Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-13 00:00:00

Стислий виклад позиції сторін позиція позивача [PERSON] звернулась до суду з позовом в якому просить розірвати шлюб укладений між ними 16.11.2018 та стягнути аліменти на утримання малолітньої доньки. В обґрунтування своїх вимог щодо розірвання шлюбу позивачка покликається на те, що 16.11.2018 вони зареєстрували шлюб в Гайворонському районному відділі ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області. Спільне життя з відповідачем не склалось. Вони мають різні погляди на життя та сімейні обов`язки. Подружні та фактичні шлюбні відносини припинили з серпня 2022, спільне господарство не ведуть та проживають окремо. Можливості зберегти сім`ю немає. На примирення вона не згодна. Після розірвання шлюбу просила залишити прізвище [PERSON] . В позивачка в судове засідання не з`явилась при звернені до суду в позовній заяві зазначила клопотання в якому просить розглянути справу за її відсутності та не заперечує проти заочного розгляду справи. позиція відповідача Відповідач правом подання відзиву не скористався. Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії та рішення у справі Ухвалою від 10.10.2025 відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 10.11.2025 та 08.12.2025 розгляд справи відкладено. Ухвалою від 14.01.2026 позовну вимогу щодо стягнення аліментів залишено без розгляду. 14.01.2026 судом проведено розгляд справи по суті. Суд вважав за можливим провести розгляд справи за відсутності сторін, оскільки позивачка скористалась своїм правом, згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України зазначивши в позовній заяві, про розгляд справи за її відсутності, а відповідач, який належним чином повідомлений про розгляд справи в суді, шляхом вручення судової повістки, скерованої на його адресу рекомендованим поштовим відправленням за адресою реєстрації, повторно в судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, будь яких заяв на адресу суду не подав. Відповідно суд не вбачає перешкод в проведенні розгляду справи за відсутності сторін на підставі наявних в справі доказів, що відповідає вимогам ст. 223 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини, на які позивачка посилається як на підставу своїх вимог, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, надавши оцінку кожному доказу окремо та зібраним у справі доказам в цілому, доходить висновку, що позов підлягає до задоволення виходячи з такого. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених прав, а також інтересах інших осіб у випадках встановлених законом. За вимогами ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У зв`язку з неявкою сторін в судове засідання фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини Сторони по справі одружились 16.11.2018, зареєструвавши шлюб в Гайворонському районному відділі ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області, актовий запис № 85, що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 16.11.2025. Після реєстрації шлюбу позивачці присвоєно прізвище [PERSON] . Дошлюбне прізвище - [PERSON] . (а.с. 9). З свідоцтва про народження про народження серії [NUMBER] , вбачається, що [PERSON] та [PERSON] є батьками, неповнолітньої дитини - доньки [PERSON] , [INFO] (а. с. 10). Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з наміром позивачки припинити шлюбні відносини з відповідачем. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування До спірних правовідносин, які виникли між сторонами, підлягають застосуванню норми Сімейного кодексу України (далі - СК України). Відповідно до ст. 4 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених прав, а також інтересах інших осіб у випадках встановлених законом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Так, за приписами частини 3 статті 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Згідно ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до частини 3 статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно з частиною 2 статті 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Крім цього, суд зважає на роз`яснення Пленуму Верховного суду України, викладені в пункті 10 постанови від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», згідно з якими проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Мотивована оцінка наведених учасниками справи аргументів щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову Судом встановлено на підставі безпосередньо досліджених та оцінених доказів, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, однак на даний час не проживають як подружжя та не підтримують подружніх стосунків, не ведуть спільного господарства. Позивачка на примирення не згідна, наполягає на розірванні шлюбу. Відповідач, який був повідомленим про дату, час та місце проведення судового засідання, в таке не з`явився, що суд розцінює як байдужість до збереження сім`ї. Наведені обставини дають підстави вважати, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки. Зважаючи на те, що вступ в шлюб та перебування в ньому повинні ґрунтуватись на вільній згоді жінки і чоловіка, враховуючи тривалість розладу в сім`ї сторін, суд доходить переконання, що подальше спільне життя сторін як подружжя і збереження їхнього шлюбу є неможливим, тому позов в частині вимоги про розірвання шлюбу слід задовольнити. Згідно вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду позивачкою було сплачено 1211,20 грн судового збору за позовну вимогу про розірвання шлюбу, що підтверджується відповідною квитанцією (а.с. 6) та який підлягає стягненню з відповідача, на користь позивачки.

Outcome: approved