Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-18 00:00:00

17.12.2025 р. ТОВ «Споживчий центр» звернулося до Марганецького міського суду Дніпропетровської області із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості у розмірі 18600 грн., позов сформовано 15.12.2025 р. в системі «Електронний Суд». В обґрунтування позовних вимог представник позивача Балюх Є.О. в позовній заяві посилається на те, між ТОВ «Споживчий центр» та відповідачем 5.02.2025 р. було укладено кредитний договір (оферти) № 05.02.2025-100001103, відповідно до умов якого [PERSON] було надано кредит у розмірі 6000 грн. строком на 140 днів, зі сплатою процентів за користування. Банк свої зобов`язання за угодою виконав, надавши відповідачу кредит у розмірі 6000 грн. 05.02.2025 року, проте відповідач належним чином свої зобов`язання не виконував, кредит не повернув, а тому позивач звернувся з позовом про стягнення з відповідача суми заборгованості , станом на момент пред`явлення позову, у розмірі 18600 грн., яка складається: з заборгованості по тілу кредиту у розмірі 6000 грн. , заборгованості по відсоткам у розмірі 8400 грн., комісія 1200 гривень, неустойки 3000 грн., та понесені судові витрати по оплаті судового збору у розмірі 2422 грн. 40коп. Ухвалою судді від 19.12.2025 р. було відкрито провадження по справі та відповідно до положень ч.2,3 ст.274, ч.5 ст.279 ЦПК України призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. По тексту позовної заяви представник позивача Балюх Є.О. (діє на підставі довіреності від 27.05.2025 р.) просив розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач [PERSON] надав заяву про розгляд позову без його участі, позовні вимоги визнає. Згідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, розгляд справи здійснювався без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши докази у справі за принципами встановленими ст.89 ЦПК України та у сукупності з нормами чинного законодавства, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1. ст.4 ЦПК України). Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч. 1. ст.13 ЦПК України). Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст.15, ч.1 ст.16 ЦК України). Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] 05.02.2025 р. укладено Кредитнийдоговір (оферти) № 05.02.2025-100001103.Сума кредиту 6000 гривень, строк, на який надається кредит 140 днів з дати його надання, дата повернення 24.06.2025 року. Відповідно до умов Договору Позичальнику надано кредит у розмірі 6 000 грн., що підтверджується листом ТОВ «Універсальні платіжні рішення» від 9.12.2025 року, відповідно до якого 5.02.2025 року перераховано 6000 гривень на картку [NUMBER] , видача по договору № 05.02.2025-100001103. Процентна ставка- фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1 % за один день користування Кредитом. Комісія , пов`язана з наданням кредиту, - 20% від суми кредиту та дорівнює 1200 гривен, яка нараховується в перший день з двох чергових періодів. Неустойка 60 гривень , яка нараховується за кожен день невиконання , неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від невиконаного/неналежно виконаного зобов`язання. Відповідно до п. 4.1 Договору Кредитор надає Позичальнику Кредит на умовах його строковості, платності і поворотності, шляхом перерахування коштів на поточний рахунок Позичальника [NUMBER] хх-хххх-3398. Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Статтею 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або за законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Матеріали справи свідчать, що Кредитний договір укладено сторонами в електронному вигляді за допомогою одноразових паролів-ідентифікаторів, що відповідає вимогам статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», а зазначені в них умови не порушують вимоги Закону України «Про захист прав споживачів». За ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно з ч.2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Відповідно до Договору від 05.02.2025 р. Кредитором надано Позичальнику кредит у розмірі 6000 грн. строком на 140 днів з дати його надання. Отже, ТОВ «Споживчий центр» свої зобов`язання за Договором виконало в повному обсязі. В свою чергу [PERSON] свої зобов`язання за Договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим утворилась заборгованість по тілу кредиту у розмірі 6 000 грн., по процентам - 8400 грн., по комісії 1200 грн., чим порушуються права та інтереси ТОВ «Споживчий центр». Відповідно, суд погоджується з сумою заборгованості по відсотках за користування кредитом та комісією, оскільки їх нарахування передбачено умовами договору між сторонами, та не суперечить нормам законодавства. Відповідно, суд вважає такими, що підлягають до задоволення вимоги позивача в частині стягнення тіла кредиту 6 000 грн., процентів - 8400 грн., комісії 1200 грн. Вирішуючи вимоги про стягнення 3000 гривень неустойки суд враховує наступне. Відповідно до пункту 17 Відповіді позичальника про прийняття пропозиції (акцепт) кредитного договору № 01.01.2025-100001023 неустойка 60 грн., що нараховується за кожен день невиконання /неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконаного/неналежно виконаного зобов`язання. При цьому, нарахування неустойки за своїм змістом є мірою відповідальності позичальника, що відповідає положенню ст. 549 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. За ч. 2 ст. 549 ЦК України штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. В той же час, відповідно до п. 18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України у період дії в Україні воєнного,надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування уразі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (не виконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Беручи до уваги, що заборгованість у виді неустойки в сумі 3000 гривень за Кредитним договором нарахована в період дії в Україні воєнного стану, тому в силу вищевказаних положень чинного законодавства позичальник звільняється від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення та відповідно позов в частині стягнення з відповідача на користь позивача 3000 грн неустойки за цим кредитним договором задоволенню не підлягає. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором у розмірі 15600 грн., яка складається: з заборгованості по тілу кредиту у розмірі 6000 грн., по процентам - 8400 грн., комісія 1200 грн. Підсумовуючи викладене, позовні вимоги ТОВ «Споживчий центр» підлягають задоволенню частково. Обговорюючи питання розподілу судових витрат відповідно до положень ст.141 ЦПК України, з урахуванням того,що позовні вимоги задоволені частково, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати по оплаті судового збору , пропорціно задоволеним вимогам , у розмірі 2031 грн. 69 коп., позов сформовано в системі «Електронний Суд». На підставі викладеного,

Outcome: partial