Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-11 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача. 02.12.2025 [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою до АТ "ПУМБ", треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Н.С., приватний виконавець виконавчого округу міста Київ Клітченко О.А., з вимогами: - визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 28705, вчинений 03.12.2019 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С., щодо стягнення з [PERSON] на користь АТ "ПУМБ" суми у розмірі 34117,09 грн; - стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати. На обґрунтування позовної заяви зазначено, що позивачу стало відомо що приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Клітченко О.А. 11.12.2019 відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого напису від 03.12.2019, зареєстрованого в реєстрі за № 28705, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С. Зі змісту постанови про відкриття виконавчого провадження від 11.12.2019 ВП № 60855775 [PERSON] стало відомо, що у провадженні приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Клітченко О.А. перебуває виконавче провадження №60855775 про стягнення з [PERSON] на користь АТ «Перший Український Міжнародний Банк» заборгованості в розмірі 34117,09 грн. Позивач не погоджується із вчиненим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С. виконавчим написом № 28705 від 03.12.2019 у зв`язку з порушенням Закону України «Про нотаріат», Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 за № 282/20595, Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» № 1172 від 29.06.1999 та просить виконавчий напис нотаріуса визнати таким, що не підлягає виконанню, так як нотаріус не мала повноважень вчиняти виконавчий напис № 28705 від 03.12.2019, оскільки останньою не перевірено наявність чи відсутність спору по сумі боргу, та здійснено виконавчий напис не на підставі нотаріально посвідченого договору, без засвідчення стягувачем виписки з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Інші заяви по суті справи. 08.12.2025 від представника АТ "ПУМБ" Олени Марущак надійшла заява про визнання позовних вимог [PERSON] та стягнення з АТ " ПУМБ " 50% суми судового збору сплаченого позивачем та заяви про забезпечення позову. Процесуальні дії у справі. Ухвалою Подільського районного суду міста Полтави від 04.12.2025 прийнято позовну заяву та відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи. Участь у справі сторін та інших учасників справи. У судове засідання позивач та представник позивача не з`явилися, від адвоката Сліпченка Ю.А. надійшла заява про розгляд справи без участі позивача та його представника, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Представник відповідача АТ "ПУМБ" у судове засідання не з`явилася, про час та місце його проведення повідомлялася належним чином, в своїй заяві про визнання позовних вимог прохала розглянути справу без участі представника банку за наявними в справі матеріалами. Належним чином повідомлені про час та місце проведення підготовчого судового приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Наталія Станіславівна та приватний виконавець виконавчого округу міста Київ Клітченко Оксана Анатоліївна до суду не з`явилися, про причини неявки не повідомили. Зважаючи на те, що всі учасники справи в засідання не з`явилися, відповідно до частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин. 30.12.2019 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 28705, яким запропоновано звернути стягнення з [PERSON] на користь АТ «ПУМБ» заборгованість за кредитним договором №200776178101 від 04.02.2017 укладеним між ПАТ «ПУМБ» за період з 01.04.2019 по 21.10.2019 у розмірі 33617,09 грн та плати за вчинення виконавчого напису в розмірі 500,00 грн. У відповідності до статті 18 Цивільного кодексу України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Можливість вчинення виконавчого напису прямо передбачена, зокрема, статтею 18 Цивільного кодексу України, главою 14 Закону України "Про нотаріат", частиною 6 статті 20 Закону України "Про заставу", частиною 3 статті 33 Закону України "Про іпотеку", постановою Кабінету Міністрів України "Про затвердження Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів". Статтею 87 Закону України "Про нотаріат" визначено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів. Відповідно до статті 88 Закону України "Про нотаріат" та п. 3.1. Глави 16 Розділу II Наказу Міністерства юстиції України "Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України" від 22 лютого 2012 р. № 296/5 нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо: подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Зі змісту виконавчого напису вбачається, що його вчинено на підставі кредитного договору № 200776178101 від 04.02.2017, укладеного між ПАТ «ПУМБ» та [PERSON] . У відповідності до статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до статті 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Підпунктом 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі - Перелік), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Відповідно до пункту 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року скасовано. Визнано незаконною та не чинною Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», у тому числі в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин: кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Постанова набрала законної сили з моменту проголошення. Верховний Суд у своїй постанові від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19) дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. У відповідності до частини 4 статті 206 Цивільного процесуального кодексу України, у разі визнання відповідачем позову, за наявних для того законних підстав, суд ухвалює рішення про задоволення позову, якщо визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Як встановлено у частині 1 статті 81 Цивільного процесуального кодексу України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Тому позовні вимоги про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, обґрунтовані та підлягають задоволенню. Судові витрати. Що стосується вимог про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу в сумі 5000 грн, то слід зазначити наступне. Згідно частини 1 статті 133 Цивільного процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно пункту 1 частини 3 статті 133 Цивільного процесуального кодексу України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно частин 1-6 статті 137 Цивільного процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Згідно частини 3 статті 141 Цивільного процесуального кодексу України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. В постанові Верховного Суду від 01.04.2020 р. (справа №640/4013/17-ц) зазначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Позивачем до позовної заяви долучено договір про надання правової допомоги від 18.11.2025, який укладений між [PERSON] та ПП «Адвокатське бюро Юрія Сліпченка», в якому встановлено, що клієнт сплачує гонорар відповідно до кількості витраченого часу на ведення справи, виходячи із ставки в розмірі 1000 грн за годину роботи адвоката, однак загальний розмір гонорару не буде перевищувати 5000 грн, та звіт про роботу адвоката Сліпченка Ю.А. над завданням клієнта станом на 28.11.2025, в якому викладено опис роботи, витрачений час адвоката, та сума виконаних робіт, а саме: проведення консультації щодо справи за позовом [PERSON] до АТ «ПУМБ» про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню - 1000 грн, підготовка позовної заяви [PERSON] до АТ «ПУМБ» про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню - 4000 грн, квитанцію до платіжної інструкції на переказ готівки №210088336 згідно якої [PERSON] перерахував «Адвокатському бюро Юрія Сліпченка» кошти в розмірі 5000 грн, свідоцтво про права на заняття адвокатською діяльністю №308 Сліпченком Ю.А. Також, представником позивача адвокатом Сліпченком Ю.А. до матеріалів справи долучено ордер про надання правничої допомоги від 09.01.2026, яка надається на підставі договору про надання правничої допомоги №б/н від 18.11.2025 позивачу [PERSON] . Отже, позивач та представник позивача надали належні та допустимі докази на підтвердження понесених у зв`язку з розглядом цієї справи витрат на правничу допомогу адвоката, а тому з АТ «ПУМБ» на користь [PERSON] підлягають стягненню витрати на правничу допомогу в розмірі 5000 грн. Оскільки відповідач визнав позов, а позивач сплатив судовий збір у розмірі 1211,20 грн при подачі позовної заяви, що підтверджується квитанцією АТ «Укрпошта» від 28.11.2025 №34 чек №_Dg-oNUKYYE, у відповідності з вимогами ст. 142 ЦПК України, суд доходить висновку про повернення позивачу з державного бюджету 50 % судового збору у розмірі 605,60 грн, сплаченого при поданні позову до суду, а решту судового збору у розмірі 605,60 грн належить стягнути з відповідача на користь позивача [PERSON] .

Outcome: approved