Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-18 00:00:00

Заявник [PERSON] звернувся до Тетіївського районного суду Київської області із заявою, в якій просить встановити факт належності йому правовстановлюючого документа, а саме договору купівлі-продажу присадибної земельної ділянки, посвідченого 23.07.2010 Бурлаченко К.Ф. приватним нотаріусом Тетіївського нотаріального округу Київської області, зареєстрованого в реєстрі за № 1373, на земельну ділянку площею 0,1003 га, надану для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування заяви зазначено, що заявник являється власником земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] , наданої для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер: 3224610100:01:053:0014, на підставі договору купівлі-продажу присадибної земельної ділянки, посвідченого 23.07.2010 Бурлаченко К.Ф. приватним нотаріусом Тетіївського нотаріального округу Київської області, зареєстровано в реєстрі за № 1373. Заявник звернувся до державного реєстратора виконавчого комітету Тетіївської міської ради з метою оформлення державної реєстрації права власності на вищезазначену земельну ділянку на підставі вказаного договору. Оглянувши подані документи, державний реєстратор прав на нерухоме майно [PERSON] відмовила заявникові в проведенні реєстраційних дій, оскільки в договорі купівлі-продажу земельної ділянки містяться незастережні виправлення, а зокрема, кульковою ручкою зроблено виправлення в реєстровому номері договору з «№ 1173» виправлено на «№ 1373», при цьому нотаріус не внесла застереження про виправлення в документі. На даний момент приватний нотаріус [PERSON] вже не працює, тому звернутись до неї, щоб внести застереження в договір, у заявника немає можливості. За таких обставин, з метою подальшої державної реєстрації права власності на земельну ділянку на підставі договору купівлі-продажу, заявник змушений звернутись до суду за захистом своїх прав та інтересів. У судове засідання заявник [PERSON] та його представник адвокат Порхун О.П. не прибули, до суду представник заявника надала клопотання в якому просить розгляд справи проводити без участі заявника та його представника, заяву підтримують та просять її задовольнити. Представник заінтересованої особи Тетіївської міської ради у судове засідання не прибув, до суду надав пояснення, в яких просить справу розглядати за його відсутності, не заперечує проти задоволення заяви. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи подані учасниками справи заяви про розгляд справи за їхньої відсутності, дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що згідно договору купівлі-продажу присадибної земельної ділянки посвідченого 23.07.2010 Бурлаченко К.Ф. приватним нотаріусом Тетіївського нотаріального округу Київської області, зареєстрованого в реєстрі за № 1373, на земельну ділянку площею 0,1003 га, надану для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , покупцем вищевказаної земельної ділянки зазначено [PERSON] ( а. с. 5). Із копії рішення про відмову в проведенні реєстраційних дій № 80995720 від 24.09.2025 встановлено, що державний реєстратор прав на нерухоме майно Рибченко Я.В., розглянувши заяву [PERSON] від 18.09.2025 за реєстраційним номером 68957741, встановлено, що подані документи не відповідають вимогам, встановленим Законом, а саме: договір купівлі-продажу містить незастережні виправлення ( а. с. 6). Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18) зазначено, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів. Оскільки встановлення факту, що має юридичне значення, а саме, що договір купівлі-продажу присадибної земельної ділянки, посвідчений 23.07.2010 Бурлаченко К.Ф. приватним нотаріусом Тетіївського нотаріального округу Київської області, зареєстрований в реєстрі за № 1373, на земельну ділянку площею 0,1003 га, надану для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , належить заявнику [PERSON] , для нього має юридичне значення, а можливість вирішити це питання в позасудовому порядку не передбачено, вказаний юридичний факт підлягає встановленню в судовому порядку. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. З урахуванням викладеного, оцінюючи належність, допустимість кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення заяви [PERSON] про встановлення факту, що має юридичне значення. Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved