Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-14 00:00:00

У вересня 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Цикл фінанс» звернулось до суду з позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором № 2028607650 від 17 січня 2020 року у сумі 17885,08 грн, з яких: 11391,11 грн заборгованість за основним боргом, 6493,97 грн заборгованість за відсотками. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 17 січня 2020 року між АТ «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 2028607650. 20 серпня 2021 року АТ «ОТП Банк» за договором факторингу № 20/08/21 відступило ТОВ «Цикл фінанс» право грошової вимоги за кредитним договором від 17 січня 2020 року, що укладений з [PERSON] . Внаслідок невиконання зобов`язань у відповідача утворилась заборгованість, що зумовило звернення ТОВ «Цикл фінанс» до суду із відповідним позовом. Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 03 вересня 2025 року прийнято цю позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі, розгляд якої постановлено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився. В позові наявна заява представника позивача про розгляд справи без його участі, у разі неявки в судове засідання відповідача, представник позивача не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи відповідно до вимог ч. 8 ст. 128 ЦПК України, в судове засідання повторно не з`явився, в порушення ч. 3 ст. 131 ЦПК України про причини неявки суд не повідомив, відзив на позовну заяву не подав. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось. Суд, дослідивши подані докази, дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з таких підстав. 17 січня 2020 року Акціонерним товариством «ОТП Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір № 2028607650, за умовами якого остання отримала кредит на споживчі потреби у розмірі 14000,00 грн, строком до 17 січня 2022 року, зі сплатою процентів щомісячно в розмірі 40% річних. 20 серпня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Цикл фінанс» та Акціонерним товариством «ОТП Банк» укладено договір факторингу № 20/08/21, згідно з яким клієнт (первісний кредитор) передає (відступає), а фактор (новий кредитор) приймає прво грошової вимоги, що належить первісному кредиторові, і стає кредитором за кредитними договорами, укладеними між клієнтом і боржниками новому кредитору право вимоги до боржників (п.1.1 договору). Право вимоги переходить до фактора з моменту підписання сторонами цього договору, після чого фактор стає новим кредитором по відношенню до боржників стосовно їх заборгованості (п.6.2.3. договору). Матеріали справи містять акт приймання-передачі реєстру боржників №1 до договору факторингу №20/08/21 від 20 серпня 2021 року, а також витяг з додатку №1, відповідно до якого до нового кредитора перейшло право вимоги за кредитним договором № 2028607650 від 17 січня 2020 року, укладений між банком та [PERSON] . Також матеріали справи містять копію платіжного доручення від 20 серпня 2021 року № 1595 про сплату Товариством з обмеженою відповідальністю «Цикл фінанс» на рахунок Акціонерного товариства «ОТП Банк» 1906673,81 грн, призначення платежу: оплата права грошової вимоги за договором факторингу № 20/08/21 від 20 серпня 2021 року, без ПДВ. Товариством з обмеженою відповідальністю «Цикл фінанс» на адресу [PERSON] направлено повідомлення від 23 червня 2025 року, яким останню повідомлено про відступлення права вимоги та про необхідність перераховувати кошти в сумі 17885,08 грн, що відповідає розміру поточних зобов`язань за кредитним договором зі сплати залишку заборгованості (тіло кредиту), нарахованих процентів за користування кредитом, на користь нового кредитора. З наданого розрахунку заборгованості вбачається, що станом на 19 серпня 2021 року [PERSON] має заборгованість за кредитним договором № 2028607650 від 17 січня 2020 року у сумі 17885,08 грн, з яких: 11391,11 грн заборгованість за кредитом, 6493,97 грн заборгованість за відсотками. Суд зауважує, що зважаючи на вимоги статей 12, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. В матеріалах справи відсутні докази, які б спростовували поданий позивачем розрахунок заборгованості за вищевказаним договором, а тому суд не має підстав піддавати його сумніву. Отже, встановлено, що між відповідачем та Акціонерним товариством «ОТП Банк» укладено кредитний договір № 2028607650 від 17 січня 2020 року, згідно з умовами якого позивач надав відповідачу кредитні кошти, якими відповідач користувався, а також те, що відповідач був обізнаний з умовами кредитного договору, про що свідчить власноручний підпис відповідача. Як регламентовано ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження (ст. 1080 ЦК України). За сформованою позицією Верховного Суду у постанові від 05 грудня 2018 року у справі № 643/4902/14-ц тлумачення ч. 1 ст. 512 ЦК України дає підстави для висновку, що відступлення права вимоги є одним із випадків заміни кредитора в зобов`язанні, яке відбувається на підставі правочину. Відступлення права вимоги не є окремим видом договору, це правочин, який опосередковує перехід права. Відступлення права вимоги може відбуватися, зокрема, внаслідок укладення договору факторингу (глава 73 ЦК України). Оскільки сторонами договору дотримані умови зазначеного договору факторингу, що встановлюють порядок та процедуру відступлення права вимоги за договором, тому суд дійшов висновку, що позивач набув право вимоги до відповідача за кредитним договором № 2028607650 від 17 січня 2020 року. Положеннями ст. 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Оскільки відповідач належним чином не виконав умови укладеного кредитного договору № 2028607650 від 17 січня 2020 року, суму отриманих грошових коштів та нарахованих процентів не повернув, то суд дійшов висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Щодо витрат позивача суд зазначає наступне. Представником позивача заявлене клопотання щодо стягнення з відповідача відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, що становлять 6000,00 грн. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч.3 ст. 137 ЦПК України). Витрати на надану професійну правничу допомогу в разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх вартість уже фактично сплачена стороною / третьою особою, чи тільки має бути сплачена (пункти 138, 139 постанови Верховного Суду у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду від 23 вересня 2021 року у справі № 904/1907/15). На підтвердження обсягу наданих послуг, здійснених позивачем, надана копія договору про надання правової допомоги № 43453613 від 02 січня 2025 року, додаткова угода від 25 серпня 2025 року, копію акта прийому-передачі наданих послуг від 25 серпня 2025 року за зазначеним договором про надання правової допомоги та детальний опис робі (наданих послуг). Вирішуючи питання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, суд враховує, що: - не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат, а тому, вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі №904/4507/18 та від 16.11.2022 у справі №922/1964/21); - при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова ухвала Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.12.2021 у справі №927/237/20, постанова Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі №826/1216/16 та додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №775/9215/15ц). - метою стягнення витрат на правничу допомогу є не тільки компенсація стороні, на користь якої ухвалене рішення, понесених збитків, але й спонукання боржника утримуватися від вчинення дій, що в подальшому спричиняють необхідність поновлення порушених прав та інтересів позивача (постанови Верховного Суду від 04.10.2021 від № 640/8316/20, від 21.10.2021 у справі №420/4820/19). Водночас стягнення витрат на професійну правничу допомогу не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу. Суд вважає, що з огляду на обставини справи: ціна позову становить 17885,08 грн, предмет позову складається зі стягнення кредитної заборгованості, а, отже, справа не є досить складною, розгляд здійснювався в спрощеному провадженні, і підготовка до її розгляду не потребувала аналізу великої кількості норм чинного законодавства, значних затрат часу та зусиль, а тому заявлений адвокатом розмір відшкодування витрат на професійну правничу допомогу не є співмірними з складністю наданих послуг. Відтак, суд дійшов висновку щодо зменшення витрат позивача на професійну правничу допомогу до чотирьох тисяч гривень. Щодо розподілу судових витрат: Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог ч.1 ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved