Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-11 00:00:00

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" Кудіна А.В. звернулася до суду із позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики №4829136 від 15.08.2023 року в розмірі 22300 грн. та понесені судові витрати. Позовні вимоги мотивовані тим, що 15.08.2023 року між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю "1 Безпечне агенство необхідних кредитів" було укладено кредитний договір №4829136. Даний договір підписано електронним підписом відповідача, відтвореним шляхом використання Позичальником одноразового ідентифікатора. Підписанням цього договору відповідач підтвердив, що він ознайомився на сайті позикодавця з повною інформацією щодо Позикодавця та його послугами, що передбачено ст.12 ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», а також погодився, що до моменту підписання Договору позики вивчив цей Договір та Правила надання грошових коштів у позику, у тому числі і на умовах фінансового кредиту, розміщених на сайті позикодавця, їх зміст, суть, об`єм зобов`язань Сторін та наслідки укладення цього Договору йому зрозумілі. Ці правила є публічною пропозицією (офертою) у розумінні ст.ст. 641, 644 ЦК України на укладення договору кредиту та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору. 14.06.2021 року між ТОВ "1 Безпечне агенство необхідних кредитів" та ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" укладено Договір факторингу №14/06/21, відповідно до умов якого ТОВ "1 Безпечне агенство необхідних кредитів" передає ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" за плату належні йому права вимоги, а ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" приймає належні ТОВ "1 Безпечне агенство необхідних кредитів" права вимоги до боржників. Відповідно до реєстру боржників №19 від 27.02.2024 до Договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 22300 грн. з яких 6000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 16300 грн. - сума заборгованості за відсотками. З моменту отримання права вимоги до відповідача, позивачем не здійснюються нарахування жодних штрафних санкцій. Всупереч умовам договору, незважаючи на повідомлення, [PERSON] не виконав свого зобов`язання по договору позики. Після відступлення позивачу прав грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ ФК «ЄАПБ», ані на рахунки попереднього кредитора. Таким чином, відповідач [PERSON] має непогашену заборгованість перед позивачем за договором позики №4829136 в розмірі 22300 грн. Враховуючи наведене, просить позов задовольнити. Представник позивача у судове засідання не прибула, безпосередньо у позовній заяві просила розгляд справи проводити без її участі та зазначила про відсутність заперечень щодо ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не прибув, будучи належним чином повідомленим про місце, дату та час розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив, відзиву на позов не подав. ІІ. Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі: Ухвалою Рожнятівського районного суду від 24.11.2025 відкрито провадження у справі та постановлено розглядати її в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи. Безпосередньо в позовній заяві представник позивача клопотала про розгляд справи за її відсутності, а також не заперечила проти ухвалення заочного рішення в справі. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач у судове засідання не прибув, хоча був повідомленим у встановленому законом порядку про день, час та місце розгляду справи шляхом направлення рекомендованого поштового відправлення за місцем його реєстрації, а також шляхом опублікування оголошення про виклик до суду на офіційному сайті "Судова влада України". Клопотань про відкладення судового засідання чи відзиву на позов від нього не поступило. Беручи до уваги положення ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод Ради Європи від 4 листопада 1950 року, що набрала чинності для України 11.09.1997 року, яка передбачає право кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, а також те, що відповідач клопотань про відкладення судового засідання на адресу суду не направляв, в силу положень ч. 1 ст. 223 ЦПК України, суд вважає за доцільне здійснити судовий розгляд за його відсутності. Ухвалою Рожнятівського районного суду від 12.01.2026 року постановлено провести заочний розгляд даної справи. Згідно із ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Таким чином, приймаючи до уваги наведені положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, предмет спору, його значення для сторін, за письмової згоди позивача, враховуючи, що відповідач був належним чином повідомленим про місце, дату і час судового засідання, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи без участі сторін та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, на підставі наявних матеріалів справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України та ч. 2 ст. 247 ЦПК України. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин: Судом установлено, що 15.08.2023 між ТОВ "1 Безпечне агенство необхідних кредитів" (позикодавець) та [PERSON] (позичальник) укладено договір позики (з фіксованою диференційованою процентною ставкою) №4829136, за умовами якого позикодавець передає позичальнику у власність грошові кошти (позику) на погоджений умовами договору строк, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника із використанням реквізитів електронного платіжного засобу позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики та комісію за надання позики. Відповідно до п.2 договору позики, основними параметрами договору позики є: сума позики - 6000 грн; строк позики (строк договору) - 30 днів; процентна ставка з другого дня користування позикою до дати повернення 2,50 % (фіксована); дата надання позики - 15.08.2023; дата повернення позики (останній день) 14.09.2023, процентна ставка за понадстрокове користування позикою (її частиною) за день - 2,70%, орієнтовна загальна вартість позики - 9600 грн. Договір підписано відповідачем з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором SvV2nI3MXF (а.с. 5-7). 14.06.2021 між ТОВ "ФК "ЄАПБ" (фактор) та ТОВ "1 Безпечне агенство необхідних кредитів" (клієнт) укладено договір факторингу №14/06/21, у відповідності до умов якого ТОВ "1 Безпечне агенство необхідних кредитів" передає (відступає) ТОВ "ФК "ЄАПБ" за плату належні йому права вимоги, а ТОВ "ФК "ЄАПБ" приймає належні ТОВ "1 Безпечне агенство необхідних кредитів" права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників. Відповідно до п.1.1. договору факторингу, фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань, за якою настав до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання (позики), плату за позикою (плату за процентною ставкою), процент за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. Відповідно до п.1.2. договору факторингу сторони погодили, що перехід від клієнта до фактора права вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами Акту прийому-передачі реєстру боржників згідно додатку №2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками Акт прийому-передачі реєстру боржників підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього договору (а.с. 8-10). 28.07.2021 між ТОВ "ФК "ЄАПБ" (фактор) та ТОВ "1 Безпечне агенство необхідних кредитів" (клієнт) укладено додаткову угоду №2 до договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021, якою п.1.3. договору викладено в новій редакції (а.с. 11) . 13.06.2022 між ТОВ "ФК "ЄАПБ" (фактор) та ТОВ "1 Безпечне агенство необхідних кредитів" (клієнт) укладено додаткову угоду №7 до договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 (а.с. 13). 27.02.2024 між ТОВ "ФК "ЄАПБ" (фактор) та ТОВ "1 Безпечне агенство необхідних кредитів" (клієнт) укладено додаткову угоду №20 до договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021, відповідно до якої відступлено право вимоги згідно реєстрів боржників №17 від 27.02.2024, №18 від 27.02.2024, №19 від 27.02.2024 (а.с. 12). 27.02.2024 ТОВ «ФК «ЄАПБ та ТОВ "1 Безпечне агенство необхідних кредитів" підписано Акт прийому-передачі реєстру боржників №19 від 27.02.2024 за договором факторингу №14/06/21від 14.06.2021 (а.с. 14). Як вбачається з витягу з реєстру боржників №19 до договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021, в такому зазначено, що ТОВ "1 Безпечне агенство необхідних кредитів" відступає ТОВ "ФК "ЄАПБ" права вимоги заборгованостей до боржників - позичальників клієнта на умовах, передбачених договором факторингу №14/06/21 від 14.06.2021, в тому числі до [PERSON] за договором позики №4829136 від 15.08.2023 в сумі 22300 грн., з яких: 6000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 16300 грн. - сума заборгованості за відсотками (а.с. 16). Згідно з розрахунком заборгованості за договором позики №4829136 від 15.08.2023 заборгованість [PERSON] станом на 27.02.2024 становить 22300 грн., з яких з яких: 6000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 16300 грн. - сума заборгованості за відсотками (а.с. 17-19). Таким чином, між сторонами виник спір щодо належного виконання умов кредитного зобов`язання, непогашення відповідачем заборгованості за ними, що є порушенням законних прав та інтересів позивача. IV. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування: Суд, дослідивши та оцінивши наявні в справі докази в їх сукупності, надані позивачем на обґрунтування позовних вимог, з`ясувавши таким чином фактичні обставини справи, приходить до таких висновків. Відповідно до ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частинами 1, 2 ст. 639 ЦК України встановлено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовились укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Згідно зі ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. За приписом ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Частиною 1 ст. 205 ЦК України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, установлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Разом з тим, особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Так, пунктами 5, 6, 12 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електрону комерцію» встановлено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додається до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним із моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»). Правилами ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» регламентовано, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. З урахуванням викладеного слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст. 205, 207 ЦК України). Водночас, не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично - у вигляді окремого документа. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину тощо) вказується особа, яка створила замовлення. Аналогічні правові висновки зроблені Верховним Судом, наприклад, у постановах від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19 (провадження № 61-16243св20), від 10 червня 2021 року у справі № 234/7159/20 (провадження № 61-18967св20), які, відповідно до вимог ч. 4 ст. 263 ЦПК України, суд враховує при виборі і застосуванні норми права до цих спірних правовідносин. У п. 1 ст. 629 ЦК України вказано, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до п. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У п. 1 ст. 612 ЦК України зазначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч.1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Статтями 1048, 1050 ЦК України встановлено, що у випадку встановлення договором обов`язку позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики що залишилася, та сплати процентів. Статтею 611 ЦК України встановлено правові наслідки порушення зобов`язання, за змістом якої у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Положеннями статей 1077, 1078 ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Відповідно до ст. 1081 ЦК України, клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Згідно з ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Виходячи з вищенаведених положень чинного законодавства та встановлених обставин справи вбачається, що в електронній формі 15.08.2023 було укладено договір позики №4829136 (на умовах повернення позики в кінці строку позики) на суму 6000 грн. Відповідач не виконував належним чином взяті на себе зобов`язання, у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість. Таким чином, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення заборгованості за основною сумою боргу за договором позики №4829136 в розмірі 6000 грн. Щодо стягнення процентів за вказаним договорами позики суд зазначає наступне. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12 висловила думку про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом, а також пеню, застосовувати штрафні санкції, припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч.2 ст. 1050 ЦК України. Відповідно до пункту 2.2. договору позики №4829136 від 15.08.2023 кредит надавався на 30 днів, процентна ставка (базова) 2,50% (п. 2.4.). Зазначені умови договору не суперечать вимогам статті 6 ЦК України, оскільки сторони є вільними при укладенні договору. Що стосується нарахованих банком відсотків, то їх розрахунок здійснено поза межами строку дії договору (понад 30 днів), доказів пролонгації дії договору, як і оплати вказаних коштів суду не надано, відтак обґрунтованим нарахування відсотків, суд вважає на суму 3600 грн., які і підлягають до стягнення. Таким чином, сума заборгованості за договором про надання споживчого кредиту позики №4829136 від 15.08.2023 становить 9600 грн., яка складається з : 6000 грн. суми заборгованості за основною сумою боргу; 3600 грн. - суми заборгованості за відсотками. Відтак, позов в цій частині підлягає до задоволення. V. Розподіл судових витрат між сторонами: відповідно ч. 1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Зокрема, частиною другою вказаної статті встановлено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з платіжною інструкцією від 24.10.2025 позивачем при поданні даної позовної заяви до суду сплачений судовий збір у сумі 3028 грн. (а.с. 35). Враховуючи, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути сплачений при подачі позову судовий збір в сумі 1303,53 грн. (3028 грн. х 9600 грн. /22300 грн.). На підставі викладеного, ст.ст.525, 526, 527, 530, 1054 ЦК України,

Outcome: approved