Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-13 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом в якому просив суд стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 36192 грн. 19 коп. за заявою-договором №TDB.2021.0007.3832 від 18.02.2021 року, судові витрати по оплаті судового збору у розмірі 2422,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 11200 грн. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 18.02.2021 року між АТ «Мегабанк», право вимоги від якого перейшло до ТОВ «ФК Єврокредит» та [PERSON] було укладено заяву-договір №TDB.2021.0007.3832 на підставі якого відповідачеві було надано можливість користуватись кредитними коштами у межах доступного кредитного ліміту. На даний час відповідач має заборгованість по сплаті даного кредиту, яка відповідно до наданого позивачем розрахунку станом на 03.09.2024 р. становить 36192 грн. 19 коп., з яких: 9991,33 грн. заборгованість за кредитом; 26200,86 грн. заборгованість по сплаті відсотків. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі Ухвалою судді Тальнівського районного суду Черкаської області Дьяченка Д.О. від 28.11.2025 року справу прийнято до свого провадження та призначено розгляд по суті в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. [PERSON] надіслав до суду відзив на позов в якому просив суд стягнути з нього лише борг в сумі 9991,33 грн., звільнити його від сплати судового збору як особи з інвалідністю 2 групи та відмовити в частині стягнення з нього оплати на правничу допомогу посилаючись на те, що на нього, як на військовослужбовця поширюється дія п.15 ст. 14 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» і він повинен бути звільнений від сплати відсотків за кредитом. Фактичні обставини, встановлені судом Суд, вивчивши матеріали справи та подані сторонами докази, дійшов до наступних висновків: Судом встановлено, що 18.02.2021 року між АТ «Мегабанк» та [PERSON] було укладено заяву-договір №TDB.2021.0007.3832 на підставі якого відповідачеві було надано можливість користуватись кредитними коштами у межах доступного кредитного ліміту. Згідно з договором №GL1N426240 про відступлення прав вимоги від 03.09.2024 право вимоги за даним кредитом перейшло від АТ «Мегабанк» до ТОВ «ФК «Мустанг фінанс». Відповідно до договору про відступлення прав вимоги від 27.12.2024 в подальшому право вимоги за даним кредитом перейшло від ТОВ «ФК «Мустанг фінанс» до ТОВ «ФК Єврокредит». Згідно з наданим позивачем розрахунком заборгованості [PERSON] станом на 03.09.2024 має заборгованість на загальну суму 36192 грн. 19 коп., з яких: 9991,33 грн. заборгованість за кредитом; 26200,86 грн. заборгованість по сплаті відсотків. Відповідно до виписки по особовому рахунку [PERSON] розрахунок періоду нарахування заборгованості розпочинається з 31.03.2021 року та закінчується 03.09.2024 р. Мотиви, з яких виходить суд, застосування норм права, оцінка аргументів сторін Вказані правові відносини регулюються Цивільним кодексом України. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Вирішуючи питання про стягнення з відповідача відсотків за користування кредитом суд враховує правову позицію, зазначену в Постанові Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 р. у справі №910/1238/17 касаційний суд, формуючи практику, дійшов такого висновку: «проценти за користування кредитом проценти, які нараховуються в межах строку кредиту (позики), визначені у договорі. Такі проценти розуміються як проценти за правомірне користування чужими грошовими коштами, розмір яких визначається договором або законом, які сплачує позичальник. Порядок їх виплати врегульований ч. 1 ст. 1048 ЦК України. Проценти за неправомірне користування чужими грошовими коштами проценти, які нараховуються внаслідок прострочення боржником виконання грошового зобов`язання, порядок виплати якого врегульований ч. 2 ст. 625 ЦК України, у зв`язку з чим такі проценти можуть бути стягнуті після спливу визначеного кредитним договором строку кредитування». За логікою Верховного Суду, після закінчення строку дії кредитного договору або у разі пред`явлення банком вимоги про дострокове повернення грошових коштів змінюється правова природа зобов`язання. У такому випадку нарахування штрафних санкцій можливе не на підставі умов договору, а на підставі ст. 625 ЦК України (3% річних). Велика Палата Верховного Суду дійшла до вказаного висновку з тих мотивів, що поведінка боржника не може бути одночасно правомірною і неправомірною, тобто виключається одночасне застосування ст. 1048 та ст. 625 ЦК України. Банки, фінансові установи, реалізуючи своє право на касаційне оскарження, обґрунтовують підстави для оскарження з посиланням на необхідність відступлення від сформованого вже правового висновку. Проте Верховний Суд поки що не вбачає підстав для відступлення від сформованого вище правового висновку, що підтверджується Постановою Верховного Суду від 27.07.2021 р. за №910/18943/20. Велика Палата зазначила, що правовідносини стосовно здійснення права позикодавця на визначену договором плату за користування позикою за час, на який він її надав, та правовідносини щодо здійснення позикодавцем права на проценти внаслідок невиконання позичальником обов`язку повернути кошти до визначеного терміну є різними за змістом. Адже в першому випадку мова йде про можливість боржника правомірно не сплачувати кредиторові борг протягом певного часу, передбаченого ст. 1048 ЦК України, а в другому про наслідки прострочення грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити гроші, але неправомірно не сплачує їх, передбачені ст. 625 ЦК України. Стосовно доводів відповідача про те, що на нього, як на військовослужбовця поширюється дія п.15 ст. 14 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» і він повинен бути звільнений від сплати відсотків за кредитом, суд зазначає наступне. Відповідно до довідки про безпосередню участь особи в АТО, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України №5430 від 19.12.2016 [PERSON] в період з 26.02.2016 по 17.09.2016 безпосередньо брав участь в АТО, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі проведення АТО на території н.п. Кримське Луганської області. Відповідно до військово-облікового документу військовозобов`язаний [PERSON] 16.12.2016 виключений з військового обліку на підставі ст. 37 ч.6 п.3 ЗУ «Про ВО і ВС». Відповідно до вимог пункту 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» - військовослужбовцям, призваним на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, на весь час їх призову, а військовослужбовцям під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, які перебували або перебувають безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються. Відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-1Х з подальшими змінами, на даний час в Україні діє воєнний стан. Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] безпосередньо брав участь у здійсненні АТО, заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Луганській області в період з 26.02.2016 по 17.09.2016 р., починаючи з 16.12.2016 р. він виключений з військового обліку, а оскільки кредитний договір між АТ «Мегабанк» та [PERSON] був укладений 18.02.2021 року, тобто після завершення відповідачем військової служби, то до даних правовідносин не можливо застосувати п. 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», а тому вимоги позивача про стягнення з відповідача процентів за користування кредитом підлягають задоволенню. Розподіл судових витрат між сторонами. Згідно з п.9 ч.1 ст.5 закону «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються інваліди I та II груп, законні представники дітей-інвалідів і недієздатних інвалідів I та II груп. Порядок розподілу та відшкодування судових витрат регламентується ст.141 ЦПК. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів (ч.2 цієї статті). Зазначене стосується й випадку, коли рішення ухвалено на користь позивача, а відповідач звільнений від сплати судового збору. Оскільки відповідно до Довідки до акта огляду МСЕК сер 12ААВ № 645307 [PERSON] є особою з інвалідністю 2 групи, то судовий збір з нього не може бути стягнуто. Дана правова позиція узгоджується з висновком, який зробив ВСУ в постанові №703/686/15-ц від 01.03.2017 р. Щодо стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 11200 грн., то суд приходить до висновку, що з врахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом на написання позовної заяви, врахуванням ціни позову та значення справи для сторони, враховуючи позицію відповідача про не визнання даних витрат, суд вважає, що судові витрати підлягають зменшенню та вважає за необхідне стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5600 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial