Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-11 00:00:00

Представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Кредит-Капітал" Усенко Михайло Ігорович звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 16.05.2024 між [PERSON] та ТОВ «Мілоан» був укладений кредитний договір № 101104387, згідно з умовами якого відповідач отримав кредит в сумі 12658 грн., зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів та можливих штрафних санкцій, що передбачені кредитним договором. Укладаючи кредитний договір відповідач та ТОВ «Мілоан» вчинили дії, визначені ст. 11 та ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідач підписав кредитний договір шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, після чого укладений Кредитний договір було розміщено в особистому кабінеті відповідача. Відповідач [PERSON] свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконував, не повертав кошти згідно з графіком погашення кредиту, внаслідок чого має заборгованість. Вказує, що 24.09.2024 між ТзОВ «Мілоан» та ТзОВ «ФК «Кредит-Капітал» було укладено договір відступлення прав вимоги № 112-МЛ/Т, за умовами якого позивач набув статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги у правовідносинах, які виникли на підставі кредитного договору та набуло право вимоги до [PERSON] щодо стягнення з нього заборгованості за кредитним договором № 101104387 від 16.05.2024. Сума заборгованості відповідача за кредитним договором становить 42619,4 гривень, з яких 12658 гривень - прострочена заборгованість за сумою кредиту; 1449 гривень прострочена заборгованість за комісією, 22183,4 гривень - прострочена заборгованість за відсотками, 6329 грн - неустойка за порушення грошового зобов`язання. Враховуючи наведене, позивач просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором №101104387 від 16.05.2024 в розмірі 42619,40 гривень та судові витрати по справі. Ухвалою судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 02 жовтня 2025 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження в справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 12 грудня 2025 року від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності. 17 грудня 2025 року від представника відповідача надійшла заява про закриття провадження у справі, оскільки ухвалою Господарського суду Волинської області від 29 квітня 2025 року по справі № 903/844/24 суд ухвалив: 1. Затвердити звіт боржника фізичної особи [PERSON] про виконання плану реструктуризації боргів; 2. Припинити процедуру реструктуризації боргів боржника фізичної особи [PERSON] . 3. Припинити дію мораторію на задоволення вимог кредиторів боржника, введеного ухвалою Господарського суду Волинської області 18.11.2024; Закрити провадження у справі про неплатоспроможність боржника - фізичної особи [PERSON] у зв`язку з виконанням боржником плану реструктуризації боргів; 5. Звільнити боржника - фізичну особу [PERSON] від боргів, окрім боргів з відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи; сплати аліментів. Вважає, що відповідач [PERSON] звільнений від інших всіх боргів, які не були заявлені в рамках процедури банкрутства фізичної особи. Окрім того, оскільки позивач звернувся до Луцького міськрайонного суду Волинської області з позовом до [PERSON] з вимогою про стягнення кредитної заборгованості після затвердження та виконання плану реструктуризації боргів боржника [PERSON] , звернення стосовно відповідача пред`явлення та розгляд такої вимоги могли відбуватися лише в межах провадження у справі про неплатоспроможність та у порядку, передбаченому Кодексом України з процедур банкрутства, а тому справа за позовом ТзОВ Фінансова компанія КредитКапітал до [PERSON] про стягнення заборгованості не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства та у зв`язку з пропущенням строків подання вимог кредиторів. Просила слухати справу за відсутності відповідача. У зв`язку з неявкою сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши та оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення не підлягають. Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»). Відповідно до статті 10 ЦПК України при розгляді справи суд керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод1950 року і протоколи до неї та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (далі - ЄСПЛ). Забороняється відмова у розгляді справи з мотивів відсутності, неповноти, нечіткості, суперечливості законодавства, що регулює спірні відносини. У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій. Згідно з частинами першою та другою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Судом встановлено, що 16.05.2024 між [PERSON] та ТОВ «Мілоан» був укладений кредитний договір № 101104387, згідно з умовами якого відповідач отримав кредит в сумі 12658 грн., зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів та можливих штрафних санкцій, що передбачені кредитним договором. Укладаючи кредитний договір відповідач та ТОВ «Мілоан» вчинили дії, визначені ст. 11 та ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідач підписав кредитний договір шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, після чого укладений Кредитний договір було розміщено в особистому кабінеті відповідача. ТОВ «Мілоан» свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі, а саме надало відповідачу грошові кошти в розмірі 12658,00 грн., що вбачається з копії платіжного доручення № 89059864 від 16.05.2024. Відповідач у свою чергу не виконав умов кредитного договору № 101104387 від 16.05.2024, що створило заборгованість у розмірі 42619,4 гривень, з яких 12658 гривень - прострочена заборгованість за сумою кредиту; 1449 гривень прострочена заборгованість за комісією, 22183,4 гривень - прострочена заборгованість за відсотками, 6329 грн - неустойка за порушення грошового зобов`язання, що вбачається з копії виписки з особового рахунка за договором № 101104387 від 16.05.2024. 24.09.2024 між ТзОВ «Мілоан» та ТзОВ «ФК «Кредит-Капітал» було укладено договір відступлення прав вимоги № 112-МЛ/Т, за умовами якого позивач набув статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги у правовідносинах, які виникли на підставі кредитного договору та набуло право вимоги до [PERSON] щодо стягнення з нього заборгованості за кредитним договором № 101104387 від 16.05.2024. Згідно ст. 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Ст. 516 ЦК України передбачено, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Відповідно до ч. 1 ст. 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Відповідно до ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Відповідно до ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається. Отже, судом встановлено, що між сторонами існують договірні правовідносини (договір кредиту). Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України). При укладенні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно ч.1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. ст. 526, 527, 530 ЦПК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк, відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Ч. 2 ст. 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. Відповідно до ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. На переконання суду вказаний вище правочин є правомірним, адже в розумінні ст. 204 ЦК України його недійсність прямо законом не встановлена. Відомості щодо визнання даного договору недійсним у суду відсутні, після укладення вищезазначеного договору відповідач отримала обумовлені договором кредитні кошти, що фактично нею не заперечується. У зв`язку з цим, судом встановлено, що первісний кредитор свої зобов`язання за вказаним договором виконав у повному обсязі, надавши відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених договором, однак, всупереч обумовленим умовам договору відповідач не належно виконав взяті на себе договірні зобов`язання, оскільки не здійснювала погашення кредитної заборгованості щодо погашення кредиту та відсотків за користування кредитом. Водночас, судом встановлено, що на підставі відповідної ухвали від 18.11.2024 року Господарським судом Волинської області по справі № 903/844/24 було відкрито провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи [PERSON] . Введено процедуру реструктуризації боргів боржника. Введено мораторій на задоволення вимог кредиторів боржника. Призначено арбітражним керуючим Рабана М.Т. керуючим реструктуризацією у справі. Оприлюднено оголошення про відкриття Господарським судом Волинської області провадження у справі про неплатоспроможність [PERSON] . Із вищевказаної ухвали Господарського суду Одеської області про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність [PERSON] слідує, що відповідно до даних конкретизованого списку кредиторів [PERSON] зазначив, що його кредиторами, зокрема є ТОВ «Мілоан» за кредитним договором № 101104387 від 16.05.2024. У подальшому ухвалою Господарського суду Волинської області від 11.03.2025 у справі № 903/844/24 закрито провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи [PERSON] , затверджено процедуру реструктуризації боргів [PERSON] . Ухвалою Господарського суду Волинської області від 29 квітня 2025 року по справі № 903/844/24 затверджено звіт боржника фізичної особи [PERSON] про виконання плану реструктуризації боргів; також ухвалено припинити процедуру реструктуризації боргів боржника фізичної особи [PERSON] припинити дію мораторію на задоволення вимог кредиторів боржника, введеного ухвалою Господарського суду Волинської області 18.11.2024; закрити провадження у справі про неплатоспроможність боржника - фізичної особи [PERSON] у зв`язку з виконанням боржником плану реструктуризації боргів; звільнити боржника - фізичну особу [PERSON] від боргів, окрім боргів з відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи; сплати аліментів. Згідно Єдиного державного реєстру судових рішень вказана ухвала суду не оскаржувалася та набрала законної сили. Згідно з абз. 5 ч. 1 ст. 1 Кодексу України з процедур банкрутства грошове зобов`язання (борг) - зобов`язання боржника сплатити кредитору певну грошову суму відповідно до цивільно-правового правочину (договору) та на інших підставах, передбачених законодавством України. До грошових зобов`язань належать також зобов`язання щодо сплати податків, зборів (обов`язкових платежів), страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування; зобов`язання, що виникають внаслідок неможливості виконання зобов`язань за договорами зберігання, підряду, найму (оренди), ренти тощо та які мають бути виражені у грошових одиницях. До складу грошових зобов`язань боржника, у тому числі зобов`язань щодо сплати податків, зборів (обов`язкових платежів), страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування, не включаються неустойка (штраф, пеня) та інші фінансові санкції, визначені на дату подання заяви до господарського суду, а також зобов`язання, що виникли внаслідок заподіяння шкоди життю і здоров`ю громадян, зобов`язання з виплати авторської винагороди, зобов`язання перед засновниками (учасниками) боржника - юридичної особи, що виникли з такої участі. Склад і розмір грошових зобов`язань, у тому числі розмір заборгованості за передані товари, виконані роботи і надані послуги, сума кредитів з урахуванням відсотків, які зобов`язаний сплатити боржник, визначаються на день подання до господарського суду заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. При поданні заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність) розмір грошових зобов`язань визначається на день подання до господарського суду такої заяви. Згідно з ч. 3 ст. 129 КУзПБ за результатами розгляду звіту про виконання плану реструктуризації боргів боржника, а також скарг кредиторів господарський суд постановляє одне з таких рішень: 1) про закриття провадження у справі про неплатоспроможність у зв`язку з виконанням боржником плану реструктуризації боргів; 2) про невиконання боржником плану реструктуризації боргів, визнання боржника банкрутом і введення процедури погашення боргів боржника. Відповідно до ч. 4 ст. 129 КУзПБ у разі закриття провадження у справі про неплатоспроможність у зв`язку з виконанням плану реструктуризації боргів настають наслідки, передбачені цим Кодексом, щодо звільнення боржника від боргів. Згідно з ч. 5 ст. 129 КУзПБ у разі невиконання або неповного виконання умов плану реструктуризації боргів боржника кредитори можуть пред`явити свої вимоги до боржника в невиконаному обсязі, передбаченому договорами. Відповідно до ч. 1 ст. 134 КУзПБ господарський суд при постановленні ухвали про завершення процедури погашення боргів боржника та закриття провадження у справі про неплатоспроможність ухвалює рішення про звільнення боржника - фізичної особи від боргів. Згідно з ч. 2 ст. 134 КУзПБ фізична особа не звільняється від подальшого виконання вимог кредиторів після завершення судових процедур у справі про неплатоспроможність та обов`язку повернення непогашених боргів, а саме: 1) відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи; 2) сплати аліментів; 3) виконання інших вимог, які нерозривно пов`язані з особистістю фізичної особи. Такі вимоги, що не були повністю погашені у справі про неплатоспроможність, можуть бути заявлені після закінчення провадження у справі про неплатоспроможність у непогашеній частині. Конкурсні кредитори за вимогами до боржника, що виникли до відкриття провадження у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника; поточні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, що виникли після відкриття провадження у справі про банкрутство (ст. 1 КУзПБ). Як вбачається із матеріалів справи договір про споживчий кредит № 101104387 між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] було укладено 16.05.2024. З матеріалів справи вбачається, що заборгованість за вказаним кредитним договором у [PERSON] виникла до його звернення до Господарського суду із заявою про його неплатоспроможність, як фізичної особи, та відкриття провадження у справі про банкрутство. Відповідно до положень ст. 45 КУзПБ, конкурсні кредитори за вимогами, що виникли до дня відкриття провадження у справі про банкрутство, зобов`язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом 30 днів з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство. Відлік строку на заявлення грошових вимог кредиторів до боржника починається з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство. Відповідно до ч. 4 ст. 90 КУзПБ, у випадках, передбачених п. п. 5-8 ч. 1 цієї статті, господарський суд в ухвалі про закриття провадження у справі зазначає, що вимоги конкурсних кредиторів, які не були заявлені в установлений цим Кодексом строк або були відхилені господарським судом, вважаються погашеними, а виконавчі документи за відповідними вимогами визнаються такими, що не підлягають виконанню. При цьому, за приписами ч. ч. 6, 7 ст. 133 КУзПБ вимоги, не задоволені через недостатність майна боржника, вважаються погашеними, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Вимоги до боржника щодо сплати аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи, щодо сплати страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування, а також інші вимоги особистого характеру, які не були задоволені або погашені частково у процедурі задоволення вимог кредиторів, можуть бути заявлені після закінчення провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи в порядку, встановленому цивільним законодавством. Разом з тим, ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ», до якого перейшло право вимоги до відповідача за кредитним договором, укладеним між відповідачем та ТОВ «Мілоан», не скористалось можливістю подання до господарського суду заяви про грошові вимоги до фізичної особи [PERSON] в ході розгляду справи №903/844/24 Господарським судом Волинської області за заявою останнього про неплатоспроможність. На підставі наведеного, враховуючи те, що Господарський суд Волинської області ухвалою від 29 квітня 2025 року у справі №903/844/24 звільнив боржника [PERSON] від боргів, окрім боргів з відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи, сплати аліментів, виконання інших вимог, які нерозривно пов`язані з особистістю фізичної особи, а тому у останнього відсутній обов`язок щодо сплати оспорюваної заборгованості. Якщо права позивача не порушені, то це є підставою для відмови в позові, а не підставою для закриття провадження у справі (див.: пункт 76 постанови Великої Палати Верховного Суду від 13 березня 2024 року у справі № 757/23249/17, провадження № 14-95цс22). Таким чином, з врахуванням викладеного, у суду відсутні підстави для задоволення позовних вимог ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ». Приймаючи до уваги висновок суду про відмову у задоволенні позовних вимог, тому судові витрати слід зашили за позивачем.

Outcome: dismissed