Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-19 00:00:00

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АБЕКОР» звернулося до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №1805791 від 23 травня 2025 року в розмірі 21504,00 гривні. В позовній заяві позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АБЕКОР» (далі ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АБЕКОР») вказує про те, що між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АБЕКОР» та [PERSON] 23 травня 2025 року за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АБЕКОР» було укладено електронний кредитний договір №1805791, відповідно до умов якого відповідачу було надано кредит у розмірі 12000,00 гривень, із сплатою процентів за користування кредитом на умовах і в строки визначені договором. Строк кредитування 65 днів з кінцевим терміном повернення кредиту до 26 липня 2025 року. 6 червня 2025 року між сторонами було укладено додаткову угоду до кредитного договору №1805791, відповідно до умов якої строк кредитування було продовжено на 80 днів, з кінцевим терміном повернення кредиту - 25 серпня 2025 року. 6 липня 2025 року між сторонами було укладено додаткову угоду до кредитного договору №1805791. Відповідно до умов такої додаткової угоди строк кредитування було продовжено на 80 днів, з кінцевим терміном повернення кредиту 24 вересня 2025 року. Позивач свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі. В свою чергу відповідач, скориставшись кредитними коштами, взятих на себе зобов`язань із своєчасного їх повернення та сплати процентів за користування кредитними коштами не виконала, у зв`язку з чим утворилася заборгованість у розмірі 21504,00 гривні, що складається із заборгованості за тілом кредиту в розмірі 12000,00 гривень та заборгованості за відсотками в розмірі 9504,00 гривні, яку позивач просить стягнути з відповідача, а також понесені судові витрати у справі. В судове засідання представник позивача не з`явився, у позовній заяві вказав про те, що у разі неявки в судове засідання відповідача, не заперечує проти розгляду справи за відсутності представника позивача та ухвалення заочного рішення (а.с. 6). Відповідач [PERSON] в судове засідання втретє не з`явилась, хоч про час та місце судового розгляду справи була повідомлена у встановленому порядку шляхом надіслання судової повістки на адресу зареєстрованого місця проживання відповідача та розміщення оголошення на офіційному вебсайті Судової влади України, що відповідає вимогам ч. 1 ст. 128 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України). Причини неявки в судові засідання відповідач не повідомила, клопотань про проведення судового розгляду справи без її участі, відкладення судового засідання, чи відзиву на позов, до суду не подавала. За таких обставин, суд приходить до висновку про вирішення справи у заочному розгляді, на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи. Згідно з ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази по справі та оцінивши їх, як кожен окремо, так і в їх сукупності за внутрішнім переконанням, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Суд вирішив справу в межах заявлених позивачем позовних вимог та на підставі доказів, наданих сторонами по справі. У позовній заяві позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АБЕКОР» просило, на підтвердження своїх позовних вимог до відповідача [PERSON] , витребувати в АТ КБ «ПРИВАТБАНК» документи, що містять банківську таємницю, а саме: інформацію про те, чи емітована платіжна картка маска картки № [NUMBER] на ім`я відповідача [PERSON] ; виписку з картки про рух коштів по картковому рахунку № [NUMBER] , відкритому в АТ КБ «ПриватБанк» на ім`я [PERSON] , за період з 23 травня 2025 року по 24 травня 2025 року щодо здійснення надходження коштів в сумі 12000 гривень згідно кредитного договору №1805791 від 23 травня 2025 року. Таке клопотання позивача було задоволено судом. В ході розгляду справи сторони (їх представники) інших заяв та/чи клопотань по суті справи до суду не подавали. Судом не вирішувалося питання про забезпечення доказів, не вживалися заходи забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо. Під час розгляду справи судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України). Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надавати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. В силу вимог ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). В судовому засіданні встановлено, що 23 травня 2025 року між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АБЕКОР» та відповідачем [PERSON] за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи було укладено електронний кредитний договір №1805791 (а.с. 12 зв.-21). Договір укладений в електронному вигляді та підписаний відповідачем електронним підписом з одноразовим ідентифікатором. Такі дії сторін узгоджуються з вимогами ст.ст. 6, 627 ЦК України та ст.ст. 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію». Згідно з ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. П. 2 ч. 1 ст. 12 цього Закону визначено, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Відповідно до п.1.2 договору сума кредиту складає 12000,00 гривень. Строк кредитування 65 днів з кінцевим терміном повернення до 26 липня 2025 року (п.1.3 договору). Згідно з п. 1.3.1, 1.3.1 договору передбачено 2 платежі та визначено періодичність їх сплати. Відповідно до п. 1.4.1 договору базова процентна ставка становить 0,9900% в день, що застосовується протягом першого періоду користування кредитом. Основна процентна ставка становить 0,99% в день, що застосовується протягом другого періоду користування кредитом (п.1.4.2. договору). Відповідно до п. 2.1. договору кошти надаються у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок позичальника, включаючи використання реквізитів платіжної картки № № [NUMBER] (а.с.14). В матеріалах справи міститься також Паспорт споживчого кредиту, який підписаний відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора, в якому визначені основні умови кредитування, інформація щодо реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача та інші умови (а.с. 23-24). ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АБЕКОР» свої зобов`язання за кредитним договором виконало та надало відповідачу [PERSON] грошові кошти в розмірі 12000,00 гривень, шляхом перерахування на банківську картку відповідача № [NUMBER] , що підтверджується листом та випискою АТ КБ «ПриватБанк» по рахунку № [NUMBER] , за період з 23 травня 2025 року до 24 травня 2025 року (а.с. 63-64 ). Таким чином, ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АБЕКОР» в повному обсязі виконало свої зобов`язання за вищевказаним договором, здійснивши переказ коштів відповідачу на банківську картку. Встановлено, що 6 червня 2025 року між сторонами було укладено також додаткову угоду до кредитного договору №1805791, відповідно до умов якої строк кредитування було продовжено на 80 днів, з кінцевим терміном повернення кредиту 25 серпня 2025 року (а.с. 27 зв-29, 30-31). 6 липня 2025 року між сторонами було укладено додаткову угоду до кредитного договору №1805791, відповідно до умов якої строк кредитування було продовжено на 80 днів, з кінцевим терміном повернення кредиту 24 вересня 2025 року (а.с. 32 зв.- 34). Як вбачається з наявних у справі письмових доказів відповідач [PERSON] взяті на себе зобов`язання по поверненню кредиту та сплаті відсотків за користування кредитом, у встановлений договором строк не виконала. Відповідно до наданого розрахунку заборгованості за кредитом, у [PERSON] наявна заборгованість за кредитним договором № 1805791 в розмірі 21504,00 гривень, що складається з: 12000,00 гривень заборгованості за основною сумою боргу; 9504,00 гривень заборгованості за відсотками (а.с. 38-40). [PERSON] не надала суду доказів, які спростовували б розмір заборгованості, тому наданий позивачем розрахунок заборгованості за відсутності заперечень щодо такого розрахунку від відповідача, приймається судом як достовірний, оскільки підтверджений документально. Фактично отримані та використані позичальником грошові кошти у добровільному порядку фінансовій установі не повернуті. Тож відповідач не виконала обов`язок з повернення кредитних коштів і позивач вправі вимагати захисту порушених прав у судовому порядку. Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. З урахуванням встановлених обставин справи, досліджених доказів по справі, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог позивача та стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача заборгованості за кредитним договором в розмірі 21504,00 гривень, що складається з: 12000,00 гривень заборгованості за основною сумою боргу; 9504,00 гривень заборгованості за відсотками. Позивачем понесені судові витрати, що становлять 2422,40 гривень судового збору, сплаченого на час подання до суду позовної заяви та 99,50 гривень понесених витрат за відправку документів відповідачу. Понесення позивачем витрат за відправку документів відповідачу підтверджується: копією квитанції № 1780276 від 23 жовтня 2025 року. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, суд покладає на відповідача [PERSON] витрати позивача по сплаті судового збору в сумі 2422,40 гривень (а.с. 1) та 99,50 гривень понесених витрат за відправку документів відповідачу, оскільки понесення таких витрат позивачем підтверджено документально. Підстав для звільнення відповідача від сплати судового збору немає. У позовній заяві позивач, обґрунтовуючи свої позовні вимоги, посилався на положення ст.ст. 1, 3, 16, 509, 524, 525, 526, 530, 536, 610-612, 625-626, 629, 638, 639, 1054, 1055, 1056-1 ЦК України. Застосування вказаних правових норм при вирішенні справи, суд вважає обґрунтованим. Відповідно до ст.ст. 526, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 258, 259, 265, 268 ЦПК України, суд, -

Outcome: approved