Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-18 00:00:00

До Новокодацького районного суду міста Дніпра надійшла вищезазначена позовна заява, в якій позивач ТОВ «Факторинг Партнерс» просить суд стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором у сумі 46 432,15 гривень, вирішити питання розподілу судових витрат. Обґрунтовуючи заявлені вимоги позивач посилається на те, що 22.04.2024 року між ТОВ «Авентус Україна» та відповідачем[PERSON] було укладено Договір №7815587 (далі - Договір), згідно якого остання отримала кредит в сумі 15 000,00 гривень, з умовою повернення коштів кредиту та сплати процентів за користування кредитом та виконання інших обов?язків, передбачених договором.На виконання умов договору позикодавцем надано грошові кошти у безготівковій формі, шляхом їх перерахування на рахунок позичальника, уключаючи використання реквізитів платіжної картки № [NUMBER] . Отже свої зобов`язання кредитор виконав у повному обсязі. В свою чергу відповідач свої зобов`язання за договором належним чином не виконала, грошові кошти не повернула, проценти за користування коштами не сплачувала. 27.01.2025 року між ТОВ «Авентус Україна» та позивачем ТОВ «Факторинг Партнерс» укладено Договір факторингу №27.01/25-Ф, згідно якого до ТОВ «Факторинг Партнерс» перейшло право грошової вимоги заборгованостей до боржників, в тому числі до [PERSON] за Договором № 7815587 від 22.04.2024 року. Відповідач [PERSON] свої зобов`язання за договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим, станом на дату формування позовної заяви за вищезазначеним договором утворилась загальна заборгованість у розмірі 46 432,15 гривень, яка складається з: заборгованості за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) - 14 775,00 гривень, заборгованості за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 24 157,15 гривень, заборгованості за пенею/або штрафами 7 500,00 гривень. У зв`язку із вищевикладеним, позивач звернувся до суду з цією позовною заявою. Ухвалою суду від 21.05.2025 року було прийнято позовну заяву до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін і відкрито провадження у справі. Цією ж ухвалою було установлено сторонам строки для подання відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив на позовну заяву, а також заперечень. Сторони відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив на позовну заяву, а також заперечення суду не подавали, про розгляд справи були повідомлені належним чином. Позивач в судове засідання не з`явився, в прохальній частині позову просив розглядати справу без участі позивача, проти заочного розгляду справи та винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася за невідомих суду причин, про день, час і місце розгляду справи повідомлялася своєчасно та належним чином, проте до суду не прибула, відзиву на позов не подала, будь-яких заяв (клопотань) від неї не надходило, тому суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Згідно з приписами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами. Судом встановлено, що 22.04.2024 року між ТОВ «Авентус Україна» та відповідачем[PERSON] було укладено Договір №7815587 про надання споживчого кредиту (далі - Договір), згідно якого остання отримала кредит в сумі 15 000,00 гривень, з умовою повернення коштів кредиту та сплати процентів за користування кредитом та виконання інших обов?язків, передбачених договором. Відповідно до умов договору: строк кредиту 361 дні, періодичність платежів зі сплати процентів кожні 19 днів. Детальні терміни (дати) повернення кредиту та сплати процентів, визначені в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (Графік платежів), що є Додатком №1 до договору. Стандартна процентна ставка становить 1,50 % в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п.1.4 договору. Знижена процентна ставка 0,75 % в день та застосовується відповідно до умов договору. На виконання умов договору позикодавцем надано грошові кошти у розмірі 15 000,00 гривень, в безготівковій формі, шляхом їх перерахування на рахунок позичальника, уключаючи використання реквізитів платіжної картки № [NUMBER] . Отже свої зобов`язання кредитор виконав у повному обсязі, що підтверджується листом №7/7230 від 28.01.2025 року ТОВ «Контрактовий дім» про успішність вищезазначеного переказу з зарахування кредитних коштів на банківську картку відповідача [PERSON] . В свою чергу відповідач свої зобов`язання за договором належним чином не виконала, грошові кошти не повернула, проценти за користування коштами не сплачувала. 27.01.2025 року між ТОВ «Авентус Україна» та позивачем ТОВ «Факторинг Партнерс» укладено Договір факторингу №27.01/25-Ф, згідно якого до ТОВ «Факторинг Партнерс» перейшло право грошової вимоги заборгованостей до боржників, в тому числі за Договором № 7815587 від 22.04.2024 року. Відповідно до реєстру боржників до Договору факторингу №27.01/25-Ф від 27.01.2025 року ТОВ «Факторинг Партнерс» отримало право грошової вимоги заборгованості до [PERSON] (513) за Договором № 7815587 від 22.04.2024 року у розмірі 46 432,15 гривень, яка складається з: заборгованості за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) - 14 775,00 гривень, заборгованості за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 24 157,15 гривень, заборгованості за пенею/або штрафами 7 500,00 гривень. Положеннями ст. 1077, 1078 ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Згідно ст. 1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Відповідно до ст.1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст. 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до вимог статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Таким чином, позивач ТОВ «Факторинг Партнерс» набув право належного кредитора до відповідача [PERSON] за кредитним договором №7815587 від 22.04.2024 року на загальну суму заборгованості 46 432,15 гривень. Відповідно до умов вищезазначеного кредитного договору, укладення договору здійснюється сторонами за допомогою ІКС кредитодавця, доступ до якої забезпечується споживачу через веб-сайт або мобільний застосунок «CreditPlus». Підписанням договору відповідач підтвердила, що вона ознайомлена з усіма його істотними умовами та їй було надана вся інформація, передбачена вимогами чинного законодавства. Відповідач здійснив всі дії, спрямовані на укладання договору шляхом заповнення заяви про надання (отримання) кредиту на сайті, з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору та зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки, на рахунок якої в подальшому кредитодавцем було перераховано грошові кошти у розмірі встановленому договорами. Згідно з положеннями частини першої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Судом встановлено, що між [PERSON] та ТОВ «Авентус Україна» було укладено кредитний договір шляхом обміну електронним повідомленням, а саме прийняття позичальником пропозиції кредитора про укладення кредитного договору (оферти). Кредитний договір складається з таких електронних документів, які містять всі його істотні умови: - пропозиція про укладення кредитного договору (оферти), розміщена на сайті кредитора; - заявка сформована на сайті кредитора після ідентифікації позичальника, обрання ним конкретних умов та їх схвалення кредитором; - відповідь позичальника про прийняття пропозиції (акцепт), сформована на сайті кредитора, та підписана позичальником за допомогою одноразового ідентифікатора (коду), отриманого позичальником в смс-повідомленні на номер телефону, вказаного при його ідентифікації на сайті. Відповідач підтвердив, що ознайомлений і приймає умови кредитного договору (оферти), а також підтверджує, що однозначно та безумовно приймає (акцептує) пропозицію про укладення кредитного договору (оферти). Крім того, відповідач розумів, що підписує та укладає кредитний договір на вищевказаних умовах, підписуючи даний акцепт одноразовим ідентифікатором (код смс-повідомлення). Для підписання і укладення цього правочину був введений код з смс-повідомлення, яке було направлено на номер телефону відповідача. Своїм підписом на договорі відповідач підтвердила, що ознайомлена з усіма умовами, в тому числі й з порядком та строками повернення кредиту та сплати процентів, комісії та неустойки у разі їх наявності, розуміє та зобов`язується їх виконувати. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію» від 03 вересня 2015 року № 675-VIII. Згідно із пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому, одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (пунктом 12 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах (частина четверта статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Верховний Суд, зокрема, у постанові від 16 грудня 2020 року у справі № 561/77/19 зазначає, що з урахуванням особливостей договору щодо виконання якого виник спір між сторонами, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему позивача можливе за допомогою електронного цифрового підпису відповідача лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. З огляду на зазначене, суд дійшов висновку про те, що Договір №7815587 від 22.04.2024 рокубуло підписано відповідачем [PERSON] відповідно до Закону України «Про електронну комерцію», тим самим вона акцептувала пропозицію позивача та уклала кредитний договір шляхом введення одноразового ідентифікатора «С7585» на сайті товариства, який отримала на свій мобільний телефон. Отже, між сторонами було укладено письмовий правочин за допомогою електронного засобу зв`язку; договір підписаний його сторонами з використанням одноразового ідентифікатора, який став законною підставою на вчинення передбачених цими документами дій. Між сторонами були здійснені всі необхідні дії задля виникнення, припинення або зміни цивільних прав та обов`язків. Доказів визнання кредитного договору недійсними до матеріалів справи не надано, як і не надано доказів на спростування факту їх підписання відповідачем. Відповідач [PERSON] свої зобов`язання за договорами належним чином не виконала, грошові кошти не повернула, проценти за користування коштами не сплатила. Згідно ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч.1ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Частина 1ст.612 ЦК України встановлює, що боржник вважається таким, що прострочив зобов`язання, якщо приступив до його виконання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ч.1ст.1048, ч.2 ст.1056-1 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором та визначається залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Оскільки, відповідач свої зобов`язання за договором належним чином не виконувала, станом на дату формування позовної заяви за вищезазначеним договором утворилась загальна заборгованість у розмірі 46 432,15 гривень, яка складається з: заборгованості за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) - 14 775,00 гривень, заборгованості за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 24 157,15 гривень, заборгованості за пенею/або штрафами 7 500,00 гривень. З урахуванням вищевикладеного суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявність підстав для стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» за Договором №7815587 від 22.04.2024 рокузагальної суми заборгованості у розмірі 46 432,15 гривень. У ч. ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких належать витрати на професійну правничу допомогу. За змістом ч. ч. 1, 2 ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво в суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога). Як передбачено статтею 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Позивачем надано Договір про надання правової допомоги №02-07/2024 від 02.07.2024 року та додатки до нього, а саме: заявка на надання юридичної допомоги №830 від 01.02.2025 року, витяг з Акту №5 про надання юридичної допомоги від 28.02.2025 року на загальну суму 13 000 гривень. Таким чином, беручи до уваги принцип співмірності, слід пам`ятати, що свобода сторін у визначенні розміру витрат на професійну правничу допомогу не є абсолютною та безумовною навіть у разі їхньої повної документальної доведеності. Так, розглядаючи надані представником відповідача докази понесених витрат на правову допомогу, суд враховує правову позицію Верховного Суду та практику Європейського суду з прав людини, та дійшов висновку, що розмір заявлених до стягнення з позивача витрат на правову допомогу в сумі 13 000,00 гривень не відповідає повною мірою критерію реальності адвокатських витрат і критерію розумності їх розміру, оскільки такі витрати неспівмірні з ціною позову, розмір якого, відповідно до вимог позовної заяви, складає 46 432,15 гривень, та обсягом і змістом наданих послуг. Згідно з висновком Великої Палати Верховного Суду у справі № 755/9215/15-ц при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. У постановах Верховного Суду у справі № 905/1795/18 та у справі № 922/2685/19 зазначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved