Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-18 00:00:00

11.08.2025р. [PERSON] , зареєстроване місце проживання якої є [ADDRESS] , звернулася до Хаджибейського районного суду м.Одеси з позовною заявою до [PERSON] , зареєстроване місце проживання якого є [ADDRESS] , про стягнення аліментів на утримання двох дітей. Ухвалою судді цього ж суду Тополевої О.В. від 14.08.2025р. вказана справа з посиланням на відсутність будь-яких підстав для звернення позивачки, місце проживання якої зареєстроване у Подільському районі, Одеської області, до Хаджибейського районного суду м.Одеси, а також на ч.1 ст.28 ЦПК України, була надіслана на розгляд за підсудністю до Подільського міськрайонного суду Одеської області. Ухвалою судді Подільського міськрайонного суду Одеської області від 18.09.2025р. вказану справу з посиланням на те, що позивачка зареєстрована в с.Слюсареве, Подільського району, Одеської області, направлено за підсудністю до Савранського районного суду Одеської області. В обґрунтування вимог позивачка вказує, що відповідач є батьком двох її дітей [PERSON] , 6 років, та [PERSON] , 2 роки, який не сплачує аліменти на їх утримання, що суперечить вимогам Сімейного кодексу України, у зв`язку з чим вона просить суд стягнути з відповідача на утримання дітей аліменти в розмірі 1/3 частини його заробітку щомісячно, взявши до уваги вік дітей та їхні потреби, та зобов`язати відповідача сплачувати аліменти з дня розлучення - 22.05.2025р.. В судове засідання позивачка не з`явилася, подала до суду заяву, в якій позов підтримала, просила його задовольнити, не заперечує проти ухвалення заочного рішення, а справу просила розглянути за її відсутності (а.с.30). Відповідач в судове засідання також не з`явився, про дату, час і місце засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (судової повістки), яке він отримав 31.12.2025р. (а.с.29); про причини своєї неявки відповідач не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності не подав та не скористався своїм правом, передбаченим ст.178 ЦПК України, щодо подання відзиву на позовну заяву. За таких обставин, враховуючи неявку відповідача, повідомленого належним чином, приймаючи до уваги згоду позивачки на ухвалення заочного рішення, суд вважає за можливе відповідно до положень ч.1 ст.280 ЦПК України провести заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів з ухваленням заочного рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи, дійшов такого висновку. Встановлено, що позивачка і відповідач з 19.06.2019р. перебували у зареєстрованому шлюбі (а.с.3), який рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 22.05.2025р. було розірвано (а.с.4-5). Згідно свідоцтв про народження серії [NUMBER] (а.с.6) та серії [NUMBER] (а.с.7), виданих повторно Хаджибейським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) 17.07.2025р., відповідач [PERSON] є батьком малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , і [PERSON] , [INFO] . Згідно тверджень позивачки діти [PERSON] і [PERSON] знаходяться на її утриманні, а відповідач у добровільному порядку не надає їй належної матеріальної допомоги на утримання дітей. Також встановлено, що між позивачкою та відповідачем відсутня домовленість про сплату аліментів на дітей. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини; проживання батьків окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Статтею 180 цього Кодексу встановлено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини; мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину (ч.2 ст.182, ч.5 ст.183 СК України). За правилами ч.ч.1, 2, 3 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом; якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття, та якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. При цьому, за загальним правилом, встановленим ч.5 цієї статті розмір аліментів на двох дітей становить одну третину заробітку (доходу) платника аліментів. Враховуючи наведене, суд вважає, що вимоги позивачки в частині розміру аліментів є законними і обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню. Щодо вимоги позивачки про зобов`язання відповідача сплачувати аліменти, починаючи з 22.05.2025р. (з дня розірвання шлюбу) суд зазначає наступне. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову; аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. Як встановлено ч.3 ст.12 та ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.ч.5, 6 ст.81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Також, відповідно до ч.7 цієї статті суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Позивачка, заявляючи вимогу щодо зобов`язання відповідача сплачувати аліменти, починаючи з 22.05.2025р. (з дня розлучення), всупереч вимог ч.3 ст.12, ч.ч.1, 5 ст.81 ЦПК України не надала суду жодних доказів того, що вона вживала заходів щодо одержання з відповідача аліментів, але не могла їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати, у зв`язку з чим зазначена вимога не підлягає задоволенню. Суд допускає негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць (п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України). Суд роз`яснює, що згідно ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Суд також роз`яснює, що відповідно до ч.1 ст.196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. На підставі ч.1 ст.141 ЦПК України, з урахуванням положень п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», та відповідно до ч.ч.1, 2 ст.4 цього Закону суд стягує з відповідача до спеціального фонду Державного бюджету України судовий збір в сумі 1211,20грн.. Таким чином,

Outcome: partial