Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-14 00:00:00

У червні 2023 року позивач звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення боргу. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Комунальне підприємство «Боярка-Водоканал» згідно рішення Боярського міськвиконкому № 400 від 06.12.1999 року створено і засновано на комунальній власності територіальної громади м. Боярка і діє на підставі Статуту, підпорядковується КП «Боярка-Водоканал» безпосередньо виконкому Боярської міської ради. Основним завданням підприємства є забезпечення споживачів послугами водопроводу і каналізації. Для організації основного завдання підприємство проводить добуток води з підземних джерел і через водопровідні споруди та мережу водопроводів, забезпечує нею споживачів). [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] є споживачем КП «Боярка-Водоканал» відповідно до відкритого особового рахунку №66 та Договору № 4056 від 22 лютого 2000 року про надання послуг з централізованого водопостачання та центрального водовідведення. Нарахування проводилося щомісячно відповідно до встановленого тарифу. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. Споживачі порушили п. 4.1 умов Договору про своєчасну оплату за надані послуги. Також, відповідачі порушили вимоги п. 17, 18, 20 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення» затверджених Постановою КМУ № 630 від 21.07.2005 року. Таким чином, у відповідачів, як у споживачів виникла заборгованість перед КП «Боярка-Водоканал» за користування водопостачанням. В зв`язку з регулярною несплатою за споживання вказаних послуг з 01 вересня 2013 року по 30 квітня 2023 року утворилась заборгованість в розмірі 121 247,51 грн., через що КП «Боярка-Водоканал» Боярської міської ради завдано матеріальні збитки на вказану суму. Неодноразові звернення, попередження адміністрації КП «Боярка Водоканал» Боярської міської ради про погашення заборгованості не мають позитивного результату, свої обов`язки позивач виконує в повному обсязі. Враховуючи викладене, позивач просить суд стягнути з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] борг у розмірі 132545,78 грн., з них основний борг у розмірі 121247 грн. 51 коп., інфляційні збитки у розмірі 4625 грн. 20 коп., 3% річних від простроченої суми у розмірі 1280 грн. 45 коп., за централізоване водопостачання, інфляційні збитки у розмірі 4245 грн. 69 коп., та 3% річних від простроченої суми у розмірі 1146 грн. 93 коп. за централізоване водовідведення, а також стягнути судові витрати у розмірі 2684 грн. 00 коп. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 21 червня 2023 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. У встановлений законом строк сторони заперечень щодо такого порядку не заявили. Відповідачі на адресу суду відзиву на позовну заяву не подали, ухвалу суду про відкриття провадження у справі та копію позовної заяви з додатками не отримали. Причини неможливості подати відзив суду не повідомили. Будь-яких заяв, клопотань станом на час прийняття рішення до суду не надходило. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, та не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин суд, враховуючи вимоги ст. 280 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу без участі відповідача та ухвалити по справі заочне рішення. Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. При розгляді справи судом встановлено, що згідно статуту Комунальне підприємство «Боярка-Водоканал» створено згідно рішення Боярського міськвиконкому № 400 від 06 грудня 1999 року і засновано на комунальній власності територіальної громади м. Боярка та підпорядковується безпосередньо виконкому Боярської міської ради. Споживачами водопостачання та водовідведення за адресою: [ADDRESS] є [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] відповідно до Договору № 4056 від 22 лютого 2000 року про надання послуг із централізованого водопостачання та централізованого водовідведення та відкритого особового рахунку № [NUMBER] . Нарахування послуг по здійсненню водопостачання та водовідведення проводиться щомісячно відповідно встановленого тарифу. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. За основу взаємовідносин між Споживачами та КП «Боярка-Водоканалом» береться Типовий договір. У Відповідачів, як і у Споживачів, виникла заборгованість перед КП «Боярка-Водоканал» за користування водопостачанням та водовідведення. Спірні правовідносини виникли у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг і регулюються, зокрема, Законом України від 09 листопада 2017 року № 2189-VIII «Про житлово-комунальні послуги» (далі - Закон). За ст. 144 Конституції України рішення органів місцевого самоврядування, прийняті в межах їх повноважень, визначених законом, є обов`язковими до виконання на відповідній території. Відповідно до ст. 67 Житлового кодексу України, плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Згідно п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 322 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором; споживач не звільняється від оплати житлово комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Порядок користування приміщеннями, а також утримання житлових будинків визначається Правилами користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 року № 572 в редакції від 14.01.2009 року та ст.ст. 20, 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відповідно до яких власник або споживач, зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом та інше. У постанові Верховного Суду від 26 вересня 2018 року у справі № 750/12850/16-ц (провадження № 61-11107св18) була висловлена позиція про те, що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Аналогічна позиція сформульована у постанові Верховного Суду від 06 листопада 2019 року у справі № 642/2858/16 (провадження № 61-26204св18). Відповідно до ч. 4 ст. 4 Закону України «Про житлово-комунальні послуги встановлення цін/тарифів на жилого-комунальні послуги належить виключно до повноважень органів місцевого самоврядування. Відповідно до п. 30 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води, водовідведення, п. п. 4, 17, 29 Правил надання населенню послуг з газопостачання, споживачі зобов`язані своєчасно оплачувати надані їм житлово-комунальні послуги (опалення, постачання холодної та гарячої води, водовідведення та газопостачання) та витрати на утримання будинку і прибудинкової території пропорційно загальної площі квартири, згідно Порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.06.2011 року №869. Згідно п. 7 «Правил користування приміщеннями житлових будинків», затверджених Постановою КМУ № 45 від 24 січня 2006 року «Про внесення змін до постанови Кабміну від 08 жовтня 1992 року № 572», власник та наймач квартири зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до загальних умов виконання зобов`язання, установлених ст. 526 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов`язань. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо боржник не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом, за правилами ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив. Відповідно до довідки від 15 травня 2023 року № 22/03-5 (ВЗ) про заборгованість за послуги централізованого водопостачання та водовідведення вбачається, що за адресою: [ADDRESS] , власником якого є [PERSON] , за послуги централізованого водопостачання та водовідведення з 01 вересня 2013 року по 30 квітня 2023 року обліковується заборгованість в розмірі 121 247,51 грн., яка складається з: водопостачання за період з 01 вересня 2013 року по 30 квітня 2023 року в розмірі 62 820,98 грн; водовідведення за період з 01 вересня 2013 року по 30 квітня 2023 року в розмірі 58 426,53 грн. Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Перевіривши подані суду розрахунки, суд вважає за можливе стягнути з відповідачів на користь позивача заборгованість в розмірі 132545,78 грн., з них основний борг у розмірі 121247 грн. 51 коп., інфляційні збитки у розмірі 4625 грн. 20 коп., 3% річних від простроченої суми у розмірі 1280 грн. 45 коп., за централізоване водопостачання, інфляційні збитки у розмірі 4245 грн. 69 коп., та 3% річних від простроченої суми у розмірі 1146 грн. 93 коп. за централізоване водовідведення. Жодних доказів на спростування обставин, на які посилається Позивач, Відповідачі не надали, зазначений розмір заборгованості Відповідачами також не спростований. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За таких підстав з кожного з відповідачів слід стягнути по 894,66 грн. судового збору.

Outcome: approved