Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-18 00:00:00

Стислий зміст позовних вимог та їх обґрунтування. 15.10.2025 представник позивача Акціонерне товариство «Акцент-Банк» (далі АТ «А-Банк») - Шкапенко О.В., через підсистему "Електронний суд" Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, звернувся до Слобідського районного суду міста Харкова з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № А454СТ155101366566 від 10.02.2025 в розмірі 50 870,36 грн. станом на 15.10.2025, яка складається з; 40 186,49 грн. загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тіло кредиту), 10 183,31 грн. загальний залишок заборгованості за процентами, 500,56 грн. загальний залишок заборгованості за пенею та суму сплаченого судового збору в розмірі 2 422,40 грн. На обґрунтування позовних вимог зазначає, що [PERSON] звернулася до АТ «А-Банк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у А-Банк № А454СТ155101366566 від 10.02.2025 та приєдналася до Умов та правил надання банківських послуг саме в тій редакції, що діяла на дату підписання та розміщена на сайті банку https://a-bank.com.ua/terms. Таким чином, з моменту підписання відповідачем заяви, між Банком та відповідачем був укладений договір в порядку ч. 1 ст. 634 ЦК шляхом приєднання клієнта до запропонованого Банком договору. На підставі вищевказаної анкети-заяви відповідачці відкрито картковий рахунок та видано кредитну картку, на яку було встановлено початковий кредитний ліміт, який в подальшому збільшився до 44 000,00 грн.. Для отримання доступу до рахунку та використання кредитного ліміту відповідач отримала кредитну картку номер - [NUMBER] , строк дії 24 місяців з 10.02.2025 по 10.02.2027 включно, тип кредиту - строковий. Відповідач після отримання картки за умовами укладеного з Банком договору здійснила дії щодо проведення її активації, користувалася карткою, а також отримувала кредитні кошти з власної ініціативи. Позивач стверджує, що свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту, для чого за зверненнями відповідача відкрив рахунок та надавав кредитну картку до нього, а відповідач отримуючи кредитну картку фактично отримав електронний платіжний інструмент, який дає можливість використовувати власні гроші або кредитний ліміт на банківському рахунку для здійснення безготівкових операцій, тим самим відповідач мав безперервний доступ до самого рахунку. Відповідач зобов`язався повернути використану частину кредитного ліміту відповідно до умов Договору, а саме щомісячними платежами у розмірі мінімального платежу від суми заборгованості, який встановлений Договором. Але в процесі користування кредитним рахунком відповідач не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, у зв`язку з чим станом на 15.10.2025 у відповідача утворилася заборгованість у розмірі 50 870,36 грн., з яких: 40 186,49 грн загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тіло кредиту), 10 183,31 грн загальний залишок заборгованості за процентами, 500,56 грн. загальний залишок заборгованості за пенею. Також зазначив, що на договори споживчого кредиту, які будуть укладатися після спливу тридцятого дня включно з дня набрання чинності Законом №3498- IX (набрав чинності 24.12.2023 +30 днів = 23.01.2024) вимога пункту 6 Розділу IV Прикінцеві та перехідні положення Закону не поширюється, та нарахування пені не забороняється. Виклад позиції відповідача Відповідачка правом на подачу відзиву не скористалася. Процесуальні дії у справі Ухвалою суду від 17.10.2025 вказана позовна заява залишена без руху та надано час для усунення недоліків. 20.10.2025 до канцелярії суду, через підсистему "Електронний суд" Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, представник позивача АТ «А-Банк» - Шкапенко О.В. надав докази відправки позовної заяви стороні, а саме відповідачу [PERSON] .. Ухвалою Слобідського районного суду міста Харкова від 24.10.2025 відкрито спрощене позовне провадження та призначено судове засідання на 17.11.2025. У судові засідання, призначені на 17.11.2025, 09.12.2025 та 19.01.2026 учасники справи не з`явилися. Представник позивача у судове засідання не з`явився, у позовній заяві зазначив, що у разі неявки відповідача не заперечує проти розгляду справи за його відсутності та винесення заочного рішення. Відповідачка у судове засідання повторно не з`явилася. Про дату, час і місце судових засідань повідомлялася своєчасно та належним чином. Поштові відправлення повернулись до суду з відміткою: "адресат відсутній за вказаною адресою", що згідно зі ст. 272 ЦПК України та усталеною практикою Верховного Суду (постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.12.2018 у справі № 752/11896/17, Верховного Суду від 09.11.2023 у справі № 753/114/22) вважається належним повідомленням. Також згідно довідок про доставку SMS-повідомленя та електроного листа, відповідач завчасно отримувала судові повістки про виклик до суду на мобільний номер та електрону адресу які вказані в матеріалах справи. Відповідач не використалася наданого законом права на безпосередню участь у судовому засіданні та не з`явилася у судове засідання без повідомлення причин, заяв про відкладення судового засідання чи розгляд справи у її відсутності до суду не надходило. Відповідно до протокольної ухвали суду від 19.01.2026, враховуючи, що в справі є достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідачка належним чином повідомлялася про місце і час судового засідання, суд розглядає справу у відсутності відповідачки та згідно з ч. 4 ст. 223 ЦПК України постановляє заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин 10.02.2025 [PERSON] підписала Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку, в якій зазначено, що дана заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, тарифами та правилами користування, основними умовами обслуговування та кредитування складають між ним та позивачем договір про надання банківських послуг (арк. 5). На підставі вищевказаної Анкети-заяви [PERSON] банком відкрито картковий рахунок та видано кредитну картку, на яку було встановлено початковий кредитний ліміт 44 000,00 грн., що підтверджується випискою по кредиту та меморіальним ордером від 10.02.2025 № TR.44224818.54312.5134 (арк. 9-10). 10.02.2025 [PERSON] простим електронним підписом за ідентифікатором [NUMBER] підписано Паспорт споживчого кредиту «Швидка готівка», в яких визначено; тип кредиту беззалоговий, сума/лімвіт кредиту 44 000,00 грн., строк кредщиту 24 місяця, мета кредиту придбання товару/здійснення платежу/оплата послуг, спосіб надання кредити шляхом зарахування коштів на поточний рахунок клієнта з подальшою можливістю зняття коштів, процентну ставку 75% річних (фіксована). На підставі Заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг (заява про надання послуг «Швидка готівка») на платіжну карту відповідача за № [NUMBER] зарахована сума кредиту у розмірі 44 000,00 грн.. З розрахунку заборгованості за договором А454СТ155101366566 від 10.02.2025, а також зі змісту виписки по кредиту відповідача вбачається, що станом на 15.10.2025 заборгованість у загальній сумі становить 50 870,36 грн., з яких: 40 186,49 грн загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тіло кредиту), 10 183,31 грн загальний залишок заборгованості за процентами, 500,56 грн. загальний залишок заборгованості за пенею. Наявність заборгованості за кредитним договором зумовила звернення АТ "А-Банк" до суду за захистом своїх прав, спірні правовідносини регулюються Цивільним кодексом України (далі - ЦК України). Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права Відповідно до ч. 1 ст. 12, ч. 1 ст. 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. При цьому, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч. 2 ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Частиною 1 статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі ст. 12 Закону України "Про електронну комерцію" (далі Закону) такі електронні правочини, а також електронні правочини, щодо яких сторони домовилися про підписання, мають бути підписані за допомогою електронного підпису або електронного цифрового підпису, електронного підпису одноразовим ідентифікатором, аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису або іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до частини 12 статті 11 Закону електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 12 Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. З огляду на матеріали справи, [PERSON] 10.02.2025 простим електронним підписом за ідентифікатором +380962511576 підписано заяву про приєднання до Умов та Правил надання послуг (паспорт споживчого кредиту «Швидка готівка»), в якій серед іншого визначено розмір відсоткової ставки 75% річних. Таким чином, сторони узгодили умови договору щодо розміру процентів за користування кредитними коштами у розмірі 75% річних. Отже, починаючи з 10.02.2025 відсотки нараховувалися відповідно до підписаної відповідачкою Заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг (паспорт споживчого кредиту «Швидка готівка»), а саме згідно п. 6 у розмірі 75%. При цьому за погодженою ставкою Банком нараховано відсотків у розмірі 10 183,31 грн. та саме вказану суму позивач просить стягнути з відповідача. Згідно зі статтею 627 ЦК України відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, вибору контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Отже, свобода договору означає право громадян або юридичних осіб вступати чи утримуватися від вступу у будь-які договірні відносини. Свобода договору проявляється також у можливості, наданій сторонам визначити умови такого договору. Отже, між АТ «А-банк» та [PERSON] укладено договір, відповідно до умов якого банк надав відповідачу кошти у вигляді кредитного ліміту, на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 75% річних. Наявними в матеріалах справи доказами підтверджується, що позивачем були перераховані кошти в сумі 44000 грн на картковий рахунок [PERSON] . До позовної заяви АТ «А-Банк» надало виписку з рахунку/кредиту [PERSON] за період з 10.02.2025 по 14.10.2025, з якої вбачається надання відповідачу кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, часткову сплату платежів та наявність заборгованості (а.с. 10). При цьому виписка з рахунку є первинним бухгалтерським документом відповідно до положень Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Верховний Суд неодноразово звертав увагу на те, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором (постанови від 23.09.2019 у справі № 910/10254/18, від 19.02.2020 у справі № 910/16143/18, від 25.05.2021 у справі № 554/4300/16-ц, від 21.09.2022 у справі № 381/1647/21, від 07.12.2022 у справі № 298/825/15-ц). Надана АТ «А-Банк» виписка з рахунку/кредиту [PERSON] відповідає наданому ним розрахунку заборгованості. В матеріалах справи відсутні докази, які б спростовували надані позивачем розрахунки заборгованості та виписку з рахунку відповідача. На час розгляду справи судом відповідачем не надано даних, які б свідчили про погашення заборгованості та про причини несвоєчасного погашення заборгованості за кредитним договором у добровільному порядку. Крім того, суду не надано беззаперечних, належних та допустимих доказів, які свідчать про наявність підстав звільнення відповідача від відповідальності за порушення зобов`язання, відповідно до ст. 617 Цивільного кодексу України. Отже, відповідачка фактично отримала кредитні кошти, що підтверджується матеріалами справи, а тому суд дійшов висновку, що надані АТ «А-Банк» у справі докази є належними та допустимими у розумінні ст.ст. 76-81 ЦПК України та у своїй сукупності підтверджують те, що відповідач відповідно до наданого позивачем розрахунку, який узгоджується із випискою за картковим рахунком, користувалася кредитними коштами, наданими їй АТ «А-Банк» за договором № А454СТ155101366566 від 10.02.2025 у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, обізнана про необхідність сплати відсотків за користування кредитом у розмірі 75% річних (протилежного суду недоведено), у зв`язку з чим має зобов`язання перед позивачем з повернення кредитних коштів, виходячи з фактичного використання позичальницею кредитних коштів, які частково не повернуто, станом на час звернення позивача до суду з даним позовом. Дослідивши матеріали справи, враховуючи, що відповідачка належним чином не виконувала взяті на себе зобов`язання та порушив умови договору № А454СТ155101366566 від 10.02.2025 укладеного між нею та банком, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором, яка виникла станом на 15.10.2025, а саме: заборгованості за тілом кредиту у сумі 50 369,80 грн, яка складається з 40 186,49 грн загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тіло кредиту), 10 183,31 грн загальний залишок заборгованості за процентами. Разом з цим, зі змісту позовної заяви та розрахунку заборгованості, наявного в матеріалах справи, убачається, що за порушення відповідачкою строків розрахунків за кредитним договором № А454СТ155101366566 від 10.02.2025 позивачем було нараховано пеню за період з 11.03.2025 до 15.10.2025 у сумі 500,56 грн (а.с. 9 звор бік). При цьому відповідно до п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит банком, позичальник звільняється, зокрема, від обов`язку сплати на користь кредитодавця неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем. Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", у зв`язку з військовою агресією РФ, в Україні з 24 лютого 2022 року введено воєнний стан строком на 30 діб, який у подальшому був продовжений до 07 серпня 2025 року включно. Водночас суд вважає безпідставним посилання представника позивача на положення п. 6 розділу IV Закону України "Про споживче кредитування", відповідно до якого за договорами споживчого кредиту, укладеними після спливу тридцятого дня включно з дня набрання чинності ЗУ № 3498-ІХ, тобто після 23.01.2024, нарахування пені не забороняється, та застосовує положення нормативного акта вищої юридичної сили Цивільного кодексу України. Враховуючи викладене, з огляду на введення воєнного стану в Україні з 24.02.2025, який діє і дотепер,

Outcome: partial