Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-15 00:00:00

У січні 2026 до суду надійшла заява товариства з обмеженою відповідальністю «Брайт Інвестмент» (далі позивач) про ухвалення додаткового рішення про стягнення з [PERSON] (наділі відповідач) витрат на професійну правничу допомогу у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування заяви, посилається на те що, позивач звернувшись до суду з позовом, поніс витрати на професійну правничу допомогу у зв`язку з розглядом справи. Просив суд долучити до матеріалів докази понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу та ухвалити додаткове судове рішення про стягнення з відповідача. на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 6500 грн. Ухвалою Ширяївського районного суду Одеської області від 09 січня 2026 року прийнято до розгляду вказану заяву та призначено розгляд у судовому засіданні 16 січня 2026 року з викликом учасників. У судове засідання сторони не з`явилися. Позивачу ухвала про прийняття заяви до розгляду та судова повістка надсилалася засобами Електронного суду. 12.01.2026 року представник відповідача подав до суду заперечення на заяву, в якій просив відмовити у задоволенні заяви позивача щодо витрат на професійну правничу допомогу, посилався на їх не співмірність та зауважує що не вбачає підстав для відшкодування витрат. У судове засідання учасники справи не з`явилися, а тому, з огляду на положення ч. 4 ст. 270 ЦПК України, суд ухвалює додаткове рішення без їх участі. Суд зауважує, що відповідно до ч. 2 ст. 270 ЦПК України заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Як вбачається з матеріалів справи, представник позивача звернувся до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення 29 грудня 2025 року, тобто у строк, в який рішення не набрало законної сили, а відтак строк щодо подання заяви про ухвалення додаткового рішення ним не порушено. Разом з цим абз. 2 ч. 8 ст. 141 ЦПК України передбачено, що докази про розмір витрат, пов`язаних з розглядом справи, подаються стороною, яка сплатила такі витрати, до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду. Враховуючи, що рішення суду було ухвалено без участі учасників справи 19 грудня 2025 року, а згідно довідки про доставку електронного документу представник позивача отримав його 23 грудня 2025 року, тобто протягом п`яти днів, а останній день подачі заяви випав на вихідний день, а тому до 29 грудня 2025 року. він мав право подати докази про розмір витрат, пов`язаних з розглядом справи. Отже, представник позивача, звернувшись до суду з зазначеною заявою 29 грудня 2025 року не порушив строк, встановлений ч. 8 ст. 141 ЦПК України. Суд, розглянувши вказану заяву та надані на її обґрунтування докази, заперечення представника відповідача, дійшов таких висновків. Рішенням Ширяївського районного суду Одеської області від 19 грудня 2025 року позов товариства з обмеженою відповідальністю «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» до [PERSON] про стягнення заборгованості задоволено частково. Стягнуто з [PERSON] на користь товариства з обмеженою відповідальністю «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» заборгованість за договором про надання споживчого кредиту №2013737488 від 19.10.2016 року у розмірі 27042,05 грн. та відшкодування витрат зі сплати судового збору 1844,17 грн. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено. Судом встановлено, що 01 травня 2023 року між позивачем та адвокатським бюро «Юлії Чміль» було укладено договір про надання правової (правничої) допомоги № 01/05-23, відповідно до змісту якого, бюро приймає доручення клієнта та бере на себе зобов`язання надати клієнту правову (правничу) допомогу: щодо надання правової інформації, консультації і роз`яснень з правових питань; складання звернень (заяв, скарг, пропозицій) та інших документів правового характеру; складання процесуальних документів (заперечення позову та інших документів відповідно до вимог процесуальних процесуального законодавства. До заяви про ухвалення додаткового рішення представник позивача додав додаток №1 до Договору з якого вбачається, вартість послуг за договором про надання (правничої) допомоги від 01.05.2023 року, а саме: ознайомлення з матеріалами справи за наданим пакетом документа Клієнтом, аналіз наданих документів, ознайомлення з судовою практикою та визначення перспективи справи (3 год.) 3000 грн.; складання позовної заяви у тому числі формування пакету документів для подання позовної заяви з додатками для суду 4000 грн. (перша інстанція), а також копію акту про надання правової допомоги №2605-25/11П до договору про надання правової (правничої) допомоги №01/05-23 від 01.05.2023 року, відповідно до якого бюро надало клієнту юридичні послуги щодо розгляду справи №494/1419/25, а клієнт прийняв надані послуги. Застосовані норми права. Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення (ч.3 цієї статті). За змістом ч.ч.1, 3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу. У силу ч. 2 ст. 141 цього Кодексу інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача; у разі відмови в позові на позивача; у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Статтею 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. При визначенні суми відшкодування вказаних витрат суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі ст.41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так, у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява №19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (п.268). У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002р. «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Як встановлено ч. 4 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 ЦПК України). Аналогічна позиція висловлена Об`єднаною палатою Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду у постановах: від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, від 22 січня 2021 року у справі № 925/1137/19, Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постановах: від 02 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19 (провадження № 61-21442св19), від 03 лютого 2021 року у справі № 554/2586/16-ц (провадження № 61-21197св19), від 17 лютого 2021 року у справі № 753/1203/18 (провадження № 61-44217св18). Відповідно до ч. 3 ст. 141 цього Кодексу при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Разом з цим, суд зазначає, що Верховний Суд неодноразово наголошував, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Так, у постановах Верховного Суду від 07.11.2019р. у справі №905/1795/18 та від 08.04.2020р. у справі №922/2685/19 висловлено правову позицію, відповідно до якої суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial