Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-11 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач) в особі представника, адвоката Богданчук О.В., звернувся до суду із позовом до Макарівської селищної ради Бучанського району (далі - відповідач) про визнання в порядку спадкування права власності на спадкове майно, в якому вказав, що [INFO] померла його бабуся [PERSON] , яка до дня своєї смерті проживала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Разом з нею, до дня її смерті проживав та був зареєстрований її онук - [PERSON] , [INFO] . Після смерті [INFO] [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої входить: житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Спадкоємцем майна після смерті [PERSON] є позивач, який спадщину прийняв, оскільки на день її смерті був зареєстрований та проживав з нею за однією адресою. Інших спадкоємців ні за законом ні за заповітом немає. Проте, звернувшись до приватного нотаріуса Бучанського районного нотаріального округу Київської області Середюка О.П., з метою отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на зазначене вище домоволодіння, позивач отримав відмову, через відсутність документів, що посвідчують право власності на спадкове майно. У зв`язку із відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказане майно, позивач змушений звернутися до суду із даним позовом. На підставі викладеного, позивач просив суд: визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом після смерті [INFO] [PERSON] на житловий будинок (літера А) загальною площею 50,2 м.2, житлова площа - 28,5 м.2, який складається з приміщень: коридор - 6,5 м.2; житлова - 6,5 м.2; житлова - 22,0 м.2; веранда - 8,4 м.2; веранда - 6,8 м.2; господарські будівлі та споруди: веранда (літера а), сарай (літера Б), сарай (літера В), літня кухня (літера Д), сарай (літера Ж), №1 - криниця, №2 - свердловина, №3 - інженерний колодязь, №4 - ворота, №5 - ворота, №6 - огорожа, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою Макарівського районного суду Київської області від 27.10.2025 року позовну заяву [PERSON] прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи постановлено здійснювати в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання, встановлено відповідачу 15-тиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву відповідно до ст. 178 ЦПК України (а.с.30). 17.11.2025 року у строк та у порядку, встановленому судом, відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, який прийнятий судом та приєднаний до матеріалів справи. У відзиві Макарівська селищна рада заперечувала проти задоволення позовних вимог посилаючись на те, що ні в тексті позову, ні в додатках до заяви не міститься інформації щодо дітей спадкодавиці. Адже, відповідно до ч. 1 ст. 1261 ЦК України, в першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Внуки спадкодавця успадковують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім батькам, якби вони були живими на час відкриття спадщини. 20.11.2025 року, у строк та у порядку, встановленому судом, від представника позивача, адвоката Богданчук О.В., надійшла відповідь на відзив, яка прийнята судом та приєднана до матеріалів справи. У відповіді на відзив представник позивача заперечувала проти доводів відповідача, викладених у відзиві. Зазначала про те, що з наявних в матеріалах справи доказів вбачається, що позивач до дня смерті своєї бабусі проживав та був зареєстрований з нею за однією адресою: [ADDRESS] . Окрім позивача, є його батько, тобто рідний син спадкодавиці [PERSON] , проте, так як він пропустив строк прийняття спадщини після смерті його матері, з нею не проживав, тому не входить до кола спадкоємців. Інших спадкоємців, які б звернулися до нотаріуса немає. Ухвалою суду від 01.12.2025 року закрито підготовче провадження та призначено дану справу до судового розгляду по суті у судовому засіданні на 12.01.2026 року (а.с.49). У судове засідання 12.01.2026 року учасники справи не прибули. Представник позивача, адвокат Богданчук О.В., подала до суду письмове клопотання про розгляд справи за її та позивача відсутності, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідно до поданого клопотання представника відповідача, остання просила розглядати справу за їх відсутності, а рішення у справі прийняти за наявними у ній матеріалами та з врахуванням поданого відзиву на позовну заяву. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослі дивши письмові матеріали справи, суд встановив наступне. [INFO] померла [PERSON] , яка до дня своєї смерті проживала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Разом з нею, до дня її смерті проживав та був зареєстрований її онук - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 28.02.2006 року (а.с.7) та довідкою Макарівської селищної ради №301 від 06.10.2025 року (а.с.8). Після смерті [INFO] [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої входить: житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Спадкоємцем майна після смерті [PERSON] є її онук [PERSON] (а.с.9-11), який спадщину прийняв, оскільки на день її смерті був зареєстрований та проживав з нею за однією адресою. Згідно Витягу зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) №82784046 від 06.10.2025 року інформація щодо наявності посвідченого заповіту від імені [PERSON] відсутня (а.с.21). Згідно Витягу зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №82783990 від 06.10.2025 року, спадкова справа до майна померлої [INFO] [PERSON] не заводилась (а.с.22). Таким чином, інших спадкоємців, окрім позивача [PERSON] , який належить до спадкоємців п`ятої черги за законом, щодо спадкового майна померлої [PERSON] ні за законом ні заповітом, які б прийняли спадщину, судом не встановлено. Проте, звернувшись до приватного нотаріуса Бучанського районного нотаріального округу Київської області Середюка О.П., з метою отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на зазначене вище домоволодіння, позивач отримав відмову, через відсутність документів, що посвідчують право власності на спадкове майно (а.с.20). Хоча вказаний лист нотаріуса не є постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії щодо видачі свідоцтва про право на спадщину, однак за змістом із вказаного листа вбачається, що нотаріус не може видати позивачу свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно у зв`язку із тим, що відсутні документи, що посвідчують право власності на спадкове майно. Як зазначено у постанові Верховного Суду України від 27.02.2019 р. по справі №369/8878/16ц, при наданні оцінки листам нотаріусів, у яких зазначено про причини невидачі спадкоємцям свідоцтв про право на спадщину, необхідно виходити із їх змісту та відповідно враховувати підстави, зазначені нотаріусами. При цьому істотне значення мають підстави, які унеможливлюють у будь-якому випадку в майбутньому видачу таких свідоцтв нотаріусами, тому при наявності таких підстав незалежно від форми відповіді нотаріуса - лист чи постанова про відмову у видачі свідоцтва, необхідно виходити з того, що у спадкодавця можливість оформити спадщину у нотаріуса відсутня. А тому наявний в матеріалах справи лист приватного нотаріуса Бучанського районного нотаріального округу Київської області Середюка О.П. від 06.10.2025 року №196/01-16 є достатнім доказом наявності у позивача перешкод в отриманні свідоцтв про право на спадщину, що в свою чергу дає йому право звернутися до суду із даним позовом. Згідно Виписки з погосподарської книги №3 Липівського стростинського округу Макарівської селищної ради Бучанського району Київської області за 2021-2025 роки, зроблено особовий запис за №0517-01 про те, що власником житлового будинку, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] є [PERSON] . Житловий будинок побудований в 1991 році та має загальну площу 50,2 кв.м., житлова площа - 28,5 кв.м. (а.с.13). Згідно до Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних, кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, за змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у господарських книгах. До компетенції виконкомів місцевих Рад відносились також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у по господарські книги місцевих Рад. Оскільки житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами побудований у 1991 році, а тому належність [PERSON] спадкового житлового будинку підтверджується вказаною випискою з погосподарської книги. Згідно технічного паспорта на житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами від 20.09.2025 року, до складу домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , входить: житловий будинок (літера А) загальною площею 50,2 м.2, житлова площа - 28,5 м.2, який складається з приміщень: коридор - 6,5 м.2; житлова - 6,5 м.2; житлова - 22,0 м.2; веранда - 8,4 м.2; веранда - 6,8 м.2; господарські будівлі та споруди: веранда (літера а), сарай (літера Б), сарай (літера В), літня кухня (літера Д), сарай (літера Ж), №1 - криниця, №2 - свердловина, №3 - інженерний колодязь, №4 - ворота з хвірткою, №5 - ворота, №6 - огорожа (а.с.14-16). Між сторонами виникли правовідносини, які регулюються вимогами Цивільного кодексу України (далі - ЦК України). У відповідності до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч. 1 ст. 5 ЦПК України). Згідно із ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. У відповідності до ст.ст. 76-83 ЦПК України - доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно із статтею 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до статті 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно із статтею 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до статті 1265 ЦК України, у п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Згідно із ч. 1, ч. 2, ч. 3 та ч. 5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до вимог ч. 1 та ч. 2 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Згідно підпункту 3.14 пункту 3 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012 р., прийняття і відмова від прийняття спадщини можуть мати місце щодо всього спадкового майна. Спадкоємець не вправі прийняти одну частину спадщини, а від іншої частини відмовитись. Спадкоємець, який прийняв частину спадщини, вважається таким, що прийняв усю спадщину. Відповідно до положень частин другої та третьої пункту 23 постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 р. №7 «Про судову практику у справах про спадкування» за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину за законом/заповітом. З огляду на вказане, суд відхиляє доводи відповідача щодо відсутності відомостей щодо інших спадкоємців після смерті [PERSON] , оскільки як встановлено судом, інші особи, які б звернулися до нотаріуса із заявами про прийняття спадщини після смерті [PERSON] ні за законом ні заповітом відсутні. Окрім позивача з родичів [PERSON] , є його батько, тобто рідний син спадкодавиці [PERSON] , проте, так як він пропустив строк прийняття спадщини після смерті його матері, з нею не проживав, тому не входить до кола спадкоємців. Крім того, заявою [PERSON] підтвердив, що у шестимісячний строк з дня відкриття спадщини після смерті своєї матері до органів нотаріату не звертався, разом з нею не проживав та не доглядав, а також вказав, про те, що не претендує на спадкове майно (а.с.41). Тож позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими, підтверджені належними та допустимими доказами, які відповідачем не спростовано, а тому підлягають задоволенню. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд визнає їх належними, допустимими, достовірними, а позов таким, що підлягає задоволенню, оскільки достовірно встановлено, що позивач є єдиним спадкоємцем за законом майна померлої бабусі 25.02.2006 року [PERSON] , спадщину у встановленому законом порядку прийняв, інших спадкоємців, які б прийняли спадщину судом не встановлено, до складу спадщини увійшов житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами щодо якого нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину. Судові витрати по оплаті судового збору не підлягають стягненню з відповідача, оскільки відповідач не вчиняв протиправних дій, що стали підставою даного позову та позивач просив покласти такі витрати на нього.

Outcome: approved