Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-13 00:00:00

14 серпня 2025 року до Основ`янського районного суду міста Харкова надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Орган опіки та піклування в особі Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради про позбавлення батьківських прав, в якій позивач просить суд позбавити [PERSON] , [INFO] , уродженця м. Североморська, Мурманської області, рф, реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , батьківських прав відносно доньки - [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 16.04.2004 [PERSON] та [PERSON] (прізвище після реєстрації шлюбу - [PERSON] ) уклали шлюб, що підтверджується Свідоцтвом про одруження. У даному шлюбі [INFO] народилася позивачка - [PERSON] . Оскільки [PERSON] самоусунувся від участі у вихованні позивачки та утриманні, її мати - [PERSON] змушена була звертатись до суду з позовною заявою про стягнення з нього аліментів на утримання дитини. 16.08.2013 Куп`янський міськрайонний суд Харківської області ухвалив рішення у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, відповідно до якого позовна заява була задоволена. Протягом останніх тринадцяти років [PERSON] взагалі не цікавився життям позивачки, не брав участі у її вихованні, не спілкувався з нею, не вітав з Днем народження, не цікавився її досягненнями, не турбувався станом її здоров`я, не виявляв зацікавленості в її особистому, емоційному чи освітньому розвитку, не з`являвся в навчальних закладах, які вона відвідувала, не спілкувався з викладачами, не надавав матеріальної або моральної підтримки ,аліменти з часу їх стягнення не сплачував, на даний момент заборгованість по сплаті аліментів становить 193 124 грн. 55 коп. У зв`язку з вищевикладеним, позивач і вимушена була звернутися до суду з вказаною позовною заявою. Ухвалою судді Основ`янського районного суду міста Харкова від 18 серпня 2025 року прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Орган опіки та піклування в особі Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради про позбавлення батьківських прав. Призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Основ`янського районного суду міста Харкова від 13 жовтня 2025 року закрито підготовче провадження у цивільній справі за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Орган опіки та піклування в особі Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради про позбавлення батьківських прав. Призначено справу до судового розгляду. В судовому засіданні позивачка вимоги позову підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення у справі не заперечувала. Відповідач належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи відповідач, згідно вимог ст. 128 ЦПК України у судове засідання повторно не з`явився, в порушення ч. 3 ст. 131 ЦПК України про причини неявки суд не повідомив, відзив не надав. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, у поданому поясненні просив розгляд справи проводити без участі служби у справах дітей. Крім того, вказував що позивачка є повнолітньою, у зв`язку з чим, підстави для розгляду питання про доцільність позбавлення батьківських прав Департаментом служб у справах дітей відсутні. Враховуючи, що в справі є достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідач належним чином повідомлений про час та місце судового засідання, суд розглядає справу у відсутності відповідача та згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що позивачка є її донькою. З відповідачем розлучилися, вона залишилася із двома дітьми. Після розлучення відповідач поїхав до м. Пенза, рф. З донькою спілкуватись відмовився. Раніше не зверталась із позовом про позбавлення відповідача батьківських прав, оскільки не думала, що це в дальшому стане такою проблемою. Донька є військовою і це перешкоджає її кар`єрі. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що була вчителькою позивача з 1-го по 4-й клас. Батько не приймав участі у її вихованні, не допомагав, дітьми займалась мати. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що він працює вчителем фізичної культури у ліцеї. Навчав позивачку в період з 2019-2020 роки, 10 клас. За період навчання, позивач приходила на спортивні секції. Навчав і старшого брата 2 роки. Батька жодного разу не бачив і він ніякої участі у її житті не приймав. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що він працює у ліцеї з посиленою фізичною підготовкою, рятувальник. Позивача є його підлеглою, 2019-2021 був вихователем. Батька жодного разу не бачив, в ліцеї спілкувався лише з матір`ю позивачки. Суд, заслухавши доводи позивачки, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи та наявні у ній докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з огляду на наступне. З копій свідоцтва про народження серії [NUMBER] , що видане 27.07.2004 відділом реєстрації актів цивільного стану Куп`янського міськрайонного управління юстиції Харківської області, встановлено, що у [PERSON] та [PERSON] за час шлюбу народилася дитина: [PERSON] , [INFO] , про що зроблено актовий запис №165 від 27.07.2004. Згідно рішення Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 16.08.2013 у справі №628/2770/13-ц, з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання дитини: [PERSON] , у розмірі частини всіх доходів [PERSON] , що місячно, але не менше ніж 30% відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з 23.07.2013 до повноліття дитини . Відповідно до довідки Куп`янського ВДВС у Куп`янському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 10.06.2025, щодо виконавчого провадження [NUMBER], відкритого 02.09.20213, по виконанню виконавчого листа №628/2770/13-ц від 19.08.2013, стосовно боржника [PERSON] , [INFO] , станом на 13.07.2022 наявна заборгованість зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за 6 місяців з дня пред`явлення виконавчого документу до примусового виконання та становить 193 124 грн. 55 коп. Відповідно до свідоцтва про зміну імені серії [NUMBER] , що видане 13.04.2023 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), [PERSON] , [INFO] змінила прізвище на « [PERSON] », про що зроблено відповідний актовий запис за №33. Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси власне порушені, а учасники цивільного обороту використовують цивільне судочинство для такого захисту. Під час розгляду спору суд повинен установити, чи були порушені (чи існує можливість порушення), не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Забезпечення найкращих інтересів дитини - дії та рішення, що спрямовані на задоволення індивідуальних потреб дитини відповідно до її віку, статі, стану здоров`я, особливостей розвитку, життєвого досвіду, родинної, культурної та етнічної належності та враховують думку дитини, якщо вона досягла такого віку і рівня розвитку, що може її висловити (абзац четвертий частини першої статті 1 Закону України «Про охорону дитинства»). Встановлені в судовому засіданні обставини дають всі підстави вважати, що має місце свідоме ухилення відповідача від виконання своїх обов`язків, зокрема, того, що останній не піклувався про фізичний і духовний розвиток дитини, не забезпечував необхідним харчування, медичним доглядом, не цікавився досягненням дитини не турбувався її навчанням, лікуванням та не надавав будь-якого матеріального забезпечення. При цьому має місце саме винна поведінка та свідоме нехтування своїми обов`язками. Згідно з ч. ч. 4-6 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Стаття 18 Конвенції про права дитини від 1989 року передбачає, що батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно із ч. 4 ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Постановою ПВСУ № 3 від 30 березня 2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» п.16 роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. ВС в постанові від 24.10.2018 року по справі №761/2855/17 також вказав, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, та можливе в разі доведення умисного ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків. В рішенні Європейського суду з прав людини від 18.12.2008 у справі «Савіни проти України» зазначено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. Позбавлення батьківських прав допускається тоді, коли змінити ставлення батьків до виховання дитини неможливо (ухвала ВССУ від 01.11.2017 у справі №211/559/16-ц). Під час розгляду даної справи судом встановлено, що відповідач, маючи реальну можливість виконувати свої батьківські обов`язки відносно дитини, зокрема, цікавитися нею, її життям та майбутнім, матеріально допомагати, дбати про її культурний та духовний розвиток, спілкуватися з нею, сприяти в отриманні дитиною освіти, свідомо ухиляється від виконання таких обов`язків, оскільки жодних об`єктивних перешкод для виконання ним батьківських обов`язків не існує. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позбавлення батьківських прав відповідача - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у її долі. Також судом взято до уваги Постанову Верховного Суду від 29 січня 2024 року у справі №185/9339/21 (провадження №61-8918сво23) - в якій зазначено, що факт досягнення дитиною повноліття під час розгляду спору та ухвалення відповідного судового рішення не може впливати на правовий результат вирішення справи судом, оскільки суд має оцінювати в сукупності факти виконання / невиконання батьками своїх обов`язків щодо дитини за період до її повноліття, які й стали підставою для звернення до суду з відповідним позовом. Положення СК України та інших законодавчих актів не містять заборони позбавлення батьківських прав стосовно сина / дочки після досягнення ними повноліття. При досягненні повноліття особа втрачає правовий статус дитини в розумінні закону, проте сімейні відносини між батьком / матір`ю та сином / дочкою після досягнення дитиною повноліття не припиняються, між ними зберігається правовий зв`язок як батьків і дитини. Це, відповідно, означає й існування між ними взаємних особистих немайнових та майнових прав і обов`язків, які є чинними впродовж усього життя, а окремі з них - навіть після смерті одного з них. Тож навіть після досягнення дитиною повноліття батьки, які не позбавлені батьківських прав стосовно такої дитини, зберігають певні права та обов`язки стосовно неї, які ґрунтуються на факті їх кровного споріднення. Із повноліттям дитини виникають права батьків на утримання і піклування з боку повнолітніх сина / дочки та відповідні кореспондуючі їм обов`язки. Батьки, не позбавлені батьківських прав, є спадкоємцями своєї дитини за законом. Таке нормативне регулювання сімейних відносин між батьками та повнолітніми сином / дочкою є втіленням моральних засад суспільства, за яких батько та мати, які належно виконували свої обов`язки щодо власної дитини протягом тривалого часу (від народження і до досягнення дитиною повноліття, а в певних випадках - навіть після досягнення повноліття), мають право на утримання від повнолітніх сина / дочки, а також на спадкування за законом. Відповідно, позбавлення матері чи батька батьківських прав стосовно їхньої дитини, за умови доведеності факту невиконання ними своїх батьківських обов`язків, унеможливлює існування, зокрема, права на утримання та спадкування в майбутньому. Водночас, суд роз`яснює відповідачу, що він, згідно ст. 169 СК України, має право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав, в порядку передбаченому законом. Зважаючи на те, що відповідачем не надано будь-яких доказів, які б спростовували доводи позивача щодо ухилення від виконання батьківських обов`язків відносно [PERSON] , обставини справи підтверджені належними та допустимими доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати стягуються з відповідача на користь держави.

Outcome: approved