Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-18 00:00:00

19.09.2025р. ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулось до Шосткинського міськрайонного суду Сумської області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №73856352 від 07.11.2024р. в розмірі 21664,00 грн, з яких: 11500 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 3375 грн сума заборгованості за процентами, 5589 грн сума заборгованості за процентами за понадстрокове користування кредитом, 1200 грн сума заборгованості за комісією. В обгрунтування позову посилається на неналежне виконання відповідачем прийнятих на себе договірних зобов`язань з повернення кредиту та сплати процентів, комісії за вказаним договором. У судове засідання представник позивача не з`явився, у поданому клопотанні просив розгляд справи проводити за його відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, в якій просив справу розглянути за його відсутності та ухвалити рішення на розсуд суду. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши обставини та факти, якими обґрунтовуються вимоги, перевіривши їх доказами, заслухавши представника відповідача, вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що 07.11.2024 року між товариством з обмеженою відповідальністю «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» (далі - ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ», кредитодавець) та [PERSON] (далі - Відповідач або Позичальник) було укладено договір надання коштів у кредит (з комісією за надання кредиту) № 73856352 (далі - Договір), у відповідності до якого відповідач отримав кредит в розмірі 8000 грн. строком на 30 днів (до 06.12.2024 року) зі сплатою процентів за процентною ставкою 0,500% в день, денною процентною ставкою 1,00% в день, процентною ставкою у розмірі 2,7% за понадстрокове користування позикою (її частиною) за день, з комісією за надання кредиту 15,00% від суми наданого кредиту в розмірі 1200 грн, шляхом його перерахування на банківський картковий рахунок позичальника [NUMBER] /а.с. 6-12/. Згідно з Додатком № 1 до зазначеного договору сторони погодили Таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, зі змісту якого вбачається, що загальна вартість позики складає 10400 грн /а.с. 13/. Укладаючи цей договір позичальник засвідчує, що він ознайомився на сайті http://mycredit.ua/ua/documents-license/ з повною інформацією щодо кредитодавця та його послуги, в тому числі інформацією, що передбачена ст.9 Закону України «Про споживче кредитування», ст.7 Закону України «Про фінансові послуги та фінансові компанії» та нормативно-правовими актами Національного банку України (п.п. 11.1.1 п. 11 Договору). А також погодився, що до моменту підписання Договору вивчив умови договору та Правила надання грошових коштів та банківських металів у кредит, що розміщені на веб-сайті http://mycredit.ua/ua/documents-license/ (надалі «Правила»), їх зміст, суть, об`єм зобов`язань cторін та наслідки укладення цього Договору, йому зрозумілі (п.п. 11.1.2 п. 11 Договору). 08.11.2025 року між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та [PERSON] було укладено додаткову угоду до договору надання коштів у кредит (з комісією за надання кредиту) № 73856352 від 07.11.2024 року. У відповідності до умов якої кредитодавець збільшує суму наданого позичальнику кредиту 8000 грн на 3500 грн. Таким чином, загальний розмір наданого кредиту становить 11500 грн. Нарахування процентів за користування кредитом здійснюється за фіксованою процентною ставкою 1,00%. Орієнтовна загальна вартість кредиту 16075 грн /а.с. 92/. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно з частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію», вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Так, відповідач за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором «21057», що підтверджується довідкою про укладення договору (ідентифікацію) /а.с. 77/, підписав електронний договір № 73856352 від 07.11.2024 року та одноразовим ідентифікатором «14114» підписав додаткову угоду до вказаного договору, який містив усі істотні умови, і з якими відповідач ознайомився до моменту укладання. Наведене у сукупності свідчить, що відповідач ознайомився і погодився з умовами вищевказаного договору, укладеного в електронній формі, тобто сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов договору, а подані позивачем паперові копії електронних документів є допустимими письмовими доказами відповідно до ч. 13 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію». Досліджуючи обставини виконання сторонами цього договору, суд зазначає наступне. Згідно з п.п.2.1 п.2 договору кредитодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти (надалі «кредит») на погоджений умовами Договору строк (надалі - «строк кредиту»), шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника із використанням реквізитів електронного платіжного засобу позичальника, а позичальник зобов`язується повернути кредитодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку кредиту, або достроково, та сплатити кредитодавцю плату (проценти) від суми кредиту та комісію за надання кредиту. В п.12 договору вказаний банківський картковий рахунок відповідача: [NUMBER] . На виконання умов договору та додаткової угоди ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» відповідачу було надано грошові кошти у сумі 8000 грн та 3500 грн, що підтверджується листами АТ «Таскомбанк» за вих. № 45412/80 та № 45413/80 від 23.10.2025 року, відповідно до яких перераховано на платіжну картку відповідача [NUMBER] 07.11.2024 року суму 8000 грн /а.с. 94/, 08.11.2024 року суму 3500 грн /а.с. 96/, що також вбачається з руху коштів за платіжною карткою № [NUMBER] за перід 07.11.2024 року по 12.11.2024 року, наданою АТ «Універсал Банк» на запит суду /а.с. 63/. Даний факт відповідачем не заперечується. Крім того, з інформації АТ «Універсал Банк», відповідно до листа за вих.№ БТ/9215 від 03.11.2025 року встановлено, що платіжна картка № [NUMBER] , що відповідає цій масці, емітована саме на ім`я [PERSON] /а.с. 62/. Згідно з ч. 2 ст. 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу, у тому числі і з договорів. У відповідності до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Зобов`язання, в свою чергу, згідно вимог ст.ст. 525, 526 ЦК України, має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Але всупереч наведеним умовам договорів та вимогам закону, відповідач належним чином свої зобов`язання за цими договором не виконував, у визначені цим договором строк кредитні кошти, проценти та комісію не сплатив. Згідно з розрахунком заборгованості ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» станом на 27.03.2025 року по договору надання коштів у кредит (з комісією за надання кредиту) № 73856352 від 07.11.2024 року, заборгованість за вказаним договором складає 21664 грн, з яких: 11500 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 3375 грн сума заборгованості за процентами, 5589 грн сума заборгованості за процентами за понадстрокове користування кредитом, 1200 грн сума заборгованості за комісією /а.с. 24-25/. Слід зазначити, що 27.03.2025 року між ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (Фактор) та ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» (Клієнт) було укладено договір факторингу № 27/03/25, відповідно до умов якого ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» відступає ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» права вимоги, зазначені у відповідному Реєстрі боржників, а ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» за плату /а.с. 16-20/. Додатковою угодою № 1, укладеною 27.03.2025 року між ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» та ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ», визначено загальну суму прав вимоги, що відступаються згідно з Реєстром боржників №1 та №2 від 27.03.2025 року, а також ціну продажу /а.с. 21/. Згідно з п. 1.1 цього договору факторингу ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» сплатило ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» ціну продажу згідно з Реєстром боржників № 2, визначену додатковою угодою № 1 до договору факторингу №27/03/25 від 27.03.2025 року, що підтверджується платіжною інструкцією /а.с. 22/. 27.03.2025 року на виконання п. 1.2. договору факторингу №27/03/25 від 27.03.2025 року між ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» та ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» складено та підписано акт прийому-передачі Реєстру боржників №2 від 27.03.2025 року /а.с. 21а/. Відповідно до реєстру боржників № 2 від 27.03.2025 року (в частині зобов`язань боржника [PERSON] ) передані (відступлені) права вимоги до відповідача за договором надання коштів у кредит (з комісією за надання кредиту) № 73856352 від 07.11.2024 року /а.с. 23/. Відповідно до ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Згідно з ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику в строк та в порядку, що встановлені договором. Однак, всупереч умовам договору, відповідач не виконав своїх зобов`язань. Після відступлення права грошової вимоги, останній не здійснив жодного платежу для погашення кредитної заборгованості, строк повернення якої настав ще 06.12.2024 року. Доказів повернення відповідачем [PERSON] отриманих за договором надання коштів у кредит (з комісією за надання кредиту) № 73856352 від 07.11.2024 року (з урахуванням додаткової угоди) грошових сум та нарахованих процентів в межах строку кредитування матеріали справи не містять, у зв`язку з чим вимоги позивача про стягнення заборгованості в сумі 11500 грн за основною сумою боргу, 3375 грн заборгованості за процентами, є обґрунтованими. Крім того, згідно з п. 4 ч.1 ст. 1, ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються також комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Таким чином, Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право кредитодавця встановлювати у кредитному договорі комісію за надання кредиту. Відповідно до п. 2.2.4 договору сторонами було обумовлено сплату комісії за надання кредиту в розмірі 1200 грн. Аналізуючи умови договору, суд приходить до висновку про правомірність встановлення одноразової комісії за надання кредиту у даному договорі, та відсутність підстав, передбачених ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування», для визнання цих договірних умов нічемними, як таких, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом. Відповідний висновок не суперечить правовому висновку, викладеному у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.07.2022 року у справі № 496/3134/19. Тому позовні вимоги щодо стягнення з [PERSON] заборгованості по комісії в сумі 1200 грн за договором надання коштів у кредит (з комісією за надання кредиту) № 73856352 від 07.11.2024 року підлягають задоволенню. Разом з тим, надаючи правову оцінку заявленому розміру заборгованості по процентам за понадстрокове користування кредитом у розмірі 5589 грн, слід звернути увагу позивача на наступне. Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів установлюються договором. Як було зазначено вище, сторони погодили між собою розмір та порядок сплати процентів за користування кредитом. Між тим припис абз. 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право позикодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із ч. 2 ст. 1050 ЦК України. Отже, оскільки право ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припинилось 06.12.2024 року, вимоги позивача про стягнення процентів після 06 грудня 2024 року (закінчення строку кредитування) не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства. Ці висновки узгоджуються з позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленою у постанові у справі №444/9519/12 від 28.03.2018 р. та інших. В постанові від 05 квітня 2023 року по справі № 910/4518/16 Велика Палата Верховного Суду акцентувала увагу на сталості підходу до вирішення питання щодо нарахування процентів за «користування кредитом», сформульованого у постанові від 28.03.2018 р. у справі № 444/9519/12 та підтвердженого у постанові від 04.02.2020 р. у справі № 912/1120/16 та уточнила власний правовий висновок щодо можливості нарахування процентів поза межами строку кредитування, визначивши, що в разі порушення виконання зобов`язання щодо повернення кредиту за період після прострочення виконання нараховуються не проценти за користування кредитом (стаття 1048 ЦК України), а проценти за порушення грошового зобов`язання (стаття 625 ЦК України) у розмірі, визначеному законом або договором. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Згідно з п.1.25 Договору проценти - це грошові кошти, що нараховуються на суму кредиту і є платою за користування таким кредитом. Відповідно до п.1.26 Договору проценти за понадстрокове користування кредитом це грошові кошти, що нараховуються на залишок суми кредиту у передбачених договором випадках за невиконання позичальником умов договору. Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Аналіз змісту умов договору № 73856352 від 07.11.2024 року свідчить, що сторони встановили строк кредитування - 30 днів. Даних щодо пролонгації цього Договору матеріали справи не містять (п. 7 Договору). Здійснюючи тлумачення відповідних умов кредитування суд звертає увагу, що загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність (пункт 6 статті 3 ЦК України). Тлумачення як статті 3 ЦК України загалом, так і пункту 6 статті 3 ЦК України, свідчить, що загальні засади (принципи) цивільного права мають фундаментальний характер й інші джерела правового регулювання, в першу чергу, акти цивільного законодавства, мають відповідати змісту загальних засад. Це, зокрема, проявляється в тому, що загальні засади (принципи) є по своїй суті нормами прямої дії та повинні враховуватися, зокрема, при тлумаченні норм, що містяться в актах цивільного законодавства. Розумність характерна як для оцінки/врахування поведінки учасників цивільного обороту, тлумачення матеріальних приватно-правових норм, що здійснюється при вирішенні спорів, так і для тлумачення процесуальних норм (постанови Верховного Суду від 16.06.2021 у справі № 554/4741/19, від 18.04.2022 у справі № 520/1185/16-ц, постанова Великої Палати Верховного Суду від 08.02.2022 у справі № 209/3085/20). Варто звернути увагу, що поняття «користування кредитом» є окремим випадком «користування чужими коштами». Термін «користування чужими коштами» Велика Палата Верховного Суду розтлумачила в постанові від 10.04.2018 у справі № 910/10156/17 (пункти 34, 35, 37 відповідно), де зазначила: «Термін «користування чужими коштами» може використовуватися у двох значеннях. Перше - це одержання боржником (як правило, за плату) можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу. Друге значення - прострочення грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити гроші, але неправомірно не сплачує їх. Відносини щодо сплати процентів за одержання боржником можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу врегульовані законодавством. Зокрема, відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом; розмір і порядок одержання процентів установлюються договором; якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Такі ж правила щодо сплати процентів застосовуються до кредитних відносин у силу частини другої статті 1054 ЦК України та до відносин із комерційного кредиту - в силу частини другої статті 1057 цього Кодексу. Наслідки прострочення грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити грошові кошти, але неправомірно не сплачує їх, також врегульовані законодавством. У цьому разі відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.» Таким чином, тлумачення умов договору № 73856352 від 07.11.2024 року з урахуванням засад розумності свідчить, що передбачена таким договором процентна ставка за понадстрокове користування позикою за своєю правовою природою визначає розмір процентів, які регулюються положеннями ч. 2 ст. 625 ЦК України, оскільки застосовується виключно до періоду користування кредитними коштами позичальником поза межами «строку користування кредитом», передбаченим договором. Таким чином позовна вимога про стягнення процентів за понадстрокове користування кредитом в розмірі 5589 грн є процентами, що нараховані у зв`язку з простроченням відповідачем виконання її грошового зобов`язання, а відтак є процентами, передбаченими ч. 2 ст. 625 ЦК України. Разом з тим, з 24.02.2022р. на всій території України запроваджений воєнний стан, який діє до тепер. Відповідно до п. 18 Перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Верховний Суд у своїй постанові від 31 січня 2024 року № 183/7850/22 (61-14740св23) зазначив, що пункт 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України передбачає, що під час воєнного стану не сплачується неустойка (штраф, пеня) та інші платежі за прострочення сплати за кредитним договором (договором позики). В цій постанові касаційний суд розкрив питання про те, на які договори та які випадки поширюється цей пункт. Зокрема, такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит. За таких обставин покладання на відповідача обов`язку зі сплати позивачу додаткових нарахувань, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України, суперечить діючому тимчасовому правовому регулюванню цивільних правовідносин та засадам справедливості і розумності, а тому заявлена до стягнення позивачем заборгованість за процентами за понадстрокове користування кредитом у вказаному розмірі, нарахованими у період воєнного стану за укладеним договором є неправомірною, а відтак вимога про її стягнення задоволенню не підлягає. Частина 1 ст. 12 ЦПК України визначає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до ч. 2 даної статті учасники справи, мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Частина 2 ст. 13 ЦПК України визначає, що учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ст. 76, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. При цьому, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Таким чином, на думку суду, наявність та розмір заборгованості [PERSON] у вказаному вище розмірі витікає з умов укладеної угоди, підтверджується наявними у матеріалах справи документами та не спростовано відповідачем. З огляду на викладене, суд вважає за правомірне позовні вимоги задовольнити частково у сумі 16075 грн. Вирішуючи питання щодо судових витрат в справі, суд вважає правомірним покласти на відповідача понесені позивачем і документально підтверджені судові витрати зі сплати судового збору пропорційно обсягу задоволених вимог на суму 2246 грн 78 коп.

Outcome: partial