Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-12 00:00:00

Адвокат Нечпай С.П. звернувся до суду в інтересах позивача [PERSON] з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей. Позовні вимоги мотивує тим, що 02 серпня 2008 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. У шлюбі у них народились спільні діти: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Шлюб між ними не розірвано, проте позивачем подана до суду заява про розірвання шлюбу. Подружні відносини між позивачем і відповідачем фактично припинено, спільний сімейний бюджет не ведеться. Відповідач матеріальної допомоги дітям не надає, участі у вихованні не бере. На даний час відповідач проходить службу в ЗСУ, отримує регулярне грошове забезпечення, тобто може сплачувати аліменти. Тому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подання позову і до повноліття дітей. Стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати на правову допомогу адвоката в сумі 2000,00 грн. 15 грудня 2025 року судом відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (а.с.18). Ухвала про відкриття провадження направлена сторонам (а.с.19). Відповідач, який належним чином повідомлявся про відкриття провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, не скористався своїм правом та не направив до суду відзив на позовну заяву. У зв`язку з відсутністю клопотання про інший порядок розгляду справи, суд розглядає дану справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Процесуальні дії передбачені п.3 ч.3 ст. 265 ЦПК України судом не застосовувались. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Повно та всебічно дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з матеріалів справи, 02 серпня 2008 року [PERSON] , [INFO] зареєстрував шлюб з [PERSON] , [INFO] . Після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище « [PERSON] » що підтверджується актовим записом про шлюб №145, свідоцтво про шлюб № [NUMBER] , видане 02.08.2008 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Ромни реєстраційної служби Роменського міськрайонного управління юстиції у Сумській області (а.с.5). Від шлюбу у сторін [INFO] народився син - [PERSON] , про що відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Ромни Роменського міськрайонного управління юстиції Сумської області складено актовий запис про народження № 467 від 24.12.2008 року (а.с.6). [INFO] від шлюбу у сторін народився син - [PERSON] , про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Ромни реєстраційної служби Роменського міськрайонного управління юстиції у Сумській області складено актовий запис про народження № 300 від 23.09.2015 року (а.с.6 зворот). Неповнолітні діти сторін проживають разом з матір`ю [PERSON] . Згідно довідки т.в.о. командира військової частини [NUMBER] від 06.03.2023 року № 569, [PERSON] перебуває на військовій службі по мобілізації в в/ч [NUMBER] з 28.02.2023 року по теперішній час (а.с.9). Таким чином, між сторонами склалися правовідносини з приводу сплати аліментів на неповнолітню дитину, які регулюються Сімейним кодексом України (далі СК України). Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з нормами ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 цієї статті передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Відповідно до ч.1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Відповідно до ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Суд оцінив за власним переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та безпосередньому їх дослідженні, давши їм оцінку в цілому так і кожному окремо враховує всі надані докази і вважає, що існують підстави для задоволення позову, оскільки відповідач являється батьком дітей і має обов`язок по їх утриманню, отже є належним відповідачем по даному позову. Сини проживають разом з матір`ю (позивачем), тому остання має право на отримання аліментів на їх утримання від відповідача у розмірі 1/3 заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку. Таким чином позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору, тому судовий збір у розмірі 1211 грн. 20 коп. підлягає стягненню з відповідача на підставі п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України. Оскільки позивач не просить негайного виконання рішення суду, суд не застосовує вимоги ст. 430 ЦПК України про негайне виконання рішення суду в межах суми платежу за місяць. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача витрати на правову допомогу. Відповідно до положень частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до частини першої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відплвідно до ч.6 ст. 137 ЦПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Пунктами 1, 2 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). У розумінні положень частини п`ятої статті 141 ЦПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, є можливим лише на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим адвокатом на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи (зазначений правовий висновок наведено у постанові ОП КГС ВС від 03.10.2019 року у справі № 922/445/19). Судом встановлено, що згідно договору на надання правничої допомоги від 05.12.2025 року адвокат Нечпай О.В. надавав правничу допомогу [PERSON] (а. с. 10-11). Як вбачається з довідки складеної адвокатом Нечпай О.В., останній повідомляє, що ним було отримано 2000 грн. від [PERSON] за надання правничої допомоги у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей (а.с.12). За таких обставин, виходячи із складності справи та виконаних адвокатом робіт та послуг по даній справі, відсутність заперечень зі сторони відповідача щодо розміру витрат на правову допомогу, суд приходить до висновку, що розмір заявлених вимог про відшкодування витрат на правничу допомогу в сумі 2000 грн. є співрозмірним та підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved