Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-15 00:00:00

02 червня 2025 року товариство з обмеженою відповідальністю "Фінпром Маркет" (далі - ТОВ "Фінпром Маркет") через систему "Електронний суд" звернулося з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики № 75775242 від 20.05.2021 в сумі 4 000 гривень. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 20.05.2021 між ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" та [PERSON] укладено договір позики № 75775242 (на умовах повернення позики в кінці строку позики) (надалі договір позики), за умовами якого позикодавець надав відповідачу грошові кошти у розмірі 4 000 гривень, строк позики - 30 днів зі сплатою процентів у розмірі 1,99 % в день (базова процентна ставка/фіксована). Договір підписано електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису oS6OToWXEQ, що був надісланий на вказану відповідачем/позичальником електронну адресу - [INFO] ) у порядку визначеному ст. 12 Закону України "Про електронну комерцію". Будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). Того ж дня, позикодавець на виконання п.1 договору позики № 75775242 від 20.05.2021, виконав свої зобов`язання, зокрема передав відповідачу у власність грошові кошти в розмірі 4 000 гривень шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок відповідача № [NUMBER] , за посередництвом платіжної установи. Наведене вище підтверджується електронною платіжною інструкцією № d4a8f16f-8d01-4202-94a8-8ec75d7ef338 від 20.05.2021,яка у свою чергу є первинним бухгалтерським документом, що складений та підписаний в електронній формі. Враховуючи викладені вище умови Договору позики №75775242 від 20.05.2021 та здійснені відповідачем платежі в рахунок погашення заборгованості за договором позики, які складають - 11,60 грн., заборгованість останнього за договором позики складає 13 460,80 грн., зокрема: 4 000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу та 9 460,80 грн. - сума заборгованості за відсотками. Отже, відповідач належним чином зобов`язання щодо повернення основних сум боргу за Договором позики та заборгованості за процентами - не виконав ні перед позикодавцем/первісним кредитором, ані перед позивачем/фактором - ТОВ "Фінпром Маркет", що набуло право вимоги за договором позики №75775242 на підставі договору факторингу. 19.11.2021 ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" та ТОВ "ФК "Управління активами" уклали договір факторингу № 1911 від 19.11.2021 за умовами якого останній набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників в тому числі за договором позики №75775242 від 20.05.2021. В подальшому, 03.04.2023 ТОВ "ФК "Управління активами" та ТОВ "Фінпром Маркет" уклали договір факторингу №030423-ФК від 03.04.2023, за умовами якого позивач набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників в тому числі за договором позики №75775242 від 20.05.2021. Відповідно до реєстру прав вимог від 03.04.2023 до Договору факторингу № 030423-ФК від 03.04.2023 від ТОВ "ФК "Управління активами" до позивача перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 13 472 гривні 80 копійок. Тому позивач просить суд стягнути з [PERSON] на користь ТОВ "Фінпром Маркет" заборгованість за договором позики № 5775242 від 20.05.2021 у розмірі 13 4460 гривень 80 копійок, судові витрати у розмірі 2 422 гривні 40 копійок та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3 500 гривень. Ухвалою судді від 11 червня 2025 року у справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження, з викликом сторін. 08 грудня 2025 року представником відповідача [PERSON] , адвокатом Страшком О.В. подано до суду заяву про застосування строку позовної давності, мотивуючи тим, що нормами ст.ст. 257, 258 ЦК України встановлено, що загальний строк позовної давності становить три роки, а позовна давність щодо вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) встановлена строком в один рік. Згідно ч.4 ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою відмови у позові. Відповідно ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно п.2.2. договору позики № 75775242 від 20.05.2021 укладеного "Фінпром Маркет" та [PERSON] встановлено строк основного зобов`язання перед ТОВ "Фінпром Маркет" 30 днів. 17 травня 2025 року ТОВ "Фінпром Маркет" звернувся з позовною заявою до Чечельницького районного суду про стягнення заборгованості за договором позики № 75775242 від 20.05.2021 з порушенням строку на звернення до суду з вимогою захисту своїх інтересів, оскільки, строк позовної давності сплинув 20 червня 2021 року. Проте позивач звернувся з позовом лише в 2025 році. Просить справу слухати без участі відповідача та його представника. 16 грудня 2025 року представником позивача [PERSON] було подано до суду письмове заперечення на заяву представника відповідача про застосування строку позовної давності, яке мотивує тим, що Законом України від 30 березня 2020 року № 540-IX "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" розділ "Прикінцеві та перехідні положення" ЦК України доповнено, зокрема, пунктом 12 наступного змісту: "Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину". Строк дії карантину неодноразово продовжувався постановами Кабінету Міністрів України та був відмінений з 24:00 год. 30 червня 2023 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27 червня 2023 року № 651 "Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2". Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" № 64/2022 від 24 лютого 2022 року, затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" в Україні введено воєнний стан із 05:30 год. 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, який Указами Президента України неодноразово продовжувався. Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану" від 15 березня 2022 року № 2120-IX, який набрав чинності 17 квітня 2022 року, розділ "Прикінцеві та перехідні положення" ЦК України доповнено, зокрема, пунктом 19, відповідно до якого у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану". Закон України №4434-ІХ від 14.05.2025 року "Про внесення зміни до розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного України щодо поновлення перебігу позовної давності», яким виключено пункт 19 "Прикінцевих та перехідних положень" щодо призупинення строків позовної давності, набирає чинності через три місяці з дня, наступного за днем його опублікування, тобто з 04.09.2025 року. Таким чином, у період з 02 квітня 2020 року по 04 вересня 2025 року строки позовної давності були зупинені, і звернення позивача з даним позовом 31.05.2025 року вчинено в межах строку позовної давності. Тому просять не застосовувати наслідки пропущення строку позовної давності у цивільній справі №151/433/25 та позовні вимоги ТОВ "Фінпром Маркет" - задовольнити у повному обсязі, розгляд справи проводити без участі позивача та його представника. Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Норми статтей 509, 623, 625 ЦК України зазначають, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані ним збитки, і він не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Також статтями 526, 530, 629 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу. Договір є обов`язковим для виконання сторонами. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Статтею 599 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даним Договором. Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ч. 1 ст. 612 цього Кодексу боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно з ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Судом встановлено, що 20 травня 2021 року між ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" та [PERSON] було укладено договір позики № 75775242 (на умовах повернення позики в кінці строку позики). Вказаний договір підписаний електронним підписом одноразовим ідентифікатором oS6OToWXEQ. (а.с. 10 зв. бік) Підписанням цього Кредитного договору відповідач підтверджує, що він ознайомився на сайті https://mycredit.ua/ua/documents-license/ з повною інформацією щодо Позикодавця та його послуги, що передбачені ст.12 ЗУ "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг", (п.п. 5.1. п. 5 Договору позики). Позичальник до моменту підписання Договору, вивчив цей Договір та Правила надання грошових коштів у позику, (на умовах повернення позики в кінці строку), у тому числі і на умовах фінансового кредиту, розміщенні на сайті https://mycredit.ua/ua/documents- license/(надалі "Правила") їх зміст, суть об`єм зобов`язання Сторін та наслідки укладання цього Договору, а також зазначена в Правилах процедура і наслідки оформлення Позичальником строку користування позикою (пролонгація), йому зрозумілі (п.п 5.2. п. 5 Договору позики). Окрім того, відповідно до ч. 12 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію", електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст.12 цього Закону є оригіналом такого документа. Відповідно до ч. 13 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію", електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами згідно із ст. 64 ЦПК України. Згідно ч. 3 ст.11 Закону України "Про електронну комерцію" електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Аналізуючи зібрані докази в їх сукупності суд приходить до висновку, що договір позики № 75775242 від 20.05.2021, укладений у спосіб визначений чинним законодавством України з повним дотриманням вимог щодо їх укладення із зазначенням умов, які жодним чином не порушують вимоги Закону України "Про захист прав споживачів", порядок надання та повнота наданої інформації відповідають вимогам Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг", що підтверджується довідкою про ідентифікацію виданої ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" відповідно до якої одноразовий ідентифікатор зазначено oS6OToWXEQчас відправки ідентифікатора позичальнику: 20.05.2021 15:30:24; номер телефону/електронна пошта, на яку було відправлено ідентифікатор VadikSVP@gmail.com. Таким чином відповідач шляхом власноручного введення одноразового ідентифікатора отриманого від позивача прийняв публічну пропозицію (оферту) та підписав кредитний договір, тобто договір вважається укладеним у відповідності до ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію". Пунктом 1 Кредитного договору визначено, що позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти (надалі "Позику"), на погоджений умовами договору строк (надалі "Строк Позики"), шляхом їх перерахування на банківський рахунок позичальника із використанням реквізитів електронного платіжного засобу позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити позикодавцю плату (Проценти) від суми позики. Відповідно до п.2 договору сторони встановили, що кредит надається позичальнику в сумі 4 000 гривень строком на 30 днів. Із фіксованою процентною базовою ставкою 1,99 % в день. Дата надання позики 20.06.2021 дата повернення позики (останній день) 19.06.2021. Знижена процентна ставка/день, % (застосовується до умов програми лояльності) 0,01 %. Процентна ставка за понадстрокове користування позикою (її частиною) за день, (не застосовується в період карантину) % 2,70%, орієнтовна реальна річна процентна ставка, % 2300%, орієнтовна загальна вартість позики, у грн. 4012,00. Пунктом 4 договору визначено, що проценти за цим договором нараховуються щоденно, включаючи дати отримання та повернення, на залишок позики. ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" умови договору виконало, надавши грошові кошти в розмірі 4 000 гривень [PERSON] , що підтверджується довідкою ТОВ "ФК "Фінекспрес", дата 20.05.2021, номер платежу d4a8f16f-8d01-4202- 94a8-8ec75d7ef338, сума 4 000 гривень, отримувач Сабашок Вадим - ЕПЗ номер [NUMBER] . (а.с. 24) 19 листопада 2021 року між ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" та ТОВ "ФК "Управління Активами" було укладено договір факторингу № 1911. Відповідно до договору факторингу № 1911 від 19.11.2021 до позивача перейшло право грошової вимоги до фізичних осіб божників, в тому числі за договором позики № 75775242 від 20.05.2021, що підтверджується копією акту прийому - передачі реєстру заборгованостей за договором факторингу № 1911 від 19.11.2021 та копією реєстру прав вимог № 3 від 19.11.2021. (а.с. 25 зворотня сторона -29, 32, 33 зворотня сторона, 34) 03 квітня 2023 року між ТОВ "ФК "Управління Активами" та ТОВ "Фінпром Маркет" було укладено договір факторингу № 030423-ФК. Відповідно до договору факторингу № 030423-ФК від 03.04.2023 до позивача перейшло право грошової вимоги до фізичних осіб боржників, в тому числі за договором позики № 75775242 від 20.05.2021, (а.с.36-40) що підтверджується копією акта прийому - передачі реєстру заборгованостей за Договором факторингу № 030423-ФК від 03.04.2023 та копією реєстру боржників.(а.с. 41, 44 зворотня сторона - 45) Проте в порушення умов Договору позики, відповідач не виконав свого зобов`язання, після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ "Фінпром Маркет", ні на рахунки попереднього кредитора, внаслідок чого виникла заборгованість за Договором позики № 75775242. Позивач просить стягнути заборгованість за договором позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) № 75775242 в розмірі 13 460 гривень 80 копійок, яка складається із : 4 000 гривень - сума заборгованості за основною сумою боргу, 9 460 гривень 80 копійок - сума заборгованості за відсотками нарахованими за період з 20.05.2021 по 28.05.2025 на підтвердження якої надав розрахунок заборгованості. (а.с. 6-8) Крім того, як вбачається із інформації наданої АТ КБ "Приват Банк" на ухвалу суду від 11 червня 2025 року № 20.05.2021-23.05.2021від 01.07.2025 на ім`я [PERSON] в банку емітовано картку № [NUMBER] (IBAN [NUMBER] ). Також додатково направили виписку по рахунку №б/н за період 20.05.2021 - 23.05.2021яка містить зарахування на суму 4 000 гривень. (а.с. 76-77) На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість за договором, що є порушенням законних прав та інтересів позивача. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст.625 ЦПК України боржник, не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно дост. 639 ЦК Україниякщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Закон України "Про електронну комерцію" визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. У ст. 3 цього Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 7, 12 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію" електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеномустаттею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Судом встановлено, що сторони узгодили розмір позики, грошову одиницю, в якій надано позику, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення такого договору, на таких умовах шляхом підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Статтею 12 Закону України "Про електронну комерцію" визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно доЗакону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення статті 11 Закону України "Про електронну комерцію" передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК Україниза кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язуються надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Частиною 2 ст. 1050 ЦК України визначено, що якщо договором встановлено обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 ЦК України. За змістом ст. 1056-1 ЦК України, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Щодо твердження представника відповідача, що позивачем пропущено строки позовної давності, суд зазначає наступне. Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" (із змінами і доповненнями) установлено з 12 березня 2020 року на всій території України карантин. Строк дії карантину неодноразово продовжувався. Запроваджено обмежувальні заходи щодо протидії поширенню коронавірусу COVID-19, які безпосередньо впливають на виконання державою своєї соціальної, економічної, правозахисної функцій, введено певні обмеження прав та свобод людини і громадянина. Законом України від 17 березня 2020 року № 530-ІХ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)" введення карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, віднесено до форс-мажорних обставин (частина друга статті 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати"). Законом України від 30 березня 2020 року № 540-ІХ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням хвороби COVID-19" (далі - Закон № 540-ІХ), який набрав чинності 02 квітня 2020 року, продовжено позовну давність на період дії карантину. Законом № 540-IX розділ "Прикінцеві та перехідні положення" ЦК України доповнено, зокрема, пунктом 12 такого змісту: "Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину". У постановах Верховного Суду від 07 вересня 2022 року у справі № 679/1136/21 (провадження № 61-5238св22), від 20 квітня 2023 року у справі № 728/1765/21 (провадження № 61-6640св21), від 21 лютого 2024 року у справі № 201/5016/21 (провадження № 61-9107св22) зазначено, що "у пункті 12 розділ "Прикінцеві та перехідні положення" ЦК України у редакції Закону України від 30 березня 2020 року № 540-IX перелічені всі статті цього Кодексу, які визначають строки позовної давності. І всі ці строки продовжено для всіх суб`єктів цивільних правовідносин на строк дії карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)". Отже, пунктом 12 розділ "Прикінцеві та перехідні положення" ЦК України у редакції Закону України від 30 березня 2020 року № 540-IX продовжено позовну давність на строк дії карантину, який закінчив свою дію з 01 липня 2023 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27 червня 2023 року № 651 "Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2". Пунктом 19 розділ "Прикінцеві та перехідні положення" ЦК України, згідно із Законом України № 2120-IX від 15.03.2022, в редакції Закону № 3450-IX від 08.11.2023, у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позивач звернувся до суду із цим позовом в межах позовної давності. Оскільки відповідачем не виконано умов за Договором позики № 75775242 від 20.05.2021, тобто не погашено заборгованість перед позивачем у загальному розмірі 13 460 гривень 80 копійок, яка складається із : 4 000 гривень - сума заборгованості за основною сумою боргу, 9 460 гривень 80 копійок - сума заборгованості за нарахованими відсотками, тому суд дійшов висновку, що відповідач [PERSON] порушив умови укладеного договору, а тому позовні вимоги ТОВ "Фінпром Маркет" є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Щодо вимог про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу суд приходить до наступного. Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Відповідно до статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Вимоги до форми та змісту договору про надання правової допомоги, закріплено статтею 27 зазначеного Закону. Згідно положень п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Судові витрати позивача на професійну правничу допомогу становлять 3 500 гривень, які підтверджуються: договором про надання правничої допомоги № 01-11/24 від 01 листопада 2024 року (а.с. 46-48); актом приймання-передачі справ на надання правничої допомоги (а.с. 49); актом приймання-передачі наданої правової допомоги за Договором про надання правничої допомоги №01-11/24 від 01 листопада 2024 року (49 зворотня сторона); витягом з акту № 11-П приймання-передачі наданої правничої допомоги за Договором про надання правничої допомоги №01-11/24 від 01 листопада 2024 року (а.с. 50); актом приймання-передачі справ на надання правничої допомоги Додаток №1 до Договору № 01-11/24 про надання правничої допомоги від. 01.11.2024. (а.с. 50 зворотня сторона -51) З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що витрати на правову допомогу в сумі 3 500 гривень підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Клопотання про зменшення витрат на правову допомогу не надходило. При зверненні з позовом до суду, позивачем сплачено судовий збір згідно платіжної інструкції № 579935388.1 від 27 травня 2025 року (а.с. 1) в сумі 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 копійок, який відповідно до ст. 141 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved