Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-11 00:00:00

Представник позивача звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 12 вересня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «АВЕНТУС УКРАЇНА» та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту № 8279015, у відповідності до умов якого, ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» надало [PERSON] кредит на суму 8000 грн. строком на 360 днів, а останній в свою чергу, погодився з умовами договору. 12 вересня 2024 року на картковий рахунок відповідача [PERSON] , який зазначений у договорі, перераховано суму 8000 грн. на виконання умов договору. Таким чином, ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» свої зобов`язання перед відповідачем виконало у повному обсязі. Однак, з причини невиконання умов договору у відповідача сформувалась загальна заборгованість у сумі 32080 грн. 24 квітня 2025 року ТОВ «ФК «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ»» за договором факторингу № 24042025 набуло право вимоги на виниклу заборгованість [PERSON] за договором про надання споживчого кредиту № 8279015 від 12 вересня 2024 року. Також, 14 вересня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та [PERSON] укладено договір № 4967626 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, у відповідності до умов якого ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» надало [PERSON] кредит на суму 8500 грн., строком на 351 днів, а останній в свою чергу, погодився з умовами договору. 14 вересня 2024 року на картковий рахунок відповідача [PERSON] , який зазначений у договорі, перераховано суму 8500 грн., що свідчить про належне виконання позивачем взятих на себе зобов`язань за умовами вказаного кредитного договору. З причини невиконання умов договору у відповідача сформувалась загальна заборгованість у сумі 31535 грн. 22 квітня 2025 року ТОВ «ФК «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ»» за договором факторингу № 24042025 набуло право вимоги на виниклу заборгованість [PERSON] за договором № 4967626 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 14 вересня 2024 року. 16 вересня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та [PERSON] укладено договір позики (з комісією за надання позики на умовах повернення позики в кінці строку позики) № 73715195, у відповідності до умов якого ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» надало [PERSON] грошові кошти (позику) у розмірі 8000 грн., строком на 30 днів, а останній в свою чергу, погодився з умовами договору. Однак, з причини неналежного виконання умов договору у відповідача [PERSON] виникла загальна заборгованість у сумі 24901 грн. 20 коп. ТОВ «ФК «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ»» за договором факторингу № 14/06/21 від 14 червня 2021 року та згідно додаткових угод № 2 від 28 липня 2021 року, № 7 від 13 червня 2022 року, № 47 від 24 січня 2025 року набуло право вимоги на виниклу заборгованість [PERSON] за договором позики (з комісією за надання позики на умовах повернення позики в кінці строку позики) № 73715195 від 16 вересня 2024 року. 28 вересня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «АВАНС КРЕДИТ» та [PERSON] укладено кредитний договір № 28043-09/2024, у відповідності до умов якого, ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» надало [PERSON] кредит на суму 15000 грн. строком на 120 днів, а останній в свою чергу, погодився з умовами договору. 28 вересня 2024 року на картковий рахунок відповідача [PERSON] , який зазначений у договорі, перераховано суму 15000 грн. на виконання умов договору. Таким чином, ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» свої зобов`язання перед відповідачем виконало у повному обсязі. Разом із тим, з причини невиконання умов договору у відповідача сформувалась загальна заборгованість у сумі 35567 грн. 50 коп. Також, 01 жовтня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «АВАНС КРЕДИТ» та [PERSON] укладено договір про надання фінансового кредиту № 00337-10/2024, у відповідності до умов якого, ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» надало [PERSON] кредит на суму 7200 грн. строком на 120 днів, а останній в свою чергу, погодився з умовами договору. Грошові кошти у сумі 7200 грн. на виконання умов договору перераховані на картковий рахунок відповідача [PERSON] . Таким чином, ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» свої зобов`язання перед відповідачем виконало у повному обсязі. Разом із тим, з причини невиконання умов договору у відповідача сформувалась загальна заборгованість у сумі 18605 грн. 24 грудня 2024 року ТОВ «ФК «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ»» за договором факторингу № 24122024, набуло право вимоги на виниклу заборгованість [PERSON] за договором про надання фінансового кредиту № 00337-10/2024 від 01 жовтня 2024 року. Посилаючись на викладене, представник позивача просить суд стягнути з відповідача на користь позивача зазначену вище заборгованість, а також витрати зі сплати судового збору у розмірі 3028 грн. Представник позивача у судове засідання не з`явилася, направила до суду клопотання про розгляд справи за її відсутності, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце його проведення сповіщався належним чином, про причини неявки не повідомив. Правом на подання відзиву на позов не скористався. У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено ч. 8 ст. 178 ЦПК України. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, суд приходить до висновку, що причини неявки відповідача є неповажними та є підстави для ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог з огляду на наступне. 12 вересня 2024 року відповідач та ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію» дійшли згоди про укладення договору про надання споживчого кредиту № 8279015 (далі за текстом Договір 1). До укладення договору, відповідач ознайомився з його умовами, паспортом споживчого кредиту таблицею загальної вартості кредиту (графіком платежів) та ін. Аналогічні дій [PERSON] здійснив 14 вересня 2024 року при укладенні договору № 4967626 з ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» про надання коштів на умовах споживчого кредиту (далі за текстом Договір 2), 16 вересня 2024 року при укладенні договору позики (з комісією за надання позики на умовах повернення позики в кінці строку позики) № 73715195 з ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» (далі за текстом Договір 3) та 28 вересня 2024 року при укладенні договору № 28043-09/2024 (далі за текстом Договір 4) і 01 жовтня 2024 року при укладенні договору № 00337-10/2024 з ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» (далі за текстом Договір 5). Договори укладено в електронному вигляді, який є перетвореним електронними засобами у візуальну форму та підписаний шляхом накладення електронного підпису. За Договором 1, ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» 12 вересня 2024 року надало відповідачу [PERSON] кредит у сумі 8000 грн., строком на 360 днів, з фіксованою денною стандартною процентною ставкою 1,00 % (п. 1.5.1 Договору). У випадку невиконання та/або неналежного виконання Споживачем зобов`язань щодо повернення суми кредиту та/або сплати процентів за користування кредитом, до Споживача застосовуються штрафні санкції штраф у розмірі 160 грн. (п. 6.4.2 Договору). Згідно довідки ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КОНТРАКТОВИЙ ДІМ» вих. № 7/9974 від 29 квітня 2025 року, кредитні кошти у розмірі 8000 грн. були зараховані на платіжну картку відповідача за № [NUMBER] . Таким чином, ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» свої зобов`язання перед відповідачем виконало у повному обсязі. Однак, з причини невиконання умов договору у відповідача станом на 10 січня 2025 року сформувалась заборгованість у сумі 32080 грн., яка складається з заборгованості за тілом кредиту 8000 грн., за процентами 9600 грн., за штрафними санкціями 14480 грн. За Договором 2, ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» 14 вересня 2024 року надало відповідачу [PERSON] кредит у сумі 8500 грн., строком на 351 днів, з фіксованою денною стандартною процентною ставкою 1,00 % (п. 1.4.1 Договору). У випадку невиконання та/або неналежного виконання (прострочення виконання) Клієнтом своїх грошових зобов`язань, до Клієнта застосовуються штрафні санкції штраф у розмірі 25 % від суми невиконаного та/або неналежно виконаного грошового зобов`язання (п. 6.3 Договору). Згідно довідки ТОВ «Пейтек» вих. № 20250422-2243 від 22 квітня 2025 року, кредитні кошти у розмірі 8500 грн. були зараховані на платіжну картку відповідача за № [NUMBER] . Таким чином, ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» свої зобов`язання перед відповідачем виконало у повному обсязі. Заборгованість відповідача за договором, станом на 22 квітня 2025 року становить 31535 грн., яка складається з заборгованості за тілом кредиту 8500 грн., за процентами 18785 грн., за штрафними санкціями 4250 грн. За Договором 4, ТОВ «АВАНС КРЕДИТ», 28 вересня 2024 року надало відповідачу [PERSON] кредит у сумі 15000 грн. строком на 120 днів, з кінцевою датою погашення 25 січня 2025 року, з фіксованою денною процентною ставкою 0,99 % (п. 1.4 Договору). У випадку прострочення Клієнтом терміну сплати чергового платежу, визначеного в Графіку платежів, або його сплати не в повному обсязі, до нього застосовуються штрафні санкції в розмірі 100 % від суми несплаченого у встановлені Графіком платежів строки платежу (п. 5.3 Договору). Згідно довідки ТОВ «Аванс Кредит» вих. № 3466_250423100853 від 23 квітня 2025 року, кредитні кошти у розмірі 15000 грн. були зараховані на платіжну картку відповідача за № [NUMBER] . Таким чином, ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» свої зобов`язання перед відповідачем виконало у повному обсязі. З причини невиконання умов договору у відповідача станом на 24 грудня 2024 року сформувалась заборгованість у сумі 35567 грн. 50 коп., яка складається з заборгованості за тілом кредиту 15000 грн., за відсотками 1930 грн., за простроченими відсотками 11137 грн. 50 коп., за штрафними санкціями 7500 грн. За Договором 5, ТОВ «АВАНС КРЕДИТ», 01 жовтня 2024 року надало відповідачу [PERSON] кредит у сумі 7200 грн., строком на 120 днів, з кінцевою датою погашення 28 січня 2025 року, з фіксованою денною процентною ставкою 0,99 % (п. 1.4 Договору). У випадку прострочення Клієнтом терміну сплати чергового платежу, визначеного в Графіку платежів, або його сплати не в повному обсязі, до нього застосовуються штрафні санкції в розмірі 100 % від суми несплаченого у встановлені Графіком платежів строки платежу (п. 5.3 Договору). Згідно довідки ТОВ «Пейтек» вих. № 20250428-44-1 від 28 квітня 2025 року, кредитні кошти у розмірі 7200 грн. були зараховані на платіжну картку відповідача за № [NUMBER] . Таким чином, ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» свої зобов`язання перед відповідачем виконало у повному обсязі. Однак, з причини невиконання умов договору у відповідача станом на 24 грудня 2024 року сформувалась заборгованість у сумі 18605 грн., яка складається з заборгованості за тілом кредиту 7200 грн., за відсотками 713 грн., за простроченими відсотками 5346 грн., за штрафними санкціями 5346 грн. За договорами факторингу укладеними від 14 червня 2021 року (№ 14/06/21), 24 грудня 2024 року (№ 24122024), 22 квітня 2025 року (№ 24042025) та 24 квітня 2025 року (№ 24122024), ТОВ «ФК «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ»» набуло право вимоги на виниклу заборгованість [PERSON] . Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.514 ЦК України). Натомість доказів сплати відповідачем зазначеної суми заборгованості у добровільному порядку як фактору так і первісному кредитору суду не надано. Згідно положень ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, а сам договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.ст. 628, 629 ЦК України). Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, до яких закон відносить умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, що визначено ч. 1 ст. 638 ЦК України. Згідно зі ст. 634 ЦК України, договір приєднання, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. За правилом ч. 1 ст. 205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до положень ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (утому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно зі ст.ст. 1046, 1047 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ч. 1 ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Частиною 1 ст.1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з ч.1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідачем у порушення вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України, не надано жодних доказів на спростування вищенаведених обставин, зокрема сплату наявної заборгованості за договорами, на що посилається представник позивача, як на підставу своїх вимог про стягнення заборгованості, надавши на підтвердження цих обставин належні, допустимі та достовірні докази, як і не надано заперечень вірності розрахунку вказаної суми заборгованості. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення заборгованості за Договорами № 1, 2, 4, 5, є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відносно Договору № 3, суд зазначає наступне. 16 вересня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та [PERSON] укладено договір позики (з комісією за надання позики на умовах повернення позики в кінці строку позики) № 73715195, у відповідності до умов якого ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» надало [PERSON] грошові кошти (позику) у розмірі 8000 грн., строком на 30 днів, а останній в свою чергу, погодився з умовами договору. Для розрахунку виниклої заборгованості за договорами, представник позивача посилався на невиконання відповідачем умов договору, порушення взятих на себе зобов`язань з повернення кредитних коштів. Натомість, матеріали справи не містять доказів, які підтверджують наявність виниклої заборгованості та її розмір, що передбачають первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», згідно з якою підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Отже, факт отримання грошових коштів може бути доведено не лише договором, а й сукупністю інших доказів, зокрема: заявою про видачу готівки, меморіальними ордерами на видачу коштів, виписками про рух коштів по рахунку, заявами на переказ готівки, тощо. Відповідно до пункту 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Аналогічна за змістом норма закріплена у пункті 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку в банках України, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75. Виписка з рахунку особи, яка відповідає зазначеним вимогам та надана відповідно до вимог закону, є документом, який може бути доказом і який суду необхідно оцінити відповідно до вимог цивільного процесуального закону при перевірці доводів про реальне виконання кредитного договору. В порушення зазначеного, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів на підтвердження перерахування коштів за договором позики (з комісією за надання позики на умовах повернення позики в кінці строку позики) № 73715195 від 16 вересня 2024 року на рахунок відповідача [PERSON] у розмірі 8000 грн. Водночас, відповідно до пунктів 4,8, 5.5,5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року №254), передбачено, що у первинних документах, на підставі яких здійснюються записи в бухгалтерському обліку, мають зазначатися номери кореспондуючих рахунків за дебетом і кредитом, сума операції в грошовому виразі, дата виконання, підпис відповідального виконавця, підпис контролера (якщо операція підлягає додатковому контролю), підпис уповноваженої особи (якщо підставою для здійснення операції було відповідне розпорядження). Форма особових рахунків затверджується банком самостійно залежно від можливостей програмного забезпечення. Особові рахунки та виписки з них мають містити такі обов`язкові реквізити: номер особового рахунку; дату здійснення останньої (попередньої) операції; дату здійснення поточної операції; код банку, у якому відкрито рахунок; код валюти; суму вхідного залишку за рахунком; код банку-кореспондента; номер рахунку кореспондента; номер документа; суму операції (відповідно за дебетом або кредитом); суму оборотів за дебетом та кредитом рахунку; суму вихідного залишку. Виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій, призначаються для видачі або відсилання клієнту. Згідно з пунктами 61,62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року №75 (яке є чинним на час вирішення справи судом апеляційної інстанції), форма клієнтських рахунків затверджується банком самостійно залежно від можливостей програмного забезпечення. Клієнтські рахунки та виписки з них мають містити такі обов`язкові реквізити: номер клієнтського рахунку; дату здійснення останньої (попередньої) операції; дату здійснення поточної операції; код Єдиного ідентифікатора Національного банку України (далі - ID НБУ) банку, у якому відкрито рахунок; код валюти; сума вхідного залишку за рахунком; код ID НБУ банку-кореспондента; номер рахунку кореспондента; номер документа; суму операції (відповідно за дебетом або кредитом); сума оборотів за дебетом та кредитом рахунку; суму вихідного залишку. Виписки з клієнтських рахунків є підтвердженням виконаних за операційний день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Таким чином, виписка за рахунком може бути належним доказом заборгованості позичальника за сумою кредиту, яка повинна досліджуватися судом у сукупності з іншими доказами. Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 1, 7 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України). Відтак, з матеріалів справи не вбачається перерахування відповідачу грошових коштів за договором позики від 16 вересня 2024 року (з комісією за надання позики на умовах повернення позики в кінці строку позики) № 73715195, а розрахунок заборгованості, на який посилається представник позивача, не є первинним документом, який підтверджує отримання позики, користування нею, а отже не є належним доказом існування боргу. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно зі ст. 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. З огляду на вказане суд вважає, що відсутні підстави для задоволення вимог представника позивача про стягнення заборгованості за договором позики (з комісією за надання позики на умовах повернення позики в кінці строку позики) № 73715195 від 16 вересня 2024 року, оскільки не доведено належними та допустимими доказами позовних вимог в цій частині, а тому в цій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню. Ухвалюючи рішення суду в цій справі, судом приймається, що відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі "Бочаров проти України" (остаточне рішення від 17 червня 2011 року) суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумпції щодо фактів. Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як вбачається з матеріалів справи, представником позивача, під час пред`явлення позову до суду, було сплачено судовий збір у належному розмірі 3028 грн. З урахуванням часткового задоволення позовних вимог, у відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, стягненню з відповідача на користь позивача у відшкодування судових витрат зі сплати судового збору підлягає (3028 * (32080 + 31535 + 35567,50 + 18605 = 117787,5 сума задоволених позовних вимог за договорами / 142 688,7 заявлена сума позовних вимог = 0,82%)) = 2 482,96 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial