Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-12 00:00:00

У жовтні 2025 року позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом до ПрАТ «СГ «ТАС», [PERSON] , в якому просить: стягнути з ПрАТ «СГ «ТАС» на її користь страхове відшкодування у сумі 53191,67 грн. Позов обгрунтовано тим, що що 16.10.2023 о 16.50 год. по вул. Київській, 59 в с. Комиші Охтирського району Сумської області, [PERSON] , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, керував автомобілем марки «ВАЗ 21061», державний номерний знак [NUMBER] , та не врахувавши дорожньої обстановки, не дотримавшись безпечного бокового інтервалу, скоїв наїзд на припаркований автомобіль марки «Jeep Cherokee», державний номерний знак [NUMBER] , що належить [PERSON] . Постановою Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 07.12.2023 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130, ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Представник заявниці зазначає, що в наслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася з вини відповідача [PERSON] , належний позивачці автомобіль марки «Jeep Cherokee», зазнав технічних пошкоджень, вартість ремонту яких становить 53191,57 грн. Станом на дату ДТП транспортний засіб «ВАЗ 21061», д.н.з. [NUMBER] був забезпечений чинним полісом страхування №АТ2983199, страхова компанія АТ «СГ «ТАС». З метою отримання компенсації позивач звернулась до МТСБ з повідомленням про ДТП від 02.04.2024 року та заявою про відшкоудвання оціненої шкоди, однак МТСБУ відмовили у виплаті відшкодування з мотивів того, що [PERSON] керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння. Відповідно до звіту №01012024 про оцінку вартості збитків, заподіяних пошкодженням трансопортного засобу від 10.01.2024 року, розмір збитків пощкодженого транспортного засобу становить 53191,67 грн., які пощивач просить стягнути з відповідача. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 17.10.2025 року у справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. 17.12.2025 року від представника відповідача ПрАТ «СГ «ТАС» надійшов до суду відзив на позовну заяву, в якому представник просить відмовити в задоволенні позову, з підсатв, що позивач не зверталась до АТ «СГ «ТАС» (приватне) із заявою про страхове відшкодування, а також позивач пропустила річний строк для звернення з такою заявою. Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду і вирішення справи, суд приходить до наступного висновку. Постановою Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 07.12.2023 по справі № 583/5315/23, провадження № 3/583/1998/23, яка набрала законної сили 19.12.2023, [PERSON] визнано винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130, ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Накладено на [PERSON] адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 грн. в прибуток держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік. Строк позбавлення права керування транспортними засобами постановлено рахувати з дня набрання чинності постановою суду про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності. Стягнуто з [PERSON] судовий збір на користь держави в розмірі 536,80 грн. Постановляючи зазначене рішення суду виходив з того, що 26.10.2023 о 16.50 год. по вул. Київській, 59 в с. Комиші Охтирського району Сумської області, [PERSON] керував автомобілем марки «ВАЗ 21061», державний номерний знак [NUMBER] , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння зіниць очей. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі та на місця зупинки транспортного засобу за допомогою приладу газоаналізатора «Alcotest 6820» [PERSON] відмовився, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України. Такі дії [PERSON] кваліфіковані за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Крім того , 26.10.2023 о 16.50 год. по вул. Київській, 59 в с. Комиші Охтирського району Сумської області, [PERSON] , керуючи автомобілем марки «ВАЗ 21061», державний номерний знак [NUMBER] , не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечного бокового інтервалу, в результаті чого скоїв наїзд на припаркований автомобіль марки «Jeep Cherokee», державний номерний знак [NUMBER] , що належить потерпілій [PERSON] . Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень, а їх власники понесли матеріальні збитки. Такі дії [PERSON] кваліфіковані за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення та факт вчинення ним правопорушень знайшов своє підтвердження зібраними матеріалами справи. Відповідно до ч.ч. 4, 6 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Отже вина [PERSON] у вчинені вказаної дорожньо-транспортної пригоди є встановленою та доведенню не підлягає. Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] [PERSON] є власницею автомобіля марки «Jeep Cherokee», державний номерний знак [NUMBER] , червоного кольору, 2014 року. Станом на 16.10.2023 (дата скоєння дорожньо-транспортної пригоди), транспортний засіб «ВАЗ 21061», державний номерний знак [NUMBER] був забезпечений чинним полісом страхування № [NUMBER] Страхова компанія - АТ «СГ «ТАС» (приватне). З метою отримання суми страхового відшкодування позивач 03.04.2024 року направила до МТСБУ повідомлення про ДТП, що сталась 16.10.2023 року та заяву про виплату страхового відшкодування. Судом встановлено, що МТСБУ було відмовлено позивачу у виплаті страхового відшкодування. Також 05.12.2025 року позивачем направлено до АТ «СГ «ТАС» (приватне) заяву про страхове відшкодування за подією, що сталась 16.10.2023 року. Відповідно до звіту №01012024 про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням трансопртного засобу від 10.01.2024 року, об`єкт оцінки транспортний засіб «Jeep Cherokee», д.н.з. [NUMBER] : ринкова вартість авто становить 519521,30 грн.; вартість відновлювального ремонту 98764, 27 грн.; вартість відновлювального ремонту з урахування зносу 53191, 67 грн. Так, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) (пункт 1 частини другої зазначеної статті). Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування (ч.ч.1, 4 ст.23 ЦК України). У ч.ч.1, 2 ст.1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Згідно з ч.ч.1, 2 ст.1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до п.1 ч.1 ст.1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно зі ст.999 ЦК України до відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. У ст.1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 грудня 2021 року у справі №147/66/17 (провадження № 14-95цс20) зазначено, що Велика Палата Верховного Суду послідовно наголошує, що основний тягар відшкодування шкоди, спричиненої за наслідками ДТП, повинен нести страховик та саме він є належним відповідачем у справах за позовами про відшкодування шкоди в межах страхової суми. Відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із Законом № 1961-IV у страховика (страховика) не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону № 1961-IV) (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 760/15471/15-ц з урахуванням постанови Великої Палати Верховного Суду від 09 листопада 2021 року у справі №147/66/17). Велика Палата Верховного Суду в постановах від 04 липня 2018 року у справі №755/18006/15-ц (провадження №14-176цс18) (пункт 59), від 03 жовтня 2018 року у справі №760/15471/15-ц (провадження № 14-316цс18) неодноразово звертала увагу на те, що у справах про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної страхувальником за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, у межах ліміту страхового відшкодування належним відповідачем буде страховик. Принцип повного відшкодування шкоди, закріплений у статті 1166 ЦК України, реалізується у відносинах страхування через застосування положень статті 1194 цього Кодексу. Вказана норма передбачає, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди за загальним правилом зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно, якщо такої різниці немає та шкода покрита в повному обсязі страховою виплатою, в такому випадку в цій справі відсутні підстави для покладення відповідальності на страхувальника». Відшкодування шкоди, спричиненої за наслідками ДТП, повинен нести страховик та саме він є належним відповідачем у справах за позовами про відшкодування шкоди в межах страхового ліміту. За змістом частини першої статті 28, статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, - це шкода, пов`язана, зокрема, з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу. У зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України. Таким чином, обов`язком страховика є відшкодування витрат потерпілого, пов`язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, у межах страхового відшкодування. Положеннями п. 33.1.4 статті 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання ДТП, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених ст. 41 цього Закону, до МТСБУ), повідомлення про ДТП встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально. Стаття 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачає, що страховик зобов`язаний протягом двох робочих днів з дня отримання повідомлення про настання події, що містить ознаки страхового випадку, розпочати її розслідування, у тому числі здійснити запити щодо отримання відомостей, необхідних для своєчасного здійснення страхового відшкодування. Протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Якщо представник страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження). Для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків страховиком та МТСБУ залучаються їх працівники. Страховиком, МТСБУ та потерпілими також можуть залучатися аварійні комісари, експерти або юридичні особи, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти. Відповідно до п. 35.1 ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених ст.41 цього Закону, до МТСБУ) заяву про страхове відшкодування. Згідно вимог п. 36.1 ст.36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (у випадках, передбачених ст. 41 цього Закону, до МТСБУ),

Outcome: approved