Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-14 00:00:00

25.09.2025 до Автозаводського районного суду м. Кременчука надійшла позовна заява ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, у якій позивач просив стягнути з відповідача на користь ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» заборгованість за кредитним договором №103369656 від 18.11.2022 у розмірі 14561,00 грн. та судові витрати. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилався на те, що 18.11.2022 між ТОВ «Мілоан» та відповідачем укладено договір про споживчий кредит №103369656, відповідно до умов якого [PERSON] було надано грошові кошти у розмірі 5000 грн. на умовах визначених кредитним договором. Відповідач взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконувала, унаслідок чого у неї утворилася заборгованість за тілом кредиту 2750 грн., за процентами 10861 грн., за комісією 950 грн. 30.05.2023 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» було укладено договір відступлення прав вимоги №98-МЛ/Т, за яким ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» отримало право грошової вимоги до відповідача [PERSON] за кредитним договором №103369656 від 18.11.2022. Посилаючись на викладене, ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» просить суд стягнути з [PERSON] вказану суму заборгованості за кредитним договором №103369656 від 18.11.2022. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача судові витрати, які складаються з судового збору 2422,40 грн. та витрат на професійну правничу допомогу у сумі 8000 грн. Ухвалою судді Автозаводського районного суду м. Кременчука від 14.10.2025 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін та витребувано докази. Представник позивача, належним чином повідомлений про день, час та місце судового розгляду в судове засіданні не прибув, у матеріалах справи наявне клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача. Відповідач, належним чином повідомлена про день, час та місце судового розгляду в судове засідання не прибула, про причини своєї неявки суду не повідомила, своїм правом на подачу відзиву не скористалася. За ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Суд ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі ст. ст. 280-281 ЦПК України . На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи позовної заяви, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Суд установив, що 18.11.2022 між відповідачем у справі [PERSON] та ТОВ «Мілоан» підписано договір про споживчий кредит №103369656. Положеннями договору про споживчий кредит визначено предмет договору, умови виконання, права та обов`язки сторін, відповідальність сторін, гарантії та запевнення позичальника, порядок (технологія) укладення договору та спосіб ідентифікації, верифікації позичальника, строк дії договору, порядок внесення змін, доповнення та розірвання договору, вирішення спорів, прикінцеві положення. Відповідно до п. 1 договору про споживчий кредит №103369656 сума кредиту становить 5000 грн.; кредит надається загальним строком на 105 днів з 18.11.2022 року і складається з пільгового та поточного періодів; пільговий період складає 15 днів, що настає з дати видачі кредиту та завершується 03.12.2022; поточний період складає 90 днів, що настає з дня наступного за днем завершення пільгового періоду і закінчується 03.03.2023; комісія за надання кредиту становить 950 грн., яка нараховується за ставкою 19% від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту; проценти за користування кредитом протягом пільгового періоду нараховуються за ставкою 2% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом протягом пільгового періоду; проценти за користування кредитом протягом поточного періоду нараховуються за ставкою 3% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом протягом поточного періоду. За п. 2.4.1 позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом в рекомендовану дату платежу. Завершення пільгового періоду не призводить до порушення строків виконання зобов`язання з повернення кредиту та сплати інших платежів. Закінчення поточного періоду призводить до порушення та прострочення виконання грошових зобов`язань позичальником та передбачає настання наслідків обумовлених цим договором. Відповідно до п. 6.1 кредитний договір укладається в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-комунікаційній системі ТОВ «Мілоан» та доступний зокрема через сайт ТОВ «Мілоан» та/або відповідний мобільний додаток чи інші засоби. Паспорт споживчого кредиту №103369656 підтверджує основні умови кредиту. До позовної заяви додано довідку про ідентифікацію, якою представник ТОВ «Мілоан» підтверджує, що клієнт [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , з якою укладено договір №103369656 від 18.11.2022 ідентифікована ТОВ «Мілоан». Акцепт договору позичальником підписаний аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора направленого на фінансовий номер позичальника. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію», згідно зі ст. 3 якого електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. ч. 4, 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно з ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Факт перерахування позичальнику кредитних коштів підтверджується: -платіжним дорученням №54459741 від 18.11.2022 року; -відповіддю АТ КБ «ПриватБанк» від 18.11.2025, згідно якої на ім`я [PERSON] РНОКПП [NUMBER] в банку емітовано карту № [NUMBER] , а також банк підтвердив зарахування коштів на вказану карту у розмірі 5000 грн. 18.11.2022 року. Позивач додав до позовної заяви відомості про щоденні нарахування та погашення за договором про споживчий кредит №103369656 від 18.11.2022 року. Відповідно до вказаної відомості, відповідач здійснювала часткові оплати по тілу кредиту, нарахованим процентам та неодноразово робила пролонгації кредитного договору в результаті яких відповідно до п. 2.3.2 договору про споживчий кредит загальний строк кредиту збільшився на 54 дня. Отже, після здійсненні численних пролонгацій кредиту, кінцевою датою дії договору є 26.04.2023 року. Як вбачається з відомості про щоденні нарахування та погашення за договором про споживчий кредит №103369656 від 18.11.2022 року заборгованість відповідача за договором на 26.04.2023 становить 14561 грн. 30.05.2023 між ТОВ «Мілоан» (Клієнт) та ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» укладено договір про відступлення прав вимоги №98-МЛ/Т, у відповідності до умов якого ТОВ «Мілоан» зобов`язується передати ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» за плату, а ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» зобов`язується прийняти належні ТОВ «Мілоан» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами вказаними у реєстрі боржників, укладеними між ТОВ «Мілоан» і боржниками. Відповідно до договору ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» набуває прав грошової вимоги ТОВ «Мілоан» за кредитними договорами внесеними до реєстру боржників, включаючи право вимагати від боржників належного виконання всіх грошових та інших зобов`язань боржників за кредитними договорами. Згідно з Реєстром боржників до договору відступлення прав вимоги №98-МЛ/Т від 30.05.2023 року ТОВ «Мілоан» відступив право вимоги під порядковим номером 1669 заборгованості [PERSON] за договором №103369656 від 18.11.2022 в сумі 14561 грн., з яких 2750 грн. залишок по тілу кредиту, 10861 грн. залишок по відсотках, 950 грн. залишок по комісії. Відповідно до акту приймання-передачі Реєстру боржників від 30.05.2023 до Договору про відступлення прав вимоги №98-МЛ/Т від 30.05.2023, ТОВ «Мілоан» передав ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал», а ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» прийняв Реєстр боржників від 30.05.2023 року, складений за формою згідно із Додатком №1 до договору. Статтею 512 ЦК України визначено підстави заміни кредитора у зобов`язанні, зокрема пунктом 1 частини першої цієї статті передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 626 ЦК України). Згідно з ч. 1ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Згідно змісту ч. 1ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Позивач набув право вимоги до відповідача за вказаним кредитним договором на законних підставах. Відповідно до статті 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом законодавства. Частиною першої статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно з статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. З огляду на те, що судом встановлено, що відповідач свої зобов`язання за кредитним договором не виконала, позовні вимоги підлягають задоволенню. Щодо витрат позивача пов`язаних з розглядом справи. При звернені до суду ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» було сплачено 2422 грн. 40 коп. судового збору. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Щодо стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу в сумі 8000 грн., суд виходить з наступного. Згідно ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). На підтвердження надання правничої допомоги та понесених витрат на правничу допомогу позивачем додано до позову договір про надання правничої допомоги №0107 від 01 липня 2025 року, укладений між товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» та адвокатським об`єднанням «Апологет», акт №1435 надання послуг правничої допомоги та детальний опис надання послуг до акту №1435 за договором про надання правової допомоги. З акту надання послуг правничої допомоги вбачається, що сума наданих послуг відповідно до договору складає 8000 грн. Частиною четвертою статті 137 ЦПК України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Разом з тим, при визначенні суми відшкодування витрат суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 1950 року. Так у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). Вказаний правовий висновок викладено у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19). У додатковій постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18 лютого 2022 року у справі № 925/1545/20 вказано, що для вирішення питання про розподіл судових витрат суд має враховувати: складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; пов`язаність цих витрат із розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність предмета спору; ціну позову, значення справи для сторін; вплив результату її вирішення на репутацію сторін, публічний інтерес справи; поведінку сторони під час розгляду справи (зловживання стороною чи її представником процесуальними правами тощо); дії сторони щодо досудового врегулювання справи та врегулювання спору мирним шляхом. У додатковій постанові Верховного Суду від 08 вересня 2021 року у справі № 206/6537/19 зазначено, що попри волю сторін договору визначати розмір гонорару адвоката, суд не позбавлений права оцінювати заявлену до відшкодування вартість правничої допомоги на підставі критеріїв співмірності, визначених частиною четвертою статті 137 ЦПК України. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21 зроблено висновок про те, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд, за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу. У такому випадку суд, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. Подібних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 17 квітня 2024 року у справі № 756/6927/20, від 04 квітня 2024 року у справі № 701/804/21, від 10 квітня 2024 року у справі №530/259/21, від 10 квітня 2024 року у справі № 367/6289/21, у яких також вирішувалось питання щодо зменшення розміру витрат на правничу допомогу за відсутності заперечень іншої сторони. Враховуючи наведене, виходячи з принципів співмірності та розумності судових витрат, суд звертає увагу на той факт, що поданий позов про стягнення заборгованості за кредитним договором є типовим та має шаблонний характер з огляду на вид діяльності позивача. За таких обставин суд доходить висновку про неспівмірність заявленої вартості витрат на правничу допомогу і вважає за необхідне зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають стягненню на користь позивача з 8000,00 грн. до 3500,00 грн. На підставі наведеного,

Outcome: approved