Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-18 00:00:00

Позивач, ТОВ «ЕЛ.ЕН.ГРУП» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. Свої вимоги позивач мотивував тим, що 25.04.2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Незалежні Фінанси» та [PERSON] було укладено договір про споживчий кредит № 1884889 від 19.04.2024 року. Згідно Договору відповідачка отримала кредит у розмірі 5 000,00 грн. строком на 345 днів. Загальні витрати позичальника за кредитом складають 31 291,50 грн. Денна процентна ставка складає: (31 291,50 грн. / 5000,00 грн.) / 345 днів * 100% = 1.81%. Орієнтовна реальна річна процентна ставка дорівнює 38524,64 відсотків річних, комісія за надання кредиту 0,00 грн. 04.09.2024 між ТОВ «ФК «ЕЛ. ЕН. Груп» та ТОВ «ФК «Незалежні Фінанси» було укладено Договір факторингу № 04092024, відповідно до умов якого право вимоги зокрема за Договором № 1884889 від 19.04.2024 року перейшло до ТОВ Фінансова компанія «ЕЛ.ЕН.ГРУП» У зв`язку з невиконанням відповідачем своїх зобов`язань, позивач звернувся до суду та просить стягнути з відповідачки заборгованість у загальному розмірі 24 301,90 грн. та судові витрати на сплату судового збору в розмірі 2 422,40 грн. та витрати на правничу допомогу в розмірі 7 000 грн. Відповідачка була належним чином повідомлена про час та місце судового засідання, однак до суду не з"явилася повторно, причин неявки не повідомила та не подала заяву про розгляд справи у свою відсутність. Відзиву на позовну заяву не подала. Представник позивача в судове засідання не з`явився, в п. 4 прохальної частини позовної заяви просить розгляд справи проводити у відсутність представника. За таких обставин, в зв"язку із повторною неявкою в судове засідання належним чином повідомленого відповідача на підставі ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Дослідивши в судовому засіданні надані письмові докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення. Судом встановлено, що 25.04.2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Незалежні Фінанси» та [PERSON] було укладено договір про споживчий кредит № 1884889 від 19.04.2024 року. Згідно п. 1.2. договору Відповідачка отримала кредит у розмірі 5 000,00 гривень. У п. 1.3. Договору вказано, що Кредит надається загальним строком на 345 днів за умови виконання Позичальником Графіку платежів, з 19.04.2024 (дата надання кредиту). Строк на який надається окрема частина кредиту встановлюється Графіком платежів. Згідно п. 1.4. Договору остаточний термін (дата) повернення кредиту, сплати комісії та процентів за користування кредитом (за умови дотримання Графіку платежів): 30.03.2025 (дата остаточного погашення заборгованості). Згідно з п. 1.5. Договору загальні витрати позичальника за кредитом складають 31 291,50 грн. Денна процентна ставка складає: (31 291,50 грн. / 5 000.00 грн.) / 345 днів * 100% = 1.81%. Орієнтовна реальна річна процентна ставка дорівнює 38524,64 відсотків річних, комісія за надання кредиту 0,00 грн. Згідно п. 1.5.2. Договору Проценти за користування кредитом протягом першого розрахункового періоду, визначеного Графіком платежів, нараховуються за ставкою 3,65 відсотків річних на фактичну заборгованість за кредитом. Згідно 1.5.3. Договору Проценти за користування кредитом протягом решти строку кредитування нараховуються за стандартною процентною ставкою 876.00 відсотків річних від фактичного залишку кредиту починаючи з другого розрахункового періоду, визначеного Графіком платежів. Нараховані згідно п.п. 1.5.2 та 1.5.3 Договору проценти за користування кредитом за весь строк кредитування, складатимуть: 31 291,50 грн. Відповідно до п. 2.1. Договору кредитні кошти надаються Позичальнику безготівково на рахунок з використанням карти [NUMBER] . Між відповідачкою та первісним кредитором також погоджено Графік платежів, відповідно до якого визначено розмір та дату внесення позичальником платежів. Крім того, в матеріалах справи міститься Паспорт споживчого кредиту, який підписаний відповідачкою одноразовим ідентифікатором та в якому містяться дані позичальника, основні умови кредитування, інформація щодо реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача та інші умови. Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Незалежні Фінанси» свої зобов`язання за Договором про споживчий кредит виконало шляхом перерахування на банківську карту відповідачки № [NUMBER] грошові кошти в сумі 5 000 грн., що підтверджується листом ТОВ «ФК «Контрактовий дім» № 8377 від 18.03.2025 року. 04.09.2024 року між ТОВ «ФК «ЕЛ. ЕН. Груп» та ТОВ «ФК «Незалежні Фінанси» було укладено Договір факторингу № 04092024, відповідно до умов якого право вимоги зокрема за Договором № 1884889 від 19.04.2024 року перейшло до ТОВ «Фінансова компанія «ЕЛ.ЕН.ГРУП» в сумі 24 301,90 грн., з яких 5 000 грн 00 коп. - заборгованість за тілом кредиту; 13 701,90 грн 00 коп. - заборгованість за нарахованими процентами, 0,00 грн. - за комісією; 5 600,00 грн. - сума заборгованості за пенею (штрафами). Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно із ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 611 ЦК України, в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Суд зазначає, що відповідачем не надано доказів на спростування вимог позивача щодо наявних зобов`язань за кредитним договором. За приписами пункту 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (ч. 1 ст. 513 ЦК України). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України). Частиною 1 ст. 1077 ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). За змістом ч. 1 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Суд враховує, що відбулась заміна кредитора - до позивача ТОВ «Фінансова компанія «ЕЛ.ЕН.ГРУП», перейшли права ТОВ «Фінансова компанія «Незалежні Фінанси», і він має право вимагати від [PERSON] сплати заборгованості за кредитним договором. Таким чином, враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту, процентами та комісії підлягають задоволенню. Вирішуючи питання про стягнення з відповідачки неустойки, суд виходить з наступного. Зі змісту п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України вбачається, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки та оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» запроваджено воєнний стан на всій території України, що триває станом на теперішній час. Зважаючи, що Кредитний договір № 1884889 укладений 19 квітня 2024 року, тобто в період дії воєнного стану в Україні, відповідачка звільнена від обов`язку сплати пені. Тому суд, у стягненні з відповідачки 5 600 грн. неустойки нарахованої за кожний день прострочення , відмовляє. Оскільки судом встановлено, що відповідачка не виконала належним чином взяті на себе зобов`язання за кредитним договором, суму отриманих від позивача грошових коштів не повернула, суд вважає можливим стягнути з відповідачки на користь позивача заборгованість за кредитним договором у розмірі 18 701,90 грн. Крім того, позивач ставить питання про стягнення з відповідачки понесених судових витрат в сумі 2 422,40 грн. судового збору та 7 000 грн. витрат на правничу допомогу. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд враховує наступне. Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Статтею 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконання робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Частиною 4 ст. 137 ЦПК України також передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог ч. 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 ст. 137 ЦПК України). На підтвердження понесених витрат на правову допомогу на суму 7 000,00 грн. представником позивача надано суду: копію договору про надання правової допомоги № 012-25 від 03.03.2025 року, укладеного між адвокатом Середницьким Євгенієм Вікторовичем та ТОВ «ФК «ЕЛ.ЕН.ГРУП»; копію акту прийому передачі наданих послуг до Договору про надання правової допомоги № 012-25 від 03.03.2025 року; копію детального опису робіт (наданих послуг) виконаних адвокатом Середницьким Є.В. на виконання умов договору про надання правової допомоги від 012-25 від 03.03.2025 року. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони. В свою чергу, з урахуванням конкретних обставин, суд може обмежити даний розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи. Верховний Суд у справах № 905/1795/18 та № 922/2685/19 неодноразово зауважував, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial