Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-12 00:00:00

Представник позивача, Василенко Г.І., 29.12.2025 звернулась до суду із клопотанням про ухвалення додаткового рішення по справі № 736/2497/25 за позовом [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «АЛЕКСКРЕДИТ» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, та просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «АЛЕКСКРЕДИТ» на користь [PERSON] судові витрати у вигляді витрат на правничу допомогу в розмірі 6000,00 грн. Позивач та представник позивача в судове засідання не з`явились, про час слухання заяви повідомлені належним чином. Представник позивача просила розглянути заяву у її відсутність та у відсутність позивача. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час слухання заяви повідомлений належним чином, заяв про зменшення суми судових витрат не надав. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що рішенням Корюківського районного суду Чернігівської області від 22.12.2025 позов [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «АЛЕКСКРЕДИТ» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню було задоволено в повному обсязі. Визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 04 квітня 2021 року приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчика Володимира Вікторовича, зареєстрований в Реєстрі за № 6210 про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «АЛЕКСКРЕДИТ» заборгованості у розмірі 14756,00 грн. Також, рішенням стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «АЛЕКСКРЕДИТ» витрати по сплаті судового збору в сумі 968 (дев`ятсот шістдесят вісім) грн. 96 коп. У позові представник позивача вказала, що документальне підтвердження понесених судових витрат буде нею надано в порядку ч. 8 ст. 141 ЦПК України протягом п`яти днів після винесення відповідного рішення. Згідно із ст. 246 ЦПК України якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу. Згідно із п. 3 ч.1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частинами 1, 3 ст. 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Підсумовуючи, можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (частина перша статті 182 ЦПК України). Тобто саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності. Таких висновків також дійшла Велика Палата Верховного Суду в постанові по справі № 755/9215/15-ц при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу. З матеріалів справи вбачається, що між позивачем, [PERSON] , та адвокатом Васильченко Г.І. (копію ордеру про надання правничої (правової) допомоги додано до клопотання стягнення понесених судових витрат) було укладено Договір про надання правової допомоги № 1 від 19.09.2025, відповідно до виконаних робіт адвокатом складено акт виконаних робіт від 29.12.2025 (додано до клопотання про ухвалення додаткового рішення), в якому наведено опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, необхідних для надання правничої допомоги. [PERSON] сплачено за надані послуги адвоката 6000,00 грн., що посвідчується рахунком № 29/12/25 від 29.12.2025. Враховуючи наведене, а саме те, що позивачем документально підтверджено понесені витрати на правову допомогу, а також те, що відповідач заперечень проти суми винагороди адвоката не подав, суд приходить до висновку, що витрати позивача на правову допомогу підлягають стягненню за рахунок відповідача, а клопотання представника позивача Васильченко Г.І. про винесення додаткового рішення підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved