Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-15 00:00:00

У серпні 2025 року [PERSON] , від імені та в інтересах якого діє адвокат Собчук В. К., звернувся до суду із позовом до Білецької сільської ради про визнання права власності на спадкове майно. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що [INFO] померла тітка [PERSON] - [PERSON] , рідна сестра матері позивача - [PERSON] . Після смерті [PERSON] саме [PERSON] прийняла спадщину, яка складалася з 1/2 частки житлового будинку [ADDRESS] , але не оформила своїх спадкових прав. [INFO] померла мати позивача - [PERSON] , яка до дня своєї смерті постійно проживала за адресою: [ADDRESS] . За життя [PERSON] склала два заповіти: 23 грудня 1997 року - на користь [PERSON] , яким заповіла 1/2 житлового будинку та 1/2 надвірних будівель; 23 листопада 2006 року - на користь [PERSON] , яким заповіла земельну ділянку площею 3,72 га, 1/2 житлового будинку та 1/2 надвірних будівель. Позивач частково прийняв спадщину після смерті матері, отримавши 14 березня 2019 року два свідоцтва про право на спадщину за законом, а саме: на земельну ділянку площею 0,1986 га для ведення особистого селянського господарства (кадастровий номер 6125286000:02:001:0012) та на земельну ділянку площею 0,0960 га для будівництва і обслуговування житлового будинку (кадастровий номер 6125286000:02:001:1192), розташовані на території села Івачів Долішній Тернопільського району Тернопільської області. Приватним нотаріусом Тернопільського районного нотаріального округу Чопик І.Я. відмовлено [PERSON] у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом та за законом після смерті матері [PERSON] , у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] . Оскільки [PERSON] не має можливості отримати свідоцтва про право на спадщину за заповітом та за законом і зареєструвати право власності на житловий будинок, він змушений звернутися до суду. З огляду на вказане, [PERSON] просить суд визнати за ним право власності на: 1/2 частки житлового будинку загальною площею 83,8 кв. м, житловою площею 45,9 кв. м, з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] , у порядку спадкування за заповітом від 23 листопада 2006 року; 1/2 частки житлового будинку загальною площею 83,8 кв. м, житловою площею 45,9 кв. м, з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] , у порядку спадкування за законом. Ухвалою судді від 01 вересня 2025 року відкрито провадження у цивільній справі №607/17474/25; постановлено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду, постановленою без оформлення окремого документа у судовому засіданні 01 жовтня 2025 року, витребувано від Державного нотаріального архіву Тернопільської області належним чином засвідчені копії спадкової справи № 11/2019, заведеної після померлої [INFO] [PERSON] . На виконання протокольної ухвали суду від 01 жовтня 2025 року про витребування копій матеріалів спадкової справи, 20 жовтня 2025 року від Державного нотаріального архіву Тернопільської області надійшли копії спадкової справи № 11/2019, заведеної після померлої [INFO] [PERSON] . Ухвалою суду, постановленою без оформлення окремого документа у судовому засіданні 12 листопада 2025 року, витребувано від Тернопільської районної державної нотаріальної контори наступну інформацію: чи заведена спадкова справа після померлої [INFO] [PERSON] , якщо так, то надати копію такої спадкової справи; чи складалися [PERSON] , померлою [INFO] заповіти, якщо так, то надати їх копії. На виконання протокольної ухвали суду від 12 листопада 2025 року про витребування інформації, 21 листопада 2025 року від Тернопільської районної державної нотаріальної контори надійшла запитувана інформація. 16 грудня 2025 року судом зареєстроване клопотання представника позивача [PERSON] - адвоката Собчука В. К. про доручення доказів, а саме архівної довідки та витягу з метричної книги щодо народження [PERSON] . У судовому засіданні, яке відбулося 16 грудня 2025 року суд постановив ухвалу, яка занесена до протоколу судового засідання, закрив підготовче провадження та призначив справу до розгляду по суті. Представник позивача [PERSON] - адвокат Собчук В. К. в судове засідання не з`явився, подав через підсистему «Електронний суд» заяву, в якій просив проводити розгляд справи без участі сторони позивача, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача Білецької сільської ради у судове засідання не з`явився, подав через підсистему «Електронний суд» заяву, в якій просив суд проводити розгляд справи без участі представника відповідача, не заперечував щодо задоволення позовних вимог. Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 206 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві, а також у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. За вказаних обставин, з підстав передбачених ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, розглянувши матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступні обставини. Згідно свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , серії [NUMBER] , виданого повторно від 12 грудня 1961 року, в графі батько зазначено - [PERSON] , у графі мати - [PERSON] . Згідно архівної довідки № 841/04-15 від 15 грудня 2025 року, у метричній книзі про народження за 1866-1942 роки села Дубівці Тернопільського району Тернопільської області є відомості, що [PERSON] , народилася [INFO] , в графі батько зазначено - [PERSON] (син [PERSON] і [PERSON] ), у графі мати - [PERSON] (дочка [PERSON] і [PERSON] ). Проживали у будинку № 111 . Метричний запис № 33. Підстава: Ф.Р-3572, оп.2, спр.1246, арк.235зв. 09 січня 1962 року [PERSON] зареєстрував шлюб із [PERSON] . Після реєстрації шлюбу дружина змінила прізвище на [PERSON] , що вбачається із свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 09 січня 1962 року Дубівською сільською радою Тернопільського району Тернопільської області. Згідно свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , серії [NUMBER] , виданого повторно 20 серпня 2025 року, в графі батько зазначено - [PERSON] , у графі мати - [PERSON] . Згідно свідоцтва на право особистої власності на житловий будинок від 30 червня 1990 року, записаного в реєстрову книгу № 1, стор. № 232, житловий будинок в [ADDRESS] , з належними до нього будівлями та спорудами, дійсно належить колгоспному двору, що складається з трьох членів, головою якого є [PERSON] . 23 грудня 1997 року [PERSON] склала заповіт, яким заповіла житлового будинку та 1/2 надвірних будівель [PERSON] . Зазначений заповіт зареєстрований в реєстрі за номером 41 та посвідчений секретарем виконавчого комітету Івачеводолішнівської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області. 23 листопада 2006 року [PERSON] склала заповіт, яким заповіла житлового будинку та 1/2 надвірних будівель, що знаходяться в [ADDRESS] , [PERSON] . Зазначений заповіт зареєстрований в реєстрі за номером 55 та посвідчений секретарем виконавчого комітету Івачеводолішнівської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області. Відповідно до довідки, виданої Білецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, 27 лютого 2019 року за № 33, станом на 01 липня 1990 року за адресою [ADDRESS] , рахувався колгоспним двором, головою якого була [PERSON] , та членами: сестра [PERSON] . Згідно витягу з погосподарської книги № 1 за 1986 - 1990 роки, головою сім`ї є [PERSON] , членами сім`ї є: [PERSON] який був головою сім`ї та помер [INFO] ; [PERSON] - син; [PERSON] - сестра. Згідно витягу з погосподарської книги № 02 за 1991-1995 роки, головою сім`ї є [PERSON] , членами сім`ї є: [PERSON] - сестра. [INFO] , у віці 76 років, померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть, серія [NUMBER] , виданим 18 лютого 2009 року Івачеводолішнівської сільською радою Тернопільського району Тернопільської області. Відповідно до довідки, виданої Білецькою сільською радою Тернопільського району Тернопільської області, 27 лютого 2019 року за № 32, на день смерті [PERSON] в житловому будинку в [ADDRESS] була зареєстрована та проживала сестра [PERSON] . [INFO] , у віці 85 років, померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть, серія [NUMBER] , виданим 28 серпня 2018 року Виконавчим комітетом Івачеводолішнівської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області. За змістом інформаційної довідки, виданої Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації 11 лютого 2019 року № 163, по обліку бюро будинковолодіння [ADDRESS] рахується за [PERSON] , [PERSON] , будинковолодіння раніше рахувалося по [ADDRESS] . 22 травня 1990 року [PERSON] виготовлено технічний паспорт на будинок [ADDRESS] . 11 лютого 2019 року Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації на замовлення [PERSON] виготовлено технічний паспорт на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] , загальною площею 83,8 кв. м, та житловою площею 45,9 кв. м. Згідно Висновку про ринкову вартість майна від 22 липня 2025 року, вартість житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами [ADDRESS] , становить 344 950,00 грн. 14 березня 2019 року, приватний нотаріус Тернопільського районного нотаріального округу Чопик І. Я. розглянуто подані [PERSON] документи для видачі свідоцтв про право на спадщину за законом та заповітом, на житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами по [ADDRESS] , після смерті матері - [PERSON] , померлої [INFO] , та після смерті тітки [PERSON] , померлої [INFO] , після смерті якої [PERSON] прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав. У справах приватного нотаріуса Чопик І. Я. заведена спадкова справа за № 11/2019 року, після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , за заявою про прийняття спадщини сина померлої - [PERSON] . 02 лютого 2019 року за № 28 подана заява про відмову від прийняття спадщини за заповітом та за законом від дочки померлої [PERSON] . Інші спадкоємці не звертались. Спадкова справа після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру не заводилась. За змістом довідки, виданої Білецькою сільською радою Тернопільського району Тернопільської області 27 лютого 2019 року за № 32, спадщину прийняла сестра, [PERSON] , яка була зареєстрована та проживала з померлою. [PERSON] у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтв про право на спадщину за заповітом та за законом, після смерті матері - [PERSON] , померлої [INFO] , та після смерті тітки - [PERSON] , померлої [INFO] відмовлено у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа на майно та державної реєстрації права власності. 20 жовтня 2025 року від Державного нотаріального архіву Тернопільської області надійшла копія спадкової справи № 11/2019, заведеної після померлої [INFO] [PERSON] . Із матеріалів встановлено, що [INFO] після смерті [PERSON] , померлої [INFO] до приватного нотаріуса Чопик І. Я. звернувся [PERSON] . [PERSON] видано відомства про право на спадщину за заповітом та за законом на інше спадкове майно. На виконання протокольної ухвали суду від 12 листопада 2025 року про витребування інформації, 21 листопада 2025 року від Тернопільської районної державної нотаріальної контори надійшла інформація, що спадкова справа до майна померлої [INFO] [PERSON] не заводилася. Відтак проаналізувавши вищенаведене, суд дійшов до висновку, що до виниклих правовідносин слід застосувати наступні норми матеріального права. При вирішенні спорів щодо майна колишнього колгоспного двору, яке придбане до 15 квітня 1991 року, належить застосовувати норми, ще регулювали власність цього двору до вказаної дати, зокрема, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір таких часток визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Станом на 15 квітня 1991 року членами колгоспного двору за адресою [ADDRESS] , були [PERSON] та [PERSON] , то право власності на вказаний будинок належало їм по 1/2 частки кожній. Окрім встановленого вище, ці обставини також підтверджуються витягом з погосподарської книги № 1 за 1986 - 1990 роки, згідно якого головою сім`ї була [PERSON] , членами сім`ї були: [PERSON] , який був головою сім`ї та помер [INFO] ; [PERSON] - син; [PERSON] - сестра, та витягом з погосподарської книги № 02 за 1991-1995 роки, головою сім`ї була [PERSON] , членами сім`ї - сестра [PERSON] . [INFO] померла [PERSON] . Відповідно до cт. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). У відповідності до cт. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Частинами 1, 3, 5 ст. 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. З постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 219/02-31 від 14 березня 2019 року, складеної приватним нотаріусом Тернопільського районного нотаріального округу Чопик І. Я. вбачається, що після смерті [PERSON] спадщину прийняла [PERSON] , але не оформила своїх спадкових прав. З довідок описаних судом вище слідує, що саме [PERSON] проживала та була зареєстрована з сестрою [PERSON] на день смерті. Оскільки спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилася, [PERSON] спадкує 1/2 частку будинковолодіння за адресою [ADDRESS] , яка належала померлій [INFO] [PERSON] особисто. [INFO] померла [PERSON] . Відповідно до cт. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). У відповідності до cт. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Частинами 1, 3, 5 ст. 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. За змістом частин 1-3 ст. 1254 ЦК України заповідач має право у будь-який час скасувати заповіт. Заповідач має право у будь-який час скласти новий заповіт. Заповіт, який було складено пізніше, скасовує попередній заповіт повністю або у тій частині, в якій він йому суперечить. Кожний новий заповіт скасовує попередній і не відновлює заповіту, який заповідач склав перед ним. Спадкодавець [PERSON] 23 грудня 1997 року склала заповіт на користь [PERSON] , а в подальшому частину житлового будинку та надвірних будівель, що знаходиться в [ADDRESS] , заповіла [PERSON] , що скасувало попередній заповіт. Відтак, єдиним спадкоємцем за заповітом та за законом після смерті [PERSON] є позивач. При цьому, суд також звертає увагу на розбіжності в свідоцтві про народження [PERSON] , [INFO] , серії [NUMBER] від 20 серпня 2025 року, де в графі мати зазначено [PERSON] , у свідоцтві про народження [PERSON] , [INFO] , серії [NUMBER] , виданому повторно від 12 грудня 1961 року, та свідоцтві про шлюб серії [NUMBER] , виданому 09 січня 1962 року, де ім`я та по батькові [PERSON] , вказано як [PERSON] , однак вважає, що допущені помилки чи описки не можуть впливати на обсяг спадкових прав спадкоємця [PERSON] , адже системний аналіз матеріалів справи свідчить про те, що в них йдеться про особу спадкодавця [PERSON] . Факт родинних відносин, а саме те, що [PERSON] є матір`ю [PERSON] , було встановлено шляхом дослідження письмових доказів, які суд оцінив в ході розгляду справи по суті. [PERSON] прийняв спадщину після смерті матері [PERSON] , та в подальшому звернувся до нотаріуса із відповідною заявою, просив видати свідоцтво про право на спадщину за законом та за заповітом на спадкове майно, однак у вчиненні нотаріальної дії та оформленні спадкових прав йому було відмовлено через відсутність правовстановлюючого документу державної реєстрації права власності, яка належала померлій та розбіжностей у кількості членів колгоспного двору, що і стало причиною звернення цього спадкодавця до суду. Отож, у зв`язку з тим, що державна реєстрація права власності на будинковолодіння за вищевказаною адресою спадкодавцем не проведена (виникнення права власності на будинки не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності Цивільним кодексом України 2004 року та Законом від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»), та через розбіжності у свідоцтві про право власності на це майно, нотаріус відмовила позивачу, в оформленні спадкових прав - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом та за заповітом, а тому [PERSON] звернувся до суду. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів, і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 392 ЦК України передбачено, що власник може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. За змістом ст. 3 зазначеного Закону, речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. Отже, право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його спорудження, а не виникає у зв`язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого права, а не підставою його виникнення. Таким чином, виникнення права власності на житлові будинки, споруди, в тому числі на житлові будинки, які відносились до колгоспного двору, не залежить від державної реєстрації цього права. Щодо правовстановлюючого документу на вищевказане спадкове майно, то суд виходить з наступного. Пунктом 18 Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 р оку, погодженої заступником Голови Верховного суду Української РСР 15 січня 1966 року, яка була чинною на час набуття сторонами по справі та спадкодавцем у власність майна колгоспного двору, передбачено процедуру отримання правовстановлюючого свідоцтва на право власності. Зокрема, у разі будівництва будинку на колгоспній землі, розташованій у смузі міста або селища міського типу, виконком місцевої Ради депутатів трудящих, на підставі витягу з рішення загальних зборів колгоспників або довідки правління колгоспу про надання земельної ділянки для будівництва, дозволу виконкому на будівництво та акту про закінчення будівництва і введення в експлуатацію будинку, разом з затвердженням цього акту вирішує питання про оформлення права власності і видачу свідоцтва про це. В свідоцтві на право власності, яке видано колгоспному двору, вказується, що будинок належить колгоспному двору і зазначається голова цього двору. Померла [PERSON] була головою колгоспного двору, однак в свідоцтві на право особистої власності на будинок за адресою: [ADDRESS] ( в подальшому [ADDRESS] , вказано три члени колгоспного двору. Водночас досліджені судом матеріали свідчать про те, що кількість членів колгоспного двору складали двоє осіб - [PERSON] , та її сестра - [PERSON] . Отож, досліджені судом докази в сукупності із нормами матеріального права свідчать про те, що оскільки право [PERSON] на спадкове майно не визнається, а тому є підстави для застосування ст. 392 ЦК України до виниклих між сторонами правовідносин. Врахувавши встановлені обставини, суд виснував, що позовні вимоги [PERSON] до Білецької сільської ради підлягають до задоволення шляхом визнання за [PERSON] права власності на 1/2 частину житлового будинку [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом, після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , та на 1/2 частину житлового будинку [ADDRESS] , в порядку спадкування за заповітом, після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . У зв`язку з тим, що позивач не заявив вимог про розподіл судових витрат, дане питання судом не вирішується. На підставі наведеного,

Outcome: approved