Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-14 00:00:00

25 серпня 2025 року в провадження головуючого - судді Шахтарського міського суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Кошельок" до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 29 листопада 2021 року між ТОВ "Кошельок" та [PERSON] укладено договір №3339911363-530804 про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту. Договір укладено в електронній формі. Позивач свої зобов`язання за договором позики виконав у повному обсязі, надавши відповідачу суму позики шляхом перерахування коштів на її банківський рахунок, а відповідач не виконала свої зобов`язання за договором - не повернула кредит та не сплатила проценти за користування кредитом, внаслідок чого, за нею утворилася заборгованість за договором позики, яка, станом на 24 серпня 2025 року, становить 20 869,80 гривень, яка складається із: 7 000 гривень - заборгованість за сумою кредиту, 13 869,80 гривень - заборгованість за відсотками за користування позикою. Просить суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором позики в розмірі 20 869,80 гривень, судовий збір 2 422,40 гривень та витрати на правничу допомогу в розмірі 10 000 гривень. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи в його відсутність, підтримує позовні вимоги, просить їх задорвільнити. Відповідач надала заяву про розгляд справи в її відсутність та відзив на позовну заяву, в якому зазначила, що договору позики з позивачем не укладала, кредитні кошти не отримувала, в договорі невірно вказаний номер її телефону, договір не містить підписів сторін, позивач не додає копії її паспорту, оскільки його не має у позивача, тобто ідентифікацію вона не проходила. Просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Позивачем подані суду додаткові письмові пояснення по справі, в яких він наполягає на укладенні між ТОВ "Кошельок" та [PERSON] договору позики шляхом послідовності дій клієнта та перерахуванні на її рахунок грошових коштів, зазначає, що особу позичальника було перевірено, суму позики отримала відповідач на картковий рахунок, вказаний нею при укладанні договору. Відповідач подала суду відповідь на письмові пояснення позивача, в яких зазначила, що грошових коштів від позивача не отримувала, ідентифікацію позичальника здійснено не було, номер телефону, на який направлявся код ідентифікатор, їй не належить, картковий рахунок, на який перераховані кошти, їй не належить. Просить відмовити в задоволенні позову. Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні правовідносини. До матеріалів справи долучено Паспорт споживчого кредиту до договору №3339911363-530804 від 29 листопада 2021 року, договір №3339911363-530804 про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту від 29 листопада 2021 року, графік розрахунків, який є додатком №1 до договору від 29 листопада 2021 року. З вказаних письмових доказів вбачається, що договір укладено 29 листопада 2021 року між ТОВ "Кошельок" та [PERSON] , за вказаним договором позики сума позики - 7 000 гривень, строк кредитування - 14 днів, мета отримання кредиту - на споживчі цілі, процентна ставка в день - 2/2%, річна відсоткова ставка 803%, реальна річна процентна ставка 4% річних. Орієнтовна загальна вартість кредиту 7 010 гривень. В даному договорі зазначені реквізити сторін, в тому числі, номер телефону позичальника - [NUMBER] . Договір позики є електронним документом, вступає в силу з моменту підписання його сторонами та діє до повного виконання сторонами власних обов`язків за цим договором. Правилами надання коштів у позику в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ "Кошельок", затвердженими наказом №07/14/07/21 від 19 серпня 2021 року підтверджується, що порядок надання кредиту регламентується розділом 5 Правил, зокрема визначено, що з метою отримання позики заявник реєструється на сайті кредитодавця, заповнює заявку та направляє її кредитодавцю в електронному вигляді. У заявці заявник повинен вказати повні, точні, достовірні та актуальні особисті дані. Після отримання заявки кредитодавець здійснює перевірку карткового рахунку шляхом блокування наперед невідомої заявнику довільної суми в розмірі від 1 копійки до 2 гривень. Підписання позичальником договору відбувається шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Одноразовий ідентифікатор надсилається кредитодавцем заявнику засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації на сайті кредитодавця шляхом направлення електронного листа на адресу електронної пошти, яка зазначена у заявці або вказана в особистому кабінеті заявника та/або смс-повідомленням на мобільний телефон, вказаний у заявці. Інформацією "МТБ Банк" №06/642-06/424 від 25 червня 2025 року підтверджується, що 29 листопада 2021 року сума позики 7 000 гривень була перерахована на картковий рахунок № [NUMBER] через систему xPAY. Повідомленням XPAY Group LLC підтверджується, що 29 листопада 2021 року через платіжну систему XPAY Group LLC було проведено успішне зарахування на картку клієнта: 7 000 гривень, номер картки [NUMBER] , ордер транзакції 45830843, опис замовлення - видача кредитних коштів, договір позики №3339911363-530804. Візуальною формою послідовності дій клієнта, наданою позивачем, підтверджується, що [PERSON] , номер телефону [NUMBER] , електронна пошта [INFO] вчинила ряд дій для укладення договору позики в інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ "Кошельок" на їх сайті, зокрема, здійснювала вхід в особистий кабінет 29 листопада 2021 року, сформувала заяву на отримання кредиту, ознайомилася з договором, додала платіжну картку для отримання коштів, отримала смс-повідомлення на номер телефону, отримавши одноразовий ідентифікатор - 4231, підписала договір позики. Розрахунком заборгованості за договором позики підтверджується, що станом на 24 серпня 2025 року, заборгованість відповідача за договором позики становить 20 869,80 гривень, яка складається із: 7 000 гривень - заборгованість за сумою кредиту, 13 869,80 гривень - заборгованість за відсотками за користування позикою. Відповідач заперечує факт укладання нею спірного кредитного договору та отримання грошових коштів. Позивач стверджує, що відповідача було ідентифіковано при укладанні кредитного договору за допомогою одноразового ідентифікатора, направленого на її номер телефону [NUMBER] та здійснено перерахування коштів 29 листопада 2021 року на картковий рахунок відповідача № [NUMBER] в сумі 7 000 гривень. У зв`язку із невизнанням позову відповідачем, позивач подав клопотання про витребування доказів по справі та просив витребувати у АТ "Акціонерний Комерційний Банк "Конкорд" інформацію, чи є номер телефону [NUMBER] фінансовим номером телефону, чи є номер карткового рахунку № [NUMBER] , такими, що належать [PERSON] , та інформацію перерахування суми 7 000 гривень на рахунок, що належить [PERSON] , через транзакцію 29 листопада 2021 року в сумі 7 000 гривень, яке було задоволено судом. У відповідь на ухвалу суду про витребування доказів, АТ "АКБ "Конкорд" 12 листопада 2025 року надало інформацію про те, що на імя [PERSON] платіжна картка за № [NUMBER] не відкривалася, [PERSON] не є клієнтом банку. Вказана платіжна картка відкрита на ім`я [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , до зазначеної картки відкрито рахунок № [NUMBER] ; на вказаний рахунок 29 листопада 2021 року відбулося зарахування кредитних коштів в сумі 7 000 гривень. Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України). Для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити, які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем, і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права. За змістом статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини, інші юридичні факти. За змістом статей 15 і 16 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. У частині першій статті 13 ЦПК України закріплено принцип диспозитивності цивільного судочинства, а саме, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов`язання є правовідношення, в якому одна сторона(боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно ч.ч.1, 3 ст. 510 ЦК України сторонами у забов`язанні є боржник і кредитор. Якщо кожна із сторін у зобов`язанні має одночасно і права, і обов`язки, вона вважається боржником у тому, що вона зобов?язана вчинити на користь другої сторони, і одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї. Частиною першою ст. 512 ЦК України, встановлено, що якщо зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 517 ЦК України, первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв діалогового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 527 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Кожна із сторін у зобов`язанні має право вимагати доказів того, що обов`язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред`явлення такої вимог. Частиною першою статтею 528 ЦК України передбачено, що виконання може бути покладено боржником на іншу особу, якщо з умов договору, вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства або суті зобов`язання не впливає обов`язок боржника виконати зобов`язання особисто. У цьому разі кредитор зобов`язаний прийняти виконання, запропоноване за боржником іншою особою. Відповідно до ч.1 ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Згідно ч. 1 ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошових зобов`язань. Статтею 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно ст.633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Велика Палата Верховного Суду у пункті 88 своїй постанови від 04 грудня 2019 року у справі № 917/1739/17 зазначила: « Разом з тим, визначаючи розмір заборгованості відповідача, суд зобов`язаний належним чином дослідити подані стороною докази (у цьому випадку - зроблений позивачем розрахунок заборгованості), перевірити їх, оцінити в сукупності та взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами, а в разі незгоди з ними повністю бо частково - зазначити правові аргументи на їх спростування та навести в рішенні свій розрахунок - це процесуальний обов`язок суду». Згідно ч. З ст. 215 ЦК України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Згідно ч. 1, 5 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. Вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути пред`явлена будь-якою заінтересованою особою. Суд може застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину з власної ініціативи. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (абз. 2 ст. 1046 ЦК України). Оскільки позивачем належними та допустимими доказами не доведено факт перерахування кредитних коштів в сумі 7 000 гривень 29 листопада 2021 року відповідачу - [PERSON] , а остання категорично заперечує факт отримання кредитних коштів, зазначений в договорі номер телефону, за допомогою якого було ідентифіковано позичальника та номер карткового рахунку, на який було перераховано кредитні кошти, не належать [PERSON] (доказів зворотного суду не надано), позивачем не доведено, що особу позичальника було ідентифіковано і нею є саме [PERSON] , не надано довідку про ідентифікацію, копію паспорту позичальника, тощо, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити в зв`язку з його недоведеністю. Питання про судові витрати належить вирішити відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Оскільки в задоволенні позовних вимог відмовлено, судові витрати слід залишити за позивачем. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed