Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-15 00:00:00

ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» звернулось до суду з позовом, відповідно до якого просить стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за кредитним договором №1423-5783 від 20.07.2024 року в розмірі 85 000,00 грн, яка складається з простроченої заборгованості за кредитом у сумі 17 000,00 грн та простроченої заборгованості за нарахованими процентами в сумі 68 000,00 грн. У обґрунтування позовних вимог зазначає, що 20.07.2024 року між сторонами за допомогою Веб-сайту, який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», в рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле, було укладено електронний Договір про відкриття кредитної лінії №1423-5783. Для підписання Договору відповідачеві було надано одноразовий ідентифікатор А4715. Згідно умов Договору відповідач отримала кредит у розмірі 17 000,00 грн, строк кредитування 300 днів, базовий період 14 днів, комісія за видачу кредиту - 15,00% від суми кредиту, знижена % ставка 1,20% в день, стандартна % ставка 1,50% в день. Позивач виконав усі взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши відповідачеві кредит відповідно до умов Договору. Натомість відповідач взяті на себе зобов`язання щодо погашення кредитного боргу не виконує, тому станом на 02.09.2025 року має заборгованість в загальному розмірі 95 336,00 грн, яка складається з простроченої заборгованості за кредитом у сумі 17 000,00 грн та простроченої заборгованості за нарахованими процентами в сумі 75 786,00 грн, простроченої заборгованості по комісії за видачу кредиту в сумі 2 550,00грн. При цьому, позивачем прийнято рішення про застосування до відповідача Програми лояльності для споживачів фінансових послуг ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» щодо часткового списання заборгованості відповідачу за нарахованими процентами в сумі 10 336,00 грн за умови погашення останньою решти заборгованості за Кредитним договором в сумі 85 000,00 гривень. Враховуючи викладене позивач просить стягнути з відповідача частину заборгованості за кредитним договором в сумі 85 000,00 грн. Також, позивач просить стягнути з відповідача понесені ним витрати по сплаті судового збору в сумі 2 422,40 грн. Ухвалою судді від 30.10.2025 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначено розгляд справи по суті вимог. 13.11.2025 року представником відповідача подано відзив на позовну заяву, відповідно до якого просить відмовити у задоволенні позовних вимог в частині стягнення процентів за користування кредитом в розмірі 66 065,69 грн. Посилається на те, що [PERSON] дійсно 20.07.2024 року було укладено договір про відкриття кредитної лінії № 1423-5783 з ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», який за своєю правовою природою є договором споживчого кредиту. На підставі вказаного на належний відповідачу рахунок було перераховано 17 000,00 грн на умовах строковості, зворотності та платності для задоволення особистих потреб позичальника. Згідно з положеннями договору від 20.07.2024 року денні процентні ставки кредиту складають: знижена (з першого по чотирнадцятий день) - 1,20 %; стандартна (з п`ятнадцятого дня) - 1,50 %. Строк кредитування відповідно до п. 4.9 становить 300 календарних днів, дата повернення кредиту відповідно - 15.05.2025 року, а продовження строку кредитування або строку дії договору в односторонньому порядку кредитодавцем або позичальником не допускається. Згідно позовних вимог ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» під час розрахунку заборгованості за договором № 1423-5783 виходить із денної процентної ставки: 1,20% - з 20.07.2024 року по 02.08.2024 року; 1,50% - з 03.08.2024 року по 15.05.2025 року. При цьому, Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» № 3498-IX від 22.11.2023 року, що набрав чинності 24.12.2023 року, статтю 8 Закону України «Про споживче кредитування», який застосовується до правовідносин, що виникли між сторонами, доповнено пунктом 5, яким встановлено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1%. Згідно п.17 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установлено, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5%. Вказані зміни до законодавства були внесені та почали діяти до моменту укладення сторонами договору та, відповідно, про їх наявність позивачу повинно було бути відомо. Вказане, на думку представника відповідача, свідчить про свідоме зазначення позивачем у кредитному договорів, ставок, що не відповідають закону. Оскільки укладений між сторонами договір є договором приєднання, зміни до такого за ініціативи позичальника внесені бути не могли, що у свою чергу не призводить до можливості незастосування відповідного законодавства під час вирішення спору. При цьому, передбачені п. 17 Прикінцевих і перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» підвищені проценти в перехідний період протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 % до кредитних договорів, укладених після 24.12.2023 року не застосовуються, оскільки ч. 2 розділу 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» № 3498-IX від 22.11.2023 року встановлено, що дія п. 5 розділу І цього Закону (умови перехідного періоду) поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом. Отже, оскільки кредитний договір № 1423-5783 був укладений 20.07.2024 року, тобто після 24.12.2023 року, та за своєю суттю є договором споживчого кредитування, ТОВ не мало права визначати процентну ставку у розмірі 1,20 % та 1,50 %, оскільки її максимальний розмір не може перевищувати 1% на день. Разом з тим, ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» визначено, що умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Договір про споживчий кредит, укладений з порушенням вимог частини першої цієї статті, є нікчемним. У цьому зв`язку умови договору № 1423-5783 щодо встановлення денної процентної ставки 1,20 та 1,50 % є нікчемними в силу положень ч. 5 ст. 8 та ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування». Зважаючи на нікчемність положень договору споживчого кредитування щодо визначення процентів за користування кредитними коштами, вважаємо, що умови договору про встановлення процентів за користування кредитним коштами є неузгодженими, у зв`язку з чим фактично визначити розмір процентів неможливо. З урахуванням нікчемності пунктів договору щодо розміру процентів, а також враховуючи неузгодженість між сторонами вищевказаних умов, сторона відповідача вважає, що відповідно до положень ст.1048, ч.ч.1, 3 ст.1054 ЦК України проценти повинні бути нараховані на рівні облікової ставки НБУ за відповідний період. Отже, з урахуванням усього зазначеного, вважають, що розмір процентів, які можуть бути покладені на [PERSON] становить 1 934,31 грн. Вважають, що сума процентів за користування кредитними коштами, яка заявляється позивачем до стягнення, у чотири рази перевищує розмір основного тіла заборгованості, є абсолютно надмірною та такою, що покладає на відповідача невиправдані та такі, що не ґрунтуються на законі, зобов`язання, а тому не може бути задоволена. Учасники справи в судове засідання не з`явились. Представник позивача в судове засідання не з`явився, позивачем разом з позовною заявою подано клопотання про розгляд справи без участі його представника, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечують. Відповідач та його представник причини неявки не повідомили, будь-яких заяв та клопотань не подали. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у позовній заяві, суд встановив такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини. 20.07.2024 року між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», як кредитодавцем, та [PERSON] , як позичальником, був укладений Договір про відкриття кредитної лінії №1423-5783. За умовами п.2.1. Договору кредитодавець відкрив для позичальника не відновлювану кредитну лінію на умовах, визначених цим договором. Відповідно до п. 2.2. Договору кредитодавець відкрив кредитну лінію для позичальника шляхом надання грошових коштів позичальнику на умовах строковості, зворотності, платності для задоволення особистих потреб позичальника, а позичальник зобов`язується повернути кредит не пізніше останнього дня строку кредитування та сплатити нараховані кредитодавцем проценти за користування кредитом у порядку, передбаченому цим Договором. Згідно з п. 2.4. Договору мета кредиту, тобто мета відкриття кредитної лінії: для задоволення особистих потреб позичальника. Розділом 4 Договору визначений порядок та умови надання кредиту, періодичність внесення платежів, зокрема, передбачено наступне: сума кредиту 17 000,00 грн; дата надання/видачі кредиту 20.07.2024 року; тип процентної ставки - фіксована; базовий період складає 14 календарних днів; сплату процентів за користування кредитом та комісії за видачу кредиту позичальник зобов`язаний здійснювати у визначені графіком платежів за договором за зниженою ставкою дати, які є останніми днями відповідних базових періодів; нарахування процентів за користування кредитом здійснюється на залишок неповерненої суми кредиту за кожен день користування кредитом, починаючи з дня видачі кредиту до дати фактичного повернення всієї суми кредиту за стандартною процентною ставкою 1,50%; комісія за видачу кредиту становить 15,00% від суми виданого кредиту; строк, на який надається кредит позичальнику - 300 календарних днів з моменту перерахування кредиту позичальнику, дата повернення кредиту 15.05.2025 року. Як передбачено п.п. 3.1 кредитного договору, цей договір укладається сторонами у вигляді електронного договору у розумінні Закону України «Про електронну комерцію». Згідно з п.п. 3.10 кредитного договору, укладаючи договір, кредитодавець та позичальник визнають усі документи (в тому числі договір) підписані з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем), еквівалентними за значенням (з точки зору правових наслідків) документам у письмовій формі, підписаним власноручно, що повністю відповідає положенням ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію». Сторони підтверджують, що договір, укладений в електронній формі, має таку саму юридичну силу для сторін, як і документи, складені на паперових носіях та скріплені власноручними підписами сторін, тобто вчинені в простій письмовій формі. Підписуючи договір шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, позичальник підтверджує свою повну обізнаність та згоду з усіма (в тому числі істотними) умовами цього Договору і Правил. Відповідно до п.п.12.14 Договору його невід`ємною частиною є: Правила відкриття кредитної лінії (надання споживчих кредитів), Таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за Договором (графік платежів за Договором). Кредитний договір, Правила відкриття кредитної лінії (надання споживчих кредитів), Паспорт споживчого кредиту, Таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за Договором (графік платежів за Договором) були підписані відповідачем одноразовим ідентифікатором А4715. Факт отримання відповідачем коштів у сумі 17 000,00 грн підтверджується довідкою АТ КБ «ПРИВАТБАНК» від 17.09.2025 року та довідкою ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» про перерахування суми за кредитним договором №1423-5783 від 20.07.2024 року через систему платежів LiqPay на картку № [NUMBER] , номер платежу 2491663828. Відповідно до розрахунку заборгованості станом на 02.09.2025 року у відповідача утворилась заборгованість в загальному розмірі 95 336,00 грн, яка складається з простроченої заборгованості за кредитом у сумі 17 000,00 грн, простроченої заборгованості за нарахованими процентами в сумі 75 786,00 грн та простроченої заборгованості по комісії за видачу кредиту в сумі 2 550,00грн. Як встановлено судом, позивачем було прийнято рішення про можливість застосування до позичальника програми лояльності для споживачів фінансових послуг ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», щодо часткового списання заборгованості за нарахованими процентами в сумі 10 336,00 грн за умови погашення останнім решти заборгованості за Кредитним договором в сумі 85 000,00 гривень, тому позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №1423-5783 від 20.07.2024 року в розмірі 85 000,00 грн, яка складається з простроченої заборгованості за кредитом у сумі 17 000,00 грн та простроченої заборгованості за нарахованими процентами в сумі 68 000,00 грн. До спірних правовідносин, які виникли між сторонами, підлягають застосуванню норми Цивільного кодексу України (далі ЦК України). Приписами пункту 1 частини 2 статті 11 ЦК України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України) За змістом частини 1 та 2 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до частини 1статті 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію», згідно ст. 3 якого електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі (далі - Закон). Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону). Згідно із ч. 6 ст. 11 Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом ч. 8 ст. 11 Закону у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Стаття 12 Закону визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, електронного підпису відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму (ст. 8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг»). Судом встановлено, що відповідач в інформаційно-телекомунікаційній системі кредитора, підписав кредитний договір електронним підписом з одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем) А4715, отже, між сторонами було досягнуто згоди щодо всіх істотних умов кредитного договору, який оформлений сторонами в електронній формі. Згідно з приписом статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до приписів частини 1статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Нормою статті 599 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідач підписавши кредитний договір висловив свою згоду з формою договору та його умовами. Однак належним чином взяті на себе зобов`язання за кредитним договором не виконував, чим допустив заборгованість перед позивачем. З огляду на вказане, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за основною сумою боргу в розмірі 17 000,00 грн. Щодо вимог про стягнення заборгованості за відсотками. 22 листопада 2023 року був прийнятий Закон України №3498-ІХ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», який набрав чинності 24 грудня 2023 року. Даним Законом було внесено зміни та доповнення і до Закону України №1734-VIII від 15 листопада 2016 року «Про споживче кредитування» . Зокрема, ст.8 Закону України №1734-VIII від 15 листопада 2016 року «Про споживче кредитування» доповнено частиною п`ятою, якою визначено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1%. Пунктом 17 «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України «Про споживче кредитування» визначено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %. При цьому, згідно пункту 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України №3498-ІХ, дія пункту 5 розділу I цього Закону, яким власне і запроваджено максимальний розмір денної процентної ставки, поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом. Частиною 2 розділу 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» встановлено, що дія пункту 5 розділу І цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом. Таким чином положення пункту 2 розділу II та пункту 17 розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» застосовуються до кредитних договорів, укладених до 24 грудня 2023 року, якщо строк їх дії було продовжено після цієї дати. До кредитних договорів, укладених після 24 грудня 2023 року, підлягає застосуванню частина п`ята статті 8 Закону України «Про споживче кредитування», якою встановлено, що максимальна денна процентна ставка не може перевищувати 1%, розрахованих згідно з частиною четвертою цієї ж статті. Оскільки договір №1423-5783 про надання кредиту був укладений 20 липня 2024 року, тобто після набрання чинності Законом від 22 листопада 2023 року №3498-ХІ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», максимальна денна процентна ставка за кредитом для відповідача не могла перевищувати 1%. При цьому, положення ч.5 ст.8 Закону України №1734-VIII «Про споживче кредитування», внесені згідно із Законом України №3498-ІХ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», який набрав чинності 24 грудня 2023 року, не вказують на недійсність або нікчемність умов договору про надання споживчого кредиту, яким передбачаються умови про нарахування кредитором процентів за користування кредитом в розмірі, що перевищує максимальний розмір денної процентної ставки (1%). Вказаною нормою установлено обмеження щодо розміру процентів за користування кредитом, який може нараховуватися кредитором за договором про споживчий кредит, з метою захисту прав споживача від надмірного фінансового навантаження. Взявши до уваги те, що Закон України від 22 листопада 2023 року №3498-ХІ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» набрав чинності 24 грудня 2023 року, а кредитний договір №1423-5783 був укладений 20 липня 2024 року, тобто після набрання чинності цим Законом, суд приходить до висновку про наявність підстав для нарахування процентної ставки відповідно до чинного законодавства, виходячи зі встановленої ч.5 ст.8 Закону України«Про споживче кредитування» максимальної денної процентної ставки у розмірі 1%. А відтак, з відповідача на користь позивача підлягала заборгованість по відсоткам у розмірі 51 000,00 грн за період з 20 липня 2024 року по 15 травня 2025 року, виходячи з денної процентної ставки (1%). З огляду на вищевикладене, оскільки відповідач не виконала свої зобов`язання за умовами кредитного договору, суд приходить до висновку, що наявні підстави для стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» заборгованості по тілу кредиту у розмірі 17 000,00 грн та заборгованості по відсоткам у розмірі 51 000,00 грн. Оскільки позов задоволено частково, то відповідно до положень ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 1937,92 грн (68 000,00*100/85 000,00,00*2 422,40/100).

Outcome: partial