Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-14 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, мотивуючи його тим, що з 23 вересня 2020 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від спільного шлюбу сторони мають сина [PERSON] , [INFO] . Причиною звернення до суду стало те, що спільне життя позивачки з відповідачем не склалося внаслідок відсутності взаємопорозуміння, різні погляди на життя та сімейні обов`язки з ведення спільного господарства. Позивачка вважає, що подальше спільне проживання та збереження сім`ї є неможливими та суперечить її інтересам та інтересам дитини. Спору щодо поділу майна немає. Тому просить суд розірвати шлюб та стягнути судові витрати з відповідача, після розірвання шлюбу залишити прізвище « [PERSON] ». Від позивачки надійшла заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач направив до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню, з таких підстав. Судом встановлено, що 23 вересня 2020 року позивач з відповідачем уклали шлюб, зареєстрований Сумським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Північно-Східним міжрегіональним управлінням Міністерства юстиції (м. Суми), актовий запис №223, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 4). Від шлюбу сторони мають малолітню дитину [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с. 4 зв.б.). Зі змісту позовної заяви вбачається, що причиною розірвання шлюбу стала відсутність взаєморозуміння між подружжям, що робить неможливою подальшу побудову сімейних відносин. Сторони подружні стосунки не підтримують, сімейних відносин не поновлювали і не мають наміру цього робити. Позивачка категорично наполягає на розірванні шлюбу з відповідачем. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Позивачка скористалась вказаним правом та звернулася до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивачка не має наміру зберігати шлюб з відповідачем. Приймаючи до уваги заяву позивачки, суд вважає, що причини, які спонукають її наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. За таких обставинах справи суд вважає, що сім`я сторін розпалася остаточно, підстав для досягнення примирення між сторонами немає, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя і тому суд приходить до висновку про розірвання шлюбу між сторонами. Згідно з ч. 2 ст. 114, абз. 2 ч. 3 ст. 115 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. За таких обставин суд вважає, що збереження сім`ї неможливе, а тому позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 142 ЦПК України та ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved