Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-11 00:00:00

14 жовтня 2025 року ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованостіза договором про споживчий кредит №6104817 від 11.09.2022 року в розмірі 34 306 грн. 00 коп., з яких: 8 300 грн. заборгованість за сумою кредиту, 25 006 грн. 00 коп. заборгованість по відсотках, 1 000 грн. заборгованість за комісією, а також судового збору та витрат на правову допомогу. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач вказує, що 11.09.2022 року між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] було укладено договір про споживчий кредит №6104817, відповідно до якого кредитодавець надав позичальнику кредит у сумі 10 000 грн. 00 коп., а позичальник зобов`язався повернути кредит в строк до 25.12.2022 року та сплатити проценти за користування кредитними коштами, а також сплатити комісію в розмірі 1 000 грн., яка нараховується за ставкою 10,00 відсотків від суми кредиту одноразово. Відповідач не виконав свого обов`язку та припинив повертати наданий йому кредит в строки, передбачені договором. Кредитний договір укладено з відповідачем у електронній формі відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» та підписаний шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором. ТОВ «Мілоан» виконав умови кредитного договору та перерахував шляхом безготівкового переказу на рахунок платіжної картки відповідача кошти в розмірі 10 000 грн. 30 січня 2023 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладено договір відступлення прав вимоги №89-МЛ, відповідно до якого ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло статусу кредитора та отримало право грошової вимоги до боржників ТОВ «Мілоан», в тому числі й до [PERSON] . Сума заборгованості відповідача становить 34 306 грн. 00 коп., з яких: 8 300 грн. заборгованість за сумою кредиту, 25 006 грн. 00 коп. заборгованість по відсотках, 1 000 грн. заборгованість за комісією. 12 серпня 2025 року відповідачу було надіслано досудову вимогу на погашення кредитної заборгованості. Однак відповідачем не було вчинено дій на погашення заборгованості, у зв`язку з чим товариство змушене звернутися до суду із даним позовом. Ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 14 жовтня 2025 року у справі було відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Встановлено відповідачам 15-тиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву відповідно до ст. 178 ЦПК України. Відповідач своїм правом на подачу відзиву у встановлені судом строки, згідно ухвали Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 14 жовтня 2025 року скористався. 31 жовтня 2025 року представник відповідача адвокат Кравчук В.М. подав відзив на позовну заяву, згідно якого не погоджується із заявленими позовними вимогами, оскільки, згідно відомості про щоденні нарахування та погашення за вказаним договором ТОВ «Мілоан» безпідставно нараховано комісію за пролонгацію, яка не передбачена у договорі споживчого кредиту, а саме 06.10.2022 року у розмірі 600 грн. та 26.10.2022 року у розмірі 1 000 грн. Зазначена сума була сплачена відповідачем у ці ж самі дати. У зв`язку з цим в цій частині нарахованої заборгованості на суму 1 600 грн. слід відмовити, оскільки вона нарахована безпідставно. Крім того, зазначає, що [PERSON] з 05.01.2023 року та по даний час є діючим військовослужбовцем, на підтвердження чого долучив копії підтверджуючих документів, та згідно ч.15 ст.14 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей», не повинні нараховуватися штрафні санкції, пеня та проценти за користування кредитом за період з моменту його призову у зв`язку з мобілізацією і до закінчення особливого періоду. Отже нараховані відсотки за кредитом у розмірі 2 988 грн. за період перебування відповідача на військовій службі з 05.01.2023 року по 16.01.2023 року включно не підлягають нарахуванню, у зв`язку із чим в цій частині позову слід відмовити. Зважаючи на викладені і обставини, загальна сума боргу підлягає зменшенню на 4 588 грн. та має становити 29 718 грн. (34 306 1 600 2 988 = 29 718). Крім того, вважає, що розмір витрат на правову допомогу у розмірі 8 000 грн., є не співмірним із позовними вимогами та має бути зменшений до 3 000 грн., виходячи з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, конкретних обставин справи. Дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 11.09.20222 року між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] був укладений договір про споживчий кредит № 6104817, згідно з умовами якого відповідач отримав 10 000 грн., зі сплатою процентів за користування кредитом, комісії, та інших платежів та можливих штрафних санкцій, що передбачені кредитним договором. Кредит надається строком на 105 днів з 11.09.2022 року. Пільговий період складає 15 днів, що настає з дати видачі кредиту та завершується 26.09.2022 року (рекомендована дата платежу) (п.1.3.1 договору). Поточний період складає 90 днів, що настає з дня наступного за днем завершення пільгового періоду і закінчується 25.12.2022 року (дата остаточного погашення заборгованості) (п.1.3.2 договору). Згідно п.1.4 договору, позичальник має повернути кредит, сплатити комісії за надання кредиту та проценти за користування кредитом в рекомендовану дату платежу 26.09.2022 року (день завершення пільгового періоду), але не пізніше дати остаточного погашення заборгованості 25.12.2022 року (останнього дня строку кредитування). Відповідно до пункту 1.5 договору, загальні витрати Позичальника за пільговий період складають 2500 грн. в грошовому виразі та 22,711 відсотків річних у прцентному значенні (орієнтовна реальна річна процентна ставка за пільговий період), загальні витрати Позичальника за кредитом (за весь строк кредитування) складають 29 500 грн. в грошовому виразі та 1 025 відсотків річних у процентному значенні (орієнтовна реальна річна процентна ставка за весь строк кредитування). Орієнтовна загальна вартість кредиту для позичальника за пільговий період складає 12 500 грн. Орієнтовна загальна вартість кредиту для позичальника (за весь строк кредитування) складає 39 500 грн. Всі вказані в цьому пункті розрахункові величини як за пільговий період та і за весь строк кредитування, включаючи загальні витрати позичальника за кредитом, орієнтовна реальна річна процентна ставка, орієнтовна загальна вартість кредиту для Позичальника, а також строк кредиту розраховані з припущення, що Позичальник отримає кредитні кошти в день укладення цього договору, а строк кредитування залишиться не змінним та що Кредитодавець і Позичальник виконають свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в цьому Договорі, зокрема Позичальник здійснить повне погашення заборгованості в термін, вказаний в п.1.4 Договору. Позичальник розуміє та погоджується, що наведені в цьому пункті показники не підлягають оновленню у випадку продовження Позичальником строку кредитування, часткового дострокового погашення заборгованості чи прострочення виконання ним зобов`язань. Комісія за надання кредиту становить 1 000 грн., яка нараховується за ставкою 10.00 відсотків від суми кредиту одноразово (п.1.5.1 договору). Проценти за користувания кредитом становлять 1 500 грн., які нараховуються за ставкою 1,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом протягом пільгового періоду (п.1.5.2 договору). Проценти за користування кредитом протягом поточного періоду становлять 27 000 грн., які нараховуються за стандартною процентною ставкою 3,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом протягом поточного періоду (п.1.5.3 договору). Тип процентної ставки за цим договором: фіксована. Особливості нарахування процентів визначені п.2.2., 2.3 цього договору (п. 1.6. Договору). Кредитні кошти надаються позичальнику шляхом переказу на картковий рахунок [NUMBER] . (п.2.1 договору). Позичальних сплачує Кредитодавцю комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у розмірах, зазначених в п 1.5.1.-1.5.3. Договору, в один з термінів (дат) вказаних в п. 1.4. У випадку якщо Позичальник продовжує строк кредитування вказаний в п.1.3 Договору, він додатково має сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту, проценти за ставкою визначеною п.1.5.2., в сумі та на умовах визначених п.2.3 Договору. (п.2.2.1 договору). Позичальник має право неодноразово продовжувати та/або поновлювати пільговий період та збільшувати строк кредитування на таких саме умовах, за умови, що Кредитодавцем надана така можливість Позичальнику відповідно до розділу 6 Правил. Для продовження/поновлення пільгового періоду та збільшення строку кредитування за цим пунктом Позичальник має вчинити дії передбачені цим п.2.3 Договору та розділом 6 Правил, у т.ч. сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту та певну частку заборгованості по кредиту (якщо передбачено). Після вибору доступних умов пролонгації або поновлення пільгового періоду, Позичальник має направити Кредитодавцю електронне звернення/повідомлення із застосуванням одноразового ідентифікатора, який надсилається Кредитодавцем до особистого кабінету Позичальника або в смс- повідомленні та здійснити платіж передбачений цим п.2.3 Договору. Після здійснення Позичальником зазначеного платежу (ів), умови кредитного договору, що стосуються строку кредитування, зокрема тривалість пільгового періоду, дата завершення пільгового періоду, дата остаточного погашення, строк кредитування змінюються пропорційно строку пролонгації. Нові дати разом з актуальними даними щодо заборгованості відображаються Кредитодавцем в оновленому графіку платежів, що за формою та змістом може відрізнятись від додатку №1, і розміщується Кредитодавцем в особистому кабінеті Позичальника, який уповноважує Кредитодавця на таке оновлення (актуалізацію) та не потребують будь-якого іншого оформлення. У випадку розбіжностей між умовами кредитного договору, включаючи додатки 1,2 та оновленим графіком платежів, застосовуються умови визначені графіком. Виконання Позичальником лише частини дій передбачених попереднім абзацом цього пункту не призводить до пролонгації. У випадку, якщо Позичальних протягом поточного періоду вчинить необхідні дії для поновлення пільгового періоду, такі дії зупиняють перебіг поточного періоду до моменту спливу строку пролонгації (поновлення) пільгового періоду, після чого поточний період продовжується на кількість днів, що залишалась до його спливу на момент пролонгації. Якщо Позичальник вчиняє необхідні для пролонгації дії після настання дати остаточного погашення заборгованості, такі дії зупиняють перебіг періоду прострочення до моменту спливу строку пролонгації (поновлення) пільгового періоду. В такому разі, новою датою остаточного погашення с останній день строку на який Позичальником поновлено пільговий період. Ініціювання Позичальником продовження та/або поновлення пільгового періоду та збільшення строку кредитування відбувається без змін умов цього договору в бік погіршення для Позичальника (п.2.3.2 договору). У разі прострочення Позичальником зобов`язань зі сплати заборгованості згідно з умовами цього Договору, Кредитодавець починаючи з дня наступного за датою спливу строку кредитування, з урахуванням пролонгацій та оновлених графіків платежів, що складаються у зв`язку з продовженням строку кредитування (пролонгацією), має право (не обов`язок) нарахувати проценти за стандартною (базовою) ставкою передбаченою п.1.5.3 Договору в якості процентів за порушення грошового зобов`язання, передбачених ст.625 Цивільного кодексу України. У випадку нарахування процентів, вважається, що ця умова договору встановлює інший розмір процентів в розумінні ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України, на рівні стандартної (базової) ставки, передбаченої п.1.5.3 Договору. Обов`язок Позичальника по сплаті таких процентів настає після відповідної вимог Кредитодавця. (п.4.2 договору). Кредитодавець на свій розсуд може не застосовувати жодного виду відповідальності передбаченого п.п.4.1. 4.2 цього Договору, застосувати один з них або всі одночасно (п.4.3 договору). Відповідно до п.6.1 та п.6.5 договору, цей договір укладений в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-комунікаційній системі Товариства та доступний зокрема через сайт Товариства та/або відповідний мобільний додаток чи інші засоби. Цей договір прирівнюється до такого, що укладений у письмовій формі. Кредитний договір укладено з відповідачем у електронній формі відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» та підписаний шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, що підтверджено довідкою про ідентифікацію. Приймаючи пропозицію товариства про укладення цього кредитного договору позичальник також погоджується з усіма додатками та невід`ємними частинами (у т.ч. Правилами, Паспортом споживчого кредиту та Графіком платежів) Договору в цілому та підтверджує що він ознайомлений, погоджується з усіма визначеннями, умовами та змістом, повністю розуміє, і зобов`язується неухильно дотримуватися умов кредитного договору та Правил (п.6.3 Договору). Сторони погодили, згідно п.7.1 договору, що цей договір набуває чинності з моменту його укладання в електронній формі, а права та обов`язки сторін, що ним обумовлені, з моменту отримання кредиту, який визначається згідно правил та відповідно до способу надання кредиту, визначеному у п.2.1 цього Договору. Строк дії цього договору складає період, що починається з моменту його укладання і до моменту повного фактичного виконання сторонами своїх зобов`язань. ТОВ «Мілоан» виконав умови кредитного договору та перерахував шляхом безготівкового переказу на рахунок платіжної картки відповідача кошти в розмірі 10 000 грн., що підтверджується копією платіжного доручення №82404591 від 11.09.2022 року. 30 січня 2023 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладено договір відступлення прав вимоги №89-МЛ, відповідно до якого ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло статусу кредитора та отримало право грошової вимоги до боржників ТОВ «Мілоан», в тому числі й до [PERSON] . Сума заборгованості відповідача, згідно витягу з реєстру боржників до договору відступлення прав вимог №89-МЛ від 30.01.2023 року, становить 34 306 грн. 00 коп., з яких: 8 300 грн. заборгованість за сумою кредиту, 25 006 грн. заборгованість по відсотках, 1 000 грн. заборгованість за комісією. 12 серпня 2025 року відповідачу було надіслано досудову вимогу на погашення кредитної заборгованості та повідомлення про зміну кредитора. Усупереч умовам Кредитного договору відповідач не виконав своїх зобов`язань. Після відступлення позивачу прав грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення заборгованості за кредитним договором. Згідно з ч.1 та ч.3 ст.509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має грунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до ч.1 ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Пунктом 5 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч.7, ч.12 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Згідно п.1 ч.1 ст.512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч.1 ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми (ч.1 ст.1047 ЦК України). Частиною першою статті 1048 ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. У пунктах 91-93 Постанови Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12-ц викладено правовий висновок про те, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. В постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 квітня 2023 року у справі № 910/4518/16 (провадження № 12-16гс22) в п. 95-108, щодо нарахування процентів на підставі статті 625 ЦК України, Велика Палата Верховного Суду зауважує, що регулятивні відносини між сторонами кредитного договору обмежені, зокрема, часовими межами, в яких позичальник отримує можливість правомірно не сплачувати кредитору борг (строком кредитування та визначеними у його межах періодичними платежами). Однак якщо позичальник порушує зобов`язання з повернення кредиту, в цій частині між ним та кредитодавцем регулятивні відносини трансформуються в охоронні. Інакше кажучи, оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма частини першої статті 1048 ЦК України і охоронна норма частини другої статті 625 цього Кодексу не можуть застосовуватись одночасно (постанова Великої Палати Верховного Суду від 04.02.2020 у справі № 912/1120/16 (пункт 6.28)). Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 10 квітня 2019 року у справі № 390/34/17 (провадження № 61-22315сво18) зроблено висновок, що «доктрина venire contra factum proprium (заборони суперечливої поведінки), базується ще на римській максимі - «non concedit venire contra factum proprium» (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці). В основі доктрини venire contra factum proprium знаходиться принцип добросовісності. Поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них». В основі доктрини venire contra factum proprium знаходиться принцип добросовісності. Наприклад, у статті I.-1:103 Принципів, визначень і модельних правил європейського приватного права вказується, що поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них. Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки наданим у справі доказам у їх сукупності, встановивши факт укладення між сторонами кредитного договору та наявність заборгованості за ним, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором у розмірі 8 300 грн. заборгованість за тілом кредиту. Щодо стягнення відсотків слід зазначити наступне. Згідно витягу з реєстру боржників до договору відступлення прав вимоги №89-МЛ від 30.01.2023 року та з виписки з особового рахунка за кредитним договором №6104817 від 11.09.2022 року, вбачається, що сума нарахованих відповідачу відсотків становить 25 006 грн. Відповідно до матеріалів справи встановлено, що строк дії договору укладеного між сторонами становить 105 днів, тобто з 11.09.2022 року по 25.12.2022 року, і складається з пільгового (15 днів) та поточного періоду (90 днів) (пункт 1.3 та пункт 1.4 Договору). Пунктом 1.5.2 договору передбачено: проценти за користування кредитом протягом пільгового періоду: 1 500 грн., які нараховуються за ставкою 1,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом протягом пільгового періоду. Пунктом 1.5.3 договору передбачено: проценти за користування кредитом протягом поточного періоду: 27 000 грн., які нараховуються за ставкою 3,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом протягом поточного періоду. З урахуванням вище зазначеного, судом встановлено, що з 11.09.2022 року по 16.01.2023 року розмір відсотків за користування кредитом становить 25 006 грн. (100*15+300*10-700+93*7+279*13-1000+83*15+249*67) в межах строку кредитування та з урахування здійснення оплати відповідачем процентів по кредиту 06.10.2022 року на суму 700 грн. та 26.10.2022 року на суму 1 000 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи відомостями ТОВ «Мілоан» про щоденні нарахування та погашення по кредитному договору №6104817. Крім того, з урахуванням того, що [PERSON] з 05.01.2023 року та по даний час є діючим військовослужбовцем, на підтвердження чого представником відповідача долучено копії підтверджуючих документів, та згідно ч.15 ст.14 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей», на відповідача не повинні нараховуватися штрафні санкції, пеня та проценти за користування кредитом за період з моменту його призову у зв`язку з мобілізацією і до закінчення особливого періоду. Таким чином, суд приходить до висновку, що нараховані відсотки за кредитом у розмірі 2 988 грн. (249*12) за період перебування відповідача на військовій службі з 05.01.2023 року по 16.01.2023 року включно не підлягають нарахуванню, у зв`язку із чим в цій частині позову слід відмовити. Виходячи з викладеного проценти за користування кредитом в сумі 22 018 грн. (25 006 грн. 2 988 грн.) підлягають стягненню з відповідача. Проценти нараховані після 05.01.2023 року стягненню не підлягають. Щодо стягнення з відповідача на користь позивача комісії, суд зазначає наступне. Посилання представника відповідача - адвокат Кравчук В.М. про безпідставно нараховану комісію за пролонгацію, спростовується наявними в матеріалах справи відомостями про щоденні нарахування та погашення ТОВ «Мілоан» за кредитним договором №6104817, згідно яких судом встановлено, що дійсно 06.10.2022 року було здійснено нарахування комісії за пролонгацію в сумі 600 грн. та того ж числа 06.10.2022 року [PERSON] здійснив її оплату, а також 26.10.2022 року було здійснено нарахування комісії за пролонгацію в сумі 1 000 грн. та того ж числа 26.10.2022 року [PERSON] здійснив її оплату. Проте судом також було встановлено, що 11.09.2022 року за договором №6104817 було здійснено нарахування комісії за оформлення кредиту в сумі 1 000 грн. яку відповідачем не було сплачено, яка підлягає стягнення згідно рішення суду на користь позивача. Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача понесених позивачем судових витрат, суд зазначає наступне. Частиною першою статті 133 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України). Згідно з ч.1, 2 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача. Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Водночас, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial