грн, що становить 83,02% від ціни позову, то з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 1884,55 грн судового збору (2270 х 83,02%). Ураховуючи вищевикладене,

Outcome: partial