Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-14 00:00:00

Позивач ТОВ «Фінансова Компанія «Аксіліум Фінанс» звернувся до Богодухівського районного суду Харківської області з позовом до [PERSON] ,у якому просить : 1) стягнути з [PERSON] , ідентифікаційний номер [NUMBER] (адреса : [ADDRESS] ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Аксіліум Фінанс» (79026, Львіська область, м. Львів, вул. Академіка Є. Лазаренка, будинок 4, кабінет 4, код ЄДРПОУ 43231894) заборгованість за кредитним договором № ПКК/25637 у розмірі 132925,97 грн, у т.ч. строкове тіло кредиту 0 грн, прострочене тіло кредиту 49747,84 грн, прострочені відсотки 40371,46 грн, строкові відсотки 42806,67 грн.; 2) стягнути з відповідача на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Аксіліум Фінанс» суму сплаченого судового збору та 6000,00 грн витрат на правничу допомогу. В обґрунтування позовних вимог представник позивача посилається на те, що [PERSON] було укладено з АТ «Кредобанк» кредитний договір №ПKK/25637. Відповідно до умов кредитного договору банк зобов`язувався надати позичальнику кредит, а позичальник зобов`язувався в порядку та на умовах, визначених кредитним договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісію та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені графіком погашення кредиту. Позичальник своїх зобов`язань за кредитним договором належним чином не виконав, внаслідок чого станом на 08.11.2023 заборгованість за кредитним договором складала 90119,30 грн, в тому числі прострочене тіло 49747,84 грн, прострочені відсотки 40371,46 грн. За період з 09.11.2023 по 31.05.2025 на суму заборгованості, відповідно до умов кредитного договору, нараховано відсотки за користування кредитом, зокрема станом на 31.05.2025 42806,67 грн. Всього сума нарахованих відсотків за наведений вище період становить 42806,67 грн. Загалом сума заборгованості за кредитним договором складає 132925,97 грн. 08.11.2023 у правовідносинах за вказаною заборгованістю була здійснена заміна кредитора у зобов`язанні з АТ «Кредобанк» на ТОВ «ФК «Марин-Фінанс» (код ЄДРПОУ 43231894) на підставі договору факторингу. 12.12.2024 рішенням № 12/12/24-1 учасника ТОВ «ФК «Марин-Фінанс» змінено найменування товариства на Товариство з обмеженою відповідальність «ФК «Аксіліум Фінанс». Позичальник своїх зобов`язань за кредитним договором належним чином не виконав, внаслідок чого станом на дату розрахунку заборгованості, доданого до позовної заяви, заборгованість складає 132925,97 грн. Вказане зумовило звернення позивача до суду із відповідним позовом. Ухвалою Богодухівського районного суду Харківської області від 20.08.2025 позовну заяву ТОВ «ФК «Аксіліум-Фінанс» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитинм договором прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Визначено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Призначено у справі судове засідання. Ухвалою Богодухівського районного суду Харківської області від 18.11.2025 задоволено клопотання представника позивача Альховської Ірини Богданівни про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду. Вирішено проводити судові засідання у справі №613/1431/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Аксіліум Фінанс» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, - в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за участю представника позивача Альховської Ірини Богданівни з використанням власних технічних засобів. Представник позивача в судове засідання не з`явилась, в режимі відеоконференції до участі в судовому засіданні не приєдналась. Оскільки представник позивача належним чином повідомена про дату, час та місце розляду справи, а також про задоволення її клопотання про участь в судовому засіданні у режимі відеоконференції, беручи до уваги, що раніше (03.09.2025) представником позивача було подано клопотання про проведення судового засідання без участі представника позивача, в якому вона повідомила, що підтримує позовні вимоги та не заперечує проти ухвалення заочного рішення, враховуючи, що станом на дату і час розгляду справи (14.01.2026 о 09 год. 00 хв.) від представника позивача не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника позивача. Відповідачка в судове засідання повторно не прибула, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки суду не повідомила, клопотання про відкладення розгляду справи не подала, відзиву на позов не подала. Згідно з ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно зі ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що відповідачка належним чином повідомлена про дату, час і місце судового розгляду справи, повторно не з`явилася в судове засідання, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідачки та, зі згоди позивача, ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, суд зазначає наступне. 14.08.2020 [PERSON] заповнила Анкету-Заяву №25637 на отримання ліміту по кредитній картці, у якій зазначила свої персональні дані, а також бажану суму кредиту 51100,00 грн, строк надання кредитного ліміту 36 місяців. 14.08.2020 між АТ «Кредобанк» та [PERSON] укладено кредитний договір № ПКК/25637, відповідно до умов якого відповідачці було встановлено кредитну лінію, в межах якої їй надано грошові кошти, відповідачка зобов`язалася повернути кредит, сплатити проценти та інші платежі, передбачені цим Додатками, Правилами та Тарифами. За умовами договору максимальний ліміт кредитної лінії 200000,00 грн, термін кредитної лінії до 13.08.2023 (включно), процентна ставка фіксована, розмір процентів за кредитним договором 30% річних. Орієнтовна реальна річна процентна ставка становить 37,38 %. Орієнтовна загальна вартість кредиту для позичальника 240500,00 грн. Відповідно до п. 1.3.2.7.3 кредитного договору клієнт зобов`язаний повністю погасити заборгованість за кредитом (кредитами), виданими в межах кредитної лінії, процентами, комісіями, неустойкою та іншими платежами, передбаченими кредитним договором не пізніше терміну, вказаного у п. 1.3.2.2 цього додатку або впродовж строку, передбаченого у п. 1.3.2.7.5 цього додатку. 08.11.2023 між АТ «Кредобанк» та ТОВ «ФК «Марин-Фінанс» укладено договір факторингу із відступлення грошової вимоги за кредитним договором та прав за забезпечувальним договором. Згідно з додатком №1 до договору факторингу АТ «Кредобанк» відступило ТОВ «ФК «Марин-Фінанс» право грошової вимоги до боржника [PERSON] за кредитним договором №ПКК/25637 від 14.08.2020 у загальному розмірі 90119,30 грн. 12.12.2024 рішенням №12/12/24-1 змінено найменування ТОВ "ФК "Марин-Фінанс" на ТОВ «Фінансова компанія «Аксіліум Фінанс». Як зазначено у розрахунку заборгованості, наданим ТОВ «ФК «Аксіліум-Фінанс», за кредитним договором станом на 31.05.2025 [PERSON] мала заборгованість станом на 08.11.2023 у розмірі 90119,30 грн, з яких: 49747,84 грн заборгованість за тілом кредиту, 40371,46 грн заборговність за відсотками. Станом на 28.02.2025 відповідачка має заборгвоаність у розмірі 132925,97 грн, з яких: 90119,30 грн сума заборгованості, 42806,67 грн сума нарахованих відсотків за період з 09.11.2023 по 31.05.2025. 30.01.2024 позивачем було направлено на адресу [PERSON] досудову вимогу щодо виконання договірних зобов`язань та повідомлення про заміну кредитора. Однак, [PERSON] заборгованості не погасила, внаслідок чого ТОВ «ФК «Аксіліум-Фінанс» звернулось до суду з цим позовом. Спірні правовідносини регулюються Цивільним кодексом України (далі - ЦК України). Статтею 634 ЦК України передбачена можливість укладення договору приєднання, тобто договору, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Приписами ч. 1 ст. 530 ЦК України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, якщо при цьому були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. З урахуванням системного аналізу зазначених вище норм та матеріалів справи, суд дійшов висновку про те, що [PERSON] як позичальником було укладено кредитний договір № ПКК/25637 з АТ "Кредобанк". На підтвердження наявності заборгованості позивачем надано до матеріалів справи виключно розрахунок заборгованості [PERSON] за кредитним договором. Разом з тим, суд зауважує, що відповідно до вимог статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимогабо заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Письмовими доказами, якими є документи, що містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (частина перша статті 95 ЦПК України). Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Виходячи з принципу змагальності сторін, закріпленого статтею 12 ЦПК України доведення умов кредитування і наявності заборгованості є обов`язком позивача. Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 18 березня 2019 року у справі № 751/861/17 (провадження № 61-28582ск18). Відповідно до частини 1 статті 13 Закону України «Про електронну комерцію», розрахунки у сфері електронної комерції здійснюються відповідно до Законів України «Про платіжні послуги», «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», інших законів та нормативно-правових актів Національного банку України. Розрахунки у сфері електронної комерції можуть здійснюватися з використанням платіжних інструментів, електронних грошей, шляхом переказу коштів або оплати готівкою з дотриманням вимог законодавства щодо оформлення готівкових та безготівкових розрахунків, а також в інший спосіб, передбачений законодавством України, що регулює надання платіжних послуг. Частиною 3 статті 13 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що продавець (виконавець, постачальник), надавач платіжних послуг, оператор платіжної системи або інша особа, яка отримала плату за товар, роботу, послугу відповідно до умов електронного договору, повинні надати покупцеві (замовнику, споживачу) електронний документ, квитанцію, товарний чи касовий чек, квиток, талон або інший документ, що підтверджує факт отримання коштів, із зазначенням дати здійснення розрахунку. Підставою бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти господарських операцій і повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо-безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблених даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи (ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність»). Разом з тим, наданий ТОВ «ФК «Аксіліум-Фінанс» розрахунок заборгованості за кредитним договором за боржником [PERSON] не підтверджується первинними документами. Позивачем не надано доказів на підтвердження передачі АТ «Кредобанк» грошових коштів [PERSON] , що встановлено умовами вказаного договору, не надано розрахунку заборгованості [PERSON] , з якого би вбачалося здійснення боржником останньої оплати за кредитом, відомостей, яким саме чином була нарахована сума відсотків за користування кредитними коштами. Наданий розрахунок заборгованості містить лише відомості щодо загального розміру несплаченого кредиту та відсотків, без зазначення детального розрахунку, який включав би суми погашеного позичальником тіла кредиту та відсотків по кожному платіжному періоду тощо. Зазначений розрахунок заборгованості не є документом первинного бухгалтерського обліку, а є одностороннім арифметичним розрахунком стягуваних сум, який повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони, в даному випадку (банку). Такий висновок щодо оцінки односторонніх документів кореспондує висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеному в постанові від 03.07.2019 року (№ 342/180/17) та Верховного Суду України в постанові від 11.03.2015 року (№ 6-16цс15). Наявність роздрукованого розрахунку заборгованості за договором є неналежним та недостатнім доказом для задоволення позовних вимог, оскільки сам розрахунок, умови кредитування тощо, є внутрішніми документами установи та не містять відомостей, що дозволили б суду перевірити, чи видавалися кредитні кошти, на який строк, правильність нарахування відсотків позивачем. Належних та допустимих доказів на підтвердження факту перерахування відповідачці грошових коштів за кредитним договором суду не надано. Суд зауважує, що в силу ч.2 ст. 83, ч.1 ст.84 ЦПК України позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Разом з тим, позивачем ані з позовною заявою, ані в ході розгляду справи не було подано клопотання про витребування доказів на підтвердження факту перерахування кредитодавцем коштів на адресу [PERSON] (доказів випуску на її ім`я банківської картки, прив`язки цієї картки до номеру телефону [PERSON] , факту надходження на цю картку грошових коштів від кредитодавця у дату і в сумі, які вказані у кредитному договорі тощо). Таким чином, позивачем не підтверджено факту наявності у [PERSON] заборгованості перед первісним кредитором АТ «Кредобанк» та перед ТОВ «ФК «Аксіліум Фінанс» у розмірах, вказаних позивачем. З огляду на викладене, позивачем не підтверджено наявності у нього права грошової вимоги до боржника [PERSON] , зокрема, у тих розмірах, які були заявлені до стягнення. Отже, позивачем не доведено факту порушення його прав як кредитора за кредитним договором №ПКК/25637 від 14.08.2020. З урахуванням вищенаведеного, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про відмову ТОВ «ФК «Аксіліум Фінанс» в задоволенні позову в повному обсязі. Відповідно до ч. 1ст. 141 ЦПК України, беручи до уваги, що суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, судові витрати у вигляді сплаченого судового збору слід залишити за позивачем.

Outcome: dismissed