Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-14 00:00:00

Стислий виклад позицій учасників справи. Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» (далі позивач) звернулося до суду, через свого представника Грибанова Д.В., із вищевказаним позовом до [PERSON] (далі відповідач, позичальник), обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що 13.10.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та [PERSON] було укладено Договір позики № 73257642, відповідно до п. 1 якого Позикодавець зобов`язується передати Позичальнику у власність грошові кошти, на погоджений умовами Договору строк, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок Позичальника, а Позичальник зобов`язується повернути Позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити Позикодавцю плату (проценти) від суми позики. Договір укладений у вигляді електронного документа, шляхом обміну електронними повідомленнями, з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи із застосуванням електронного підпису та електронного підпису одноразового ідентифікатора згідно Закону України «Про електронну комерцію». 14.06.2021 між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» укладено Договір факторингу № 14/06/21, у відповідності до умов якого, ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» передає (відступає) ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» приймає належні ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» права вимоги боржників, вказаним у Реєстрі Боржників. Згідно п. 9.1. Договору факторингу, зі змінами та доповненнями відповідно до Додаткової угоди №7 від 13.06.2022, даний Договір є дійсним протягом 12 місяців з дня набрання чинності, але в будь-якому випадку до повного виконання Сторонами своїх зобов`язань за цим Договором. У випадку, якщо жодна зі сторін не направить письмове повідомлення про розірвання договору за один місяць до закінчення строку дії договору, даний Договір автоматично пролонгується на кожен наступний рік. На підставі Договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021 та реєстру Боржників № 44 від 21.02.2025 ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» набуло право грошової вимоги до відповідача в сумі 23 904,99 грн., з яких: 13 500,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 2 493,99 грн. - сума заборгованості за відсотками, 6 561,00 грн. сума заборгованості по процентам за понадстрокове користування позикою та 1 350 грн. комісія за надання позики. У позові представник позивача вказує, що відповідач належним чином не виконував умови взятих на себе зобов`язань за договором позики, внаслідок чого допустив заборгованість, яку ні первісним кредиторам, а ні ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» не сплачує у добровільному порядку, що стало підставою звернення до суду із даним позовом. Окрім того представник позивача просить стягнути з відповідача понесені судові витрати. У письмових поясненнях від 09.10.2025 представник відповідача адвокат Мишковська Т.М. зазначає, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що відповідач отримав кредитні кошти по договору позики № 73257642 від 13.10.2024, та в подальшому порушив обов`язок із їх повернення, тобто не виконував, або неналежним чином виконував умови Договору позики. В матеріалах справи відсутні належні та допустимі документи, які підтверджують ініціювання переказу первісним кредитором кредитних коштів (позики) на рахунок відповідача, а також те, що такий переказ є завершеним. Доказом надання кредитодавцем позичальнику кредитних коштів є саме первинні документи, вимоги до яких встановлені Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». Аналогічні за змістом висновки, викладені і у постанові Верховного Суду від 11 вересня 2019 року по справі № 755/2284/16-ц. Зауважено, що у разі заміни первісного кредитора у зобов`язанні, останній повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення, в тому числі і первинні документи, що підтверджують факт виконання свого обов`язку перед позичальником, тобто факт надання коштів у кредит. Представник відповідача зазначає, що позивачем не надано жодного первинного документу, який би засвідчив, той факт, що позикодавцем були перераховані грошові кошти відповідачу в розмірі, передбаченому Договором позики, та те, що відповідач ці кошти отримав. Також представник відповідача звертає увагу на те, що позивачем заявлено вимогу про стягнення заборгованості за Договором позики № 73257642 в загальній сумі 23 904,99 грн., з яких 13 500,00 грн. - заборгованість за основним боргом, 2 493,99 грн. - заборгованість за відсотками, 6 561,00 грн. сума заборгованості по процентам за понадстрокове користування Позикою, 1 350,00 грн. комісія за надання позики. З тексту укладеного між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та відповідачем договору вбачається, що строк кредитування/строк дії договору був погоджений сторонами та становив 19 днів (п. 2.2.2. Договору позики). П.2.2.3. Договору встановлено фіксовану процентну ставку в розмірі 0,474 процентів в день. Тобто протягом 19 днів відповідач мав сплатити відсотки в загальній сумі 2 565,81 грн. (0,474% від 13500 гривень х 19 днів). Отже, загальна заборгованість на день закінчення строку кредитування розмір заборгованості міг становити 16 065,81 грн., а з врахуванням суми погашення 1 151,82 грн., не може становити більше 14 913,99 грн. За змістом частини першої статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з частиною першою статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Аналіз вказаних норм права свідчить про те, що при укладенні договору сторони можуть визначити строк його дії, тобто час, протягом якого вони мають здійснити свої права та виконати свої обов`язки відповідно до цього договору. Щодо кредитного договору, то сторони вправі встановити строк кредитування, протягом якого боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок за договором із повернення кредиту та сплати процентів. У свою чергу, впродовж цього строку кредитодавець вправі реалізувати своє право на проценти за користування кредитними коштами. При цьому право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом і комісії припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Враховуючи викладене представник відповідача зазначає, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Отже, у даній справі кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК України, а не у вигляді стягнення процентів, а отже вимоги позивача про стягнення процентів після 14.07.2021 року (закінчення строку кредитування) не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства. Окрім того представник відповідача наголошує на тому, що відповідно до розрахунку заборгованості, доданого до позовної заяви, проценти нараховані за період з 13.10.2024 по 06.12.2024. При цьому, відповідач з 05.12.2018 перебуває на військовій службі за контрактом в Збройних Силах України в військовій частині [NUMBER] , а отже, на відповідача поширюються пільги, передбачені ч. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей», оскільки відповідачем надано докази на підтвердження тих обставин, що він має право на звільнення від сплати процентів за користування кредитом, оскільки в період нарахування процентів за користування кредитом він перебував на військовій службі в Збройних Силах України і є особою, на яку поширюється дія Закону України «Про соціальний правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», тому його право на звільнення від нарахування процентів за користування кредитом гарантоване законом, а відтак вимоги в цій частині не підлягають до задоволення. Окрім того, представник відповідача зазначає, що виходячи з доданих до позовної заяви доказів, право вимоги від первісного кредитора ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» перейшло до ТОВ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» на підставі Договору факторингу № 14/06/21, який був укладений 14.06.2021 та на підставі додаткових угод продовжено строк дії договору факторингу. Разом з тим, Договір позики між позивачем та відповідачем укладений 13.10.2024, тобто більше ніж через 3 роки після укладення 14.06.2021 договору факторингу між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» перейшло до ТОВ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ». Право вимоги до відповідача вказано лише у реєстрі боржників № 44 від 21.02.2025 і не існувало на момент укладення договору факторингу від 14 червня 2021 року. Вимога на момент укладення договору мала бути визначеною, тоді як жодної визначеної вимоги у ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» щодо відповідача на момент укладення договору факторингу від 14 червня 2021 року не було, та сторони не могли передбачити, що 13.10.2024 ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» буде укладено договір з відповідачем. Отже, на момент укладення Договору факторингу, за яким відступлено права вимоги від 14 червня 2021 року, боргові зобов`язання відповідача за Договором позики № 73257642 від 13.10.2024 ще не існували, відтак і не могли відступатися права кредитора за цим договором. Оскільки на момент укладення договору факторингу ще не виникло зобов`язання між первісним кредитором та боржником, то у первісного кредитора не виникло право вимоги за зобов`язанням, яке він міг би передати ТОВ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» на підставі договору факторингу від 14 червня 2021 року. Крім того, на час укладення такого Договору сторонами не досягнуто згоди щодо предмета правочину, оскільки предмет не індивідуалізовано належним чином. Таким чином, на думку представника відповідача, ТОВ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» не довело факту набуття права грошової вимоги за зобов`язаннями відповідача за кредитним договором № 73257642 від 13.10.2024, укладеним з ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ», а тому, на думку представника відповідача, позовні вимоги не підлягають до задоволення. Також представник відповідача просить суд, відповідно до положень п. 8 ч. 3 ст. 178 ЦПК України, стягнути з позивача понесені відповідачем судові витрати у вигляді витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 6 000 грн. У відповіді на відзив від 14.10.2025 представником позивача зазначено, що Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» надає право військовослужбовцям та членам їх сімей на отримання пільг при виконанні зобов`язань за кредитним договором. При цьому, відповідно до роз`яснень Національного банку України, для звільнення військовослужбовців, резервістів та військовозобов`язаних від нарахування штрафів, пені та процентів за користування кредитом відповідно до вимог п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», такі позичальники мають надати до Банку документи, що підтверджують їх призов під час мобілізації та проходження військової служби та відповідають переліку документів, зазначеним в листі Міністерства оборони України від 21.08.2014 № 322/2/7142. Документом, який підтверджує призив та проходження військової служби військовослужбовцем у особливий період, а також підтверджує призов під час мобілізації резервістів та військовозобов`язаних, є військовий квиток, в якому в відповідних розділах здійснюються службові відмітки. У даному випадку відповідач не надав первісному кредитору жодних доказів на підтвердження того факту, що у нього є право на пільги відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Для припинення нарахування штрафних санкцій, пені, а також процентів за користування кредитом Відповідач зобов`язаний був звернутись первісного кредитора, надати відповідні підтверджуючі документи для призупинення нарахування штрафних санкцій за користування кредитом і як наслідок отримати документ, що підтверджує призупинення нарахування штрафних санкцій за користування кредитом. Отже, на думку представника позивача, нарахування відповідачу відсотків здійснювалося первісним кредитором на законних підставах, оскільки відповідач не повідомив первісного кредитора у відповідності до чинного законодавства про те, що він являється військовослужбовцем та, що на нього поширюється норми Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Стосовно перерахування кредитних коштів та розрахунку заборгованості представником позивача зазначено, що відповідно до умов Кредитного договору, кошти надано позичальнику в безготівковій формі у національній валюті на реквізити платіжної банківської картки, вказаної Позичальником при реєстрації на сайті первісного кредитора. Інформація про проведення успішних транзакцій зберігається безпосередньо у первісного кредитора, у зв`язку з чим, ТОВ «ФК «ЄАПБ» не володіє та не може володіти оригіналами первинних документів, в тому числі, які підтверджують факт перерахування кредитних коштів на рахунок позичальника. Тому, позивач не має зможе надати суду виписку з особового рахунку, оскільки Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затверджене постановою Правління Національного банку України від 04.07.2018 № 75 встановлює основні вимоги щодо організації бухгалтерського обліку в банках України, а позивач не є банком України, отже на нього дія Положення не розповсюджується, виписки по особовим рахункам клієнтів не формуються. Станом на 24.09.2025 позивачем було отримано відповідь на запит від Первісного кредитора частковою, а саме було отримано розрахунок заборгованості. Отриманий розрахунок заборгованості було надано до заяви на виконання вимог ухвали 24.09.2025. Станом на 14.10.2025 позивачем отримано відповідь на запит від Первісного кредитора, тому позивач просить прийняти та долучити до матеріалів справи інформаційну довідку. Представник позивача зазначає, що надані позивачем докази є належними, допустимими та достатніми для підтвердження надання/перерахування коштів Позичальнику та обґрунтування розміру заборгованості відповідача за Кредитним договором, отже позовні вимоги ТОВ «ФК «ЄАПБ» є законними та обґрунтованими. Стосовно нарахування процентів представником позивача зазначено, що у відповідності до умов кредитного договору передбачено умови та строки нарахування відсотків. Заборгованість нараховано відповідно до умов кредитного договору та додатків до нього. Відповідачем при підписанні кредитного договору не було висловлено жодних заперечень або зауважень щодо умов кредитного договору, в тому числі і порядку нарахування відсотків, що свідчить про факт погодження відповідача із всіма умовами кредитного договору, враховуючи і нарахування відсотків. Також зазначено, що у кредитному договорі, підписаному відповідачем, прямо зазначено, що відповідач підтверджує, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, які розміщені на сайті первісного кредитора, а також отримав від первісного кредитора до укладення кредитного договору інформацію, зазначену в ч. 2 ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». Правила надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту фінансового кредиту є публічною пропозицією (офертою), у розумінні ст.ст. 641, 644 ЦК України, на укладення договору кредиту, та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору та знаходяться у загальному доступі в мережі інтернет. Жодних заперечень щодо змісту та/чи умов Правил надання кредиту відповідачем при укладенні Кредитного договору висловлено не було. Ніяких застережень або зауважень з боку відповідача, щодо неповного розуміння змісту Кредитного договору або незгоди з умовами Кредитного договору та/або додаткових угод (при їх наявності) під час їх підписання, до суду зі сторони відповідача не надавалося. Отже, підписавши кредитний договір, відповідач посвідчив свою обізнаність та згоду з його умовами. При укладенні кредитного договору волевиявлення сторін було вільним та відповідало їх внутрішній волі, правочин вчинено у формі, встановленій законом, та був спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлений ним, а саме отримання кредитних коштів позичальником. Відповідач з власної ініціативи звернувся за отриманням кредиту до вільно обраної ним фінансової установи, отримавши від останньої всю, передбачену законодавством інформацію, перед укладанням Кредитного договору. Так, уклавши договір позики, відповідач погодився, що сума позики становить 13 500,00 грн., строк кредиту 19 днів, процентна ставка 0.474 %. Комісія за надання кредиту 10,00% від суми наданого Кредиту (що у грошовому виразі складає 1 350,00 грн.). Відповідно до вказаного договору, позичальник до моменту підписання Договору вивчив цей Договір та Правила надання грошових коштів у позику (на умовах повернення позики в кінці строку позики), що розміщені на сайті https://mycredit.ua/ua/documents-license/ (надалі «Правила»), їх зміст, суть, об`єм зобов`язань Сторін та наслідки укладення цього Договору, йому зрозумілі. Відповідно до Правил надання грошових коштів у позику (https://mycredit.ua/media/downloads/pravova-info/doc_160.pdf) у разі неповернення/ повернення не в повному розмірі/несвоєчасного повернення Позики та процентів, Позичальнику на таку неповернуту Позику (або її частину) Товариство має право нараховувати Проценти у розмірі, передбаченому Договором позики, за кожний день понадстрокового користування Позикою (або її частиною), починаючи з першого дня такого понадстрокового користування та закінчуючи днем повернення позики (або її частини) та процентів, але в будь-якому випадку не більше 90 календарних днів. Позичальник розуміє та погоджується з тим, що нарахування процентів на Позику (або її частину) за понадстрокове користування позикою за Договором позики не є штрафом, пенею чи будь-якою іншою штрафною санкцією в розумінні чинного законодавства, а застосовується виключно в якості процентної ставки на позику за понадстрокове користування. Враховуючи вказані погоджені умови договору між сторонами та дотримуючись принципу свободи договору, розрахунок заборгованості виглядає наступним чином: - сума відсотків яка нараховується за один день: 13 500,00 грн. (тіло кредиту) на 0,474 % = 63,99 грн.; - за 19 днів кредиту, сама відсотків буде становити: 63,99 грн. х 19 днів = 1 215,81 грн.; - у зв`язую з тим, що відповідач не дотримався умов погашення заборгованості, та не виконав свої зобов`язання перед первісним кредитором, первісний кредитор мав право відповідно до умов Договору застосувати процентну ставку за понадстрокове користування позикою в розмірі 2,7 % від суми позики за кожний день користування, а це 364,50 грн.; - враховуючи, що відповідачем не належно виконувалися умови кредиту, тобто не повернення кредиту в строк, далі нараховуються відсотки відповідно п 2.3 Кредитного договору дена процентна ставка/день % - 1,000%. (13 500,00 * 1,000% =135,00 грн). Таким чином, на думку представника позивача, нарахована заборгованість відповідає погодженим умовам за кредитом. Стосовно переходу майбутнього права вимоги, звернуто увагу на те, що чинним законодавством не заборонено відступлення майбутніх вимог, в той же час це стосується майбутніх вимог тільки за умови їх визначеності. В даному випадку предмет права вимоги визначається Договором факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021, однак перехід права вимоги до Боржників здійснюється за Реєстрами права вимоги, які відповідно, можуть бути укладені після укладення Договору факторингу. Так, 14.06.2021 між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу № 14/06/21 (далі Договір факторингу), у відповідності до умов якого ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Згідно п.1.1. Договору факторингу, згідно умов цього Договору Фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта (ціна продажу) за плату, а Клієнт відступити Факторові Право грошової Вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав до третіх осіб Боржників, включаючи суму основного зобов`язання (Позики), плату за Позикою (плату за процентною ставкою), процент за порушення грошових зобов`язань, право на одержання яких належить Клієнту. Перелік Боржників, підстави виникнення Права грошової Вимоги до Боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені у відповідних Реєстрах Боржників, які формуються згідно Додатку №1 є невід`ємною частиною Договору. Згідно п.1.2 Договору факторингу Перехід від Клієнта до Фактора Прав Вимоги Заборгованості до Боржників відбувається в момент підписання Сторонами Акту прийому-передачі відповідного Реєстру Боржників згідно Додатку №2, після чого Фактор стає кредитором по відношенню до Боржників стосовно Заборгованостей та набуває відповідні Права Вимоги. Підписаний Сторонами та скріплений їх печатками Акт прийому-передачі Реєстру Боржників підтверджує факт переходу від Клієнта до Фактора Прав Вимоги Заборгованості та є невід`ємною частиною цього Договору. Відповідно до Реєстру боржників № 43 від 21.02.2025до Договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до Відповідача в сумі 23 904.99 грн. Підписанням Реєстру боржників Сторони засвідчують передачу Права вимоги до Боржників в повному обсязі, за відповідним Реєстром боржників. Відповідно до додаткової угоди № 7 від 13.06.2022 до Договору факторингу, Сторони домовились викласти пункт 9.1. Договору в наступній редакції: «Даний Договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками Сторін та скріплення його печатками Сторін. Договір дійсний протягом 12 місяців з дня набрання чинності, але в будь-якому випадку до повного виконання Сторонами своїх зобов`язань за цим договором. У випадку, якщо жодна із Сторін не направить письмове повідомлення про розірвання договору за один місяць до строку закінчення дії договору, даний Договір автоматично пролонгується на кожний наступний рік.», тобто Договір факторингу був діючий на момент відступлення права вимоги до відповідача та є діючим на даний момент, а тому перехід прав вимоги за кредитним договором відбувся відповідно до діючого Договору факторингу, є правомірним і відповідає чинному законодавству. Стосовно вимоги відповідача про відшкодування судових витрат у вигляді витрат на правову допомогу адвоката у розмірі складає 6 000,00 грн., представник позивача зазначає, що відповідачем суду не надано копію договору про надання правничої допомоги з додатками, акту приймання передачі послуг, копію квитанції про оплату послуг. При цьому вартість правничої допомоги в сумі 6 000,00 грн. з огляду на малозначність справи та складність написання відзиву є неспівмірною, а тому позивач не погоджується з таким розміром правової допомоги, адже їх розмір встановлений на власний розсуд та належним чином необґрунтований. На думку представника позивача, вартість правової допомоги є значно завищеною, не відповідає критеріям реальності наданих адвокатських послуг та розумності їх розміру, а тому не підлягає задоволенню. Підсумовуючи представник позивача просить позовні вимоги позивача задовольнити в повному обсязі та стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати. Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі. 16.09.2025 Липовецьким районним судом Вінницької області постановлено ухвалу про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Окрім того, даною ухвалою зобов`язано позивача надати суду докази перерахування коштів на електронний платіжний засіб: [NUMBER] та виписку по рахунку відповідно до договору № 73257642 від 13.10.2024 року, а також запропоновано учасникам справи надати суду заяви по суті справи та докази у строк, встановлений судом. 24.09.2025 через систему «Електронний суд» від представника позивача надійшло клопотання про витребування доказів, а також додано виписку по рахунку відповідно до договору № 73257642 від 13.10.2024. 09.10.2025 через систему «Електронний суд» від представника відповідача надійшла заява про проведення судового засідання, призначеного на 15.10.2025 року о 10:00 год. та усі наступні судові засідання за її участі дистанційно в режимі відеоконференції, поза межами приміщення суду. 09.10.2025 через систему «Електронний суд» від представника відповідача надійшли письмові пояснення по справі до яких долучено докази понесених відповідачем витрат на професійну правничу допомогу. 10.10.2025 ухвалою Липовецького районного суду Вінницької області заяву представника відповідача задоволено, судове засідання, яке призначено на 15.10.2025 о 10:00 годині та усі наступні судові засідання по справі № 136/1738/25 вирішено проводити в режимі відеоконференції за участі представника відповідача [PERSON] адвоката Мишковської Тетяни Миколаївни. 14.10.2025 через систему «Електронний суд» від представника позивача надійшла відповідь на відзив до якої долучено довідку про перерахування кредитних коштів відповідачу. 15.10.2025 ухвалою Липовецького районного суду Вінницької області задоволено клопотання представника позивача та витребувано від АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК»: - інформацію щодо наявності у [PERSON] (ідентифікаційний номер: [NUMBER] ) карткових рахунків відкритих у банку станом з 13.10.2024 року; - інформацію щодо належності [PERSON] (ідентифікаційний номер: [NUMBER] ) карткового рахунку [NUMBER] ; - виписку по рахунку за номером картки [NUMBER] , що належить [PERSON] (ідентифікаційний номер: [NUMBER] ); - інформацію про надходження на картковий рахунок [NUMBER] , що належить [PERSON] (ідентифікаційний номер: [NUMBER] ) 13.10.2024 року грошових коштів в сумі 13 500,00 грн. 13.11.2025 від АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» надійшла запитувана судом інформація. Представник позивача у поданій до суду позовній заяві просив розгляд справи проводити за відсутності представника позивача, і у випадку неявки в судове засідання відповідача у визначені судом дату та час, а тому судом прийнято рішення провести розгляд справи за відсутності представника позивач на підставі наявних у матеріалах справи доказів. У судовому засіданні представник відповідача адвокат Мишковська Т.М. підтримала подані нею до суду письмові пояснення, просила суд в задоволенні позовних вимог відмовити та стягнути з позивача понесені відповідачем судові витрати. Встановлені судом фактичні обставини та відповідні їм правовідносини, норми права, які застосовував суд, мотиви суду. Суд, заслухавши пояснення представника відповідача, вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи, повно з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх зібраними у справі доказами, встановив, що 13.10.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та [PERSON] було укладено Договір надання коштів у кредит (з комісією за надання кредиту) № 73257642 (а.с. 5-11), відповідно до п. 2.1. якого Кредитодавець зобов`язується передати Позичальнику у власність грошові кошти, на погоджений умовами Договору строк, шляхом їх перерахування на банківський рахунок Позичальника, а Позичальник зобов`язується повернути Кредитодавцю таку ж суму грошових коштів у день закінчення Строку кредиту, або достроково, та сплатити Кредитодавцю плату (Проценти) від суми кредиту та Комісію за надання кредиту. Відповідно до умов Договір надання коштів у кредит № 73257642 від 13.10.2024 сума кредиту становить 13 500,00 гривень (п. 2.2.1.); строк кредитування - 19 днів (п. 2.2.2), процентна ставка/день 0,474 % (фіксована) (п. 2.2.3), комісія за надання кредиту 10,00% від суми наданого Кредиту (що у грошовому виразі складає 1 350,00 грн. (п. 2.2.4). Орієнтовна загальна вартість позики 16 065,81 грн. Договір укладений у вигляді електронного документа, шляхом обміну електронними повідомленнями, з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи із застосуванням електронного підпису та електронного підпису одноразового ідентифікатора згідно Закону України «Про електронну комерцію» (п. 5 Договору надання коштів у кредит (з комісією за надання кредиту № 73257642 від 13.10.2024). У додатку № 1 до Договору надання коштів у кредит (з комісією за надання кредиту) № 73257642 від 13.10.2024 сторони узгодили Таблицю обчислення загальної вартості кредиту для клієнта та реальної річної процентної ставки за договором споживчий кредит: Дата видачі кредиту/дата платежу 13.10.2024/31.10.2024. Кількість днів у розрахунковому періоді 19, сума кредиту за договором 13 500,00 грн.; проценти за користування кредитом 1 215,81 грн.; комісія за надання кредиту 1 350,00 грн.; загальна вартість кредиту 16 065,81 грн. (а.с. 12). Аналогічні умови передбачені у паспорті споживчого кредиту до договору (а.с. 13-14). Договір надання коштів у кредит (з комісією за надання кредиту) № 73257642 від 14.10.2024 та Додаток №1 до нього підписані [PERSON] із застосуванням електронного підпису, одноразового ідентифікатора «06501», а паспорт споживчого кредиту «10612». Згідно інформації наданої АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» у листі № БТ/Е-17805 від 12.11.2025, станом на 13.10.2024 на ім`я [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) банком було емітовано платіжну картку [NUMBER] , на яку 13.10.2024 було зараховано кошти у сумі 13 500,00 грн. (а.с. 104-107), чим спростовуються зауваження представника відповідача про відсутність первинного документу, який би засвідчив, той факт, що позикодавцем були перераховані грошові кошти відповідачу в розмірі, передбаченому Договором позики, та те, що відповідач ці кошти отримав. 14.06.2021 між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» укладено Договір факторингу № 14/06/21, у відповідності до умов якого, ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» передає (відступає) ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» приймає належні ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» права вимоги боржників, вказаним у Реєстрі Боржників (а.с. 15-17). В подальшому відповідно до Додаткової угоди № 2 від 28.07.2021, Додаткової угоди № 7 від 13.06.2022, Додаткової угоди № 48 від 21.02.2025 термін дії Договору факторингу №14/06/2021 якими передбачено, що Договір дійсний протягом 12 місяців з дня набрання чинності, але в будь-якому випадку до повного виконання Сторонами своїх зобов`язань за цим Договором. У випадку, якщо жодна із сторін не направить письмове повідомлення про розірвання договору за один місяць до строку закінчення дії Договору, даний Договір автоматично пролонгується на кожний наступний рік (а.с. 18-20). Згідно платіжної інструкції № 670 від 28.02.2025 ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» перерахувало ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» 3 164 501,52 грн. як плату за укладеним Договором факторингу № 14/06/21 (а.с. 22). На підставі Договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021, реєстру Боржників № 44 від 21.02.2025 (а.с. 23) та акту прийому-передачі Реєстру Боржників № 44 від 21.02.2025 (а.с. 21) ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» набуло право грошової вимоги за Договір надання коштів у кредит (з комісією за надання кредиту) № 73257642 від 14.10.2024 до відповідача в сумі 23 904,99 грн., з яких: 13 500,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 2 493,99 грн. - сума заборгованості за відсотками, 6 561,00 - сума заборгованості за відсотками за понадстрокове користування кредитом та 1 350,00 грн. комісія. Частиною першою та третьою статті 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до частини першої статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (частина перша статті 1078 ЦК України). Відповідно до статті 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Суд враховує правову позицію Верховного Суду України, викладену в постанові від 23.09.2015 у справі № 6-979цс15, за якою «боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі». Встановлені судом обставини та перевірені зібраними у справі доказами підтверджують, що внаслідок укладення Договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021 з урахуванням укладених Додаткових угод № 2 від 28.07.2021, № 7 від 13.06.2022 та № 48 від 21.02.2025 ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» набуло право грошової вимоги до [PERSON] за Договором надання коштів у кредит (з комісією за надання кредиту) № 73257642 від 13.10.2024, надані на підтвердження вказаних обставин докази відповідають вимогам щодо належності та допустимості, договори є дійсними, а відповідачем вказаних обставин не спростовано та іншого не доведено, як і не надано доказів сплати грошових коштів за кредитними договорами первісним кредиторам, що не позбавляє його обов`язку погашення заборгованості за взятими на себе зобов`язаннями. Судом встановлено, що між сторонами виник спір з приводу повернення грошових коштів, отриманих в кредит, та відповідальності за неналежне виконання зобов`язань позичальником. Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний недійсним судом. Згідно з частиною першою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2-383/2010 (провадження № 14-308цс18) зроблений висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору усі права, набуті за ним сторонами правочину, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Відповідно до статті 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Закон України «Про електронну комерцію» (далі - Закон) визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Статтею 3 цього Закону визначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до частин сьомої, дванадцятої статті 11 Закону, електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у визначеному статтею 12 цього Закону порядку, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 12 Закону встановлено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Судом встановлено, що [PERSON] підписав договір, який є предметом цього судового розгляду електронним підписом одноразовим ідентифікатором з метою засвідчення дій згідно з договором, відтак було дотримано презумпцію правомірності договору, отож права, набуті за ним сторонами правочину, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення такого договору, підлягають виконанню. На спростування вказаних обставин відповідачем та його представником не надано жодних належних та допустимих доказів, тоді як надані представником позивача до позову докази відповідають вимогам щодо їх належності та допустимості. Згідно з вимогами статтей 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У відповідності до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно із статтями 1046, 1049 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Приписами абзацу другого частин першої статті 1048 ЦК України визначено, що нарахування процентів може бути застосовано лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Згідно зі статтею 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до положень частин першої та другої статті 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом; особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання; відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання. Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно із розрахунком заборгованості № 73257642 станом на 23.09.2025 сума заборгованості не погашена, залишок заборгованості з урахуванням сплачених відповідачем 30.10.2024 грошових коштів у розмірі 1 151,82 грн. складає - 23 904,99 грн. (а.с. 22-23). Водночас, відповідно до статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Завданням розгляду справи по суті є розгляд та вирішення спору на підставі зібраних у підготовчому провадженні матеріалів, про що визначено в статті 209 ЦПК України. Зі статті 213 ЦПК України слідує, що суд під час розгляду справи повинен безпосередньо дослідити докази у справі надані сторонами. Аналізуючи зібрані у справі докази, суд вважає, що вина відповідача щодо порушення умов виконання зобов`язань є доведеною зібраними та дослідженими судом доказами, що додані до матеріалів справи, а тому право позивача є порушеним та підлягає судовому захисту в частині стягнення заборгованості за основною сумою боргу та комісії за Договором надання коштів у кредит (з комісією за надання кредиту) № 73257642 від 13.10.2024 у загальному розмірі 13 698 (тринадцять тисяч шістсот дев`яносто вісім) гривень 99 коп., з яких: 12 348,18 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу (13 500,00 грн. отриманих 14.10.2024 у кредит за мінусом 1 151,82 грн. сплачених відповідачем 30.10.2024) та 1 350,00 грн. комісія за надання кредиту. Стосовно ж вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за відсотками та по процентам за понадстрокове користування позикою судом зазначається наступне. Частиною першою статті 1048 ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Такі висновки сформульовані Верховним Судом, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, від 19 травня 2020 року у справі № 910/23028/17 та постановах Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі № 361/4563/16-ц, від 15 липня 2020 року у справі № 176/3645/14-ц. На думку суду, оскільки строки користування наданими у кредит коштами згідно Договору надання коштів у кредит (з комісією за надання кредиту) № 73257642 від 13.10.2024 чітко обумовленні його умовами, а відтак відсотки повинні бути нараховані виключно за передбачений цим Договором строк (19 днів) та відповідно до умов передбачених п. 2.2.2 та п. 2.2.3 Договору. Водночас, відповідно до підпункту 3 пункту 4 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення оборонно-мобілізаційних питань під час проведення мобілізації» від 20.05.2014, статтю 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» доповнено пунктом 15, згідно з яким військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов`язаним, з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються. Судом наголошується на тому, що дія зазначеної норми поширюється на всіх військовослужбовців без виключення. Вказані правові висновки викладені у постанові Верховного Суду від 26.12.2018 у справі № 522/12270/15-ц (провадження № 61-21025св18). Пунктом 1 Розділу ІІ Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення оборонно-мобілізаційних питань під час проведення мобілізації» дію підпункту 3 пункту 4 цього Закону поширено на військовослужбовців з початку і до закінчення особливого періоду, а на резервістів та військовозобов`язаних з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду, на час проходження військової служби. Особливий період відповідно до абзацу п`ятого статті 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях, та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. Указом Президента України «Про загальну мобілізацію» № 65/2022 від 24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової й мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань оголошено проведення загальної мобілізації на території України. Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 64/2022 від 24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України в Україні уведено воєнний стан із 05:30 24.02.2022 який неодноразово продовжувався та триває по теперішній час. Судом встановлено, що згідно довідки № 1188 від 13.06.2025 виданої командиром військової частини [NUMBER] позичальник за Договором надання коштів у кредит (з комісією за надання кредиту) № 73257642 від 13.10.2024 [PERSON] перебуває на службі за контрактом у даній військовій частині з 05.12.2018 року по теперішній час (а.с. 73). Таким чином, на час укладення Договору надання коштів у кредит (з комісією за надання кредиту) № 73257642 від 13.10.2024 та в період виконання його умов відповідач [PERSON] мав статус військовослужбовця Збройних Сил України та на нього поширювались пільги, передбачені пунктом 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовці та членів їх сімей», тобто для нього відсутній обов`язок щодо сплати процентів за користування кредитом. За таких обставин, суд задовольняє позов частково. Розподіл судових витрат. Відповідно до частин першої та другої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні з позовом до суду, позивачем сплачено судовий збір згідно платіжної інструкції № 131444 від 19.08.2025 в сумі 3 028,00 грн. (а.с. 1), який відповідно до ст. 141 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно до задоволених вимог (13 698,18 грн. з 23 904,99 грн., що становить 57,30%), а отже з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 3 028,00 грн.* 57,30% задоволених позовних вимог, що становить 1 735 (одна тисяча сімсот тридцять п`ять) гривень 04 коп. Вирішуючи питання про стягнення з позивача понесених відповідачем витрат на професійну правничу допомогу, судом встановлено, що 22.09.2025 між [PERSON] та адвокатом Мишковською Т.М. було укладено Договір про надання правничої допомоги № 218/25 відповідно до п. 1. якого Клієнт доручає, а адвокат приймає на себе зобов`язання на представництво та захист його інтересів в порядку та на умовах, визначених цим Договором, в усіх судових установах, органах державної влади, правоохоронних органах, інших підприємствах, установах організаціях, незалежно від форми власності, з усіма правами, які надані законом позивачеві, відповідачеві, третій особі, свідку, потерпілому, обвинуваченому, підозрюваному, у тому числі з правом повної або часткової відмови від позовних вимог, визнання позову, зміни предмета позову, укладення мирової угоди, оскарження рішення суду, одержання виконавчого листа та пред`явлення його до виконання, супроводження справи № 136/1738/25, а Клієнт зобов`язується оплатити такі послуги (а.с. 71-72). Окрім того, 23.09.2025 на підставі Договору про надання правничої допомоги № 218/25 від 22.09.2025 адвокатом Мишковською Тетяною Миколаївною видано ордер на надання правничої допомоги [PERSON] серія АВ № 1235075 (а.с. 70). Згідно п. 4.1. Договору про надання правничої допомоги № 218/25 за надання послуги з правової допомоги Клієнт сплачує Адвокатові плат у формі гонорар в розмірі 6 000 (шість тисяч) грн. під час підписання даного договору, що підтверджується квитанцією виданою адвокатом. Відповідно до квитанції до прибуткового касового від 22.09.2025 адвокатом Мишковською Т.М. прийнято від [PERSON] на підставі Договору про надання правничої допомоги № 218/25 від 22.09.2025 грошові кошти у розмірі 6 000 (шість тисяч) гривень (зворотна сторона а.с. 72). Разом з тим, враховуючи заперечення представника позивача стосовно заявленого відповідачем розміру відшкодування понесених ним витрат на професійну правничу допомогу, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява № 19336/04). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. В додатковій постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 23.01.2023, справа № 755/2587/17, зазначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо,

Outcome: partial