Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-14 00:00:00

Позивач [PERSON] 02.12.2025 року звернулася в Київський районний суд м. Полтави з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення додаткових витрат на утримання неповнолітньої дитини. Позов обґрунтовуючи тим, що відповідач є батьком неповнолітніх дітей, сина [PERSON] , [INFO] та доньки [PERSON] , [INFO] . Також позивач вказувала, що [PERSON] навчається на другому курсі Полтавського фахового кооперативного коледжу, і вона понесла витрати на її навчання, половину вартості яких, вважає, має понести відповідач. Просила суд стягнути з відповідача 1/2 частину вартості освітньої послуги в розмірі 11980,50 грн. та 5000 витрат на правничу допомогу. Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 05.12.2025 року відкрито провадження в справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримує та просить задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає, не заперечує проти їх задоволення. Суд, вивчивши та дослідивши зібрані в справі докази, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що сторони по справі [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітніх дітей, сина [PERSON] , [INFO] та доньки [PERSON] , [INFO] , які проживають з позивачем. Також встановлено, що рішенням Київського районного суду м. Полтави по справі №552/4476/23 стягнуто з [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та доньки [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 04.08.2023 року і до досягнення повноліття дітей. Згідно договору про надання платної освітньої послуги від 01.09.2024 року №1141п [PERSON] навчається на другому курсі Полтавського фахового кооперативного коледжу. Договором передбачено щоквартальну оплату у фіксованому розмірі 4890 грн., а також графік і строки внесення платежів. Відповідно до квитанцій №28-19501291/СМ від 28.05.2025 року, №05-18014010/С від 05.08.2024 року, №29-18636907/С від 29.11.2024 року, №25-19079736/С від 25.04.2025 року, №0.0.4526482732.1 від 04.09.2025 року та №0.0.4648110677.1 від 30.11.2025 року [PERSON] сплачено загальну суму 23 961,00 грн, за навчання [PERSON] у Полтавському фаховому кооперативному коледжі. Статтею 185 СК України передбачено, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обов`язком батька (матері) незалежно від сплати ним (нею) аліментів, і закон не передбачає можливості повного звільнення особи від участі в таких витратах, а обставини, що мають істотне значення, враховуються лише при визначенні судом розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі виникнення спору. СК України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону брати участь у додаткових витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого. Відповідно до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Оскільки позивач понесла додаткові витрати на утримання дитини в загальному розмірі 23961,00 грн, половину таких витрат має відшкодувати відповідач. Тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про стягнення додаткових втрат, є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно, з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення 1/2 частина понесених позивачем додаткових витрат на утримання дитини: 23961,00 грн. / 2 = 11980,50 грн. Крім того, в порядку ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір у розмірі 1211,20 грн. За правилами ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судові витрати які пов`язані із сплатою судового збору та понесеними витратами на оплату правової допомоги. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з ч. ч. 2, 3 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Вирішуючи питання про стягнення понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу, суд виходить з того, що наявні у матеріалах справи: договір №1711/2025 від 17.11.2025 про надання правової допомоги, додаткової угоди №1 до договору №1711/2025 про надання правничої допомоги від 17.11.2025 року, на думку суду, є обґрунтованою підставою для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн.

Outcome: approved