Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свій позов мотивує тим, що перебуває у шлюбі з відповідачем з 20 травня 2007 року. Шлюб був зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Камінь-Каширського районного управління юстиції Волинської області, актовий запис № 36. В шлюбі у сторін народилось троє дітей: син [PERSON] , [INFO] , дочка [PERSON] , [INFO] , та син [PERSON] , [INFO] . Вказує, що фактично подружні відносини між нею та відповідачем припинено близько двох років тому. Причиною припинення шлюбних відносин є відсутність взаєморозуміння та втрата почуттів до відповідача. Спільне господарство не ведуть, спільного бюджету не мають, проживають окремо. Примирення неможливе. Просить суд розірвати шлюб з відповідачем. Представник позивачки подала заяву про розгляд справи у її відсутності, заявлені вимоги підтримує повністю та просить їх задовольнити. Від відповідача надійшла заява про розгляд справи у його відсутності, заявлені вимоги визнає. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв?язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши та оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Із свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 20 травня 2007 року, зареєстрованому Відділом реєстрації актів цивільного стану Камінь-Каширського районного управління юстиції Волинської області, актовий запис № 36 (а.с.6). В шлюбі у сторін народилось троє дітей: син [PERSON] , [INFO] , дочка [PERSON] , [INFO] , та син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про народження серії [NUMBER] , серії [NUMBER] та серії [NUMBER] відповідно. З позовної заяви вбачається, що сторони проживають окремо, шлюбні стосунки не підтримують. З врахуванням засад добровільності шлюбу, які встановлені статтею 24 СК України, статтею 16 Загальної декларації прав людини та статтею 23 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, а, також, того, що позивачка наполягає на розірванні шлюбу, відповідач не заперечує щодо його розірвання, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, а тому шлюб необхідно розірвати. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. У своїй позовній заяві позивачка зазначила, що після розірвання шлюбу бажає залишити за собою прізвище « [PERSON] ». Однак, вирішення такого питання не належить до компетенції суду. Враховуючи, що позивачка при зверненні до суду з позовною вимогою про розірвання шлюбу понесла судові витрати, а саме сплатила судовий збір в розмірі 1211, 20 грн., а відповідач до початку розгляду справи по суті позов визнав, у зв`язку з чим її позовні вимоги були задоволені у повному обсязі, суд вважає, що позивачці слід повернути з державного бюджету 50 відсотків сплаченого нею при поданні позову судового збору в сумі 605, 60 грн., а решту суми судового збору в розмірі 605, 60 грн. стягнути з відповідача на її користь.

Outcome: approved