Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-18 00:00:00

Акціонерне товариство «Універсал Банк» звернулося до Ковельського міськрайонного суду Волинської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що відповідач 07 лютого 2024 року підписала анкету-заяву до договору про надання банківських послуг, відповідно до якої отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка «Monobank». Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана анкета-заява разом із Умовами з обслуговування рахунків фізичної особи, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту, що надіслані їй у мобільний додаток, складає між ним та позивачем договір про надання банківських послуг. Вказуючи, що у зв`язку з невиконанням відповідачем належним чином умов договору у неї станом на 08 січня 2025 року виникла заборгованість в розмірі 76 256.41 гривень, позивач просив стягнути з відповідача зазначену суму заборгованості та судові витрати. Ухвалою судді Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 08 травня 2025 року цивільну справу передано за підсудністю на розгляд до Турійського районного суду Волинської області, що надійшла до вказаного суду 30 травня 2025 року. За результатами автоматизованого розподілу справа передана для розгляду судді Ковальчук О.В., яка своєю ухвалою від 02 червня 2025 року прийняла позовну заяву до розгляду, відкрила провадження у справі і постановила розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 03 липня 2025 року протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями головуючим суддею у вищевказаній справі визначено суддю Хвіц Г.Й., яка своєю ухвалою від 04 липня 2025 року прийняла до провадження вказану цивільну справу та призначила судове засідання в ній з повідомленням учасників справи У судове засідання представник позивача Мєшнік К.І. не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи був належним чином повідомлений, однак до позовної заяви додав клопотання, в якому вказав, що не заперечує проти заочного розгляду справи та просив справу розглядати за його відсутності. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася і від неї не надійшло повідомлення про причини її неявки. Про дату, час і місце розгляду справи в контексті положень частини восьмої статті 128 ЦПК України була належним чином повідомлена за зареєстрованим місцем проживання, відзив на позов не подавала. Враховуючи, що в судове засідання учасники судового розгляду не з`явилися, то відповідно до вимог частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд своєю ухвалою від 19 січня 2026 року постановив проводити заочний розгляд справи. Дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Як установив суд, що [PERSON] звернулася до Банку з метою отримання банківських послуг та підписала анкету-заяву до договору про надання банківських послуг від 07 лютого 2024 року, в якій просила відкрити поточний рахунок у гривні на її ім`я та встановити кредитний ліміт (а. с. 11). На виконання умов договору Банк відкрив відповідачу рахунок, видав платіжну картку, на яку встановив кредитний ліміт. Згідно з паспортом споживчого кредиту пільговий період за карткою встановлюється до 62 днів (діє з моменту виникнення заборгованості до кінця календарного місяця, наступного за датою виникнення заборгованості, при умові її погашення в повному обсязі); пільгова відсоткова ставка становить 0,00001% річних; розмір обов`язкового щомісячного платежу за користування кредитними коштами - 4 % від заборгованості (не менше 100 гривень, але не більше залишку заборгованості); базова відсоткова ставка - 3,1 % на місяць нараховується на максимальну заборгованість на день за умови непогашення заборгованості в повному обсязі в пільговий період, за кожен день з моменту виникнення заборгованості; збільшена відсоткова ставка на місяць за карткою на суму загальної заборгованості - 6,2 % на місяць нараховується у випадку наявності простроченої заборгованості (а. с. 29-31). Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором (частина перша статті 1056-1 ЦК України). Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до статті 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Статтею 3 цього Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до частин сьомої, дванадцятої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 12 зазначеного Закону встановлено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Норми статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису, так і електронного підпису, визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа і не може визнаватися недійсним лише через його електронну форму. Усі зазначені документи підписані відповідачем за допомогою електронного цифрового підпису. Наведені обставини свідчать про те, що між сторонами у цій справі виникли договірні зобов`язання, які випливають з кредитного договору, ними дотримано письмової форми укладення кредитного договору, цей договір є укладеним відповідно до вимог статей 639, 1054 ЦК України, оскільки передача грошей відбулася і сторонами кредитного договору було досягнуто згоди відносно всіх його істотних умов. Такі ж висновки викладені у постанові Верховного Суду від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18 (провадження № 61-8449св19), від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19 (провадження № 61-7203св20). У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Банк, надавши відповідачу кредит, свої зобов`язання за договором виконав. У зв`язку з неналежним виконанням позичальником своїх зобов`язань за кредитним договором станом на 08 січня 2025 року утворилася заборгованість у розмірі 76 256.41 гривня, з яких: 67 429.78 гривень - тіло кредиту, 8 826.63 гривні - пеня (а. с. 8). За таких обставин справи, які підтверджуються належними і допустимими доказами, відповідно до зазначених норм матеріального права, виходячи із характеру спірних правовідносин, суд дійшов висновку, що вимоги Банку про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором є підставними і підлягають до задоволення. У відповідності до вимог частини першої статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 3 028 грвень. На підставі викладеного, статей 526, 530, 549, 610, 612, 625, 629, 634, 1054 ЦК України та

Outcome: approved