Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-18 00:00:00

Позивач, ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Обґрунтовує позов тим, що 09 травня 2024 року [PERSON] уклав із ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» кредитний договір №215485262. 28.11.2018 року між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» укладено договір факторингу №28/1118-01, відповідно до умов якого ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» передав (відступив) ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» прийняв належні ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» права вимоги до боржників. 31.12.2020 року додатковою угодою №26 до договору факторингу №28/1118-01 сторони дійшли згоди викласти текст Договору у новій редакції. Відповідно до Реєстру боржників №292 від 09.07.2024 до Договору факторингу №28/1118-01 укладеного між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» до ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №215485262. 27.02.2025 року між ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» укладено Договір факторингу №27/0225-01, відповідно до умов якого ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» передає ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі прав вимоги. Відповідно до Реєстру прав вимоги №2 від 27.02.2025 року до договору факторингу №27/0225-01 від 27 лютого 2025, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 28759,5 грн., з яких: 7700 грн. - сума заборгованості по основному боргу; 17209,5 грн. - сума заборгованості по процентам; 3850 грн. неустойка. З моменту отримання права вимоги до відповідача, а саме з 27.02.2025 позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафник санкцій. Позивач просить стягнути з відповідача суму заборгованості за кредитним договором у розмірі 28759,50 грн., а також судові витрати. Представник позивача за довіреністю в судове засідання не з`явився, заявивши у позові клопотання про розгляд справи без його участі, заявлені позовні вимоги підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про місце та час судового розгляду повідомлений належним чином за зареєстрованим місцем проживання. Судова кореспонденція повернулася без вручення з поміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», а тому вважається врученою в день проставлення у поштовому повідомленні відповідної відмітки. (Пункт 3, 4 частини восьмої статті 128 ЦПК України, Постанови ВС від 21 грудня 2022 року у справі № 757/15603/19 (провадження № 61-7187св22), 30 листопада 2022 року у справі № 760/25978/13-ц (провадження № 61-6788св22), 31 серпня 2022 року у справі № 760/17314/17) Отже, відповідач вважається таким, що про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. Відповідач своїм правом на подачу відзиву не скористався. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, суд виходить з наступного. Стаття 1054 ЦК України встановлює, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та [PERSON] уклали між собою договір кредитної лінії №215485262 від 09.05.2024 року в розмірі кредитного ліміту на суму 7700 грн. на умовах строковості, зворотності, платності. /а.с.6-17/ Договір укладено в електронній формі з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, що підтверджується відповідними позначками на договорі. /а.с.17/ Суд враховує, що Закон України «Про електронну комерцію» передбачає можливість укладення електронних договорів. При цьому, згідно ст.12 вказаного Закону якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Згідно п.12 ч.1 ст.3 ЗУ «Про електронну комерцію» одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Враховуючи, що кредитний договір підписаний [PERSON] в електронній формі з використанням одноразового ідентифікатора, що відповідає вимогам статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», при укладенні договору сторони досягли згоди щодо всіх його істотних умов, такий правочин слід вважати укладеним. Про допустимість такої форми укладення правочинів також зазначено у численних правових позиціях Верховного Суду, зокрема, у постанові від 12 січня 2021 року у справі №524/5556/19, у постанові від 22 вересня 2022 року у справі № 234/7163/20,у постанові від 12 червня 2023 року у справі №263/3470/20. Згідно п.7.1 договору рекомендована дата дострокового повного повернення всієї суми кредиту за всіма наданими траншами є дата закінчення дисконтного періоду кредитування 08.06.2024 року, а саме протягом 30 днів від дати отримання першого траншу позичальником. У разі пролонгації чи поновлення дисконтного періоду рекомендована (не обов`язкова) дата дострокового повного повернення всієї суми кредиту зміщується на відповідну дату закінчення дисконтного періоду. Відповідно до п.7.7 договору у разі недостатності суми здійсненого платежу для виконання зобов`язання за договором у повному обсязі, ця сума погашає вимоги кредитодавця у такій черговості: у першу чергу сплачується прострочена до повернення сума кредиту та прострочені проценти за користування кредитом; у другу чергу сплачується сума кредиту та нараховані проценти за користування кредитом; у третю чергу сплачується неустойка та інші платежі відповідно до договору. Відповідно до п.8.3 договору на момент укладення договору та отримання першого траншу за цим договором базова процентна ставка складає 1,50 % в день від суми залишку кредиту. Кінцева дата повернення кредиту 08.06.2029 року. (п.7.3 договору) Порядок надання кредиту згідно п.5.1 договору передбачає переказ грошових коштів на визначену платіжну картку. Факт отримання позичальником кредитних коштів в сумі 7700 гривень від ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» підтверджується платіжним дорученням №02b2749c-ale0-4895-94a4-ba4f45c9847e від 09.05.2024 року./а.с.18/ Відповідно до ст.ст.526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином та в певний строк відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив зобов`язання, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після розстрочення. Відповідач порушив умови кредитного договору, покладені на нього обов`язки щодо своєчасного погашення кредиту та процентів належним чином не виконував. За період з 09.05.2024 року до 05.10.2024 року утворилась заборгованість станом на 27.02.2025 року в сумі 28759,50 грн., що підтверджується розрахунками заборгованості, наданими первісним кредитором ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та фактором ТОВ «Таліон плюс». До складу заборгованості включено 7700 грн. основного боргу (тіло кредиту), 17209,50 грн. заборгованості за нарахованими процентами, та 3850 грн. неустойки. 28.11.2018 року між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» укладено договір факторингу №28/1118-01 відповідно до якого ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» передає ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» за плату належні йому права вимоги до боржників, зазначених у реєстрах прав вимог. 31.12.2020 року Додатковою угодою №26 вказаний договір факторингу викладено у новій редакції. /а.с.21-25/ 27.02.2025 року між ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №27/0225-01 відповідно до умов якого ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» передає ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги зазначені у відповідних реєстрах. /а.с.26-27, 28/ Відповідно до витягу з реєстру боржників до укладеного договору факторингу ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція повернення боргів» набуло право грошової вимоги до відповідача в сумі 28759 грн. 50 коп./а.с.29/ Подібне відступлення права вимоги відповідає положенням чинного цивільного законодавства, зокрема, статті 1077 ЦК України, згідно якої за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Таким чином, ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» на законних підставах набуло право грошової вимоги до [PERSON] . Водночас, суд звертає увагу на відсутність законних підстав щодо нарахування неустойки за прострочення виконання зобов`язань за кредитним договором. Як вже зазначалося, до складу заборгованості включено, зокрема, неустойка в сумі 3850 грн. Разом з тим, відповідно до ЗУ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії норм на період дії воєнного стану» від 15.03.2022 року №2120-ІХ, Прикінцеві та перехідні положення ЦК України доповнено пунктом 18, який передбачає, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється, зокрема, від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24.02.2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Відтак, позовні вимоги позивача про стягнення з позичальника неустойки в сумі 3850 грн., нарахованих кредитором за прострочення виконання зобов`язань за кредитним договором, задоволенню не підлягають. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Підсумовуючи викладене, суд доходить висновку про необхідність часткового задоволення заявленого позову, стягнувши з відповідача 7700 грн. заборгованість по основному боргу та 17209 грн. 50 коп. заборгованості за процентами, а всього 24909 грн. 50 коп. В частині позовних вимог про стягнення неустойки в розмірі 3850 грн. слід відмовити. Судовий збір підлягає стягненню з відповідача пропорційно до задоволених вимог ст.141 ЦПК України. Зважаючи на те, що розмір задоволених позовних вимог становить 86,61% від заявленої ціни позову, сума судового збору, що підлягає стягненню з відповідача, становить 2622,55 грн. (з розрахунку: 3028 грн. х 86,61/100=2622,55 грн.)

Outcome: partial