Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-18 00:00:00

22.01.2025 позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» звернувся до Соснівського районного суду м. Черкаси з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором від 23.10.2023 року в розмірі 13125,00 грн. та судові витрати в розмірі 2422,40 грн. за сплату судового збору та 7000,00 грн. за надання правничої допомоги. Ухвалою судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 23.01.2025 р. цивільна справа №712/823/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором передана за підсудністю до Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.02.2025 справу передано для розгляду судді Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області Степченку М.Ю. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 23.10.2023 між ТОВ «Качай Гроші» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 00-9956255. Всупереч умовам договору відповідачка взяті на себе зобов`язання належним чином не виконувала, що створило заборгованість у розмірі 13125 грн., яка складається з: 5000,00 грн. - заборгованість по кредиту, 8125,00 грн. - заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом. 22.01.2024 між ТОВ «Качай Гроші» та ТОВ «Макс Кредит» було укладено договір факторингу №22-01/2024, відповідно до умов якого позивачу було відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором. 16.08.2024 між Тов «Макс Кредит» та ТОВ «ФК «Ейс» було укладено договір факторингу №16082024-МК/ЕЙС, відповідно до умов якого позивачу було відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором. Враховуючи викладене вище, ТОВ «ФК «ЕЙС» просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №00-9956255 від 23.10.2023 у розмірі 13125,00 грн., а також судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2422,40 грн. та витрати на правничу допомогу в розмірі 7000,00 грн. Ухвалою судді Золотоніського міськрайонного суду відкрито провадження в справі та призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Від відповідача на адресу суду відзив на позовну заяву не надходив. У судове засідання представник позивача не прибув, але в прохальній частині позовної заяви просив проводити розгляд справи за відсутності сторони позивача, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, не повідомивши суд про причину неявки, хоча про день, час та місце розгляду справи була повідомлена в установленому законом порядку. Відповідно до вимог ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Так як відповідач належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання, але в судове засідання не з`явилася без поважних причин, не подала відзив, позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе проводити заочний розгляд справи. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, суд зазначає про таке. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Статтею 76 ЦПК України визначено, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (ч. 1 ст. 95 ЦПК України). Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За правилами ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до ч.1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судом установлено, що 23.10.2023 між ТОВ «Качай Гроші» та [PERSON] укладено договір кредитної лінії №00-9956255 у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Відповідачка підписала кредитний договір електронним підписом, створеним за допомогою одноразового ідентифікатора, який відповідач ввів у відповідне поле інформаційно-телекомунікаційної системи, що підтверджується розділом 7 договору кредитної лінії № 00-9956255 від 23.10.2023. Введення позичальником одноразового ідентифікатора є підписанням договору відповідно до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Так, пунктами 5, 6, 12 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електрону комерцію» встановлено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додається до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Одноразовий ідентифікатор це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Електронний договір укладається і виконується у порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним із моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Правилами ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» регламентовано, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. З урахуванням викладеного слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст. 205, 207 ЦК України). Водночас, не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично у вигляді окремого документа. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (вебсайту інтернет-магазину тощо) вказується особа, яка створила замовлення. Аналогічні правові висновки зроблені Верховним Судом у постановах від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19 (провадження № 61-16243св20), від 10 червня 2021 року у справі № 234/7159/20 (провадження № 61-18967св20), які, відповідно до вимог ч. 4 ст. 263 ЦПК України, суд враховує при виборі і застосуванні норми права до цих спірних правовідносин. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. За змістом ст.626, ст.628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Згідно з ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх. Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ч. ч.1, 2 ст. 1047 ЦК України). Враховуючи наведене, кредитний договір між ТОВ "КАЧАЙ ГРОШІ" та відповідачкою укладений сторонами правочину в електронній формі шляхом підписання його умов кредитодавцем електронним підписом та позичальником електронним підписом одноразовим ідентифікатором, що відповідає вимогам ЦК України та Закону України «Про електронну комерцію». Відповідно до п.п. 1.1, 1.2 Договору, кредитодавець надає позичальнику кредит у національній валюті у вигляді кредитної лінії, у розмірі 5000,00 грн. на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов`язується одержати та повернути кредит, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Відповідно до п.1.3 договору строк дії крединої лінії 120 днів. Позичальник зобов`язаний повернути кредит до 20.02.2024 року або достроково. Відповідно до п. п. 1.4.1 Договору, знижена процентна ставка складає 0,11 % від суми кредиту за кожний день користування кредитом, застосовується у межах строку надання кредиту, зазначеного в пункті 1.3.1 цього договору. Знижена процентна ставка застосовується виключно в межах строку надання кредиту, зазначеного в п.1.3 цього договору, але не більше перших 20 днів користування кредитом, тобто з 1 по 20 день включно. Відповідно до п. п. 1.4.2 Договору, стандартна процентна ставка складає 2,50 % від суми кредиту за кожний день користування кредитом, застосовується у межах строку надання кредиту, зазначеного в пункті 1.3 цього договору, після 20 дня користування кредитом, починаючи з 21 дня користування кредитом, по день повернення кредиту. 23.10.2023 року ТОВ «Качай Гроші» ініціювало переказ коштів згідно договору № 00-9956255 від 23.10.2023 безготівковим зарахуванням через компанію ТОВ «Платежі онлайн» на платіжну картку № [NUMBER] , що в свою чергу, свідчить доказом того, що відповідач прийняв пропозицію кредитодавця ТОВ «Качай Гроші». Отже, первісний кредитор свої зобов`язання надати грошові кошти виконав у повному обсязі, що підтверджується інофрмаційною довідкою від 09.09.2024 з відміткою ТОВ «Платежі онлайн» та додатком до нього. 22.01.2024 року між ТОВ «Качай Гроші» та ТОВ «Макс Кредит» укладено договір факторингу № 22-01/2024, відповідно до умов якого ТОВ «Качай Гроші» відступило ТОВ «Макс кредит» належне йому право вимоги до відповідачки коштів, що включають у себе суму заборгованості за основною сумою кредитів, нарахованими процентами, комісіями та всіма іншими платежами за основними договорами, право на одержання яких належить ТОВ «Качай Гроші», а ТОВ «Макс Кредит» набуло право вимоги грошових коштів по договору №00-9956255 від 23.10.2023 в сумі 10625,00 грн. до відповідача. Відповідно до витягу з Реєстру боржників від 22.01.2024 до договору факторингу №22-01/2024 ТОВ «Макс кредит» набув права грошової вимоги до [PERSON] у сумі 10625,00 грн., з якої: 5000,00 грн. - заборгованість по тілу кредиту, 5625,00 грн. - заборгованість по несплаченим відсоткам. 16.08.2024року між ТОВ «Макс кредит» та ТОВ «ФК «Ейс» укладено договір факторингу № 16082024-МК/ЕЙС, відповідно до якого ТОВ «Макс кредит» відступило ТОВ «ФК «Ейс» належне йому право вимоги до відповідачки коштів, що включають у себе суму заборгованості за основною сумою кредитів, нарахованими процентами, комісіями та всіма іншими платежами за основними договорами, право на одержання яких належить ТОВ «Макс кредит», а ТОВ «ФК «ЕЙС» набуло право вимоги грошових коштів по договору №00-9956255 від 23.10.2023 в сумі 13125,00 грн. до відповідача. Відповідно до витягу з Реєстру боржників від 16.08.2024 до договору факторингу №16082024-МК/ЕЙС ТОВ «ФК «Ейс» набуло права грошової вимоги до [PERSON] у сумі 13125,00 грн., з якої: 5000,00 грн. - заборгованість по тілу кредиту, 8125,00 грн. - заборгованість по несплаченим відсоткам. Всупереч умов договору №00-9956255 від 23.10.2023 відповідачка взяті на себе зобов`язання належним чином не виконувала, що створило заборгованість у розмірі 13125,00 грн., яка складається з: 5000,00 грн. - заборгованість по тілу кредиту, 8125,00 грн. - заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом, що підтверджується детальним розрахунком заборгованості, який міститься в матеріалах справи. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Статтею 599 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до статей 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору, належними сторонами. За частиною 1 статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до вимог статей 525-526, 530, 1050 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору, одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається, тому позичальник зобов`язаний своєчасно вносити плату за користування грошима. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором установлено обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому. Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (стаття 1078 ЦК України). Відповідно до ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Згідно з вимогами ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням ч. 2 ст. 516 ЦК України. Із листа від 27.07.2025 р. "Райффайзен банк Аваль" на виконання ухвали суду про надання витребуваної інформації, вбачається, щона ім`я [PERSON] рахунків не знайдено. З наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором вбачається, що відповідач не погасив взятий кредит, не сплатив відсотки, тому відповідно до зазначених вище норм цивільного законодавства заборгованість в сумі 13125,00 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь ТОВ "ФК "ЕЙС". У зв`язку з вище вказаним суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обгрунтованими, доведеними, стверджені належними та допустимими доказами, тому підлягають до повного задоволення. Суд задовольняючи позов, на підставі ст. 141 ЦПК України стягує з відповідача на користь позивача 2422,40 грн. судового збору. Щодо витрат на правову допомогу в розмірі 7000,00 грн., про стягнення яких заявлено позивачем, суд зазначає наступне. Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких за частиною 3 статі 133 ЦПК України належать витрати на професійну правову допомогу, які за змістом статті 137 ЦПК України несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Приписами ст. 141 ЦПК України визначено: розмір витрат, які сторона сплатила у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Суд звертає увагу, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану сторін. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини 4 статті 137 ЦПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, тому обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, а суд при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу повинен надати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких відповідач має заперечення. Частиною 3 статті 141 ЦПК України закріплено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим, а також критерій розумності їх розміру, приймає до уваги конкретні обставини справи. ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Аналогічна правова позиція була викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 19 лютого 2020 року по справі №755/9215/15-ц. Як вбачається з матеріалів справи, понесені позивачем витрати на правничу допомогу в розмірі 7 000,00 грн. підтверджуються договором про надання правничої допомоги № 2211/Е від 22.11.2024; протоколом погодження вартості послуг до Договору про надання правничої допомоги №2211/Е від 22.11.2024 року; додатковою угодою №10 до Договору про надання правничої допомоги №2211/Е від 22.11.2024 року; актом прийму-передачі наданих послуг від 22.11.2024 з детальним описом робіт на суму 7000,00 грн. Враховуючи незначну складність справи, досліджені докази, що надані на підтвердження понесених позивачем витрат на оплату правової допомоги, вимоги чинного процесуального законодавства щодо справедливого вирішення спорів та дотримання принципу офіційного з`ясування всіх обставин у справі, суд дійшов висновку про необґрунтованість розміру витрат на правничу допомогу, що належать розподілу між сторонами та про наявність підстав для зменшення розміру витрат на оплату правової допомоги. З урахуванням вище викладеного, суд вважає, що до стягнення підлягають витрати на правничу допомогу в сумі 4 000,00 грн., що є справедливим, розумним, пропорційним та обґрунтованим її розміром. Відповідно дост.141 ЦПК України, в зв`язку з задоволенням позову, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2422,40 грн. Відповідачем не ставилося питання щодо зменшення розміру витрат на правову допомогу, тому суд бере до уваги документально підтверджені витрати позивача на правову допомогу та вважає за необхідне стягнути їх з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved