Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-15 00:00:00

у травні 2025 року [PERSON] (далі - Позивач) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (далі Відповідач) про визнання права власності на частину квартири у порядку спадкування за заповітом. В обґрунтування позову Позивач зазначила, що [INFO] померла її мати, [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] . Після її смерті відкрилась спадщина. До складу спадщини ввійшли, зокрема, 1/12 частина квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , яка належала матері на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 09.12.2009 за реєстровим номером 3-3768, виданого державним нотаріусом Першої Чернігівської державної нотаріальної контори Сапоном Г.М. та частка вказаної квартири, що належала матері на підставі свідоцтва про право власності на житло від 04.05.1994 року, виданого згідно з розпорядженням від 03.05.1994 № 611. За життя мати склала заповіт, посвідчений 04.11.2011 державним нотаріусом Першої Чернігівської державної нотаріальної контори Гордійко О.П., та зареєстрований за № 3-298, за змістом якого належну їй на праві власності частину вищевказаної квартири вона заповіла позивачу, [PERSON] . Після смерті матері, Позивач звернулася до нотаріуса і подала заяву про прийняття спадщини та надала всі наявні правовстановлюючі документи на квартиру. Однак, 23.04.2025 нотаріус видала довідку про неможливість видати свідоцтво про право на спадщину на спадкове майно, частку квартири, що належала матері у зв`язку із тим, що при підготовці документів для оформлення спадкових прав було отримано інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відповідно до якої було встановлено, що замість зазначеного свідоцтва про право власності був виданий дублікат свідоцтва про право власності на житло Виконавчим комітетом Чернігівської міської ради Чернігівської області 22.06.2016. Оригінал вказаного документа у Позивача відсутній, так як він знаходиться у власника іншої частини квартири. Отримати другий примірник оригіналу свідоцтва про право власності на житло Позивач не має можливості в силу правового регулювання питання видачі іншим власникам другого примірника дубліката свідоцтва про право власності на житло. Оригіналу Свідоцтва про право на спадщину за законом від 09.12.2009 за реєстровим номером 3-3768, виданого державним нотаріусом Першої Чернігівської державної нотаріальної контори Сапоном Г.М. у Позивача також немає, що унеможливлює отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом на цю частку в позасудовому порядку. Відтак, враховуючи вищевказане, Позивач позбавлений можливості оформити в позасудовому порядку у нотаріальній конторі своє право на спадкове майно, а саме 1/3 частку квартири з незалежних від неї причин. Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова у складі судді [PERSON] від 08 травня 2025 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, запропоновано сторонам надати заяви по суті справи. Ухвалою суду від 05.06.2025 підготовче засідання у справі закрито та її розгляд призначено на 25.08.2025. У зв`язку зі звільненням судді [PERSON] з посади судді Деснянського районного суду м. Чернігова відповідно до рішення Вищої ради правосуддя від 07.08.2025 та на підставі рішення зборів суддів Деснянського районного суду м. Чернігова від 11.08.2025 № 6 вказану справу передано до канцелярії суду для призначення повторного автоматизованого розподілу в порядку, передбаченому статтею 33 ЦПК України. Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04 вересня 2025 року дану справу визначено для розгляду судді Деснянського районного суду м. Чернігова Косенку О.Д. Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 08 вересня 2025 року справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження; визначено сторонам строк для подачі заяв по суті справи. У зв`язку з неявкою Відповідача засідання відкладено на 04.11.2025 та здійснено повторний його виклик. Ухвалою суду від 08.10.2025 здійснено перехід від розгляду справи в порядку спрощеного провадження з викликом сторін до розгляду справи за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання на 04.11.2025. 04 листопада 2025 року через канцелярію суду від представника Позивача надійшло клопотання про заміну відповідача та заява про проведення судового засідання, призначеного на 04.11.2025 без участі Позивача та його представника. Ухвалою суду від 04.11.2025 клопотання представника Позивача задоволено та замінено неналежного відповідача Чернігівську міську раду на належного відповідача [PERSON] . Підготовче засідання відкладено на 02.12.2025. У зв`язку з неявкою Відповідача засідання відкладено на 17.12.2025 та здійснено повторний її виклик. Ухвалою суду від 17.12.2025 підготовче засідання у справі закрито та її розгляд призначено на 16.01.2026. 16.01.2026 через канцелярію суду від представника Позивача надійшла заява про розгляд справи без участі Позивача та її представника, позов підтримують та просять задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явилася, будучим належним чином повідомленою про розгляд справи рекомендованим листом, про поважні причини неявки суд не інформувала. Направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, у цьому випадку суду. Такий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 800/547/17, від 19.05.2021 у справі № 910/16033/20, від 20.07.2021 у справі № 916/1178/20, від 23.01.2023 у справі 496/4633/18, від 22.03.2023 у справі № 905/1397/21, від 30.08.2023 у справі № 910/10477/22. Згідно з ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Підстави для відкладення розгляду справи відсутні. За правилом частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. [INFO] померла мати [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] (а.с. 8). Після її смерті відкрилась спадщина. До складу спадщини ввійшли, зокрема, 1/12 частина квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , яка належала матері на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 09.12.2009 за реєстровим номером 3-3768, виданого державним нотаріусом Першої Чернігівської державної нотаріальної контори Сапоном Г.М. (а.с. 10) та частка вказаної квартири, що належала матері на підставі свідоцтва про право власності на житло від 04.05.1994 року, виданого згідно з розпорядженням від 03.05.1994 № 611 (а.с. 11). За життя мати Позивача склала заповіт, посвідчений 04.11.2011 державним нотаріусом Першої Чернігівської державної нотаріальної контори Гордійко О.П., та зареєстрований за № 3-298, за змістом якого належну їй на праві власності частину вищевказаної квартири вона заповіла Позивачу - [PERSON] (а.с. 9). Після смерті матері, Позивач звернулася до нотаріуса і подала заяву про прийняття спадщини та надала всі наявні правовстановлюючі документи на квартиру. 23 квітня 2025 року нотаріус видала довідку про неможливість видати свідоцтво про право на спадщину на спадкове майно, частку квартири, що належала матері у зв`язку із тим, що при підготовці документів для оформлення спадкових прав було отримано інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відповідно до якої було встановлено, що замість зазначеного свідоцтва про право власності був виданий дублікат свідоцтва про право власності на житло Виконавчим комітетом Чернігівської міської ради Чернігівської області 22.06.2016 (а.с. 12). Оригінал вказаного документа у Позивача відсутній, так як він знаходиться у власника іншої частини квартири. Отримати другий примірник оригіналу свідоцтва про право власності на житло Позивач не має можливості в силу правового регулювання питання видачі іншим власникам другого примірника дубліката свідоцтва про право власності на житло. Оригіналу Свідоцтва про право на спадщину за законом від 09.12.2009 за реєстровим номером 3-3768, виданого державним нотаріусом Першої Чернігівської державної нотаріальної контори Сапоном Г.М. у Позивача також немає, що унеможливлює отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом на цю частку в позасудовому порядку. Оскільки видача свідоцтва про право на спадщину на майно проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця та у зв`язку із тим, що відсутні документи, що підтверджують право власності на частку у праві власності на квартиру, для видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом відсутні правові підстави. Відповідно до статті 182 ЦК України, право власності на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід та припинення підлягають державній реєстрації. Позивач звернулася до суду з позовом з метою визнання за нею права власності на вищевказану частину квартири у порядку спадкування за заповітом, для подальшої його реєстрації у встановленому Законодавством України порядку. Відповідно до вимог частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з частиною першою статті 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до частини четвертої статті 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права. Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до статті 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до статті 1223 Цивільного кодексу України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до частини першої статті 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Згідно статті 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Відповідно до статті 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. Відповідно ч.ч. 1, 2 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до роз`яснень, що містяться в п. 3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16 травня 2013 р. право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). Таким чином, визнати право власності на успадковане майно, а також захистити своє право власності на нього Позивач може лише в судовому порядку. Згідно з п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 р. №7 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення в нотаріальному порядку. Аналогічні правові висновки зроблені Верховним Судом у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду, у постанові від 22 вересня 2021 р. (справа № 227/3750/19). Суд приймає до уваги, що Позивач позбавлена можливості оформити в позасудовому порядку у нотаріальній конторі своє право на спадкове майно, а саме 1/3 частку квартири з незалежних від неї причин. Вказане є підставою для визнання за позивачем права власності на частку квартири в порядку спадкування за законом після смерті спадкодавця. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 264 та п. 2 ч. 5 ст. 265 ЦПК України при ухваленні рішення суд має вирішити питання про розподіл судових витрат. За змістом ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Частинами 1, 2 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду із позовною заявою Позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1211,20 грн, правничу допомогу у справі Позивачу надавала адвокат Скрипко-Бічук І.С. Позивач вимоги про стягнення судових витрат з Відповідача не заявляє, а тому

Outcome: approved