Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві зазначив, що з 25 січня 2014 року перебуває з відповідачем в шлюбі. Від шлюбу вони мають малолітнього сина, [PERSON] , [INFO] . Зазначив, що протягом останніх років сімейне життя між ними з відповідачем поступово погіршувалось, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім`ю. Вже досить тривалий час кожен з них живе своїм життям. У сім`ї зникли взаєморозуміння та взаємоповага, почуття любові один до одного. Між ним та відповідачем постійно виникали сварки та суперечки, свідком яких часто ставала їхня дитина. Примирення між ними є неможливим. З вересня 2023 року вони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, жодних подружніх стосунків не підтримують. Тому просив шлюб розірвати. Ухвалою судді Київського районного суду м. Полтави від 19 грудня 2025 року відкрито провадження у справі, яку вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Заперечень проти розгляду справи у спрощеному провадженні сторони суду не надавали. Відзиву на позов відповідач не подала. Інші заяви по суті справи та клопотання від учасників справи до суду не надходили. В судове засідання позивач [PERSON] та його представник [PERSON] не з`явились. При цьому представник позивача звернулась до суду з заявою про розгляд справи за її відсутності та за відсутності позивача. У заяві зазначила, що позовні вимоги вони підтримують в повному обсязі та просять задовольнити. Відповідач [PERSON] також звернулась до суду з заявою про розгляд справи за її відсутності. У заяві зазначила, що позовні вимоги вона визнає в повному обсязі. Враховуючи відсутність підстав, передбачених ст. 223 ЦПК України для відкладення розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності осіб, що в засідання не з`явились. Суд, дослідивши докази у справі, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 25 січня 2014 року перебувають в зареєстрованому шлюбі. Вказана обставина підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 25 січня 2014 року Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Полтавського міського управління юстиції (а.с.4). Від шлюбу сторони мають малолітнього сина, [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження дитини (а.с. 12). Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Позивач просить шлюб розірвати, не бажає надалі перебувати у шлюбі з відповідачем. На час розгляду справи він позов підтримує. Відповідач позовні вимоги про розірвання шлюбу визнає, тобто проти розірвання шлюбу не заперечує. При цьому примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таким чином судом встановлено відсутність вільної згоди сторін перебувати в шлюбі один з одним. На підставі викладеного суд приходить до висновку, що сім`я розпалась остаточно, а подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливі. Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України ш люб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно ч.1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Зважаючи на відносини, що виникли між сторонами, відсутність згоди позивача на примирення з відповідачем, визнання позовних вимог про розірвання шлюбу збереження шлюбу суперечитиме інтересам обох з подружжя. Тому суд приходить до висновку про необхідність позов задовольнити, шлюб - розірвати. Згідно ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідач, яка у шлюбі змінила прізвище, просить залишити їй прізвище [PERSON] . Вказана вимога також підлягає до задоволення.

Outcome: approved