Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-15 00:00:00

27 червня 2025 року, уточнивши позовні вимоги 03 липня 2025 року та 21 жовтня 2025 року, [PERSON] звернулась до суду з позовом до фізичної особи підприємця [PERSON] про захист прав споживача, стягнення вартості неякісного товару, відшкодування витрат на листування, та моральної шкоди. Позовна заява мотивована тим, що 24 травня 2024 року в магазині « [INFO] », що належить ФОП [PERSON] , позивачка придбала підручник «Математика 5 клас» вартістю 450 грн. Після повернення додому, під час огляду підручника вона виявила заводський брак неякісний перепліт, непроклеєні та нерівномірно склеєні листки, що унеможливлює повноцінне користування підручником. 27 травня 2024 року позивачка звернулась до продавця з вимогою повернути кошти або замінити товар, однак отримала відмову. Після цього позивачка звернулась до органу захисту прав споживачів Центрально-Міської районної у місті ради, який провів з відповідачем бесіду, однак останній все одно відмовив у виконанні вимог позивачки посилаючись на нібито неможливість обміну друкованої продукції. Підручник формально міг бути використаний, однак через фабричний брак (неякісний перепліт, погано проклеєні листки) позивачка свідомо не давала його дитині для навчання, оскільки при регулярному використанні сторінки швидко б розпалися. Упродовж 2024 року позивачка двічі зверталась до відповідача з письмовими вимогами щодо повернення коштів за неякісний товар, однак відповіді не отримала. Вказані дії відповідача спричинили їй моральні страждання, які полягали у нервовому напруженні, безсонні, приниженні та погіршенні самопочуття у зв`язку з необхідністю неодноразово звертатись за захистом своїх прав, витрачати на це власні час і сили. Посилаючись на вищевказані обставини, позивачка просила стягнути з відповідача сплачені кошти за підручник у сумі 450 грн, витрати на виготовлення копій документів та листування у сумі 200 грн, а також 2000 грн на відшкодування моральної шкоди. Позивачка у судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Відповідач у судове засідання не з`явився, надав суду письмові заперечення, в яких просив суд відмовити у позові, посилаючись на таке. Позивачка у магазині перед придбанням підручника оглядала його та претензій до якості товару не мала, а лише через два дні після його придбання вирішила повернути з підстав неналежної якості. Однак, він стверджує, що вказаний підручник відмінної якості, яку він особисто перевіряв. При цьому за постановою Кабінету Міністрів України друковані видання поверненню не підлягають. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з таких підстав. Відповідно до статей 55, 124 Конституції України та статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом їх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Судом встановлено, та визнано сторонами, що 24 травня 2024 року у магазині «Глобус», що належить відповідачу позивачка придбала підручник «Математика 5 клас», вартістю 450 грн, та через два дні звернулась до продавця з вимогою повернення коштів за підручник через неякісний перепліт, непроклеєні та нерівномірно склеєні листки. 27 травня 2024 року позивачка звернулась до Центрально-Міської районної у місті ради зі скаргою на відповідача, щодо продажу неякісного товару, та 05 червня 2024 року отримала відповідь з роз`ясненням, що перевіркою у суб`єктів господарювання додержання Правил торгівлі й надання послуг вживання відповідних заходів, у разі виявлення порушень прав споживачів, наділена виключно Держпродспоживслужба України, і її територіальний орган Головне управління Держпродспоживслужби в Дніпропетровській області. 05 червня 2024 року, та 08 червня 2024 року позивачка зверталася до відповідача з претензіями щодо неналежної якості підручника, та вимогою усунути недоліки протягом 14 календарних днів відповідно до Закону України «Про захист прав споживачів». Листом Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів від 04.07.2024, на заяву позивачки від 19.06.2024 повідомлено, що для об`єктивного та всебічного розгляду заяви необхідно провести позапланову перевірку додержання ФОП [PERSON] законодавства про захист прав споживачів. Проте, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 13.03.2022 № 303 «Про припинення заходів державного нагляду (контролю) і додержання ринкового нагляду в умовах воєнного стану» (далі Постанова) на період воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», припинено проведення планових та позапланових заходів державного нагляду (контролю). Відповідно до пункту 2 Постанови за наявності загрози, що має негативний вплив на права, законні інтереси, життя та здоров`я людини, захист навколишнього природного середовища та забезпечення безпеки держави, а також для виконання міжнародних зобов`язань України протягом періоду воєнного стану дозволено здійснювати позапланові заходи державного нагляду (контролю) на підставі рішень центральних органів виконавчої влади, що забезпечують формування державної політики у відповідних сферах. З метою належного виконання завдань зі здійснення державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів Держпродспоживслужба звернулась листом до Міністерства економіки України з проханням прийняти рішення про здійснення заходу державного нагляду (контролю) за додержанням законодавства про захист прав споживачів за заявою позивачки. Відповідно до статті 42 Конституції України держава захищає права споживачів, здійснює контроль за якістю і безпечністю продукції та усіх видів послуг і робіт, сприяє діяльності громадських організацій споживачів. Закон України «Про захист прав споживачів» (далі Закон) регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів. Пунктом 22 частини першої статті 1 Закону визначено, що споживач фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Частиною 1 статті 8 Закону України «Про захист прав споживачів» визначені права споживача у разі придбання товару неналежної якості, а саме: У разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку недоліків споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством, має право вимагати: 1) пропорційного зменшення ціни; 2) безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк; 3) відшкодування витрат на усунення недоліків товару. У разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку істотних недоліків, які виникли з вини виробника товару (продавця, виконавця), або фальсифікації товару, підтверджених за необхідності висновком експертизи, споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством і на підставі обов`язкових для сторін правил чи договору, має право за своїм вибором вимагати від продавця або виробника: 1) розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми; 2) вимагати заміни товару на такий же товар або на аналогічний, з числа наявних у продавця (виробника), товар. Водночас постановою Кабінету Міністрів України від 19.03.1994 № 172 «Про реалізацію окремих положень Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що друковані видання належної якості поверненню не підлягають. Частинами 1, 5, 6 статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України). Зі змісту наведених правових норм вбачається покладення процесуального обов`язку на кожну із сторін довести належними доказами наявність або відсутність тих обставин, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень. Проаналізувавши встановленні судом обставини, суд приходить до висновку, що у порушення статті 81 ЦПК України позивачкою не було виконано свого процесуального обов`язку із подання належних доказів обґрунтованості заявленого нею позову. Зокрема позивачкою не доведено, що придбаний нею підручник є неналежної якості, а заявлені позивачкою недоліки не можна було виявити під час огляду нею підручника в магазині. Без подання позивачкою зазначених доказів і їх дослідження у межах розгляду справи про захист прав споживачів, суд вважає вимоги останньої необґрунтованими, оскільки в ході розгляду справи не встановлено порушення прав позивачки ФОП [PERSON] гарантованих їй Законом України «Про захист прав споживачів», а тому у задоволенні позову слід відмовити. Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обовязків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Водночас зазначені норми не означають, що кожний позов, поданий до суду, має бути задоволений. Якщо позивач не довів порушення його права чи безпосереднього інтересу, в позові слід відмовити. Близький за змістом правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.09.2021 у справі № 761/45721/16-ц. Аналіз наведених норм свідчить про те, що підставою для звернення особи до суду є наявність у неї порушеного права та/або законного інтересу. Таке звернення здійснюється особою, якій це право належить, і саме з метою його захисту. Відсутність обставин, які підтверджували б наявність порушення права та/або законного інтересу особи, за захистом якого вона звернулася, є підставою для відмови у задоволенні такого позову. У справі «Трофимчук проти України» (№4241/03, §54, ЄСПЛ, 28 жовтня 2010 року) Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід. Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», позивачка звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду з позовом пов`язаним з порушенням її прав, тому судовий збір слід компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed