Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-14 00:00:00

У липні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Юкрейніан Ленд» звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] про визнання права власності. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 04.11.2008 між ТОВ «Юкрейніан Ленд» та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 1,9057 га, що знаходиться в межах Княжицької сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, кадастровий номер 3222483600:03:008:0018. Продаж вчинено за 553 030,00 грн. Даний Договір є підставою для видачі покупцю державного акта на право власності на землю. Покупець зобов`язується після укладення цього Договору подати документи, необхідні для державної реєстрації права власності до відповідного управління земельних ресурсів. 17.10.2009 року ТОВ «Юкрейніан Ленд», подавши до Управління земельних ресурсів Києво-Святошинського району, крім інших 35 заяв, заяву про проставлення на державному акті на право власності на землю відмітки про реєстрацію права власності на спірну земельну ділянку, відповіді на неї не отримало, що стало підставою для звернення позивача до адміністративного суду. Постановою Київського окружного адміністративного суду від 20.01.2011 у справі №2а-9973/10/1070 зобов`язано Управління Держкомзему у Києво-Святошинському районі Київської області здійснити реєстрацію права власності на тридцять шість земельних ділянок для ведення фермерського господарства, що розташовані на території Княжицької сільської ради Києво-Святошинського району Київської області згідно з заявами, поданими 17.11.2009 ТОВ «Юкрейніан Ленд», а також зобов`язано Управління Держкомзему у Києво-Святошинському районі Київської області повернути ТОВ «Юкрейніан Ленд» з відміткою про реєстрацію права власності оригінали державних актів на право власності на тридцять шість земельних ділянок для ведення фермерського господарства, що розташовані на території Княжицької сільської ради Києво-Святошинського району Київської області та оригінали доданих до заяв документів. Проте дане судове рішення виконано не було, а позивач самостійно не може зареєструвати право власності на спірну земельну ділянку, оскільки Київською обласною прокуратурою в рамках кримінальної справи було вилучено оригінали договорів купівлі-продажу земельних ділянок, актів та інших документів, у тому числі на спірну земельну ділянку, та надалі разом із кримінальною справою вони були втрачені. При цьому, у позивача залишилися в наявності нотаріальні фотокопії договорів купівлі-продажу земельних ділянок, у тому числі спірної земельної ділянки. У зв`язку із тим, що державний реєстратор має право здійснювати реєстраційні дії на підставі лише оригінальних примірників правовстановлюючих документів, а правоохоронними органами їх втрачено та відновити або видати їх дублікати неможливо, то позивач просить в судовому порядку визнати за ним право власності на спірну земельну ділянку. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 30.10.2024 року відкрито загальне позовне провадження у справі за вказаним позовом та призначено підготовче судове засідання. Під час отримання судом даних щодо зареєстрованого місця проживання [PERSON] , указаного у позовній заяві, було встановлено, що [PERSON] знята з реєстрації у зв`язку зі смертю. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 11.02.2025 клопотання представника позивача про витребування доказів задоволено та витребувано від Третьої Білоцерківської державної нотаріальної контори спадкову справу про прийняття спадщини після померлої [PERSON] . У лютому 2025 року до суду від Третьої Білоцерківської державної нотаріальної контори надійшли копії матеріалів спадкової справи № 399/2023 щодо майна померлої [INFO] [PERSON] . Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 13.05.2025 роу клопотання представника позивача про заміну неналежного відповідача задоволено, замінено відповідача у справі з [PERSON] на її правонаступника [PERSON] . Підготовче судове засідання у даній справі призначене на 02.09.2025 на 10 год. 00 хв. У судове засідання 02.09.2025 учасники справи не з`явилися. Про час, дату та місце розгляду справи повідомлені належним чином. 02.09.2025 року представник позивача адвокат Войнаровський О.В. подав до суду заяву, в якій просив проводити розгляд справи у відсутності представника, позов підтримав та просив його задовольнити, проти винесення заочного рішення у справі не заперечував. У серпні 2025 року від представника позивача адвоката Якименка О.В. надійшла до суду заява про визнання позову відповідачем за ст. 206 ЦПК України та про розгляд справи без участі відповідача та її представника. У зв`язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. За правилами ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Відповідно до постанови Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 30 вересня 2022 року у справі № 761/38266/14 якщо проголошення судового рішення не відбувається, то датою його ухвалення є дата складення повного судового рішення, навіть у випадку, якщо фактичне прийняття такого рішення відбулось у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата, яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явились всі учасники такої справи. Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем; ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, всебічно, повно та об`єктивно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, що мають істотне значення для правильного вирішення справи по суті та на яких ґрунтується позовні вимоги, оцінивши докази на предмет належності, достовірності та допустимості у їх сукупності, урахувавши визнання позову відповідачем та перевіривши таке визнання стосовно можливого його протиріччя закону або порушення прав, свобод чи інтересів інших осіб або самого відповідача, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Судом встановлено, що 04 листопада 2008 року між [PERSON] (Продавець), від імені якої діяла [PERSON] згідно довіреності, посвідченої в порядку передоручення приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Івановою О.П. 04.11.2008 року за реєстровим № 5262, та Товариством з обмеженою відповідальністю «Юкрейніан Ленд» (Покупець), в особі Єрмоленко Оксани Вікторівни, яка діяла на підставі довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Івановою О.П. 19.09.2008 року за реєстровим № 4543, було укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Івановою О.П. та зареєстрований в реєстрі за № 5268 (далі Договір). Відповідно до п. 1 Договору Продавець передала, а Покупець прийняв у власність земельну ділянку площею 1,9057 га, в межах згідно з планом, що знаходиться в межах Княжицької сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, кадастровий номер 3222483600:03:008:0018. Земельна ділянка належала Продавцю на праві особистої приватної власності на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 232199, виданого Княжицькою сільською радою, Києво-Святошинського району, Київської області 24.06.2008 року на підставі розпорядження Києво-Святошинської районної державної адміністрації № 129 від 18.02.2018. Акт зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010832900185; цільове призначення земельної ділянки для ведення фермерського господарства. Згідно із п. 2 Договору продаж вчинено за 553 030 (п`ятсот п`ятдесят три тисячі тридцять) гривень 00 копійок. За правилами п. 3 Договору підтвердженням факту одержання від Покупця грошових коштів у сумі 553 030 (п`ятсот п`ятдесят три тисячі тридцять) гривень 00 копійок за продану земельну ділянку є Акт взаєморозрахунків, підписаний Сторонами або їх уповноваженими представниками. Продавець зобов`язалася звільнити земельну ділянку та передати її Покупцю протягом 3 (трьох) днів з моменту повної оплати (п. 4 Договору). Відповідно до п. 11 Договору цей Договір набуває чинності з моменту підписання його Сторонами, нотаріального посвідчення та державної реєстрації відповідно до вимог ст. 657 Цивільного кодексу України. За змістом п. 13 Договору цей Договір є підставою видачі Покупцю Державного акта на право власності на землю. Згідно із п. 19 Договору Покупець зобов`язується після укладення цього Договору подати документи, необхідні для державної реєстрації права власності до відповідного управління земельних ресурсів. Відповідно до п. 17 Договору усі правовідносини, що виникають з цього Договору або пов`язані із ним, у тому числі пов`язані із дійсністю, укладенням, виконанням, зміною та припиненням цього Договору, тлумаченням його умов, визначенням наслідків недійсності або порушення Договору, регламентуються цим Договором та відповідними нормами чинного в Україні законодавства. 17 листопада 2009 року ТОВ «Юкрейніан Ленд» на виконання умов Договору та інших аналогічних договорів купівлі-продажу земельних ділянок подало до Управління земельних ресурсів Києво-Святошинського району, крім інших 35 заяв, заяву про проставлення на державному акті на право власності на землю відмітки про реєстрацію права власності на земельну ділянку, яка була зареєстрована в Журналі обліку заяв за № 182/09. 15 жовтня 2010 року ТОВ «Юкрейніан Ленд» звернулося до Управління Держкомзему у Києво-Святошинському районі Київської області з листом № 1/12/2010, в якому просило повідомити про стан виконання реєстрації права власності на 36 земельних ділянок, у тому числі на спірну земельну ділянку, придбану за Договором, та надати роз`яснення щодо порушення строків реєстрації. Проте відповіді на вказану заяву ТОВ «Юкрейніан Ленд» не отримало, що стало підставою для звернення до адміністративного суду із позовом до Управління Держкомзему у Києво-Святошинському районі Київської області про реєстрацію права власності та повернення державних актів на право власності на земельні ділянки. 20 січня 2011 року Київський окружний адміністративний суд постановою у адміністративній справі № 2а-9973/10/1070 зобов`язав Управління Держкомзему у Києво-Святошинському районі Київської області здійснити реєстрацію права власності на тридцять шість земельних ділянок для ведення фермерського господарства, що розташовані на території Княжицької сільської ради Києво-Святошинського району Київської області згідно з заявами, поданими 17 листопада 2009 року ТОВ «Юкрейніан Ленд»; зобов`язав Управління Держкомзему у Києво-Святошинському районі Київської області повернути ТОВ «Юкрейніан Ленд» з відміткою про реєстрацію права власності оригінали державних актів на право власності на тридцять шість земельних ділянок для ведення фермерського господарства, що розташовані на території Княжицької сільської ради Києво-Святошинського району Київської області та оригінали доданих до заяв документів. 06 вересня 2011 року відкрито виконавче провадження № 28632389 з примусового виконання виконавчого листа у справі № 2а-9973/10/1070 від 19.10.2011, яке не виконано, та в рамках якого повідомлено, що Київською обласною прокуратурою в рамках кримінальної справи № 63-2975 було вилучено оригінали зазначених вище договорів купівлі-продажу земельних ділянок, актів та інших документів, у зв`язку з чим неможливо проставити на державних актах на право власності на землю відмітки про реєстрацію права власності на земельні ділянки, у тому числі спірну земельну ділянку, придбану за Договором. В межах зазначеного виконавчого провадження боржник рішення суду не виконував, внаслідок чого його було притягнуто до відповідальності шляхом накладення штрафу та в подальшому - 29.04.2013 - виконавче провадження було закінчено на підставі п. 11 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції Закону від 18.01.2013), що підтверджується інформацією про виконавче провадження № 28632389 від 21.03.2024. 18 липня 2022 року позивач звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Іванової О.П. із заявою за вих. № 18/01-1а від 18.07.2022 про видачу дублікатів договорів купівлі-продажу. Позивачу повідомлено, що 19 липня 2011 року прокуратурою Київської області в рамках кримінальної справи № 63-2975 було вилучено примірники оригіналів зазначених вище договорів купівлі-продажу земельних ділянок та інших документів у приватного нотаріуса КМНО Іванової О.П., яка посвідчувала згадані договори, що підтверджується листом-відповіддю вказаного нотаріуса за вих. № 02/01-16 від 18.07.2022. Зазначені обставини позбавляють позивача можливості отримати дублікат Договору купівлі-продажу спірної ділянки. 04 лютого 2022 року листом за № 31/-91-вих-22 Київська обласна прокуратура повідомила, що встановити місцезнаходження кримінальної справи № 63-2975 не вдається за можливе. 11 травня 2022 року листом за № 31/1-191-вих-22 Київська обласна прокуратура також повідомила, що за результатами проведення службового розслідування за фактом можливої втрати матеріалів кримінального провадження № 63-2975 до ЄРДР 10.05.2022 внесено відомості під № 42022110000000095 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 367 КК України. 21 березня 2024 року з метою встановлення місцезнаходження матеріалів кримінальної справи № 63-2975 представником позивача було направлено адвокатський запит до Київської обласної прокуратури. 01 квітня 2024 року надійшла відповідь Київської обласної прокуратури за № 31/1-226 від 26.03.2024 з доданою постановою про закриття кримінального провадження № 42022110000000095 від 29.05.2023, в якій повідомлено, що в ході службового розслідування не встановлено місцезнаходження матеріалів кримінальної справи № 63-2975, а тому факт втрати матеріалів даної кримінальної справи знайшов своє підтвердження. Отже, оригінали первинних документів на вищевказані земельні ділянки, у тому числі на спірну земельну ділянку, придбану за Договором, були втрачені Київською обласною прокуратурою. Однак, у позивача залишилися нотаріальні фотокопії договорів купівлі-продажу земельних ділянок, у тому числі Договору купівлі-продажу спірної земельної ділянки, що посвідчені приватним нотаріусом КМНО Івановою О.П. На основі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж спірної земельної ділянки в натурі (на місцевості) для ведення фермерського господарства було зареєстровано дану ділянку в Державному земельному кадастрі з визначенням їй нового кадастрового номеру 3222483600:03:010:0018, що підтверджується витягом з Державного земельного кадастру від 18.03.2024 та листом сертифікованого інженера-землевпорядника [PERSON] . Таким чином, ТОВ «Юкрейніан Ленд не може зареєструвати у Державному реєстрі речових права на нерухоме майно право власності на спірну земельну ділянку, оскільки оригінали Договору та Державного акту на право власності на спірну земельну ділянку серії ЯЖ № 232199, виданого Княжицькою сільською радою Києво-Святошинського району Київської області 24.06.2008 року, були вилучені прокуратурою Київської області та надалі втрачені. Відповідно до довідки № 357169301 від 05.12.2023 року за інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, а саме з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, власником спірної земельної ділянки, старий кадастровий номер 3222483600:03:008:0018, є [PERSON] . Згідно із витягом № НВ-9933670502024 від 18.03.2024 року з Державного земельного кадастру на земельну ділянку, власником спірної земельної ділянки, новий кадастровий номер 3222483600:03:010:0018, є [PERSON] . [INFO] [PERSON] померла, про що свідчить копія свідоцтва про смерть, виданого 22 червня 2023 року Білоцерківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис № 1285. Після смерті [PERSON] спадщину на підставі заповіту, посвідченого виконавчим комітетом Княжицької сільської ради Києво-Святошинського району Київської області 16.12.2005, зареєстрованого в реєстрі за № 524, прийняла [PERSON] , що підтверджується заявою про прийняття спадщини від 20.02.2024, спадкова справа № 399/2023. Згідно зі статтею 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Отже, [PERSON] є правонаступником усіх прав та обов`язків спадкодавця [PERSON] 17 квітня 2024 року з метою реєстрації права власності на спірну земельну ділянку, представник позивача звернувся до державного реєстратора прав на нерухоме майно Борщагівської сільської ради Бучанського району Київської області Коваленка Д.В. із заявою за реєстраційним № 60533615. 24 квітня 2024 року рішенням державного реєстратора Коваленка Д.В. про відмову в проведенні реєстраційних дій за № 72781699 у проведенні реєстраційних дій за вказаною заявою представника позивача відмовлено у зв`язку із відсутністю оригіналів документів, які посвідчують право власності на об`єкт нерухомого майна. Отже, на сьогодні у позивача відсутні будь-які інші позасудові механізми відновлення оригінальних примірників Договору та Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 232199, виданого Княжицькою сільською радою, Києво-Святошинського району, Київської області 24.06.2008 року, а також можливості державної реєстрації права власності на спірну земельну ділянку. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 року № 1952-IV (зі змінами) (надалі Закон № 1952-IV) державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. За змістом ч. 1 ст. 20. Закону № 1952-IV заява на проведення реєстраційних дій подається заявником у паперовій формі, а у випадках, передбачених законодавством, - в електронній формі разом з оригіналами документів, необхідних для проведення реєстраційних дій, чи їх копіями, засвідченими державними органами, органами місцевого самоврядування (якщо оригінали таких документів відповідно до законодавства залишаються у справах державних органів, органів місцевого самоврядування). Відповідно до ч. 1 ст. 29 Закону № 1952-IV державна реєстрація права власності на земельну ділянку, набутого та оформленого в установленому порядку до 1 січня 2013 року, проводиться за умови наявності відповідних відомостей в Державному земельному кадастрі. Згідно з ч. 3 ст. 29 Закону № 1952-IV державна реєстрація речових прав на земельну ділянку, набутих та оформлених в установленому порядку до 1 січня 2013 року, проводиться без подання заявником документа, на підставі якого набуто речове право, за умови наявності інформації про зареєстровану земельну ділянку в Державному земельному кадастрі, у тому числі перенесеної із Державного реєстру земель, документів, що відповідно до законодавства, яке діяло до 1 січня 2013 року, посвідчували право власності або право користування землею (земельними ділянками), а також книг записів (реєстрації) таких документів. Відповідно до пункту 53 постанови Кабінету Міністрів України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 25.12.2015 № 1127 у разі коли документ, що посвідчує набуття права власності або інших речових прав, похідних від права власності, реєстрацію яких було проведено до 01 січня 2013 року відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, втрачено, пошкоджено чи зіпсовано, державна реєстрація такого права власності або іншого речового права, похідного від права власності, може бути проведена за бажанням заявника на підставі відомостей Державного земельного кадастру чи відповідно на підставі відомостей Реєстру прав власності на нерухоме майно, який є архівною складовою частиною Державного реєстру прав, або у разі коли відповідна реєстрація проводилася виключно на паперових носіях інформації (реєстрові книги, реєстраційні справи), ведення яких здійснювали підприємства бюро технічної інвентаризації, - на підставі відомостей таких носіїв інформації. З системного аналізу вищенаведених норм випливає, що оскільки до 1 січня 2013 року спірна земельна ділянка хоч і була набута та оформлена ТОВ «Юкрейніан Ленд» за Договором, але право власності за ним не було зареєстроване за позивачем у відповідному органі - Управлінні Держкомзему у Києво-Святошинському районі Київської області, то відповідно на сьогодні провести державну реєстрацію на цю ділянку за відсутності оригіналу Договору та за відсутності відомостей про позивача як набувача (власника) в Державному земельному кадастрі чи в Реєстрі прав власності на нерухоме майно, який є архівною складовою частиною Державного реєстру прав, є неможливим. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. У п. 33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 року у справі «Христов проти України» суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч. 1 ст. 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може, зокрема, бути припинення дії, яка порушує право. Згідно з ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У справі Bellet v. France Суд зазначив, що стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, визнання права (п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України). Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках (абз. 12 ч. 2 ст. 16 ЦК України). За змістом ч. 4 ст. 334 ЦК України в редакції закону, який діяв на момент укладення Договору, якщо договір про відчуження майна підлягає державній реєстрації, право власності у набувача виникає з моменту такої реєстрації. Відповідно до правового висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у пунктах 49, 50 постанови від 22 червня 2021 року у справі № 334/3161/17, до 01 січня 2013 року право власності у набувача нерухомого майна за договором купівлі-продажу виникало за правилами частини четвертої статті 334 ЦК України - з моменту державної реєстрації такого договору як правочину; відтак особа, яка до 01 січня 2013 року придбала нерухоме майно за договором купівлі-продажу, державну реєстрацію якого було належним чином здійснено, стала власником такого нерухомого майна з моменту державної реєстрації відповідного договору купівлі-продажу незалежно від того, чи здійснила ця особа в подальшому державну реєстрацію свого права власності. Отже, право власності у позивача на спірну земельну ділянку, кадастровий номер 3222483600:03:008:0018, а у подальшому змінений на новий кадастровий номер 3222483600:03:010:0018, за Договором купівлі-продажу земельної ділянки від 04.11.2008 року виникло відповідно до ч. 4 ст. 334 ЦК України (в редакції, яка діяла на дату придбання спірної земельної ділянки) з моменту державної реєстрації такого договору як правочину, тобто з 04.11.2008 року. За змістом статті 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Оскільки оригінал Договору купівлі-продажу земельної ділянки від 04.11.2008 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Івановою О.П. та зареєстрований в реєстрі за № 5268, який засвідчував право власності позивача на спірну земельну ділянку, а також оригінал Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 232199, виданого Княжицькою сільською радою Києво-Святошинського району Київської області 24.06.2008 року, який посвідчував право власності відчужувача [PERSON] на спірну земельну ділянку, втрачені, а відновити їх неможливо, то суд вважає, що право власності позивача на придбану за Договором спірну земельну ділянку підлягає захисту. На переконання суду ефективним та належним способом суб`єктивного права позивача на нерухоме майно буде визнання за ним права власності на спірну земельну ділянку в порядку статті 392 ЦК України. Крім того, відповідач, як правонаступник [PERSON] , повністю визнала позовні вимоги ТОВ «Юкрейніан Ленд» щодо визнання права власності на спірну земельну ділянку, зазначивши, що таке визнання є добровільним, усвідомленим і не суперечить закону та не порушує прав і законних інтересів інших осіб (ч. 4 ст. 206 ЦПК України). Враховуючи усі обставини справи та подані на їх підтвердження докази, таке визнання позову відповідачем, на думку суду, дійсно не суперечить закону та не порушує прав і законних інтересів інших осіб, а також самого відповідача. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги позивача по даному позову підлягають задоволенню. Відповідно до ст.ст. 15, 16, 334, 392, 1218 ЦК України,

Outcome: approved