Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-12 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] , третя особа: [PERSON] про визнання права власності на житловий будинок та земельну ділянку, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що відповідно до договору купівлі-продажу нерухомого майна № 3535 від 02.11.1998, вона є власником житлового будинку [ADDRESS] . Договір купівлі-продажу нерухомого майна зазначеного будинку, було укладено між відповідачкою з однієї сторони та нею, з іншої сторони у Первомайській філії Південної товарної біржі. На даний час, він бажає розпорядитись належним нерухомим майном, однак зробити цього не може, оскільки, укладений з відповідачем договір купівлі-продажу нерухомого майна є недійсним, так як він нотаріально не посвідчений, а відповідач ухиляється від його нотаріального посвідчення. Належний їй житловий будинок розташовано на земельній ділянці площею 0,0558 га, цільове призначення землі - для обслуговування житлового будинку. Зазначена земельна ділянка відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю, належить відповідачу [PERSON] , тому вважає, що в силу ст.120 Земельного кодексу України та ст.328 Цивільного кодексу України, вважає, що разом з переходом права власності на будинок до неї перейшло і право власності на спірну земельну ділянку. Позивач та її представник - адвокат Єрмоленко А.В.в судове засідання не з`явились, проте надали до суду заяву, в якій просили суд розглянути справу за їх відсутності, позовні вимоги підтримують у повному обсязі та просять задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечують. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, шляхом розміщення оголошення на офіційному вебпорталі Судової влади України, відзив на позов не надав. Представник третьої особи - Південної товарної біржі в судове засідання також не з`явився, про час та місце його проведення був повідомлений у встановленому законом порядку, причини неявки суду не відомі. Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату час і місце судового засідання, без поважних причин або без повідомлення причин та якщо відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, заяву представника позивача, яка не заперечувала проти заочного розгляду справи і вирішення справи на підставі наявних у справі доказів, дослідивши матеріали інвентаризаційної справи житловий будинок [ADDRESS] , суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що відповідно до договору купівлі - продажу № 3535, укладеного у Первомайській філії Південної товарної біржі 02.11.1998, [PERSON] придбала у [PERSON] житловий будинок [ADDRESS] . Після укладення договору сторонами було досягнуто усіх істотних умов договору, а саме відповідач передав позивачу вищевказаний житловий будинок, а вона прийняла в управління та сплатила відповідачу вартість будинку, в розмірі 7000 грн. Позивач зареєструвала своє право власності на житловий будинок [ADDRESS] , що підтверджується оглянутою судом інвентаризаційною справою на вказаний будинок. Однак, договір купівлі-продажу нерухомого майна за № 3535, не було нотаріально оформлено, оскільки ст.15 Закону України «Про товарну біржу» на той час передбачала, що угоди, укладені на біржі, не потребують нотаріального посвідчення. Відповідно до ч. 2 ст. 47 ЦК УРСР, чинного на час укладення між сторонами договору купівлі-продажу, якщо одна зі сторін повністю або частково виконала угоду, а інша сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. У цьому випадку подальше нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.209 ЦК України, правочин, який вчинений у письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню лише у випадках, встановлених законом або домовленістю сторін. Нотаріальне посвідчення правочину здійснюється нотаріусом або іншою посадовою особою, яка відповідно до закону має право на вчинення такої нотаріальної дії, шляхом вчинення на документі, в якому викладено текст правочину, посвідчувального напису. Проте, в порушення вищевказаних вимог, оформлення обумовленого договору купівлі-продажу нерухомого майна в нотаріальному порядку не відбулося. Відповідно до матеріалів справи та змісту вказаного вище договору, сторони узгодили та виконали всі його суттєві умови, в тому числі й ціну, право власності за позивачкою на це майно зареєстровано в Первомайському МБТІ, проте у зв`язку з невиконанням вимог щодо нотаріального посвідчення вказаного договору, позивач позбавлений можливості розпорядження вказаним майном, тобто здійснення всіх прав як власника. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. У відповідності до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності також і у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що цивільне право позивачки підлягає захисту шляхом визнання з ним права власності на житловий будинок [ADDRESS] . Належний позивачці житловий будинок [ADDRESS] , розташовано на земельній ділянці площею 0,0558 га, цільове призначення землі - для обслуговування житлового будинку. Відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю б/н, земельна ділянка, площею 0,0558 га,цільове призначення землі - для обслуговування житлового будинку до цього часу належить на праві власності [PERSON] . Відповідно до частин першої, другої статті 78 ЗК України, право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Поняття земельної ділянки як об`єкта права власності визначено у частині першій статті 79 ЗК України як частини земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами. Перехід права власності на земельну ділянку при переході права власності на будівлю або споруду, які розташовані на ній, визначається на підставі цивільно-правових угод (частина перша статті 120 ЗК України). Встановлено, що при переході права власності на житловим будинок, питання щодо набуття позивачкою права власності на земельну ділянку, яка призначена для обслуговування житлового будинку не вирішувалось. Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону, або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом України у справі № 6-253цс16, за змістом статті 377 ЦК України, до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором. Якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначений, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка є необхідною для їх обслуговування. Якщо житловий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, наданій у користування, то у разі їх відчуження до набувача переходить право користування тією частиною земельної ділянки, на якій вони розміщені, та частиною ділянки, яка необхідна для їх обслуговування. Згідно ч.1 статті 120 ЗК України, у разі набуття права власності на об`єкт нерухомого майна (жилий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, розміщений на земельній ділянці (крім земель державної, комунальної власності), право власності на таку земельну ділянку одночасно переходить від відчужувача (попереднього власника) такого об`єкта до набувача такого об`єкта без зміни її цільового призначення. У разі якщо відчужувачу (попередньому власнику) такого об`єкта належала частка у праві спільної власності на земельну ділянку, до набувача цього об`єкта переходить право власності на таку частку. При вчиненні правочину, що передбачає перехід права власності на зазначений об`єкт, мають дотримуватися вимоги частини шістнадцятої цієї статті. Зазначена норма закріплює загальний принцип цілісності об`єкту нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований. За цією нормою визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на нерухомість. При цьому при застосуванні положень статті 120 ЗК України у поєднанні з нормою статті 125 ЗК України слід виходити з того, що у випадку переходу права власності на об`єкт нерухомості у встановленому законом порядку, право власності на земельну ділянку у набувача нерухомості виникає одночасно із виникненням права власності на зведені на земельній ділянці об`єкти. Таким чином, за загальним правилом, закріпленим у частині першій статті 120 ЗК України, особа, яка набула права власності на будівлю чи споруду стає власником земельної ділянки на тих самих умовах, на яких вона належала попередньому власнику, якщо інше не передбачено у договорі відчуження нерухомості. Враховуючи, вищевикладене, суд дійшов висновку, що [PERSON] набувши право власності на житловий будинок на підставі договору купівлі-продажу, набула також і право власності на земельну ділянку площею 0,0558 га, надану для обслуговування житлового будинку, що розташована за адресою: [ADDRESS] .

Outcome: approved