Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-18 00:00:00

У травні 2025 року [PERSON] звернулась до Подільського районного суду міста Києва із позовною заявою до Київської міської ради та Подільської районної в місті Києві державної адміністрації про визнання її членом сім`ї померлого наймача [PERSON] , визнавши право користування жилим приміщенням за адресою: [ADDRESS] , та зобов`язання Подільську районну в місті Києві державну адміністрацію укласти із [PERSON] договір найму зазначеного житлового приміщення як наймачем такого приміщення. В обґрунтування заявлених вимог, позивач зазначає, що жиле приміщення, а саме квартира [ADDRESS] належить до державного житлового фонду комунальної власності міста. Матір позивача - [PERSON] [INFO] отримала ордер № 430 серії А на зазначене жиле приміщення. [INFO] [PERSON] померла. Ще при житті мати позивача намагалась зареєструвати доньку у спірній квартирі, однак їй було повідомлено, що вирішити дане питання неможливо, оскільки розмір житлової площі не дозволяє зробити цього. Окрім того, позивач має малолітню дитину - [PERSON] , [INFO] . Позивач постійно проживала у спірному жилому приміщенні до укладення шлюбу, а також після фактичного припинення шлюбних відносин з 2020 року по теперішній час. Зазначене жиле приміщення є її єдиним та постійним місцем проживання. Квартира, в якій зареєстрована позивач, за адресою: [ADDRESS] , належить на праві власності її бабусі та дядьку. Позивач фактично в ній не мешкала. Таким чином, позивач позбавлена можливості оформити право на займане нею житло, оскільки не зареєстрована у ньому, а у відповідних органів відсутні правові підстави провести реєстрацію місця проживання позивача, оскільки у неї відсутній ордер на вселення в спірне приміщення та договір найму житлового приміщення, що і стало підставою звернення позивача до суду. Ухвалою судді від 28.05.2025 року позовну заяву прийнято до розгляду, призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження. 10.06.2025 року до суду надійшов відзив представника Київської міської ради, у якому зазначено, що позивач просить визнати її членом сім`ї наймача, однак, не надає доказів на підтвердження ведення спільного господарства з наймодавцем, наявність спільного бюджету з наймодавцем, проведення спільних витрат, що спростовує доводи позивача щодо виконання нею обов`язків члена сім`ї наймача. До того ж, за особою не може бути визнано право користування жилим приміщенням, якщо вона зберігає постійне місце проживання в іншому житловому приміщенні. Відтак, Київська міська рада заперечує проти позову [PERSON] в повному обсязі та просить залишити його без задоволення. Розгляд справи просить проводити за відсутності представника відповідача. 04.09.2025 року до суду надійшла заява представника Подільської районної в місті Києві державної адміністрації про розгляд справи за відсутності представника адміністрації, заперечення позовних вимог та підтримання відзиву Київської міської ради. 05.09.2025 року до суду надійшла відповідь на відзив представника позивача, у якій зазначено, що відповідачем залишено поза увагою той факт, що ордер на жиле приміщення видано померлій [PERSON] [INFO] , на той час позивачу виповнилось лише 10 років. Відповідно, надати докази ведення спільного господарства з наймодавцем, наявність спільного бюджету з наймодавцем, проведення спільних витрат за період з 2006 року до 2014 року - повноліття позивача, не має можливості, оскільки такі витрати матір несла за свою дитину. При цьому, вважає, що факт проживання позивача з матір`ю підтверджується: довідкою загальноосвітнього навчального закладу І-ІІІ ступенів «Спеціалізованої школи № 2 ім. Д. Карбишева з поглибленим вивченням предметів природничого циклу» Подільського району міста Києва від 06.10.2023 року № 02/07-138 щодо навчання позивача в період з 2002 по 2011 рік; рішенням Подільського районного суду міста Києва від 10.05.2011 року у справі № 2-171211 щодо розірвання шлюбу між батьками позивача, з якого вбачається, що дитина після розірвання шлюбу буде проживати з матір`ю; свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 15.04.2016 року, з якого вбачається зміна прізвища позивача - [PERSON] на [PERSON] ; копіями квитанцій про оплату комунальних послуг. Ухвалою суду від 16.10.2025 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач та її представник у судове засідання не з`явились. Представник позивача надав заяву про проведення судового засідання без його участі, позовні вимоги підтримує. Представники відповідачів просили здійснювати розгляд справи без їх участі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що жиле приміщення, а саме квартира [ADDRESS] належить до державного житлового фонду комунальної власності міста. Згідно з розпорядженням Київської міської державної адміністрації від 21.07.2004 року № 1329 будівлю по [ADDRESS] визнано будинком з загальними квартирами, зобов`язано Головне управління житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) надати жилі приміщення в будинку на [ADDRESS] громадянам, які в ньому проживають, зареєстровані та перебувають на квартирному обліку та видати їм ордери на жилі приміщення в установленому порядку. 26.10.2006 року [PERSON] отримала ордер № 430 серії А на жиле приміщення жилою площею 16,8 кв.м., яке складається з однієї кімнати в комунальній квартирі за адресою: [ADDRESS] . Ордер виданий [PERSON] на сім`ю з однієї особи на підставі розпорядження Київської міської державної адміністрації від 11.08.2005 року № 1494. [PERSON] є донькою [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим повторно Відділом реєстрації актів громадського стану Подільського районного управління юстиції у м. Києві 04.01.2011. Рішенням Подільського районного суду міста Києва від 10.05.2011 року по справі № 2-1712/11 шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Подільського РУЮ в м. Києві 18.11.1992 року, актовий запис № 661 було розірвано. У зазначеному рішенні суду встановлено, що від шлюбу сторони мають доньку [PERSON] , [INFO] , яка, як зазначено у позовній заяві [PERSON] , після розірвання шлюбу буде проживати з відповідачкою. [PERSON] змінила прізвище на [PERSON] у зв`язку з укладенням шлюбу. Так, 15.04.2016 року [PERSON] уклала шлюб із [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 15.04.2016 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Солом`янського районного управління юстиції у м. Києві. Прізвище після державної реєстрації шлюбу: чоловіка - [PERSON] , дружини - [PERSON] . [INFO] народилась донька позивача - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 27.05.2017 року Подільським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві. [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданий Київським міським відділом державної реєстрації смерті Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ). Як вбачається з паспорту громадянина України серії [NUMBER] [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Як вбачається з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно квартира за адресою: [ADDRESS] , на праві спільної часткової власності належить: 1/15 частка - [PERSON] , 2/15 частка- [PERSON] . Зазначені особи, як вбачається з позовної заяви є дядьком та бабусею позивача. Як стверджує позивач у позовній заяві, вона не проживала за адресою місця реєстрації: [ADDRESS] . Необхідність реєстрації за цієї адресою обумовлена тим, що ще при житті мати позивача намагалась зареєструвати доньку у спірній квартирі, однак їй було повідомлено, що вирішити дане питання неможливо, оскільки розмір житлової площі не дозволяє зробити цього. Як стверджує позивач у позовній заяві, вона постійно проживала до укладення шлюбу разом з матір`ю [PERSON] , а також після фактичного припинення шлюбних відносин з 2020 року по теперішній час. Зазначене жиле приміщення є її єдиним та постійним місцем проживання. Як вбачається з Акту про фактичне місце проживання осіб за адресою: [ADDRESS] від 08.05.2023 року мешканці будинку [ADDRESS] , а саме [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , за ініціативою особи громадянки України [PERSON] , [INFO] , засвідчили фактичне проживання останньої разом з дитиною з 2020 року по теперешній ас за адресою: [ADDRESS] . Частиною першою статті 43 Конституції України визначено, що кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. У частині 4 статті 9 Житлового Кодексу України (далі - ЖК України) встановлено, що ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Згідно з статтею 61 ЖК України користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім`я якого видано ордер. Типовий договір найму жилого приміщення, правила користування жилими приміщеннями, утримання жилого будинку і придомової території затверджуються Кабінетом Міністрів України. Умови договору найму жилого приміщення, що обмежують права наймача та членів його сім`ї порівняно з умовами, передбаченими цим Кодексом, Типовим договором найму жилого приміщення та іншими актами законодавства України, є недійсними. Відповідно до ст. 64 ЖК України члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім`ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов`язки, як наймач та члени його сім`ї. Згідно з ст. 65 ЖК України наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім`ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей зазначеної згоди не потрібно. Особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім`ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім`ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім`ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням. Статтею 106 ЖК України визначено, що повнолітній член сім`ї наймача вправі за згодою наймача та інших членів сім`ї, які проживають разом з ним, вимагати визнання його наймачем за раніше укладеним договором найму жилого приміщення замість попереднього наймача. Таке ж право у разі смерті наймача або втрати ним права на жиле приміщення належить будь-якому членові сім`ї наймача. У разі відмови наймодавця у визнанні члена сім`ї наймачем за договором найму спір може бути вирішено в судовому порядку. Правила, встановлені частиною першої цієї статті, не поширюються на жилі приміщення в будинках підприємств, установ, організацій найважливіших галузей економіки України (частина перша статті 114), крім випадків, коли наймач одержав жиле приміщення не у зв`язку з трудовими відносинами або коли наймодавець втратив право на його виселення, а також на приміщення в будинках колгоспів. В той же час, частиною 2 статті 3 Сімейного кодексу України передбачено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Як роз`яснено у пункті 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 01.11.1996 року № 9 (з подальшими змінами) «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» наявність чи відсутність прописки сама по собі не може бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди як член сім`ї наймача (власника) приміщення, або ж для відмови їй у цьому. Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом України у постанові від 11 липня 2012 року № 6-60цс12, у осіб, які вселилися до наймача, виникають усі права й обов`язки за договором найму жилого приміщення, якщо особи постійно проживали разом із наймачем і вели з ним спільне господарство та були визнані членами сім`ї наймача (частини перша та друга статті 64 ЖК Української РСР). Крім того, особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім`ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім`ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім`ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням (частина друга статті 65 ЖК Української РСР). При цьому під час вирішення спору про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен з`ясувати, крім обставин щодо реєстрації цих осіб у спірному приміщенні, дотримання встановленого порядку при їх вселенні та наявності згоди на це всіх членів сім`ї наймача та обумовлення угодою між указаними особами, наймачем і членами сім`ї, що проживають з ним, певний порядок користування жилим приміщенням, й інші обставини справи, що мають значення для справи, а саме: чи було це приміщення постійним місцем проживання цих осіб, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання. Згідно зі статтею 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен має право на повагу до свого приватного та сімейного життя, до свого житла та кореспонденції. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кривіцька і Кривіцький проти України», в контексті вказаної Конвенції поняття «житло» не обмежується приміщенням, в якому проживає на законних підставах, або яке було у законному порядку встановлено, а залежить від фактичних обставин, а саме існування достатніх і тривалих зв`язків з конкретним місцем. Втрата житла будь-якою особою є крайньою формою втручання у права на житло. Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України, частини першої статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. З досліджених матеріалів справи вбачається, що до 2016 року (до укладення шлюбу із [PERSON] ) [PERSON] проживала у квартирі за адресою: [ADDRESS] , разом з матір`ю [PERSON] , як її дитина. З 2020 року [PERSON] проживала у квартирі за адресою: [ADDRESS] , з донькою [PERSON] разом зі своєю матір`ю [PERSON] як член сім`ї наймача та продовжує проживати у цьому житловому приміщенні після смерті останньої, здійснює оплату житлово-комунальних послуг за вказаною адресою. З вищезазначеного вбачається, що у 2020 році [PERSON] надала згоду на проживання її доньки [PERSON] та онуки [PERSON] разом з нею, вони вели спільне господарство, мали взаємні права та обов`язки щодо утримання спільного для них житла, піклувалися один про одного, надавали взаємну допомогу. Таким чином, [PERSON] як член сім`ї наймача має право вимагати укладення договору найму жилого приміщення замість попереднього наймача. При цьому, суд зауважує, що позивач фактично не проживала і не проживає за адресою місця реєстрації, доказів протилежного суду не надано. Отже, спірне приміщення є єдиним та постійним місцем проживання [PERSON] та її неповнолітньої доньки [PERSON] . Із урахуванням наведеного та встановлених судом обставин справи, виходячи із засад справедливості, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги [PERSON] до Київської міської ради та Подільської районної в місті Києві державної адміністрації про визнання членом сім`ї померлого наймача та зобов`язання укласти договір найму житлового приміщення є доведеними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved