Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-15 00:00:00

Обставини, встановлені судом 22 лютого 2003 року сторони зареєстрували шлюб у виконавчому комітеті Басівської сільської ради Сумського району Сумської області, актовий запис № 03, що підтверджено свідоцтвом про шлюб № [NUMBER] . Під час шлюбу на ім`я [PERSON] придбано майно: 07.11.2014 житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, адреса розташування: [ADDRESS] , ціна об`єкта станом на 27.07.2025 становить 196 400.00 грн, що підтверджено інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 434444383 від 07.07.2025, довідкою про ринкову вартість; 07.11.2014 земельна ділянка з кадастровим номером 5922383300:01:007:0090 площею 0,0496 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), категорія земель: землі житлової та громадської забудови, місце розташування: [ADDRESS] , нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 114 665.98 грн, що підтверджено витягом №НВ-9972817912025 із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок від 03.08.2025; 07.11.2014 земельна ділянка з кадастровим номером 5922383300:01:007:0091 площею 0,1068 га для ведення особистого селянського господарства категорія земель: землі сільськогосподарського призначення, місце розташування: [ADDRESS] , нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 4 122.18 грн, що підтверджено витягом №НВ-9972820882025 із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок від 03.08.2025. Мотиви, з яких виходить Суд, та застосовані норми права Згідно зі статтею 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до частини третьої статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (стаття 110 СК України). Відповідно до частини другої статті 112 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. На підставі статті 113 СК України особа має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно зі статтею 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до частини першої статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Частиною четвертою статті 206 ЦПК Українивстановлено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. За викладеного, зважаючи на визнання відповідачем позову, яке приймається Судом, оскільки не суперечить вимогам закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд доходить висновку про задоволення позову повністю. З врахуванням того, що жоден з подружжя не бажає примиритися, суд доходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам, тому шлюб слід розірвати. Позивач не порушує питання щодо відновлення свого дошлюбного прізвища. Згідно з частиною другою статті 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з частиною третьою статті 115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Крім того, з урахуванням викладеного суд, дослідивши належним чином докази у справі у їх сукупності, дійшов о висновку, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, земельна ділянка площею 0,0496 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), земельна ділянка площею 0,1068 га для ведення особистого селянського господарства, що розташованими за адресою: [ADDRESS] , є об`єктом спільної сумісної власності подружжя [PERSON] та [PERSON] , тому відповідно до статті 70 СК України підлягає поділу між сторонами у рівних частках. Розподіл судових витрат Відповідно до частини другої статті 79 ЦПК України, розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Ціна позову визначена позивачем у 278 979.08 грн і загальна сума судових витрат становить 4 000.99 грн, що підтверджено випискою про зарахування судового збору до спеціального фонду державного бюджету України,ідентифікатор документа в Казначействі:869262316. 08 грудня 2025 року ухвалою суду було задоволено клопотання позивача і залишено без розгляду позов в частині позовних вимог про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] грошової компенсації вартості 1/2 частини автомобіля CHERY - TIGGO, 2014 року випуску, vin-код [NUMBER] , д.н.з. [NUMBER] у розмірі 121 385.00 грн. Судовий збір у цій частині повернуто позивачу не було. Відповідно до пункту 4 частини першої статті 7 Закону України «Про судовий збір», сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі залишення заяви або скарги без розгляду (крім випадків, якщо такі заяви або скарги залишені без розгляду у зв`язку з повторним неприбуттям або залишенням позивачем судового засідання без поважних причин та неподання заяви про розгляд справи за його відсутності, або неподання позивачем витребуваних судом матеріалів, або за його заявою (клопотанням). Отже, сплачена позивачем сума судового збору в цій частині (1 213.85 грн) не підлягає розподілу між сторонами, а повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду. Частиною першою статті 142 ЦПК України встановлено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Тобто, у разі визнання відповідачем позову, позивачу, який не звільнений від сплати судового збору, з державного бюджету повертається 50 відсотків судового збору, який був ним сплачений при поданні позову, а із відповідача стягуються (відшкодовуються) на користь позивача інші 50 відсотків судового збору. З матеріалів справи слідує, що відповідач до початку розгляду справи по суті визнав уточнені вимоги, тому сума сплаченого судового збору у розмірі 2 787.14 грн підлягає розподілу таким чином: на користь позивача з відповідача стягується судовий збір у розмірі 1 393.58 грн (50% від 2 787.14 грн). Позивачу також повертається з державного бюджету 50 % судового збору сплаченого при подачі позову у розмірі 1 393.58 грн (50% від 2 787.14 грн).

Outcome: approved