Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-15 00:00:00

05.11.2025 ТОВ «Факторинг Партнерс» із використанням системи «Електронний суд» звернулося з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 23.10.2024 між ТОВ «Селфі Кредит» та [PERSON] укладено кредитний договір №1852056, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у сумі 17500,00 грн та зобов`язувався повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у термін, встановлений договором. Взятий на себе обов`язок первісний кредитор виконав належним чином, відповідач отримав грошові кошти в обсязі та у строк, визначений умовами кредитного договору. 21.07.2025 ТОВ «Селфі Кредит» та ТОВ «Факторинг Партнерс» уклали договір факторингу №21-07/25, відповідно до умов якого ТОВ «Селфі Кредит» відступило ТОВ «Факторинг Партнерс» право грошової вимоги до боржників, у тому числі за договором №1852056 від 23.10.2024. Таким чином, ТОВ «Факторинг Партнерс» наділено правом грошової вимоги до відповідача. Станом на день звернення до суду з даним позовом, заборгованість за договором відповідачем не погашається, проценти за користування кредитними коштами не сплачуються, у зв`язку з чим у відповідача обліковується прострочена заборгованість. Оскільки на даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість за договором, що є порушенням законних прав та інтересів кредитора, позивач змушений звернутися в суд з даним позовом. Із урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 12.11.2025, просить стягнути з [PERSON] кредитну заборгованість в загальному розмірі 94999,98 грн, що включає 19999,99 грн основного боргу, 64999,99 грн заборгованості за процентами, 10000,00 грн пеня та штрафи, а також судові витрати, що включають судовий збір та витрати на професійну правничу допомогу. Ухвалою Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 11.11.2025 відкрите провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін, встановлений сторонам строк для подання письмових заяв по суті справи. Копію ухвали про відкриття провадження в справі надіслано відповідачеві на зареєстровану адресу місця проживання, вказане відправлення відповідачем отримане 05.12.2025, що підтверджується рекомендованим повідомленням. Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Клопотань від учасників справи про проведення судового засідання з повідомленням (викликом) сторін відповідно до частини 5 статті 279 ЦПК України не надходило. Відповідач у встановлений судом строк відзиву до суду не подав, будь-яких клопотань чи заяв про неможливість подання відзиву у встановлений судом строк від відповідача не надходило. Частиною 8 статті 178 ЦПК України передбачено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. За відсутності доказів поважності причин неподання учасниками розгляду заяв по суті справи, суд вирішив розглянути справу за наявними матеріалами справи. Водночас, суд враховує, що з моменту відкриття провадження у справі сплив достатній строк, для подання всіма учасниками справи своїх доводів, заперечень, відзивів, доказів тощо. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши та оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що між сторонами виникли спірні правовідносини з приводу виконання зобов`язань. 23.10.2024 між ТОВ «Селфі Кредит» та [PERSON] укладений договір №1852056 про надання споживчого кредиту - продукту «NewShort», за яким позивач надав відповідачу кредит у розмірі 17500,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а відповідач зобов`язався повернути позику та сплатити проценти за користування грошовими коштами. Позика видана на 350 днів. Зазначений договір укладений між сторонами у формі електронного документу, що підписаний позичальником електронним цифровим підписом з використанням одноразового ідентифікатора. Відповідно до умов кредитного договору ТОВ «Селфі Кредит» надав позичальнику кошти у кредит на споживчі (особисті) потреби. Сума кредиту (загальний розмір) складає: 17500,00 грн; строк кредиту (строк дії договору) 350 днів; періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 25 днів; стандартна процентна ставка становить 1% в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п. 1.3 кредитного договору. Загальні витрати на дату укладення договору складають 61250,00 грн (п.1.8.1 договору), орієнтовна реальна річна процентна ставка 2499,48% річних (п. 1.9.1 договору), орієнтовна загальна вартість кредиту на день укладення договору 78750,00 грн (п. 1.10.1 договору). Відповідно до п. 2.1 кредитного договору, кредитні кошти надаються позичальнику безготівково на поточний рахунок з використанням карти № [NUMBER] . Пунктом 3.1 договору передбачено, що проценти нараховуються на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом протягом строку кредиту, виходячи із фактичної кількості днів у році, метод «факт-факт». Зі змісту кредитного договору вбачається, що при його укладенні позичальником було вказано значну за обсягом і інформативністю кількість особистих даних, зокрема прізвище, ім`я та по батькові, дата народження, паспортні дані, реєстраційний номер облікової картки платника податків, адреса реєстрації та місця фактичного проживання, номер мобільного телефону та електронна адреса. Договір підписаний [PERSON] електронним підписом одноразовим ідентифікатором С081 23.10.2024 о 20:13:38. 28.10.2024 між ТОВ «Селфі Кредит» та [PERSON] укладена додаткова угода до договору №1852056 про надання споживчого кредиту, за змістом якої сторони домовилися збільшити суму кредиту на 2500,00 грн, після чого сума кредиту становить 20000,00 грн, денна процентна ставка за лишилася на рівні 1% на день, загальні витрати за кредитом 69850,00 грн, орієнтовна реальна річна процентна ставка 2495,14% річних, орієнтовна загальна вартість кредиту 89850,00 грн. Додатковою угодою внесені зміни до п. 6.4.1-6.4.2 договору, встановлено штраф у розмірі 3000,00 грн на 4-й день невиконання (неналежного виконання) договору та 600,00 грн щоденно, починаючи із 5-го дня невиконання (неналежного виконання) умов договору позичальником. 23.10.2024 первісний кредитор надав грошові кошти позичальникові у сумі 17500,00 грн на картку № [NUMBER] , а 28.10.2024 додатково іще 2500,00 грн, що підтверджується інформаційними листами ТОВ «Пейтек». Законом України «Про електронну комерцію» визначено організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлений порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 7, 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Положення ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Укладаючи кредитний договір, відповідач та ТОВ «Селфі Кредит» вчинили дії, визначені ст. 11 та ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідач підписав кредитний договір шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Після чого відповідачу були перераховані кошти, відповідно до умов кредитного договору шляхом безготівкового переказу на рахунок платіжної карти позичальника. Згідно з пунктом 1 частини першої статті 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до статті 514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За частиною першою статті 513 Цивільного кодексу України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Відповідно до частини першої статті 517 Цивільного кодексу України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Таким чином, у Цивільному кодексі України встановлена можливість замінити кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги новому кредитору, вчинивши відповідний правочин у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким відступається. Відповідно до статті 1077 Цивільного кодексу України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Згідно зі статтею 1078 Цивільного кодексу України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається. 21.07.2025 між ТОВ «Селфі Кредит» та ТОВ «Факторинг Партнерс», укладено Договір факторингу №21-07/25. Відповідно до п. 2.1 вказаного договору фактор набуває права вимоги від клієнта та сплачує клієнту за відступлення прав вимог фінансування у сумі, що дорівнює ціні договору у порядку та у строки, встановлені цим договором, а клієнт відступає факторові права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами. Право вимоги право грошової вимоги клієнта до боржників, строк платежу за якою настав та право грошової вимоги, яке виникне в майбутньому щодо погашення заборгованості яка виникла та виникне на підставі укладених боржниками кредитних договорів та підтверджується документацією. За п. 3.1.3 договору, право вимоги переходить до фактора після підписання сторонами акту прийому-передачі реєстру боржників та оплати фактором суми фінансування в порядку та строки, передбачені п. 4.2 договору, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників, зазначених у реєстрі заборгованостей. Як вбачається із витягу з реєстру боржників до договору факторингу №21-07/25 від 21.07.2025, ТОВ «Факторинг Партнерс» набуло право вимоги за договором №1852056 на загальну суму 79399,99 грн, що складається із суми заборгованості за тілом кредиту в розмірі 19999,99 грн, суми заборгованості по відсоткам в розмірі 49400,00 грн, 10000,00 грн штрафу, пені. На підтвердження придбання позивачем права грошової вимоги надано також платіжну інструкцію від 21.07.2025 №539770001, за якою позивач перерахував на користь первісного кредитора, ТОВ «Селфі Кредит» суму фінансування на виконання договору факторингу №21-07/25 від 21.07.2025. Отже, позивач набув статусу нового кредитора та отримав право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками ТОВ «Селфі Кредит», в тому числі і до відповідача за кредитним договором №1852056. 17.09.2025 ТОВ «Факторинг Партнерс» направлено відповідачеві [PERSON] повідомлення про відступлення прав вимоги відповідно до договору №21-07/25 від 21.07.2025, укладеного між ТОВ «Селфі Кредит» та ТОВ «Факторинг Партнерс», за яким право вимоги за кредитним договором №1852056 від 23.10.2024 відступлене позивачеві, повідомлення містить вимогу про повне дострокове погашення заборгованості, що включає суму заборгованості за тілом кредиту в розмірі 19999,99 грн, суми заборгованості по відсоткам в розмірі 60599,99 грн, 10000,00 грн штрафу, пені. Відповідно до ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно з ч. 1-2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі №2-383/2010 (провадження №14-308цс18) зроблено висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі не спростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією зі сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. З розрахунку заборгованості, виконаного ТОВ «Факторинг Партнерс», вбачається, що нарахування відсотків за кредитом позивачем, як новим кредитором, проведене за період із 22.07.2025 до 17.10.2025, нараховано додатково 15599,99 грн заборгованості за процентами, додатково до суми, право вимагати яку позивач отримав на підставі договору №21-07/25 від 21.07.2025. Відповідні нарахування вчинені із застосуванням процентної ставки 1% на день та в межах 350-денного строку кредитування, визначеного кредитним договором від 23.10.2024 №1852056. Разом з тим, 17.09.2025 [PERSON] направлено вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитним договором. Зі змісту договору факторингу №21-07/25 від 21.07.2025 вбачається, що право вимоги, що є предметом відповідного договору, включає в себе, зокрема, право вимагати сплати процентів за користування кредитом (нарахованих на день укладення цього договору, в тому числі оплата яких прострочена) (п. 1.1 «Визначення термінів, заборгованість», підп. «б»). Суд зауважує, що з умов договору факторингу №21-07/25 від 21.07.2025 не слідує, що новий кредитор набуває від первісного кредитора право продовжувати нарахування процентів. Суд вважає таке нарахування відсотків за кредитним договором, вчинене ТОВ «Факторинг Партнерс» безпідставним, подальше нарахування фактором відсотків, тобто збільшення боргу, не передбачено умовами договору факторингу. Вказане не спростовується умовами договору про можливість відступлення новому кредиторові права грошової вимоги, що виникне в майбутньому, оскільки за обставинами даної справи, позивач придбав право грошової вимоги до [PERSON] , строк виконання якої станом на час укладення договору факторингу №21-07/25 від 21.07.2025, ще не настав з огляду на п. 1.3 кредитного договору. Крім того, зі змісту розрахунку заборгованості та вимоги від 17.09.2025 судом встановлено, що позивачем нараховано проценти за користування кредитом із часу звернення із вказаною вимогою, їх розмір становить 4400,00 грн, що не в повній мірі відповідає вимогам чинного законодавства. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Як слідує зі змісту постанови ВП ВС від 04.07.2018 в справі №310/11534/13-ц, право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Відтак відсутні підстави для стягнення із боржника процентів за користування кредитом, нарахованих ТОВ «Факторинг Партнерс» за період із 22.07.2025 до 17.10.2025 в цілому. У позовній заяві позивач просить стягнути з відповідача 10000,00 грн пені та штрафу, що нараховані відповідно до п. 6.4.1-6.4.2 із урахуванням змін, внесених додатковою угодою від 28.10.2024. Як вбачається із позову та додатків, вказані нарахування виконані первісним кредитором, право вимагати від боржника виконання відповідних зобов`язань набуте позивачем за договором факторингу №21-07/25 від 21.07.2025. Матеріали справи не містять розрахунку заборгованості, виконаного ТОВ «Селфі Кредит», відповідно встановити, за який період вчинене нарахування штрафу, пені, неможливо. Однак враховуючи час укладення кредитного договору (23.10.2024) та час, з якого вказане нарахування існує в незмінному вигляді (21.07.2025, коли позивач набув права вимоги, в тому числі і щодо неустойки), можливо ухвалити рішення щодо відповідного обов`язку боржника з огляду на наступне. Відповідно до п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Вказана норма діє з 17.03.2022. Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-ІХ, на всій території України введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який діє до теперішнього часу. Відповідно до частини першої статті 14 ЦК України особа може бути звільнена від цивільного обов`язку або його виконання у випадках, встановлених договором або актами цивільного законодавства. За обставинами даної справи, штраф та пеня встановлені в твердій грошовій сумі, що нараховується щоденно протягом строку прострочення. За таких умов за своєю природою відповідні нарахування є неустойкою. Враховуючи викладене та те, що неустойка за договором позики нарахована в період воєнного стану, до спірних правовідносин підлягають застосуванню вимоги пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України. З урахуванням зазначеного, заборгованість за штрафом та пенею за кредитним договором стягненню не підлягає. Доказів сплати відповідачем [PERSON] заборгованості за вказаним кредитним договором, як частково, так і у повному обсязі, матеріали справи не містять, однак враховуючи відсутність правових підстав нарахування процентів за користування кредитом після відступлення права вимоги, а також стягнення нарахованих штрафу, пені, позов підлягає задоволенню частково. За правилами ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відтак судовий збір, сплачений позивачем при звернені до суду відповідно до платіжної інструкції від 03.11.2025 №0571520020 в сумі 2422,40 грн, слід стягнути із відповідача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України). Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує обставини, визначені у ч. 3 ст. 141 ЦПК України, зокрема обґрунтованість витрат та пропорційність до предмета спору з урахуванням ціни позову; поведінку сторони під час розгляду справи; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Приймаючи рішення щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу, суд враховує також позицію Верховного Суду, який неодноразово вказував на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18). Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23.01.2014 (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, §268). Отже, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial