Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-13 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому просить розірвати зареєстрований з відповідачем шлюб. Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що вони з відповідачем з 08 червня 2016 року перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу дітей не мають. Сімейне життя не склалося і він зник невідомо куди. Спільне господарство не ведеться, фактично шлюбні відносини припинені з 2017 року. Позивачка вважає, що збереження сім`ї неможливе так як це суперечить її інтересам. На час пред`явлення цієї позовної заяви до суду повідомляє суд, що не згодна далі продовжувати шлюбні відносини з вищезазначених підстав. Ухвалою головуючого судді від 11.12.2025 заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження з призначенням першого судового засідання на 25.12.2025, яке було відкладено на 14.01.2026 у зв`язку з неявкою відповідача. Позивачка у судове засідання не з`явилася надала заяву про розгляд справи за її відсутності та просить розлучити їх, оскільки вони з відповідачем давно вже не разом та не примирилися. Відповідач [PERSON] в судові засідання 25.12.2025 та 14.01.2026 не з`явився. Відзив на позовну заяву до суду не надходив. Оголошення про виклик відповідача до суду розміщено на офіційному веб-порталі Судової влади України у розділі «Оголошення про виклик особи в суд та повідомлення про судове рішення». На підставі ст. 280, 281 ЦПК України судом вирішено провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Дослідивши матеріали позовної заяви, враховуючи відсутність відзиву на позов та наполягання позивача на розірванні шлюбу, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 7 Сімейного кодексу України (далі СК України) сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Відповідно до вимог ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Згідно з ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Згідно з ч. 3 ч. 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі, який зареєстрований 08 червня 2016 року Чернігівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області, актовий запис № 664 (а.с. 4). Від шлюбу сторони не мають неповнолітніх дітей. Приймаючи до уваги обставини життя подружжя, суд дійшов висновку, що шлюб на підставі ст.112 Сімейного кодексу України належить розірвати, оскільки шлюбні стосунки фактично припинились і перебування сторін у шлюбі носить формальний характер, збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, що має істотне значення. У відповідності до п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України у разі задоволення позову з відповідача підлягає стягненню судовий збір, але за відсутності даної вимоги судовий збір не стягується.

Outcome: approved