Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-18 00:00:00

Представник позивача Усенко Михайло Ігорович в інтересах позивача ТОВ «ФК «Кредит-капітал» звернувся в суд із позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 601794 від 07.02.2023 (далі кредитним договором) у розмірі 15940,54 грн. Позов мотивує тим, що 07 лютого 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Селфі Кредит» (далі - ТОВ "Селфі Кредит") та [PERSON] уклали кредитний договір № 601794, згідно з умовами якого відповідачу було надано кредит у розмірі 2000 грн. на умовах визначених кредитним договором, а відповідач зобов`язався одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Товариство свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі, а саме надало відповідачу грошові кошти в обсязі та у строк визначений умовами кредитного договору. 01 лютого 2024 року ТОВ «Селфі кредит» і ТОВ «ФК «Кредит-капітал» уклали договір факторингу № 01022024, згідно з яким на користь позивача відбулось відступлення прав вимоги за кредитним договором № 601794 від 07.02.2023, боржником за яким є [PERSON] . Відповідач свої зобов`язання за кредитним договором виконує не належним чином, у зв`язку з чим утворилась заборгованість у розмірі 15940,54 грн, із яких заборгованість за сумою кредиту 1998,98 грн, заборгованість за відсотками 13941,56 грн. Просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 15940,54 грн та судовий збір у розмірі 2422, 4 грн, витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 8000 грн. Ухвалою суду від 25 листопада 2025 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою суду від 25 листопада 2025 року витребувано з АТ «Універсал Банк» інформацію по банківській картці відповідача. До суду 17.12.2025 року надійшла витребувана інформація АТ «Універсал Банк» про перерахування на картку відповідача 07.02.2023 року 2000 грн. Представник позивача звернувся до суду із заявою про розгляд справи за відсутності сторони позивача та підтримання позовних вимог, щодо винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач не з`явився, відзиву на позовну заяву не подав, хоча про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Ухвалою суду від 19.01.2026 року постановлено провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з таких підстав. Суд установив, що 07 лютого 2023 року ТОВ «Селфі Кредит» та [PERSON] уклали Договір про надання споживчого кредиту по продукту «NewShort» № 601794 (надалі кредитний договір), за умовами якого відповідач отримав у кредит грошові кошти у розмірі 2000 грн. зі строком кредитування 294 днів, зі сплатою процентів за стандартною процентною ставкою 2,2 % в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п.1.4 цього Договору. Відповідно до п.2.1 Кредитного договору кошти надаються у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок відповідача, уключаючи використання реквізітів платіжної картки № [NUMBER] . Сума кредиту перераховується Товариством протягом двох календарних днів з моменту укладення кредитного договору - 07.02.2023 або 08.02.2023 (п.2.2 кредитного договору). Відповідач підписав кредитний договір одноразовим ідентифікатором 07.02.2023 Е555, що підтверджується довідкою про ідентифікацію (а.с. 19). Згідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором станом на 01.02.2024 року позичальник [PERSON] має заборгованість в сумі 15940,54 гривень, з яких 1998,98 грн - сума заборгованості за тілом кредиту; 13941,56 грн сума заборгованості за відсотками (а.с. 20-26). Між ТОВ «Селфі Кредит» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» 01 лютого 2024 року укладено договір факторингу №01022024, відповідно до умов якого ТОВ «Селфі Кредит» відступило за грошові кошти ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» право вимоги до боржників за кредитними договорами. Згідно з витягом з реєстру боржників до договору факторингу №01022024 від 01 лютого 2024 року ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло права грошової вимоги до відповідача за Кредитним договором в сумі 15940,54 гривень, з яких 1998,98 грн - сума заборгованості за тілом кредиту; 13941,56 грн сума заборгованості за відсотками. Усупереч умовам Кредитного договору відповідач не виконав своїх зобов`язань, проте 27.02.2023 сплатив 824 грн за відсоками та 0,01 грн за тілом кредиту; 19.03.2023 - 880 грн за відсоками та 1,01 грн за тілом кредиту . Установлено, що між сторонами існують зобов`язальні правовідносини, що виникли з кредитного договору. Згідно з частинами першою, третьою статті 509 ЦК зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Пунктом 5 ст. 3 Закону України "Про електронну комерцію" (далі Закону) визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 7, ч. 12 ст. 11 Закону електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеномустаттею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 12 Закону визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення статті 11 Закону передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно доЗакону України "Про електронний цифровий підпис", так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено за договором або законом. Разом з тим, згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Проте, суд не погоджується із сумою заборгованості за процентами та проводить власний розрахунок , виходячи із наступного. Так , строк надання кредиту становить 294 дні ( п.1.4 Кредитного договору) , сума кредиту 2000 грн ( п.1.3 Кредитного договору) , стандартна процентна ставка 2,2 % в день ( п. 1.5.1 Кркдитного договору), а тому розмір процентів становить 2000 грн х2,2 % = 44 грн за один день, 44 х 294 дні = 12936 грн сума нарахованих процентів. Разом з тим, відповідно наданого розрахунку відповідачем сплачено процентів на суму 1804 грн за відсотками та 1,02 грн за тілом кредиту. Таким чином, розмір заборгованості за процентами становить 11132( 12936- 1804 =11132) грн. Виходячи із наведено позов підлягає до часткового задоволення на суму 13130,98 ( 1998,98+ 11132 = 13130,98 ) грн Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки наданим у справі доказам у їх сукупності, встановивши факт укладення між сторонами кредитного договору та наявність заборгованості за ним, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором у розмірі 13130,98 ( 1998,98+ 11132 = 13130,98 ) грн, що складається з 1998,98 грн заборгованості за тілом кредиту, 11132 грн відсотків за користування кредитом. Щодо стягнення витрат на правничу допомогу у розмірі 8000 грн, суд зазначає наступне. Статтею 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. За правилами ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Так, на підтвердження заявлених вимог на правову допомогу представник позивача надав суду наступні докази: копію договору про надання правової (правничої) допомоги від 01.07.2025 № 0107; акт наданих послуг від 01.07.2025; детальний опис наданих послуг до акту за договором про надання правової (правничої) допомоги №0107 від 01 липня 2025 року, відповідно до яких сума наданих послуг складає 8000 грн. Щодо співмірності витрат на правову допомогу слід ураховувати позицію Верховного Суду від 01.09.2020 у справі № 640/6209/19, відповідно до якої розмір відшкодування судових витрат повинен бути співрозмірним із ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також суд має враховувати критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи. Під час визначення суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (установлення їх дійсності та необхідності), а також критерію розумності їх розміру виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Суд зауважує, що справа не входить до категорії складних та розглядалась у спрощеному провадженні без участі представника позивача. Крім того, послуги надані адвокатом, є типовими для позивача оскільки стягнення заборгованості також є предметом його діяльності, відповідно не потребують витрати значного часу на складання документів та визначення правових позиції. Вирішуючи питання про стягнення витрат на правничу допомогу, суд бере до уваги зміст заяв та клопотань представника позивача по суті, складність справи, яка є нескладною та розглядалась в спрощеному позовному провадженні, а також враховує, що представник позивача не брав участі у судовому засіданні. Виходячи з критерію розумності, реальності таких витрат, суд уважає, що визначений розмір оплати є дещо завищеним та не є співмірним обсягу наданих послуг. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial