Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-14 00:00:00

Адвокат О.Гетьман, яка діє в інтересах позивача [PERSON] , звернулась до суду з позовною заявою, в якій просила визнати виконавчий напис, вчинений 14.09.2019 року приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Колейчиком Володимиром Вікторовичем, зареєстрований в реєстрі за № 4322 про стягнення з [PERSON] (РНКОПП [NUMBER] ) заборгованості за кредитним договором № R022.009-ТЕК.004216 від 20.02.2014 року в розмірі 7558,22 гривень на користь ТОВ "ФК "Сіті Фінанс" (код ЄДРПОУ 39508708), таким, що не підлягає виконанню, та стягнути з відповідача судові витрати зі сплати судового збору та за отримання правничої допомоги адвоката. В обґрунтування позову зазначено, що наприкінці вересня 2025 року позивачу стало відомо наявність відкритого виконавчого провадження № 60442509 з примусового виконання виконавчого напису № 4322, вчиненого 14.09.2019 року приватним нотаріусом Броварського РНО Колейчиком В.В. про стягнення з позивача на користь ТОВ "ФК "Сіті Фінанс" заборгованості у загальному розмірі 7558,22 гривень. Позивач не погоджується з вчиненим виконавчим написом, вважає його незаконним та таким, що не підлягає виконанню, оскільки він не укладав жодних договорів з відповідачем, а виконавчий напис вчинено за кредитним договором, укладеним ним з ПАТ "Банк "Траст". Вказаний Договір не посвідчувався нотаріально, відомості про відступлення вимог від кредитодавця позивач не отримував. При цьому, позивач повністю погасив свою заборгованість перед банком, і йому взагалі невідомо, з яких підстав нарахована заборгованість за кредитом, а отже вказана сума заборгованості не є безспірною. Оскільки відповідач неправомірно звернувся до приватного нотаріуса з заявою про вчинення виконавчого напису на підставі договору, який не посвідчений нотаріально, без належного обгрунтування суми заборгованості, позивач змушений був звернутися за правничою допомогою до адвоката, нести витрати по оплаті правничих послуг, витрат зі сплати судового збору для захисту своїх інтересів, в зв`язку з чим звернувся до суду з даним позовом та просить скасувати виконавчий напис, а також стягнути з відповідача на свою користь витрати зі сплати судового збору та за правничу допомогу адвоката в сумі 5000,00 гривень. Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 10.11.2025 року відкрито провадження у цивільній справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Витребувано у приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Юхименко Ольги Леонідівни, належним чином завірену копію матеріалів виконавчого провадження № 60442509 з примусового виконання виконавчого напису № 4322 від 14.09.2019 року. 18.11.2025 року від приватного виконавця виконавчого округу міста Києва О.Юхименко до суду надійшли належним чином завірені копії матеріалів виконавчого провадження № 60442509 з примусового виконання виконавчого напису № 4322 від 14.09.2019 року. Відзиву від відповідача, пояснень від третьої особи до суду не надходило. За змістом частин 3, 5, 8 статті 279 ЦПК України, в зв`язку з відсутністю клопотань учасників справи про інше, суд розглядає справу без виклику сторін за наявними у справі матеріалами, досліджує докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Частинами 1, 3 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до ст. ст. 76 - 81 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Дослідивши доводи учасників та докази, додані до матеріалів справи, суд встановив наступне: Постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Юхименко Ольгою Леонідівною від 29.10.2019 року відкрито виконавче провадження № 60442509 за заявою стягувача - ТОВ "ФК "Сіті Фінанс" (відповідач по справі) про примусове виконання виконавчого напису № 4322, вчиненого 14.09.2019 року приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Колейчиком Володимиром Вікторовичем, про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ "ФК "Сіті Фінанс" заборгованості за кредитним договором № R022.009-ТЕК.004216 від 20.02.2014 року в загальному розмірі 7558,22 гривень (а. с. 15-16). Крім того, приватним виконавцем О.Юхименко винесено постанову про стягнення з боржника суми основної винагороди виконавця від 29.10.2019, постанову про звернення стягнення на заробітну плату та інші доходи боржника від 03.04.2025, (а.с.17 - 20) З матеріалів виконавчого провадження вбачається, що 20.02.2014 року, позивач [PERSON] заповнив Заяву про надання кредиту на споживчі цілі до ПАТ "Банк "Траст", де сума кредиту склала 6089,00 гривень, та уклав з банком кредитний договір № R022.009-ТЕК.0042416, який передбачено умови кредитування. Кредитний договір укладений в простій письмовій формі та нотаріально не посвідчувався (а.с.22 - 29) 14.09.2019 року приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Колейчиком Володимиром Вікторовичем, вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за реєстровим №4322, про стягнення з [PERSON] , РНКОПП [NUMBER] , заборгованості за кредитним договором № R022.009-ТЕК.004216 від 20.02.2014 року, в розмірі 7558,22 гривень на користь ТОВ "ФК "Сіті Фінанс", код ЄДРПОУ 39508708. (а.с.30) 22.10.2019 року відповідач - ТОВ "Сіті Фінанс" звернулося до приватного виконавця Юхименко Ольги Леонідівни з завою про примусове виконання вище зазначеного виконавчого напису (а.с.31) Доказів на підтвердження правонаступництва відповідача прав і обов`язків ПАТ "Банк "Траст", а також безспірності розміру заборгованості (розрахунку заборгованості) позивача за кредитним договором матеріали справи не містять. Дослідивши повно і всебічно надані учасниками справи докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд зазначає: Відповідно достатті 55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Завданням цивільного судочинства, відповідно до ч.1 статті 2 ЦПК України, є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Статтями 4, 5 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. При здійсненні правосуддя у цивільних справах суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом. Відповідно до статті 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способи захисту цивільних прав і інтересів встановлені статтею 16 ЦК України. Згідно статті 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом. Відповідно до положень статті 87-88 Закону України «Про нотаріат» (в редакції, що діяла на момент вчинення виконавчого напису тобто 11.11.2021), для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років . Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999 року затверджено «Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», відповідно до пункту першого якого, стягнення провадиться на підставі нотаріально посвідчених договорів, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, право звернення стягнення на заставлене майно, а також на підставі Іпотечних договорів, що передбачають право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі прострочення платежів за основним зобов`язанням до закінчення строку виконання основного зобов`язання. Пункт 2 вказаної Постанови «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» втратив чинність на підставі постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року по справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від01.11.2017 року. Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові по справі № 910/10374/17 від 21.09.2021 року (п.87) зазначила, що судове рішення про визнання протиправним (незаконним) та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень має ті ж наслідки, що і визнання такого акта чи окремих його положень такими, що втратили чинність (скасовані) органом, уповноваженим приймати або скасовувати такий акт. Таким чином, постанова № 662, якою вносилися зміни до Переліку документів, що передбачали можливість вчинення нотаріусами виконавчих написів на кредитних договорах, не посвідчених нотаріально, втратила чинність 22 лютого 2017 року з набранням законної сили постанови Київського апеляційного адміністративного суду по справі № 826/20084/14. Всупереч вище зазначеним нормам законодавства, приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу В.Колейчик - не пересвідчившись у наявності у відповідача ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» права вимоги за кредитним договором та відсутності доказів правонаступництва прав стягувача; - без оригіналу нотаріально посвідченого Договору; - без належним чином оформленого розрахунку, що підтверджує безспірну заборгованість позивача за Кредитним договором, - поза межами визначеного законом трирічного строку звернення з заявою про вчинення виконавчого напису протиправно вчинив виконавчий напис про стягнення заборгованості з позивача [PERSON] , посилаючись на норму пункту2 Постанови Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999 року «Про затвердження Переліку документів за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», яка втратила чинність з 22.02.2017, в зв`язку з чим наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, через недотримання умов вчинення виконавчого напису. Як зазначено в пункті 95 вище наведеної постанови ВП Верховного Суду по справі №910/10374/17 від 21.09.2021 року, порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Таким чином, позовні вимоги [PERSON] про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, є обгрунтованими й підлягають задоволенню. Щодо стягнення з відповідача витрат зі сплати судового збору та витрат на правничу допомогу адвоката, суд зазначає наступне: Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Згідно ч.1 статті 15 ЦПК України, учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Відповідно до частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно з частинами першою - четвертою статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята та шоста статті 137 ЦПК України). Згідно частини 1 та пункту 3 частини 2 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до пунктів 1, 2 частини 3 статті 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. Частиною 8 статті 141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової (правничої) допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність"). Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта. Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved