Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-12 00:00:00

У грудні 2025 року [PERSON] звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в якому просив визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 18 травня 2021 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. та зареєстрований в реєстрі за № 18366, про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» заборгованості в сумі 16480,70 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 20 лютого 2019 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 728165867. 14 липня 2021 року приватним виконавцем відкрите виконавче провадження на підставі виконавчого напису № 18366 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» заборгованості за кредитним договором № 728165867. Позивач вважає, що приватний нотаріус при вчиненні виконавчого напису не пересвідчився щодо нотаріального засвідчення кредитного договору, у безспірності заборгованості вимог до [PERSON] , та вчинив виконавчий напис № 57501 в порушення норм статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» та за межами дії свого нотаріального округу, а тому виконавчий напис має бути визнаний таким, що не підлягає виконанню. Посилаючись на вищезазначені обставини, позивач звернувся до суду з даним позовом та просить його задовольнити. Ухвалою судді від 17 грудня 2025 року у справі відкрите спрощене позовне провадження та призначене судове засідання на 13 січня 2026 року. У судове засідання позивач не з`явився, у позовній заяві просила розглядати справу за його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечує (а.с. 1-6). Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином (а.с. 34).Відзиву, заяв чи клопотань до суду від відповідача не надходило. У судове засідання не з`явилася третя особа, судова повістка повернулася до суду з поштовою відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с. 39). Згідно з положеннями частини восьмої статті 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Тому з огляду на положення частини восьмої статті 128 ЦПК України третя особа про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлена належним чином. Відповідно до частини першої статті 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Отже, за письмової згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам статті 280 ЦПК України. У зв`язку з вищевикладеним суд вирішив проводити судове засідання, ураховуючи положення частини другої статті 247 ЦПК України. Суд, вивчивши та проаналізувавши матеріали справи, давши їм належну оцінку, доходить наступних висновків. Фактичні обставини справи, встановлені судом Судом встановлено, що 20 лютого 2019 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 728165867 (а.с. 13-16). 18 травня 2021 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. вчинено виконавчий напис № 18366 про стягнення заборгованості в сумі 15280,70 грн за кредитним договором № 728165867 від 20 лютого 2019 року з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС», яке є правонаступником ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (а.с. 12). 14 липня 2021 року приватним виконавцем Виконавчого округу Полтавської області Гречин Н.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 66094995 з примусового виконання виконавчого напису № 18366, вчиненого 18 травня 2021 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. (а.с. 10-11). Застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. У частині першій статті 88 Закону України «Про нотаріат» зазначено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172. Захист прав боржника у процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається у спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, - шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною - стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Такий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.01.2020 у справі № 305/2082/14-ц (провадження № 14-557цс19). Неотримання боржником вимоги про усунення порушень за кредитним договором об`єктивно позбавляє його можливості бути вчасно проінформованим про наявність заборгованості та можливості надати свої заперечення щодо неї або оспорити вимоги кредитора. Якщо боржник не має можливості подати нотаріусу заперечення щодо вчинення виконавчого напису або висловити свою незгоду з письмовою вимогою про сплату боргу чи повідомити про наявність спору між нею та відповідачем щодо суми заборгованості, це об`єктивно виключає можливість вчинення виконавчого напису. Учинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих кредитором повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка на письмовому повідомленні про його отримання. Такий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 30.09.2019 у справі № 357/12818/17 (провадження № 44380св18). Як вбачається з матеріалів справи, письмову вимогу про усунення порушень позивачу направлено не було. Даного твердження відповідачем не спростовано. Верховний Суд в постанові від 27.08.2020 у справі № 554/6777/17 зазначив, що процедура стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса складається із двох етапів: - перший, підготовчий етап, який включає повідомлення боржника. Цей етап спрямований на забезпечення прав та інтересів боржника, якому має бути відомо, що кредитор розпочинає процедуру стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса; - другий етап - учинення виконавчого напису, який полягає в подачі нотаріусу документів, що підтверджують безспірність вимог, в тому числі й повідомлення боржника (письмова вимоги про усунення порушення чи письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису). Недотримання одного із етапів процедури стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Крім цього, суд зазначає, що відповідно до пунктів 3.2, 3.5 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172. Відповідно до пункту 1 вищевказаного Переліку, для одержання виконавчого напису про стягнення за нотаріально посвідченими договорами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Окрім того суд вважає за необхідне зазначити наступне. Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Постановою № 662 Перелік документів доповнено після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 постанову № 662 визнано незаконною та нечинною в частині, зокрема, доповнення Переліку документів розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 залишено без змін. Таким чином, оскільки у судовому порядку постанову № 662 визнано незаконною та нечинною у вказаній вище частині, кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса. Нотаріально посвідченого кредитного договору, який свідчив би про заборгованість позивача перед відповідачем, сторонами суду надано не було. Щодо твердження позивача про те, що приватний нотаріус не мав права вчиняти нотаріальні дії за межами свого нотаріального округу, суд зазначає, що відповідно до пункту 1.4. глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій виконавчий напис вчинюється нотаріусом незалежно від місця виконання вимоги, місцезнаходження боржника або стягувача. Статтею 3 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавчий напис нотаріуса віднесено до виконавчих документів. Відповідно до положень статті 432 ЦПК України суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин. Ураховуючи вищевикладені обставини, суд доходить висновку, що приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. вчинила виконавчий напис в порушення вимог частини першої статті 88 Закону України «Про нотаріат», що є підставою для визнання виконавчого напису, вчиненого 18 травня 2021 року за № 18366, таким, що не підлягає виконанню, а тому вимоги сторони позивача є доведеними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Щодо судових витрат Відповідно до частини першої статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно зчастиною першою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви немайнового характеру фізичною особою ставка судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» встановлено, що з 01 січня 2025 року прожитковий мінімум для працездатних осіб у місячному розмірі складає 3028,00 грн. Таким чином, судовий збір за подання позовної заяви [PERSON] становить 1211,20 грн. Водночас відповідно до частини третьої статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» позивач звільнений від сплати судового збору у даній справі. Згідно з частиною шостою статті 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. З огляду на зазначене та у зв`язку із задоволенням позову судові витрати по сплаті судового збору підлягають стягненню з відповідача у справі в розмірі 1211,20 грн на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved