Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-12 00:00:00

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої вимоги мотивує тим, що 15.12.2024 між ТОВ «ЕКО ФІН» та [PERSON] було укладено договір про споживчий кредит № 56620542 у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Згідно умов Договору відповідачці було надано кредит у розмірі 5000 грн на умовах строковості, зворотності та платності. Товариство виконало умови договору та перерахувало відповідачці кошти в сумі 5000 грн на її банківську картку. 08.09.2025 ТОВ «ЕКО ФІН» та ТОВ «Факторинг Партнерс» уклали Договір відступлення (купівлю продаж) прав вимоги №08-09/25. Згідно вказаного договору ТОВ «Факторинг Партнерс» набуло права грошової вимоги до відповідачки за договором споживчого кредиту №56620542. На даний час відповідачка свої зобов`язання за Договором належним чином не виконує і заборгованість не погашає, що є порушенням законних прав ТОВ «Факторинг Партнерс», у зв`язку з чим позивач в уточненій позовній заяві просив стягнути з [PERSON] на свою користь суму заборгованості в розмірі 17950 грн та судові витрати у справі. Ухвалою суду від 06.10.2025 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, повно, обґрунтовано, всебічно та безпосередньо з`ясувавши всі наявні докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, всі обставини, на які сторона посилалась як на підставу своїх вимог, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що між ТОВ «ЕКО ФІН» (первісний кредитор) та відповідачкою було укладено договір про споживчий кредит № 56620542 від 15.12.2024 на умовах повернення суми кредиту з процентами відповідно до кредитного договору, згідно з умовами якого первісний кредитор надав відповідачці кредит у сумі 5000,00 грн на 365 днів (з 15.12.2024 до 14.12.2025). Відповідач отримала обумовлені кредитним договором кошти 15.12.2024 на банківську картку, реквізити якої самостійно вказала первісному кредитору. Вказаний вище кредитний договір та додатки до нього підписані відповідачкою електронним підписом одноразовим ідентифікатором, який було відправлено 15.12.2024 на мобільний телефон відповідачки та введено останньою для підтвердження укладення договору. У результаті невиконання умов кредитного договору у відповідачки перед первісним кредитором утворилась заборгованість у сумі 17950,00 грн, з яких: 5000,00 грн заборгованість за тіло кредиту; 12950,00 грн заборгованість за несплаченими відсотками. Заборгованість відповідачки за вказаним кредитним договором була передана первісним кредитором позивачу на підставі договору про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги № 08-09/25 від 08.09.2025 та реєстру боржників, що є додатком до вказаного договору. Таким чином, унаслідок невиконання відповідачем зобов`язань за вказаним кредитним договором у неї виникла заборгованість перед первісним кредитором. За результатами укладення між первісним кредитором та позивачем договору про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, право вимоги за заборгованістю відповідачки перед первісним кредитором перейшло до позивача. Між сторонами виник спір щодо стягнення заборгованості за кредитним договором. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є договір та інші правочини. Відповідно до ст.ст. 526, 530, 610, 611, 625, 1049, 1050, 1054 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися сторонами належним чином і своєчасно; порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання); боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання; боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до положень ст. 13 та ст. 81 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. При цьому, кожна із сторін зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд зазначає, що відповідно до статей 512, 514, 516, 10771080, 1084 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні може відбуватися внаслідок відступлення права вимоги, правонаступництва чи інших підстав, установлених законом, і не потребує згоди боржника, якщо інше не передбачено договором або законом. За договором факторингу новий кредитор набуває права первісного кредитора в тому обсязі та на тих умовах, які існували на момент переходу прав. Отже, позивач правомірно набув право вимоги до [PERSON] щодо виконання зобов`язання. Наданий позивачем розрахунок наявної заборгованості за договором відповідачем не спорював ся, жодних доказів, які б спростовували суму заборгованості відповідачем суду не надано, свій розрахунок не наведений, судово-економічна експертиза у справі за клопотанням відповідача не призначалась. Тобто, відповідач не спростувала докази, надані банком щодо цього факту. [PERSON] користувалася кредитними коштами та виконувала свої зобов`язання за кредитом неналежним чином, що підтверджується розрахунком заборгованості за договором. У зв`язку із тим, що відповідач отримала кредитні кошти і у неї виникло зобов`язання повернути їх, у розмірах та у строки, зазначені в договорі, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог щодо стягнення із [PERSON] заборгованості. Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог суд, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, вважає за необхідне вирішити питання щодо розподілу між сторонами справи судових витрат. Згідно з положеннями ч. ч. 1, 3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. За ч. 2 ст. 141 ЦПК України. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Як зазначив Верховний Суд у постановах від 07.12.2020 у справі № 922/3708/19, а також, від 01.10.2021 у справі № 607/14338/19-ц, проти розміру витрат на правничу допомогу має заперечувати обов`язково інша сторона і якщо вона не заперечує, то у суду відсутні підстави надавати оцінку кількості часу витраченому адвокатом на виконання робіт, а також суд не вправі зменшувати розмір витрат на професійну допомогу адвоката. В матеріалах справи відсутнє клопотання відповідача про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката. У зв`язку з вищевикладеним відповідно до ч. 1, 2 ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2422,40 грн та витрати за надану правничу допомогу у розмірі 9000,00 грн.

Outcome: approved