Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-15 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. 09.08.2025 Товариство з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» (далі позивач) звернулося до Ямпільського районного суду Сумської області через систему «Електронний суд» з позовом до [PERSON] (далі відповідач), у якому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за Кредитним договором №697525 від 02.09.2021 року у сумі 7822,80 грн. та понесені витрати на сплату судового збору та правову допомогу. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 02.09.2021 року [PERSON] , ознайомившись з умовами публічної пропозиції на укладення договору про надання споживчого кредиту ТОВ «СЛОН КРЕДИТ», підписанням договору №697525 про надання споживчого кредиту, акцептує публічну пропозицію ТОВ «СЛОН КРЕДИТ», яка розміщена на сайті фінансової компанії: https://sloncredit.ua/ в повному обсязі, з урахуванням паспорту споживчого кредиту (згідно вимог діючого законодавства), таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, тарифів та складають договір про надання споживчого кредиту, укладення якого підтверджено. Відповідач підписанням Кредитного договору підтвердив, що перед укладенням цього кредитного договору йому була в чіткій та зрозумілій формі надана інформація: за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту) відповідно до ст.9 Закону України «Про споживче кредитування»; вказана в ч.1-2 ст.12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та розміщена на веб-сайті. Відповідач підтверджує, що ознайомлений з усіма умовами правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, Товариством з обмеженою відповідальністю «СЛОН КРЕДИТ» що розміщені на Веб-сайті: https://sloncredit.ua/, повністю розуміє їх, погоджується з ними і зобов`язується неухильно їх дотримуватись. Таким чином, відповідач уклав договір №697525 від 02.09.2021 ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» та на підставі платіжного документу відповідачу були перераховані кредитні кошти на картковий рахунок в сумі 9375,00 грн. 28.08.2023 згідно з умовами договору відступлення прав вимоги №2808-23, ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» відступило право вимоги за кредитним договором №697525 від 02.09.2021 на користь ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС», а ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» відповідно набуло права вимоги до відповідача. Позивач стверджує, що [PERSON] взятого на себе зобов`язання не виконала, у зв`язку з чим має заборгованість в розмірі 7822,80 грн., яка складається з: 5222,23 грн. - заборгованості за тілом кредиту; 2600,57 грн. - заборгованості по відсоткам, яку позивач просив стягнути на його користь, а також стягнути понесені судові витрати зі сплати судового збору в сумі 2422,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6000,00 гривень. У зв`язку з істотними порушеннями відповідачем умов кредитного договору, позивачем, який набув права грошової вимоги, на адресу відповідача, зазначену в кредитному договорі, направлено повідомлення про відступлення права вимоги від ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» до ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС», зазначивши інформацію про порядок погашення заборгованості по кредитному договору. Проте, заборгованість погашена не була, що змушує позивача звернутись до суду з цим позовом. Представник позивача у судове засідання не з`явився, однак у позовній заяві зазначив про можливість проводити розгляд справи за його відсутності, позов підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Судом здійснювались виклики відповідачки шляхом направлення на зареєстровану адресу місця проживання відповідача судових повісток. Відзиву з доказами, які підтверджують заперечення проти позову, заяв та клопотань від відповідача до суду не надходило. У зв`язку з неявкою відповідача та не повідомленням про поважність причин такої неявки, в порядку, визначеному ст.280 ЦПК України, зі згоди позивача, суд постановив провести розгляд справи за відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.223 ЦПК України. Відповідно до ст.247 ЦПК України суд розглядає справу у судовому засіданні за відсутності позивача і відповідача без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, надавши оцінку кожному доказу окремо та зібраним у справі доказам в цілому, доходить висновку, що позовні вимоги потрібно задовольнити з огляду на таке. Процесуальні дії у справі. Ухвалою Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 24.10.2025 цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, передано на розгляд до Ямпільського районного суду Сумської області за підсудністю. Ухвалою про відкриття провадження у справі від 18.11.2025 вищевказану справу прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження і справа призначена до судового розгляду. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин. Судом установлено, що 02.09.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «СЛОН КРЕДИТ» та [PERSON] укладено договір №697525про надання споживчого кредиту (укладається в електронній формі для кредитів) шляхом подання заявки в особистому кабінеті на сайті компанії: https://sloncredit.ua., який підписано відповідачкою електронним підписом одноразовим ідентифікатором С666, 02.09.2021 20:09:26 /Кравченко І.Г. (а.с.35-37) Так відповідно до п.1.1. договору №697525 передбачено, що укладення цього договору здійснюється сторонами за допомогою ІТС Товариства, доступ до якої забезпечується споживачу через веб-сайт. Електронна ідентифікація споживача здійснюється при вході споживача в особистий кабінет, шляхом перевірки товариством правильності введення електронних даних, направлених товариством на номер мобільного телефону споживача, вказаний при вході. При цьому, споживач самостійно і за свій рахунок забезпечує і оплачує технічні програмні і комунікаційні ресурси, необхідні для організації каналів доступу і підключення до Веб-сайту /ІТС товариства. Згідно з п.1.2 вказаного вище договору первісний кредитор надає споживачу кредит у гривні, а споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Пунктом 1.3 договору передбачено, що сума кредиту ( загальний розмір ) складає: 9375,00 грн. Тип кредиту - кредит. Відповідно до п.1.4. строк кредиту 365 днів з кінцевим терміном повернення 02.09.2022 року, детальні терміни повернення кредиту, визначені в графіку платежів, що є додатком №1 до цього договору. В пункті 1.8. зазначено що орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення договору складає 17034,61 грн. Відповідно до п.2.1. кошти кредиту надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування (утримання) у розмірі 7500,00 грн. за реквізитами платіжної картки [NUMBER] або іншої платіжної картки, реквізити якої зазначені споживачем в особистому кабінеті або надані товариству іншим шляхом, в тому числі через засоби зв`язку; у розмірі 1875,00 грн. на користь товариства з метою виконання зобов`язань з оплати процентів за перший день користування кредитом, відповідно до п.3.5. договору (п.3.5. «сплата процентів за перший день користування кредитом, здійснюється споживачем в день отримання кредиту. З метою оплати процентів за перший день користування кредитом, споживач доручає товариству утримати суму зазначених процентів з суми кредиту, що підлягає наданню споживачу»). Відповідно до п.5.1 сторони домовились що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом, включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення здійснюватимуться згідно графіка платежів. На підтвердження виконання умов укладеного договору та перерахування первісним кредитором грошових коштів на рахунок позичальника у розмірі 7500,00 грн. позивач долучив довідку за вих.№ 2646_230926171305 від 26.09.2023 року, яку надано ТОВ «СЛОН КРЕДИТ», про те що ТОВ «Універсальні платіжні рішення» успішно перерахувало кошти на платіжну картку клієнта 02.09.2021 20:35:01 на суму 7500,00 грн, маска картки [NUMBER] номер транзакції в системі iPay.ua-106363302, призначення платежу: «зачисление 7500 грн на карту [NUMBER] » (мовою оригіналу) (а.с.45). 28.08.2023 року між ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» та ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» укладено Договір факторингу №2808-23, відповідно до якого ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» передає ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» за плату належні йому права вимоги та приймає належні ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі прав вимог (а.с.38-41). Відповідно до витягу з Додатку до договору факторингу №2808-23 від 28.08.2023 року за кредитним договором №697525 від 02.09.2021 року ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» набуло право вимоги до [PERSON] в розмірі 7822,80 грн, з яких: 5222,23 грн - сума заборгованості за тілом кредиту; 2600,57 грн - сума заборгованості за відсотками (а.с.29). Згідно з розрахунку заборгованості за кредитом загальна сума боргу станом на 28.08.2023 року становить 7822,80 грн, з яких: 6529,27 грн - сума заборгованості за тілом кредиту; 1293,53 грн - сума заборгованості за відсотками (а.с.31). ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС», як новий кредитор у зобов`язанні за кредитним договором №697525 від 02.09.2021 року, направила 31.07.2024 року на адресу [PERSON] досудову вимогу про погашення заборгованості в сумі 7822,80 грн (а.с.47). Мотиви та застосовані норми права. Відповідно до ч.1 ст.634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно з ст. ст. 525, 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк, відповідно до умов договору та вимог закону, одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або за законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Згідно з ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даним Договором. Згідно з ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків. Відповідно до ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов`язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків. Статтею 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов`язання. Відповідно до ч.2 ст.615 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Відповідно до ч.1 ст.598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Статтею 599 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно зі ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Статтею 3 цього Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 7, 12 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 12 зазначеного Закону встановлено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором; аналога власноручного підпису ( факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису ) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Норми статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису, так і електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа і не може визнаватися недійсним лише через його електронну форму. Відповідно до висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений в письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). Стаття 513 ЦК України передбачає, що правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні, яке виникло на підставі правочину, що підлягає державній реєстрації, має бути зареєстрований в порядку, встановленому для реєстрації цього правочину, якщо інше не встановлено законом. Згідно з положеннями ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Статтею 517 ЦК України визначено, що первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. Статтею 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Отже, як убачається з матеріалів справи та встановлено судом, ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» виконало в повному обсязі умови кредитного договору №697525 від 02.09.2021 року, укладеного з [PERSON] , надавши останній обумовлену суму кредиту, проте відповідач взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконала, обов`язкові платежі в рахунок погашення кредиту, процентів та комісії своєчасно не вносив, внаслідок чого станом на 28.08.2023 заборгованість [PERSON] перед ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» складає 7822,80 грн., з яких: 5222,23 грн. - заборгованості за тілом кредиту; 2600,57 грн. - заборгованості по відсоткам. Саме таку суму заборгованості ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» за договором про відступлення права вимоги №2808-23 від 28.08.2023 року передало позивачу ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС», в результаті чого останнє набуло право вимоги до відповідача за кредитним договором №697525 від 02.09.2021 року. Підстави виникнення заборгованості за кредитним договором та її розмір підтверджуються відомостями про щоденні нарахування та погашення. Товариство з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» підтвердив своє право вимоги за вказаним договором надавши суду належні докази. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.2 ст.77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Таким чином позивач надав докази, чим підтвердив укладення 02.09.2021 року кредитного договору №697525 про надання споживчого кредиту між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» та [PERSON] , за письмово визначеними умовами, погодженими між кредитором та відповідачем. Враховуючи що в графі «Споживач», зазначені всі дані відповідача, а саме: РНОКПП, паспортні дані, інформація про зареєстроване місце проживання, контактний номер телефону, отже надані останнім добровільно, а тому сумнівів, що відповідач отримав код одноразового ідентифікатора для підписання кредитного договору електронним підписом одноразовим ідентифікатором у суду відсутні. Даючи юридичну оцінку доказам, суд вважає, що відповідачем не спростовано розмір боргу і не доведено його відсутність або його повне погашення, отже [PERSON] отримав кредитні кошти, але свої зобов`язання по їх поверненню та сплати відсотків належним чином не виконав, а отже зобов`язаний повернути позивачу, який набув право вимоги за договором про споживчий кредит №697525 від 02.09.2021 року, борг в загальному розмірі у сумі 7822,80 грн. Що стосується вимог про стягнення судових витрат суд зазначає таке. Згідно з квитанції про сплату №697525 від 01 серпня 2025 року при пред`явленні позову до суду позивачем були понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 2422,40 гривень. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, а саме судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 2422,40 грн., що розраховано із застосуванням пониженого коефіцієнту 0,8. Крім того, у позовній заяві позивач зазначив, що понесені ним судові витрати включають в себе, крім судового збору, витрати за правову допомогу, згідно ст.137 ЦПК України, у розмірі 6000,00 грн. На підтвердження повноважень адвоката Міньковської А.В. долучено такі документи:копію договору про надання правової допомоги №42649746 від 11.12.2023, укладеного між Адкокатським бюро «Анастасії Міньковської» та ТОВ «Діджи Фінанс»; додаткову угоду №697525 від 30.05.2025 року до договору про надання правової допомоги №42649746; детальний опис робіт (наданих послуг) на загальну суму 6000 грн.; акт про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом №697525 від 30.05.2025 року на загальну суму 6000 грн., що включає в себе правовий аналіз обставин спірних правовідносин, складання позовної заяви, формування додатків до позовної заяви; свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії КС №11306/10 Міньковської Анастасії Володимирівни, виписку з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань адвокатського бюро «Анастасії Міньковської». За умовами ч.4 ст.137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Як зазначено у постанові Верховного Суду від 30 серпня 2023 року у справі № 911/3586/21, критерій розумної необхідності витрат на професійну правничу допомогу є оціночною категорією, яка у кожному конкретному випадку (у кожній конкретній справі) оцінюється судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні доказів, зокрема, наданих на підтвердження обставин понесення таких витрат, надання послуг з професійної правничої допомоги, їх обсягу, вартості з урахуванням складності справи та витраченого адвокатом часу тощо. Крім того, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у пункті 95 рішення у справі "Баришевський проти України" від 26.02.2015, пунктах 34-36 рішення у справі "Гімайдуліна і інших проти України" від 10.12.2009,пункті 80 рішення у справі "Двойних проти України" від 12.10.2006, пункті 88 рішення у справі "Меріт проти України" від 30.03.2004 заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Звернення до суду з позовами про стягнення заборгованості за кредитним договором носить масовий характер, справа є малозначною в силу вимог закону, та не є складною. З цих підстав суд вважає, що послуги адвокатів за даною категорією справ є стандартними послугами і тому не потребують великих професійних затрат. Витрати на послуги адвоката в розмірі 6 000,00 грн. за даною справою є неспівмірними із складністю справи та виконаних адвокатами робіт. За таких обставин, дотримуючись принципів розумності, пропорційності та справедливості, суд дійшов висновку про необхідність зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають стягненню з відповідача до 3000,00 грн.

Outcome: approved