Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-14 00:00:00

27.11.2025 до Камінь-Каширського районного суду Волинської області надійшла позовна заява ТОВ «ФК ДЕБТ КОЛЛЕКШН» до [PERSON] , у якій позивач просить стягнути з відповідачки на користь ТОВ «ФК ДЕБТ КОЛЛЕКШН» заборгованість за кредитним договором № 3282214822/212385 від 18.01.2020 у розмірі 6218,60 грн, а також судовий збір у розмірі 2422 грн 40 коп. Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що 18.01.2020 року ТОВ «ГОУФІНГОУ» та відповідачка в електронному вигляді уклали кредитний договір № 3282214822/212385 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, згідно з умовами якого товариство надає клієнту фінансовий кредит, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором. 31.05.2021 між ТОВ «ГОУФІНГОУ» та ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС ГРУП» укладено договір факторингу № 1-31/05/21 відповідно до умов якого первісний кредитор відступив до ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС ГРУП» за плату належні йому права вимоги до боржників вказаних в реєстрі боржників в тому числі право вимоги за кредитним договором № 3282214822/212385 від 18.01.2020. 03.06.2021 ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС ГРУП» відповідно до умов договору відступлення права вимоги № 1-03/06/2021, відступив право вимоги за кредитним договором 3282214822/212385 від 18.01.2020 до ТОВ «ФК ДЕБТ КОЛЛЕКШН» у зв`язку з чим позивач набув права грошової вимоги до відповідачки. Станом на 26.05.2025 загальний розмір заборгованості за кредитним договором становить 6218,60 грн, що складається з простроченої заборгованості за сумою кредиту У розмірі 2000 грн та простроченої заборгованості за відсотками у розмірі 4218,60 грн. Ухвалою судді від 17.12.2025 заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі. 13.01.2026 представником позивача Пархомчуком С.В. подано до суду заяву, у якій він просить стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «ФК ДЕБТ КОЛЛЕКШН» витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10500 грн. Представник позивача Пархомчук С.В. у судове засідання не з`явився, у позовній заяві просив справу розглянути без участі представника позивача, не заперечив проти винесення заочного рішення. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася, хоча належним чином була повідомлена про дату, час і місце розгляду справи у порядку, визначеному ч. 10 ст. 187 ЦПК України, про причини неявки суд не повідомила, заяви про розгляд справи за її відсутності та відзиву на позов не подала. Враховуючи норми ст. 280 ЦПК України, суд вирішив провести заочний розгляд справи та ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів. Проаналізувавши матеріали справи, суд вважає позов таким, що до задоволення не підлягає. Статтею 205 ЦК України встановлено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Статтею 626 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України). Згідно зі ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до частин 1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Щодо укладення договору та переходу права вимоги: Судом встановлено, що 18 січня 2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ГОУФІНГОУ» та [PERSON] укладено договір про надання фінансового кредиту № 3282214822/212385 (а.с. 17-20), за умовами якого Товариство надає Клієнту фінансовий кредит в розмірі 2000 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а Клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим Договором (п. 1.1 договору). даний договір підписаний відповідачкою електронним підписом R87856. Згідно з пунктами 1.2 1.6 договору кредит надається строком на 30 днів, тобто до 16.02.2020. За користування кредитом Клієнт сплачує Товариству 675,25 % (процентів) річних від суми кредиту в розрахунку 1,85 % (процентів) на добу. Тип процентної ставки фіксована. Для Клієнта, якому Товариство вперше надає кредит, протягом 3 днів з моменту надання кредиту діє акційний період і нарахування процентів в цей час здійснюється за ставкою 0,01% на добу. З четвертого дня користування кредитом процентна ставка для такого Клієнта нараховується відповідно до пункту 1.3 договору. Кредит надається Клієнту в безготівковій формі у національній валюті на реквізити платіжної банківської картки, вказаної Клієнтом. Датою укладення цього Договору вважається дата перерахування грошових коштів на банківський рахунок Клієнта. Таким чином в укладеному договорі сторонами погоджено всі істотні умови щодо суми і строку кредиту, сплати відсотків за користування кредитними коштами, розмір і тип процентної ставки. Цей кредитний договір є дійсним, у судовому порядку не оскаржувався. На підтвердження розміру заборгованості позивачем надано виписку з особового рахунка за кредитним договором № 3282214822/212385 від 18.01.2020 за період з 18.01.2020 по 26.05.2025, згідно з яким заборгованість [PERSON] за кредитом станом на 26.05.2025 становить 6218,60 грн, з яких: 2000 грн прострочена заборгованість за сумою кредиту та 4218,60 грн прострочена заборгованість за процентами (а.с. 9). Крім того встановлено, що 31.05.2021 між ТОВ «ГОУФІНГОУ» (клієнт) та ТОВ «Фінансова компанія «СІТІ ФІНАНС ГРУП» (Фактор) укладено Договір факторингу № 1-31/05/21, відповідно до якого Фактор передає грошові кошти в розпорядження Клієнта (ціна продажу) за плату, а Клієнт відступає Факторові права грошової вимоги (Права Вимоги) до Боржників за Кредитними Договорами (Портфель Заборгованості) (а.с. 21-24). 03.06.2021 між ТОВ «Фінансова компанія «СІТІ ФІНАНС ГРУП» (Кредитор) та ТОВ «ФК ДЕБТ КОЛЛЕКШН» (Новий кредитор) укладено договір відступлення прав вимоги № 1-03/06/2021, відповідно до якого Кредитор відступає за плату Новому кредитору належні йому права вимоги за кредитним договором, а Новий кредитор заміняє кредитора як сторону кредитора у кредитному договорі, та приймає на себе всі його права та обов`язки за кредитним договором. Новий кредитор сплачує Кредитору вартість прав вимоги, що відступаються (відчужуються), в порядку та на умовах, передбачених договором. При цьому Новий кредитор набуватиме статус правонаступника Кредитора відповідно до чинного законодавства України, у виконавчому провадженні та усіх судових спорах, пов`язаному з правом вимоги (а.с. 13-14). Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору відступлення прав вимоги № 1-03/06/21 від 03.06.2021 (а.с. 10), витягу з реєстру боржників до договору факторингу № 1-31/05/2021 від 321.05.2021 (а.с. 11), платіжних доручень № 37 від 10.06.2021, № 36 від 04.06.2021 (а.с. 28), платіжних інструкцій кредитового переказу коштів № 2 від 09.06.2021 (а.с. 32), № 1 від 04.06.2021 (а.с. 32 зворот) «ФК ДЕБТ КОЛЛЕКШН» набуло право грошової вимоги до відповідачки у розмірі 6218,60 грн, з яких 2000 грн - сума заборгованості по тілу кредиту та 4218,60 грн - сума заборгованості за відсотками. Щодо виконання умов кредитного договору: Пунктом 1.1 Договору про надання фінансового кредиту № 3282214822/212385 від 18.01.2020 між ТОВ «ГОУФІНГОУ» та [PERSON] визначено, що Товариство надає Клієнту фінансовий кредит в розмірі 2000.00 грн на умовах…, визначених цим договором; у пункті 1.5 Договору встановлено, що Кредит надається Клієнту в безготівковій формі у національній валюті на реквізити платіжної банківської картки, вказаної Клієнтом. Таким чином пункт 1.5 Договору вимагає підтвердження факту надання/передачі/перерахування коштів для встановлення безспірності виконання Кредитодавцем/Позикодавцем умов договору. Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити, якщо інше не передбачено окремими законодавчими актами України: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. З норм законодавства вбачається, що доказом надання кредитодавцем позичальнику кредитних коштів є саме первинні документи, вимоги до яких встановлені Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». При цьому, у разі заміни первісного кредитора у зобов`язанні, останній повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення, в тому числі й первинні документи, що підтверджують факт виконання свого обов`язку перед позичальником, тобто факт надання коштів у кредит. Однак, позивач ТОВ «ФК ДЕБТ КОЛЛЕКШН» не надав доказів на підтвердження зарахування коштів на виконання умов договору про надання фінансового кредиту № 3282214822/212385 від 18.01.2020. Відсутні також і докази фактичного користування відповідачкою кредитними коштами (рух коштів на особовому рахунку позичальника) за зазначеним договором. Суд зауважує, що розрахунок заборгованості за договором є внутрішнім документом фінансової установи та не містить відомостей, що дозволили б суду перевірити, чи передавалися в дійсності кошти позичальнику в кредит. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у своїй постанові від 13 травня 2020 року, справа № 219/1704/17, провадження №61-1211св19. З урахуванням того, що на підтвердження позовних вимог позивач не надав належних та допустимих доказів, які підтверджують надання відповідачці кредитних коштів у розмірі, які були передбачені кредитним договором, наявність заборгованості за тілом кредиту, процентами та комісією, суд дійшов висновку, що позивач не довів факту виконання договору кредитодавцем та наявну заборгованість, зазначену в наданому ним розрахунку за кредитним договором № 3282214822/212385 від 18.01.2020. До таких же висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 16.09.2020 року у справі № 200/5647/18, від 25.05.2021 року у справі № 554/4300/16-ц, від 26.05.2021 року у справі № 204/2972/20, від 13.10.2021 року у справі № 209/3046/20, від 26.10.2022 року у справі № 686/6783/21. Таким чином, дослідивши матеріали справи, надавши об`єктивну оцінку зібраним доказам у справі та нормам законодавства, що регулюють спірні правовідносини, суд дійшов до висновку про відмову у задоволенні позову в повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд, відмовляючи у позові, залишає за позивачем понесені ним судові витрати у справі.

Outcome: dismissed