Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-14 00:00:00

24.12.2025 до суду надійшла заява представника ТОВ «ІННОВА НОВА» адвоката Андрущенка М.В., про ухвалення додаткового рішення в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу. Заява надійшла за допомого підсистеми ЄСІТС «Електронний суд». В позовній заяві представником позивача було заявлено про намір подати докази на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу протягом 5 днів після ухвалення судового рішення. В обґрунтування зазначив, що було завершено судовий розгляд справи за позовом ТОВ «Іннова Фінанс» до [PERSON] про стягнення заборгованості. Вимоги задоволені. Під час судового розгляду було заявлено про стягнення витрат на правничу допомогу. Згідно з наданими документами на підтвердження зазначених витрат просив стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу в сумі 5 000,00 гривень. Розгляд заяви проводився без участі сторін, які належним чином повідомлені про час і місце судового розгляду. Відповідно до ст.270 ЦПК України неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Дослідивши заяву, надані докази суд прийшов до наступних висновків . Судом, 18.12.2025 року було ухвалено судове рішення в зазначеній справі , яким позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ІННОВА - НОВА» були задоволені в повному обсязі та з відповідача [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ІННОВА - НОВА» було стягнуто суму заборгованості за Договором надання грошових коштів у кредит №8040270525 від 04.05.2025 у розмірі 19 680 грн, а також витрати зі сплати судового збору у розмірі 2 422, 40 грн. Так, згідно пункту 3 частини 1 статті 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо серед іншого , судом не вирішено питання про судові витрати. Частиною 1 статті 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Пунктом 5 частини 3 статті 133 ЦПК України встановлено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу. Згідно частини 1 статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У своїй постанові Верховний Суд КАС від 16 квітня 2020 року у справі № 727/4597/19 зробив висновок про те, що відповідно до положень статті 14 ПК України адвокати здійснюють незалежну професійну діяльність. У свою чергу, Закон №5076-VI не наводить форму та вимоги до документа, що підтверджує оплату гонорару (винагороди) адвокату. Закон №265/95-ВР, Положення №13 та Положення №148 не визначають порядок здійснення розрахунків адвокатом зі своїм клієнтом за готівку, оскільки не поширюються на осіб, що здійснюють незалежну професійну діяльність (пункт 35 цієї постанови). Тобто, аналіз спеціального законодавства, щодо діяльності адвоката, дає право зробити висновок, про те, що законодавством України не встановлено відповідних вимог до розрахункового документа який повинен надати адвокат при сплаті клієнтом послуг, а також не встановлено форму такого документа (п. 36 постанови). Враховуючи наведене та той факт, що відкриття власного рахунку не є обов`язком адвоката, а тому останній може видати клієнту на його вимогу складений в довільній формі документ (квитанція, довідка, тощо) який буде підтверджувати факт отримання коштів від клієнта (п. 37 даної постанови). У постанові Верховного Суду від 03 травня 2018 року у справі № 372/1010/16-ц зроблений висновок про те, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Такий висновок зазначений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року, справа № 826/1216/16, провадження № 11-562ас18, у постанові Верховного Суду від 17 жовтня 2018 року справа № 301/1894/17. З поданих позивачем документів встановлено, що між Товариством з обмеженою відповідальністю «Іннова Фінанс» та адвокатом Андрущенком Михайлом Валерійовичем укладено Договір № 06-05/2025 про надання правничої допомоги від 06 травня 2025 року. На підставі рішення загальних зборів учасників відбулась зміна назви Товариства з обмеженою відповідальністю з «Іннова Фінанс» на «Іннова-Нова», у зв`язку із чим від 08.09.2025 р. внесені відповідні зміни до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Обсяг виконаних робіт визначений в Акті № 3152311825 від 22.12.2025 року приймання-передачі наданих послуг до Договору № 06-05/2025 про надання правничої допомоги від 06.05.2025 року, відповідно до якого адвокат Андрущенко М.В. передав, а ТОВ «Іннова-Нова» прийняв правову допомогу на загальну суму 5000 гривень. Згідно з платіжною інструкцією № 19 від 19.12.2025 року ТОВ «Іннова-Нова» сплатило адвокату Андрущенку М.В. грошові кошти в сумі 5000,00 гривень, призначення платежу: Згідно заявки № 3152311825 від 02.07.2025 про надання послуг відповідно до Договору про надання правничої допомоги № 06-05/2025,@8040270525.При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Аналогічний висновок викладено в додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц та в постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі №904/4507/18. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява №19336/04). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Таким чином, вирішуючи питання витрат на правничу допомогу, суд застосовує ряд критеріїв (дійсність, обґрунтованість, розумність, реальність, пропорційності, співмірність) та факти на підтвердження таких критерії (складність справи, значення справи для сторін, фінансовий стан сторін, ринкові ціни адвокатських послуг і т.п.) Отже, відповідно до витягу з акту про надання юридичної допомоги 22.12.2025 року було встановлено, що сума гонорару адвоката за надання правничої допомоги становить 5 000 грн .Ця сума охоплює оплату за надані адвокатом послуги в рамках представництва інтересів клієнта та здійснення юридичних дій, необхідних для вирішення відповідної справи. Суд вважає зазначену справу такою що є невеликої складності тому що вона є типовою з усталеною судовою практикою. В справі заявлено одного позивача та відповідача. Справа розглянута в спрощеному провадженні без участі сторін. Однак, суд, проаналізувавши обсяг наданих послуг, а також беручи до уваги невелику складність справи, яка є типовою, обсяг виконаної роботи адвокатом, дійшов висновку, що заявлений гонорар не відповідає принципу розумності, співмірності та пропорційності, враховуючи невелику складність справи, типовість заявлених позовних вимог , що не потребує великої кількості часу для складання позовної заяви, справа розглядалась в спрощеному провадженні без участі представника позивача, а тому гонорар в 5 000 грн не є обґрунтованим та не відповідає принципу розумності та співмірності. Тому,

Outcome: partial