Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-14 00:00:00

05 вересня 2025 року АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО "ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК" (далі - позивач, АТ "ПУМБ") звернулося у Рівненський міський суд Рівненської області з позовною заявою до [PERSON] (далі - відповідач, [PERSON] ), в якій просить суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість у сумі 47706,96 грн, а також понесені судові витрати. Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 10 вересня 2025 року вищевказану справу передано до Рівненського районного суду Рівненської області за підсудністю. В обґрунтування позовних вимог вказує, що 13 листопада 2023 року між АТ "ПУМБ" та відповідачем укладено кредитний договір № 1023422572 на підставі якого відповідачу наданий кредит в сумі 37000,00 грн. Позивач свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у встановленому розмірі. Відповідач, в свою чергу, зобов`язання по кредитному договору не виконувала, станом на 07 травня 2025 року має заборгованість у розмірі 47706,96 грн, з яких: 32236,46 грн - заборгованість за кредитом; 3,27 грн - заборгованість за процентами, 15467,23 грн - заборгованість за комісією. Враховуючи наведене, позивач просив стягнути з відповідача зазначену заборгованість, а також понесені судові витрати. 02 жовтня 2025 року позовна заява АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК" до [PERSON] про стягнення заборгованості прийнята до розгляду Рівненським районним судом Рівненської області за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, явку представника в судове засідання не забезпечив, представник позивача подала клопотання, відповідно до якого просить розгляд справи проводити без її участі, позовні вимоги підтримує. Відповідач, будучи належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву, в якій просить розглянути справу у її відсутність, позов визнає повністю. Розгляд справи здійснювався за відсутності учасників справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши докази подані сторонами, приймає визнання позову відповідачем частково та приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення частково. Так, 13 листопада 2023 року відповідачем підписано заяву №1023422572 на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, відповідно до якої просив надати споживчий кредит на наступних умовах: сума - 37000,00 грн на загальні цілі; строк - 36 місяців; розмір комісії за обслуговування кредитної заборгованості - 2,99%; розмір процентної ставки - 0,01% річних, сума повернення ануїтетна (рівними платежами). Спосіб надання споживчого кредиту на загальні споживчі цілі: банківський переказ на рахунок [NUMBER] в АТ «ПУМБ». Підписуючи цю заяву, відповідач уповноважив банк здійснити переказ суми споживчого кредиту з цільовим призначенням на загальні споживчі цілі за реквізитами, зазначеними при визначенні способу надання Споживчого кредиту на загальні споживчі цілі. Договір укладено в електронній формі та підписано відповідачем електронним підписом. Тип підпису: ОТР-пароль на номер мобільного телефону [NUMBER] . Також, відповідачем підписано електронним підписом паспорт споживчого кредиту. АТ «ПУМБ» свої зобов`язання перед відповідачем виконало та надало кредит в сумі 37000,00 грн, шляхом зарахування кредитних коштів на рахунок останнього із призначенням платежу: надання кредитних коштів за договором №1023422572 від 13 листопада 2023 року за позикою [PERSON] , згідно платіжної інструкції №TR.72960738.128541.25528 від 13 листопада 2023 року. З розрахунку заборгованості слідує, що станом на 07 липня 2025 року розмір заборгованості відповідача за кредитним договором становить: 32236,46 грн - залишок непогашеної суми кредиту; 3,27 грн - залишок непогашених процентів; 15467,23 грн - залишок непогашеної комісії. Із даних вказаного розрахунку також убачається, що відповідачем частково виконувались зобов`язання, зокрема погашено 4763,54 грн заборгованості за кредитом, 0,86 грн заборгованості по процентам та 2733,09 грн заборгованість за комісією. 09 травня 2025 на адресу відповідача позивачем направлено письмову вимогу про погашення заборгованості у сумі 47706,96 грн та повідомлено, що у разі невиконання вимоги банк буде вимушений звернутися до суду з метою примусового стягнення кредитної заборгованості. Згідно ст.629 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) договір є обов`язковим для виконання сторонами. Статтями 526, 527 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином, у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Проаналізувавши встановлені фактичні обставини у справі, оцінивши представлені в силу статті 81 ЦПК України докази в їх сукупності, суд доходить висновку про те, що боржник належним чином не виконує зобов`язання, передбачені укладеними в установленому законом порядку кредитним договорам. Такі дії позичальника є неправомірними, у зв`язку із чим, позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за тілом кредиту та відсотками по кредитному договору підлягають до задоволення. Водночас суд дійшов висновку, що заборгованість відповідача по комісії за кредитним договором № 1023422572 від 13 листопада 2023 року, заявлена позивачем у позові, в сумі 15467,23 грн до стягнення не підлягає, через нікчемність такої умови договору виходячи з наступного. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про споживче кредитування" загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та/або супутні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб. Відповідно до ч.2 ст.8 Закону України "Про споживче кредитування" до загальних витрат за споживчим кредитом включаються комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Відповідно до п.10 ч.1 ст.12 Закону України "Про споживче кредитування" у договорі про споживчий кредит зазначаються порядок повернення кредиту та сплати процентів за користування споживчим кредитом, власних комісій та інших платежів (за наявності), включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, у вигляді графіка платежів (у разі кредитування у вигляді кредитування рахунку, кредитної лінії графік платежів може не надаватися). Відповідно до ч.5 ст.12 Закону України "Про споживче кредитування" умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Договір про споживчий кредит, укладений з порушенням вимог частини першої цієї статті, є нікчемним. Відповідно до правової позиції викладеної Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у Постанові від 06 листопада 2023 року у справі №204/224/21, якщо в кредитному договорі банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язанні з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування), то положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до ч. 1, 2 ст. 11, ч. 5 ст. 12 Закону України "Про споживче кредитування". Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в частині стягнення комісії за обслуговування кредиту послався на те, що підписавши заяву на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, позичальник беззастережно підтвердив, що приймає Публічну пропозицію АТ "ПУМБ" на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, яка розміщена на сайті АТ "ПУМБ": pumb.ua. До матеріалів справи позивачем долучено Публічну пропозицію ПАТ "ПУМБ" на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, затверджену Правлінням ПАТ "ПУМБ" протокол від 24 лютого 2023 року № 938. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме цю редакцію Публічної пропозиції АТ "ПУМБ" розумів відповідач, ознайомився і погодився саме з нею, підписуючи 13 листопада 2023 року заяву № 1023422572 на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили перелік додаткових та супутніх банківських послуг, як плату за обслуговування кредиту. Ураховуючи, що банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх із споживачем при укладенні кредитного договору, то положення заяви № 1023422572 від 13 листопада 2023 року про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб щодо обов`язку позичальника щомісяця сплачувати плату за обслуговування кредитної заборгованості є нікчемним, відповідно до ч.1, 2 ст.11, ч.5 ст.12 Закону України "Про споживче кредитування". За таких обставин, позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості по комісії в сумі 15467,23 грн до задоволення не підлягають. Щодо стягнення із відповідача судових витрат, то суд виходить з наступного. Отже, з урахуванням положень статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати зі сплати судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а саме 67,60 % від ціни позову, що становить 1637,54 грн (2422,40 грн.*67,60 %). Водноачс, ваховуючи, що відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, згідно положень ч.1 ст.142 ЦПК України, з нього підлягає стягненню на користь позивача лише 50 відсотків судового збору, що становить 818,77 грн, інша частина сплаченого судового збору підлягає поверненню позивачу з державного бюджету.

Outcome: approved