Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-14 00:00:00

[PERSON] через систему «Електронний суд» звернувся до Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] , приватного нотаріуса Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Мазепи Наталії Миколаївни в якому просить: поновити строк для звернення до суду з даним позовом; визнати відмову позивача такою, що була здійснена під впливом тяжких обставин та скасувати її; визначити додатковий строк тривалістю 6 (місяців) для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті його батька [PERSON] , посилаючись на те, що після смерті батька [PERSON] відкрилася спадщина на нерухоме майно за адресою [ADDRESS] . В період часу для прийняття спадщини позивачем була написана відмова від її прийняття, яка за наявності двох спадкоємців [PERSON] та його брата [PERSON] , а в подальшому його доньки [PERSON] повинна перейти до спадкоємців за законом першої черги. Однак у зв`язку з його відмовою від спадщини, єдиним власником майна є його брат (в подальшому його донька), який не зважаючи на законне право власності в однакових частках скористався його відсутністю за умови проходження ним військової служби в збройних силах України та прийняв спадщину відповідно до свідоцтва про право на спадщину 64054480 від 12.04.2019 року. Тому вважає, що за наявності відмови позивача від всього майна, яке належало його батькові є брат позивача ( донька його брата). Право скасувати відмову від прийняття спадщини позивачем було пропущено у зв`язку з його відсутністю. Також зазначає в позовній заяві про те, що відмова і прийняття спадщини було здійснено у різні періоди та у різних нотаріусів, що на думку позивача вказує на зацікавленість останнього збільшити свою частку та в подальшому скористатися першочерговим правом викупу його частки, яка буде незначною відповідно до норм закону. Вважає відмову від прийняття спадщини такою, що була здійснена під впливом тяжких обставин. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на положення ст.ст.1216, 1218, 1220, 1221, ч.1 ст.1261, ст. 1269, ч.1 ст.1270, ч.1, ч.3 ст.1272, ст..1273, ст. 1274, ч.5, ч.6 ст.1273, ст. 225, 229 ЦК України., а також Закон України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Закон України «Про військовий обов`язок та військову службу», а також Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів. На підтвердження поважності пропуску вказаного строку зазначає, що на території України відбувається збройна агресія з боку Російської Федерації та за обов`язком перед своєю Батьківщиною кожен громадянин повинен захищати Вітчизну її незалежність та територіальну цілісність України, шанувати її державні символи. Як вбачається з копії військово облікового документу для захисту своєї держави він вступив на військову службу до ЗСУ, де проходить службу по теперішній час, а тому пропуск вказаного строку ним був пропущений з поважних причин. До тяжких обставин позивач відносить: перебування у зоні бойових дій; дія в умовах стресу, інформаційної ізоляції, та не усвідомлення правових наслідків відмови; не мав змоги отримати юридичну допомогу або змінити свою позицію; не мав реальної можливості відкликати або скасувати відмову через воєнні дії та службу. Вважає, що його відмова від спадщини була вчинена під впливом обставин, які позбавляли його можливості діяти усвідомлено, і не може тягнути правових наслідків. Відповідачем [PERSON] подано відзив на позовну заяву, в якому вона просить відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на те, що відповідач по справі є донькою рідного брата позивача. Батько відповідача - [PERSON] , [INFO] помер [INFO] , актовий запис про смерть № 43. Після смерті [PERSON] , (його донька у встановлений законом строк звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини та видачі свідоцтва після його смерті на спадкове майно, після смерті батька - [PERSON] , відповідач по справі є єдиним спадкоємцем за законом першої черги, заповіт за життя спадкодавцем складений не був. Родинні відносини відповідача та покійного батька підтверджуються свідоцтвом про народження, серія [NUMBER] згідно до якого, батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] (та [PERSON] . Позивачу, покійному брату ( батькові відповідача) та їх матері [PERSON] , яка померла 2023 року, належить квартира за адресою: [ADDRESS] . Покійний батько позивача та відповідача - [PERSON] помер [INFO] , батько відповідача - [PERSON] . У визначений законом строк подав заяву про прийняття спадщини після смерті батька, позивач подав заяву про відмову від прийняття спадщини, спадкова справа заведена після смерті діда відповідача - [PERSON] . У визначений законом строк та порядок батьком відповідача [PERSON] . було оформлено свідоцтво про право на спадщину за законом, при цьому позивач від частки у спадковому майні відмовився. Позовні вимоги є суперечливими та не підтвердженими належними доказами, а саме: позивач не спростовує факт, що ним була подана до нотаріуса заява про відмову від прийняття спадщини після смерті батька, не вказує під тиском яких саме важких обставин він підписав заяву про відмову від спадщини після смерті батька; за текстом позовної заяви позивач вказує на те, що його покійний брат мав зацікавленість в оформленні спадкового майна та подальшого першочергового права викупу квартири, зауважу, що батько відповідача - [PERSON] , помер. [INFO] , його цивільна дієздатність припинена; обґрунтування твердження позивача про те, що право власності на спадкове майно, набуте батьком відповідача є незаконним, не підтверджено належними та припустимими доказами; після смерті батька - [PERSON] позивач подав нотаріусу заяву про відмову від прийняття спадщини після смерті батька, що свідчить про наявність у позивача можливості прибути до нотаріуса. Вважає, що позовні вимоги не підтверджені належними доказами, позивач не наводить належних доказів того, що заява про відмову від спадщини після смерті батька була подана під впливом тяжких обставин, не вказує, які саме обставини він вважає важкими, більш того, до позовної заяви, позивач не долучає ані документи, які підтверджують обставини позову, ані родинні відносини ( свідоцтво про народження, документи щодо спадкового майна, постанову про відмову нотаріуса про відмову у вчинення нотаріальної дії, документи щодо спадкового майна. В позовній заяві позивач не вказує та не зазначає про жодні тяжкі обставини, за настання яких, він був вимушений відмовитися від прийняття спадщини, жодних доказів наявності тяжких обставин, в розумінні ст.. 233 ЦК України на момент відмови від спадщини, позивачем не надано. вважає, що вимога позивача щодо визнання відмови позивача такою, що була здійснена під впливом тяжких обставин та її скасування є необґрунтованою та недоведеною ( звертаю увагу, що позивач не долучає до позовної заяви ані копії заяви, не вказує дату її складання та посвідчення). Що стосується вимоги позивача про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті батька - [PERSON] , який помер [INFO] , також її не визнає відповідач, вважаємо, що оскільки батько позивача, дідусь відповідача помер [INFO] , визначений законом строк для подання заяви про прийняття спадщини сплинув 23 серпня 2018 року. Позовні вимоги для надання додаткового строку є похідною, від вимоги про визнання недійсною відмови від прийняття спадщини, том, на думку відповідача, правові підстави для задоволення даної вимоги відсутні. Ухвалою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17.09.2025 р. позовну заяву залишено без руху. Ухвалою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24.09.2025 р. відкрито провадження у справі. Ухвалою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15.10.2025 р. підготовче засідання відкладено, витребувано докази. Ухвалою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28.11.2025 р. підготовче провадження закрито, призначено справу до судового розгляду по суті, визнано явку позивача та відповідачів обов`язковою. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Подав суду заяву про розгляд справи без його участі, оскільки проходить військову службу та просив задовольнити позовні вимоги. Крім того, позивачем подані письмові пояснення в яких зазначено що на момент відкриття спадщини він проходив військову службу у Збройних Силах України, що підтверджується військовим квитком наданим ним при подані вищезазначеного судового позову. У зв`язку з виконанням конституційного обов`язку із захисту держави, позивач фактично був позбавлений можливості вчасно звернутися до нотаріуса та реалізувати право на прийняття спадщини. Подана від позивача заява про відмову від прийняття спадщини була наслідком тяжких обставин, психологічного тиску та непоінформованості щодо правових наслідків. Відмова позивача від спадщини має бути визнана недійсною, як такою, що подана під впливом тяжких обставин, пов`язаних із проходженням військової служби під час воєнного стану, а спадкове право -поновлене судом. Також зазначає та та звертає увагу суду на дії спадкоємця ( [PERSON] ), який за наявності його відмови відкрив спадкову справу та прийняв заяву про прийняття спадщини у іншого нотаріуса. Такі дії свідчать про наявність фактичних спадкових правовідносин та підтверджують, що подана раніше відмова не відповідала реальній волі спадкоємця, а також могла бути наслідком неправильного роз`яснення нотаріусом правових наслідків або тяжких життєвих обставин (зокрема, служби у Збройних Силах України). Сторона відповідача, ймовірно, наполягатиме на тому, що сама по собі заява про відмову від прийняття спадщини, посвідчена нотаріусом, нібито беззаперечно підтверджує добровільність та усвідомленість волевиявлення позивача. Однак такий підхід є виключно формальним та суперечить усталеній практиці Верховного Суду, відповідно до якої наявність нотаріального посвідчення правочину не виключає можливості визнання його недійсним, якщо буде встановлено, що особа діяла без реальної свободи волі або під впливом тяжких обставин (статті 225, 229 ЦК України). Сам по собі факт підписання заяви не є безумовним доказом усвідомлення її правових наслідків, особливо в умовах: воєнного стану; проходження військової служби; відсутності доступу до кваліфікованої правової допомоги; значного психологічного та фізичного навантаження, пов`язаного з виконанням конституційного обов`язку щодо захисту держави. Отже, формальна наявність нотаріальної заяви не може підміняти собою оцінку реальних умов формування волевиявлення. Відповідно до правової позиції Верховного Суду, тяжкі обставини це не лише фізичний примус або прямий тиск, а будь-які обставини, які об`єктивно позбавляють особу можливості діяти вільно, розумно та з урахуванням правових наслідків своїх дій. У даній справі такі обставини полягали в тому, що позивач: проходив військову службу у Збройних Силах України в умовах збройної агресії; перебував у стані постійної психологічної напруги та ризику для життя; не мав реальної можливості отримати кваліфіковану юридичну допомогу; не усвідомлював, що відмова від спадщини призведе до остаточного позбавлення його майнових прав; був фактично позбавлений можливості відкликати відмову в межах строку, передбаченого ч. 6 ст. 1273 ЦК України. Таким чином, відмова від спадщини була вчинена не в умовах свободи вибору, а в умовах, які істотно обмежували здатність позивача усвідомлювати значення своїх дій та їх наслідки. Суду слід надати належну оцінку поведінці відповідача та пов`язаних із ним осіб, яка свідчить про зловживання цивільними правами (ст. 13 ЦК України), зокрема: відмова позивача та прийняття спадщини іншим спадкоємцем відбувалися у різні періоди та у різних нотаріусів, що унеможливило своєчасну реалізацію позивачем права на зміну волевиявлення; спадкоємиця (донька брата позивача) відмовилася надати згоду на продовження строку для прийняття спадщини, що підтверджено ухвалою Дніпропетровського апеляційного суду у справі № 214/9523/24. Така відмова свідчить про усвідомлене прагнення зберегти одноосібне володіння спадковим майном та остаточно позбавити позивача реалізації його законних спадкових прав. Зазначені дії суперечать принципам справедливості, добросовісності та розумності, які є основоположними засадами цивільного законодавства України. Суворе формальне застосування процесуальних строків у даній справі призведе до непропорційного обмеження права позивача на доступ до правосуддя, що суперечить: статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод; статті 55 Конституції України, практиці Верховного Суду та ЄСПЛ щодо захисту прав військовослужбовців. Відмова від прийняття спадщини, хоча й була оформлена нотаріально, не може автоматично свідчити про добровільність та усвідомленість волевиявлення. Верховний Суд України неодноразово підкреслює, що наявність нотаріального посвідчення не виключає можливості визнання правочину недійсним, якщо особа діяла під впливом тяжких обставин або позбавлена реальної свободи волі (ст. 225, 229 ЦК України). Позивач дізнався про заведення спадкової справи лише після смерті брата, що обмежило можливість своєчасного реалізування права на відкликання відмови та прийняття спадщини. Факт заведення справи підтверджено довідкою від нотаріуса, яка свідчить про початок спадкової процедури вже після смерті брата. При цьому позивач проживав за іншою адресою, у той час як брат мешкав за місцем відкриття спадщини, що додатково обмежувало доступ до інформації. Відмова від спадщини була вчинена в умовах тяжких обставин, які включали: проходження військової служби у ЗСУ в умовах воєнного стану; постійну психологічну напругу та ризик для життя; відсутність реальної можливості отримати кваліфіковану юридичну допомогу; неможливість відкликати відмову у встановлений законом строк (ч.6 ст.1273 ЦК України). Відмова та прийняття спадщини відбувалися у різні періоди та у різних нотаріусів, що унеможливило своєчасну зміну волевиявлення позивачем; донька брата відмовилася надати згоду на продовження строку для прийняття спадщини (підтверджено ухвалою Дніпропетровського апеляційного суду у справі №214/9523/24. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Подала суду заяву про розгляд справи без її участі, в задоволенні позовних вимог просить відмовити в повному обсязі. Відповідач приватний нотаріус Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Мазепа Н.М. в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Подала суду заяву про розгляд справи без її участі. На підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, об`єктивно оцінивши у сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, давши їм оцінку в сукупності, суд прийшов до наступного висновку. Позивач [PERSON] народився [INFO] , батьками якого є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копіє свідоцтва про народження № [NUMBER] . Брат позивач [PERSON] народився [INFO] , батьками якого є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копіє свідоцтва про народження № [NUMBER] . Їх батько [PERSON] , [INFO] помер [INFO] , що підтверджується копіє свідоцтва про смерть серії [NUMBER] . Після смерті [PERSON] [INFO] , приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Мазепою Наталією Миколаївною було відкрито спадкову справу № 57/2018. В результаті поданих нотаріусом запитів, було виявлено майно, яке належало за життя [PERSON] , а саме земельна ділянка , загальною площею 0,1235 га за кадастровим номером 1221882000:03:001:0521 за цільовим призначенням : 02 01 Для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд ( присадибна ділянка), що знаходиться за адресою : [ADDRESS] та частини квартири за адресою [ADDRESS] . 06.07.2018 року до приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу Мазепі Н.М. надійшла заява за вхідним номером 224/02-14 від сина померлого спадкодавця, позивача [PERSON] , наступного змісту «повідомляю, що усвідомлюю значення своїх дій, маю можливість керувати ними, розуміючи обставини, які мають для мене істотне значення, без застосування до мене фізичного та психічного тиску з боку інших осіб, за своєю справжньою волею відмовляюсь від належної мені спадщини за законом на користь іншого спадкоємця за законом першої черги, сина померлого: [PERSON] , [INFO] , на спадщину за законом не претендую та звертатись до суду за продовженням строку для прийняття спадщини не буду». Підпис позивача [PERSON] засвідчено нотаріусом, особу встановлено за паспортом. Заява долучена до спадкової справи № 57/2018. 06.07.2018 року до приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу Мазепі Н.М. надійшла заява вхідний номер 223/02-14 від дружини померлого спадкодавця [PERSON] [INFO] наступного змісту «повідомляю, що усвідомлюю значення своїх дій, маю можливість керувати ними, розуміючи обставини, які мають для мене істотне значення, без застосування до мене фізичного та психічного тиску з боку інших осіб, за своєю справжньою волею відмовляюсь від належної мені спадщини за законом на користь іншого спадкоємця за законом першої черги, сина померлого: [PERSON] , [INFO] , на спадщину за законом не претендую та звертатись до суду за продовженням строку для прийняття спадщини не буду». Підпис дружини спадкодавця [PERSON] засвідчено нотаріусом, особу встановлено за паспортом. Заява долучена до спадкової справи № 57/2018. 06.07.2018 року до приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу Мазепі Н.М. надійшла заява вхідний номер 222/02-14 від сина померлого спадкодавця [PERSON] [INFO] про те, що все спадкове майно, що залишилось після смерті він приймає за законом та на підставі ст.1261 ЦК України та /або за заповітом. Підпис [PERSON] засвідчено нотаріусом та особу перевірено за паспортом. Заява долучена до спадкової справи № 57/2018 Таким чином, приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу були прийняті та долучені до спадкової справи № 57/2018 дві відмови від прийняття спадщини від дружини та позивача- сина померлого спадкодавця [PERSON] , та прийнято заяву від іншого сина спадкодавця [PERSON] , який прийняв спадщину в повному обсязі. 12.04.2019 року було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на ім`я [PERSON] , [INFO] , яка складається з земельної ділянки загальною площею 0,1235 га за кадастровим номером 1221882000:03:001:0521 за цільовим призначенням : 02 01 Для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд ( присадибна ділянка), що знаходиться за адресою : Дніпропетровська область, Криворізький район, Глеюватська сільська рада село Глеюватка. Встановленим фактам відповідають цивільно-правові відносини, що виникають у зв`язку з реалізацією особами права на спадкування та оформленням спадкових прав і регулюються Цивільним кодексом України. Відповідно до статей1216,1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За ст. ст.1268,1269,1270 ЦК України, спадкоємець за заповітом або за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час прийняття спадщини не проживав постійно з спадкодавцем, має подати до нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина третя статті 1222, частина перша статті 1220, частина перша ст. 1270 ЦК України). Положення статті 1272 ЦК України передбачають право спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини звернутися з позовом для визначення йому додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини. Відповідно до змісту статті 1272 ЦК України позов про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини подається: у разі відсутності письмової згоди всіх спадкоємців, які прийняли спадщину, на подання спадкоємцем, який пропустив шестимісячний строк, заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори; у разі пропуску шестимісячного строку подання заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори та відсутності інших спадкоємців, які прийняли спадщину та могли б дати письмову згоду на подання цієї заяви. За приписами ч. 1 ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у постанові від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до ч. 3ст. 1272 ЦК. Зазначене положення застосовується до спадкоємців, в яких право на спадкування виникло з набранням чинності зазначеним Кодексом. При розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. За наявності у спадковій справі заяви спадкоємця про відмову від права на спадщину його вимоги про визначення додаткового строку для прийняття спадщини задоволенню не підлягають. Спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Відмова від прийняття спадщини є безумовною і беззастережною. Відмова від прийняття спадщини може бути відкликана протягом строку, встановленого для її прийняття (частина перша, п`ята, шоста статті 12673 ЦК України). Згідно з частиною п`ятою статті 1274 ЦК України відмова від прийняття спадщини може бути визнана судом недійсною з підстав, встановлених статтями 225, 229-231 і 233 цього Кодексу. Судом встановлено, що відмова позивача від прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] , відповідно до змісту заяви, відповідала його волевиявленню, у заяві зазначено, що заявник усвідомлював значення своїх дій, розумів обставини, фізичного чи психологічного тиску до нього не застосовувалося. Заявнику роз`яснено зміст статей 1269, 1272, 1273-1275 ЦК України. Правом на відкликання заяви про відмову від прийняття спадщини позивач також не скористався. Позивач звернувся з позовом до суду 15.09.2025 року, тобто більше ніж через 7 років після подання заяви про відмову від прийняття спадщини нотаріусу (06.07.2018 року). Обґрунтовуючи позовні вимоги в частині визнання відмови позивача такою що була здійснена під впливом тяжких обставин, позивач посилається на норми ст.ст.225, 229 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст.225 ЦК України, правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені. Відповідно до ч.1 ст.229 ЦК України, якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов`язків сторін, таких властивостей і якостей майна, які значно знижують його цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом. Відповідно до ч.1 ст.229 ЦК України, правочин, який вчинено особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, може бути визнаний судом недійсним незалежно від того, хто був ініціатором такого правочину. Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно зі статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно зі статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Позивач не надав належні та достатні докази на підтвердження написання ним заяви про відмову від прийняття спадщини під впливом тяжких обставин, а також з підстав, встановлених статтями 225, 229-231 і 233 цього ЦК України, також не надав належні та достатні докази на підтвердження поважності причин пропущення строку для прийняття спадщини, у зв`язку з чим суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог. Судові витрати по сплаті судового збору, понесені позивачем при зверненні до суду із зазначеним позовом, слід віднести на рахунок позивача.

Outcome: dismissed