Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-13 00:00:00

16 вересня 2025 року до Піщанського районного суду Вінницької області надійшла позовна заява Акціонерного товариства "ТАСКОМБАНК" до [PERSON] про стягнення заборгованості, в якій позивач просить суд стягнути відповідача на користь Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» (01032, м. Київ, вул. С. Петлюри, 30, ідентифікаційний код ЄДРПОУ 09806443) кредитну заборгованість за заявою - договором №7351438_RESTRUCT про надання споживчого кредиту від 07.02.2020 року, що в частині тіла кредиту, процентів та комісії станом на 12.05.2025 року складає: 65 629,45 грн., в т.ч.: заборгованість по тілу кредиту (в т.ч. прострочена) - 28221,65 грн.; заборгованість по процентами (в т. ч. прострочена) - 0,34.; заборгованість по комісії (в т.ч. простроченій) - 37 407,46 грн.; судовий збір у розмірі 2 422.40 грн. Свої вимоги позивач мотивує тим, що 07.02.2020 року між АТ «ТАСКОМБАНК» та [PERSON] укладено заяву-договір № 7351438_RESTRUCT про надання споживчого кредиту. За умовами договору банк зобов`язався надати кредит, а відповідач своєчасно повертати кредитні кошти, сплачувати проценти, комісії та інші передбачені платежі згідно з графіком. Кредитні кошти були надані відповідачу в повному обсязі, що підтверджується банківськими виписками, натомість зобов`язання за договором останній належним чином не виконував, унаслідок чого утворилася заборгованість. Попри неодноразові повідомлення банку, заборгованість відповідачем не погашена. Станом на 12.05.2025 року заборгованість за кредитним договором становить 65 629,45 грн., у тому числі: за тілом кредиту 28 221,65 грн., за процентами 0,34 грн., за комісіями 37 407,46 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості та виписками. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16 вересня 2025 року дану позовну заяву було передано для розгляду судді Гринишиній А.А. Відповідно до вимог ч. 6 ст. 187 ЦПК України, враховуючи, що відповідачем у позовній заяві вказана фізична особа, яка не є суб`єктом підприємницької діяльності, судом 17 вересня 2025 року було направлено запит до Піщанської селищної ради Вінницької області щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача [PERSON] 08 жовтня 2025 року на адресу суду від Піщанської селищної ради надійшла відповідь за вих. № 1708 від 18 вересня 2025 року, відповідно до якої [PERSON] , зареєстрований в [ADDRESS] . Відповідно до наказу № 107-тз від 15 вересня 2025 року про «Про надання частини додаткової оплачуваної відпустки [PERSON] » головуючий по справі суддя Гринишина А.А. перебувала у відпустці з 06 жовтня 2025 року по 19 жовтня 2025 року. Ухвалою суду від 20 жовтня 2025 року у даній справі відкрито провадження, розгляд справи вирішено проводити у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін про дату, час та місце проведення судового засідання, призначено судове засідання на 14 листопада 2025 року на 13 годину 30 хвилин. Встановлено процесуальні строки для подання відзиву, відповіді на відзив та заперечень, а також роз`яснено право сторін на відмову від позову або визнання позову на будь-якій стадії процесу. 14 листопада 2025 у зв`язку з неявкою відповідача судове засідання було відкладено на 01 годину 00 хвилин 14 січня 2026 року. Позивач Акціонерного товариства "ТАСКОМБАНК" повноважного представника в судове засідання 14 січня 2026 року не направив, представником позивача за довіреністю, адвокатом Альховською І.Б., на адресу суду подано клопотання про розгляд справи у відсутність представника позивача, підтримання позовних вимог, та згода на ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в жодне судове засідання по даній цивільній справі, в тому числі 14 січня 2026 року, не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується його підписом в рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення, відповідно до яких відповідачу за встановленою судом адресою реєстрації місця проживання було направлено повістки про виклик до суду. Відзиву на позовну заяву та будь-яких заяв та клопотань від відповідача на адресу суду не надходило. При цьому суд враховує, що відповідно до положень п. 1, п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є: день вручення судової повістки під розписку, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Відповідно до ч. 2 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Враховуючи, що сторони не прибули в судове засідання, перешкод для розгляду справи судом не встановлено, то суд вважає за можливе здійснювати судовий розгляд без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України. Враховуючи, що відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, не з`явився в судове засідання без повідомлення причин неявки два рази, відзив на позовну заяву не подав, суд, за згодою позивача, вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, на підставі наявних у справі доказів, відповідно до положень ч. 1 ст. 280, ч. 4 ст. 223 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали даної цивільної справи, вивчивши правові норми, що регулюють дані правовідносини, приходить до переконання, що позовні вимоги слід задовольнити з наступних підстав. Згідно ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до норм статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з нормами параграфу 1 Глави 5 «Докази та доказування» ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Докази мають відповідати вимогам належності, допустимості, достовірності, достатності. На підставі наданих суду доказів встановлено, що 07.02.2020 року між Акціонерним товариством «ТАСКОМБАНК» та [PERSON] укладено заяву-договір № 7351438_RESTRUCT про надання кредиту. Вказаною заявою-договором відповідач звернувся до банку з проханням надати йому споживчий кредит на умовах Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб. Відповідно до умов кредитного договору банк зобов`язався надати відповідачу споживчий кредит, а відповідач повернути отримані кредитні кошти, сплатити проценти за користування кредитом та інші платежі на умовах, визначених заявою-договором. Відповідач погодився з обов`язком щомісячного погашення кредиту згідно з графіком платежів, передбаченим Додатком № 1 до заяви-договору, який є її невід`ємною частиною. Платежі з повернення заборгованості за кредитом, сплати процентів та комісій, оплати вартості супровідних послуг та інших фінансових зобов`язань здійснюються у розмірах та у строки, визначені графіком платежів із обчисленням загальної вартості кредиту для споживача та реальної процентної ставки. Відповідач підтвердив, що заява-договір є невід`ємною частиною Договору про комплексне банківське обслуговування. Згідно з умовами кредитного договору відповідач підтвердив, що на момент його укладення був попередньо ознайомлений з умовами та правилами надання споживчого кредиту, зокрема з вартістю кредиту, його особливостями, перевагами та недоліками, інформацією про загальну вартість кредиту з урахуванням реальної процентної ставки та загальними витратами за кредитом, а також з іншою інформацією, надання якої вимагається чинним законодавством України та нормативними документами Національного банку України, які були йому зрозумілі та з якими він повністю погодився. Умовами кредитного договору також передбачено, що у разі несплати заборгованості за кредитом, несвоєчасної сплати процентів або комісій у встановлений строк банк нараховує, а клієнт сплачує штраф у розмірі 300 грн., який нараховується на сьомий день прострочення. Крім того, у разі дострокового повного погашення кредитної заборгованості клієнт зобов`язаний сплатити банку проценти за фактичну кількість днів користування кредитом у відповідному розрахунковому періоді та комісію за обслуговування кредитної заборгованості за поточний розрахунковий період у повному обсязі. Заява-договір набрала чинності з моменту її підписання сторонами та діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань. Кредитні кошти були надані відповідачу у спосіб, передбачений кредитним договором, що підтверджується відповідними банківськими виписками, а отже, позивач свої зобов`язання за кредитним договором виконав у повному обсязі. Надалі відповідач припинив належне виконання умов кредитного договору, а саме перестав сплачувати заборгованість за кредитом, проценти та комісії. Незважаючи на неодноразові повідомлення банку про наявність заборгованості та необхідність її погашення, зобов`язання відповідачем виконані не були. Таким чином, умови кредитного договору відповідачем не виконані, кредитні кошти у встановлені договором строки не повернуті, що призвело до утворення заборгованості, яка станом на дату звернення до суду залишається непогашеною. Як убачається з розрахунку заборгованості та банківських виписок, станом на 12.05.2025 року заборгованість за заявою-договором № 7351438_RESTRUCT від 07.02.2020 року становить 65 629,45 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту 28 221,65 грн., заборгованість за процентами 0,34 грн., заборгованість за комісіями 37 407,46 грн. Таким чином, між сторонами виник спір щодо повернення вказаної суми заборгованості. Доказів щодо сплати грошових коштів за кредитним договором, які б спростовували зазначені розрахунки заборгованості, відповідач суду не надав. Під час вирішення спірних правовідносин суд виходить з того, що їх правове регулювання здійснюється нормами Цивільного кодексу України № 435-ІV від 16.01.2003 року (із змінами та доповненнями). З огляду на положення частини 1 статті 202 Цивільного кодексу України укладена між сторонами угода визнається правочином, тобто дією особи, спрямованою на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Положеннями ч. ч. 2 та 4 статті 202 Цивільного кодексу України передбачено, що двосторонні правочини є договорами, в яких погоджена дія двох або більше сторін. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини Відповідно до статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Загальні правила щодо форми договору визначено статтею 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. Відповідно до положень частини 1 статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. При цьому, під час вирішення спірних правовідносин суд виходить з того, що статтею 204 ЦК України регламентована презумпція правомірності правочину. Так, відповідно до наведеної норми права правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Жодних судових рішень про визнання укладеного між сторонами правочину недійсним або встановлення його нікчемним суду не надано. Приписи статті 1054 Цивільного кодексу України передбачають, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. На підставі частини першої статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно зі статтею 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Приписами статті 530 ЦК України, обумовлено що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно піддягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Згідно зі статтею 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Приписами статті 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 611 ЦК України уразі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Частинами 1, 5статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. За змістом частини 2статті 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Враховуючи вищевикладене, а також приймаючи до уваги, що відповідач в порушення умов договорів свої зобов`язання по поверненню грошових коштів та сплати відсотків за користування ними не виконав, у зв`язку з чим у банку виникло право вимагати повернення грошових коштів та стягнення заборгованості у примусовому порядку, з урахуванням викладеного, суд вважає звернення позивача з позовом до відповідача про стягнення грошових коштів та судових витрат цілком обґрунтоване, та таке, що відповідає характеру та змісту цивільно-правових відносин та приходить до обґрунтованого висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. При вирішенні питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд враховує, що відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача також слід стягнути сплачений ним судовий збір в розмірі 2 422,40 гривень.

Outcome: approved