Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-12 00:00:00

03 жовтня 2025 року представник позивача за довіреністю Шкапенко О. В. звернувся з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором АВН0СТ155101747766672872 від 20 травня 2025 року у розмірі 13247,60 грн. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 20 травня 2025 року позичальник [PERSON] уклав з Банком кредитний договір АВН0СТ155101747766672872 про надання кредиту в розмірі 10000 грн строком на 24 місяці (до 19.05.2027) зі сплатою процентів у розмірі 85,00 процентів річних та комісії в розмірі 0,00 грн. Кредитний договір складається із Заяви та Графіку погашення кредиту. У зв`язку із порушенням відповідачем грошових зобов`язань станом на 02 жовтня 2025 року утворилася заборгованість у розмірі 13247,60 грн, яка складається із 10000 грн загального залишку заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту), 3093,91 грн загальний залишок заборгованості за процентами та 153,69 грн загальний залишок заборгованості за пенею. Посилаючись на наведені обставини та не погашення заборгованості відповідачем позивач звернувся до суду з вказаним позовом. Ухвалою Богородчанського районного суду Івано-Франківської області 06 жовтня 2025 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (без виклику) сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, в направленій до суду позовній заяві просив розглядати справу у його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання не з`явився та не повідомив про причини своєї неявки, хоча був належним чином повідомлений про час та місце судового засідання. З огляду на викладене, відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, встановивши наступні факти і відповідні їм правовідносини, приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 18 вересня 2024 року [PERSON] звернулася до позивача та підписала Анкету-заяву про приєднання Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку з метою отримання банківських послуг та відкриття банківського рахунку. Підписуючи цю анкету-заяву власноручним підписом на екрані телефону вона: підтвердила, що надані нею документи є чинними (дійсними) та наведені вище їх копії відповідають оригіналу; погодилася з тим, що ця анкета - заява разом з Умовами і правилами надання банківських послуг, які розміщені за посиланням http://a-bank.com.ua складають договір про надання банківських послуг, умови якого йому зрозумілі та не потребують додаткового тлумачення; засвідчила генерацію ключової пари удосконаленого електронного підпису (УЕП) з особистим ключем і відповідним йому відкритим ключем, що буде використовуватися нею для вчинення правочинів та платіжних операцій; визнала, що УЕП є аналогом власноручного підпису (а.с.10-11). 20 травня 2025 року електронним підписом [PERSON] підписала Заяву про надання послуги «Швидка готівка» АВН0СТ155101747766672872 від 20.05.2025 року, в якій просила надати їй АТ «А-Банк» кредит за Послугою «Швидка готівка» в розмірі 10000.00 грн строком на 24 місяці (до 19.05.2027 року) зі сплатою процентів у розмірі 85% річних. Горошкові кошти просила перерахувати на номер платіжної картки №5169155122608159. Разом із заявою відповідач підписала Таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (а.с.20-24). 20 травня 2025 року відповідач підписала Паспорт споживчого кредиту «Швидка готівка», який містить основні умови кредитування з урахувань побажань споживача, інформацію щодо реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживачів, порядок повернення кредиту та іншу інформацію. Надання кредиту відповідачу підтверджується меморіальним ордером №TR.45768994.105255.65455 від 20.05.2025 на суму 10000 грн. Факт руху грошових коштів на картковому рахунку клієнта [PERSON] підтверджується випискою по кредиту від 02.10.2025 року відповідно до якої заборгованість у [PERSON] складає 13225,69 грн (а.с.28). Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості (а.с.26), станом на 02.10.2025 заборгованість відповідача за кредитним договором складає 13247,60 грн, яка складається із 10000 грн залишку заборгованості по кредиту, 3093,91 грн залишку заборгованості по процентам та 153,69 грн залишку заборгованості за пенею. Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). У відповідності до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до частини другої статті 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Законом України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» передбачено договір про надання фінансових послуг (включно, мікропозики) укладається виключно в письмовій формі: у паперовому вигляді; у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг»; шляхом приєднання клієнта до договору, який може бути наданий йому для ознайомлення у вигляді електронного документа на власному веб-сайті особи, яка надає фінансові послуги, та/ або (у разі надання фінансової послуги за допомогою платіжного пристрою) на екрані платіжного пристрою, який використовує особа, яка надає фінансові послуги; в порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію». Відповідно до положень статей 5, 15 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - це документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною. Суб`єкти електронного документообігу, які здійснюють його на договірних засадах, самостійно визначають режим доступу до електронних документів, що містять конфіденційну інформацію, встановлюють для них систему (способи) захисту. Стаття 12 вказаного вище Закону визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. З огляду на положення вище вказаного законодавства можливо дійти висновку, що з урахуванням особливостей договорів, щодо виконання яких виник спір між сторонами, їх укладання в електронному вигляді можливе за допомогою електронного цифрового підпису відповідача. Із матеріалів справи вбачається, що кредитний договір підписано відповідачем із застосування кваліфікованого електронного підпису. Відповідно до ч.1 статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. За правилами статей 526, 530, 610 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (статі 611 ЦК України). Згідно частин першої, другої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Частини перша, друга статті 1055 ЦК України визначають, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Дослідженими судом письмовими доказами підтверджується, що сторони узгодили між собою усі необхідні істотні умови кредитування, зокрема і розмір процентів за користування кредитом, та в належній формі уклали кредитний договір, на виконання якого відповідачу було надано кредит в розмірі 10000 грн. Також встановлено, що взяті грошові зобов`язання відповідач належним чином не виконувала внаслідок чого утворилася заборгованість в загальному розмірі 13093,91 грн, яка складається із 10000 грн загального залишку заборгованості по кредиту, та 3093,91 грн залишку заборгованості по процентам, яка підтверджена розрахунком позивача та нічим не спростована, та підлягає задоволенню. Щодо вимоги позивача щодо стягнення пені, суд зазначає наступне. Пунктом 12 Заяви про надання послуги «Швидка готівка» № АВН0СТ155101747766672872 від 20 травня 2025 року сторони Кредитного договору обумовили, що у випадку порушення Клієнтом зобов`язань із погашення Заборгованості Клієнт сплачує Банку пеню у розмірі 0,07% (не менше 1 грн ) від суми простроченої заборгованості по кредиту за кожен день прострочки, при цьому пеня за невиконання зобов`язання щодо повернення кредиту та процентів за ним не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, та не може бути більшою за 15 (п`ятнадцять) відсотків суми простроченого платежу. Проте Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період воєнного стану» від 15.03.2022 №2120-ІХ, серед іншого, внесено зміни до розділу Прикінцеві та перехідні положення ЦК України та доповнено його пунктом 18 наступного змісту: «У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцяти денний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем)». Тобто в період існування особливих правових наслідків - протягом дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування, до позичальника застосовуються особливі наслідки звільнення від сплати неустойки (штрафу, пені) за прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) кредитних зобов`язань. Аналогічний правовий висновок, щодо аналізу п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, викладений у постанові Верховного Суду від 12.06.2024 у справі №910/10901/23, який, відповідно до положень ч.4 ст.263 ЦПК України, судом застосовується під час ухвалення судового рішення у подібній справі. Згідно правового висновку, що викладений у постанові Верховного Суду від 18 жовтня 2023 року в справі №706/68/23(провадження № 61-8279св23), дія п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України розповсюджується на кредитний договір. Відповідно до статті 4 ЦК України основу цивільного законодавства України становить Конституція України. Основним актом цивільного законодавства є Цивільний кодекс України. Актами цивільного законодавства є також інші закони України, які приймаються відповідно до Конституції України та цього Кодексу. Велика Палата Верховного Суду неодноразово виснувала, що якщо ЦК України та інший нормативно-правовий акт, який має юридичну силу закону України, містять однопредметні приписи різного змісту, то пріоритетними є приписи ЦК України (див. постанови від 22 червня 2021 року у справі №334/3161/17 (пункт 17), від 18 січня 2022 року у справі №910/17048/17 (пункт 78), від 29 червня 2022 року у справі №477/874/19 (пункт 69)). Викладення Законом України від 22 листопада 2023 року №3498-ІХ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» пункту 6 розділу ІV Закону №1734-VIII у новій редакції не змінює визначене ЦК України правове регулювання звільнення позичальників від сплати на користь кредитодавців неустойки (штрафу, пені) за прострочення виконання зобов`язання за кредитними договорами у період воєнного стану. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що хоч умовами Кредитного договору сторони і обумовили нарахування та сплату позичальником пені у розмірі 0,07% від суми простроченої заборгованості, що нараховується за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми виконаного/неналежно виконаного зобов`язання, проте п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України позичальники, у період воєнного стану, звільняються від сплати неустойки (штрафу, пені) за прострочення виконання (невиконання, часткового виконання), в тому числі, і в кредитних зобов`язаннях. У зв`язку із викладеним, суд приходить до висновку, що у задоволенні позовної вимоги про стягнення пені в розмірі 153,69 грн слід відмовити. У зв`язку із цим та враховуючи, що відповідно до частини другої статі 265 ЦК України відсутність коштів у боржника не є підставою для звільнення його від відповідальності, суд приходить до висновку про правомірність позову та його частковому задоволенню. Так як позовні вимоги задоволено частково, відповідно до статі 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 2394,30 грн.

Outcome: partial