Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-15 00:00:00

І. Стислий виклад позиції та вимоги позивача Позивач звернувся до суду з цим позовом, в обґрунтування якого вказав, що 12.03.2021 приватним нотаріусом Головкіною Я.В. було вчинено виконавчий напис №17741, яким з нього за кредитним договором №627353402, укладеним між ним та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», на користь ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» стягнуто 19006,00 грн. Постановою приватного виконавця від 28.07.2021 відкрите виконавче провадження №66300482. Вважає, що виконавчий напис не підлягає виконанню, оскільки нотаріус не перевірив безспірність вимог стягувача, не пересвідчився в наявності доказів належного направлення йому та отримання ним письмової вимоги про усунення порушень. Приватним виконавцем було стягнуто з нього в примусовому порядку суму за виконавчим провадженням та 14.10.2025 виконавче провадження було закінчено. В межах виконавчого документу з нього було стягнуто 19006,00 грн в рахунок погашення заборгованості за виконавчим написом та 1900,60 грн виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, і це є безпідставно набутими грошовими коштами. Просить визнати виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню, та стягнути з відповідача на його користь стягнуті в межах виконавчого провадження 20906,60 грн та понесені судові витрати. ІІ. Заяви (клопотання) та позиції учасників справи Відзиву на позов відповідачем та письмових пояснень третіми особами суду не надано. Клопотань в порядку ст.222 ЦПК України учасниками справи не заявлене, підстави для вирішення справи шляхом укладення мирової угоди відсутні. ІІІ. Процесуальні дії у справі Ухвалою суду від 04.11.2025 у справі відкрите спрощене позовне провадження. Відповідно до ч.8 ст.178 та ч.5 ст.279 ЦПК України справа розглянута в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними в справі матеріалами. ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин Судом встановлено, що 12.03.2021 приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Я.В. вчинено виконавчий напис №17741 про стягнення з [PERSON] , який є боржником за кредитним договором 627353402 від 15.10.2019, укладеним з ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», правонаступником якого є ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС», правонаступником якого є ТОВ «Фінансова компанія «ОНЛАЙН ФІНАНС», на користь ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» заборгованості за кредитним договором за період з 29.01.2021 по 27.02.2021 в загальній сумі 19006,00 грн. Договір №627353402 від 15.10.2019, укладений між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] , нотаріально не посвідчувався. 28.07.2021 приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Сидорук Л.В. відкрите виконавче провадження №66300482 на підставі виконавчого напису №17741 від 12.03.2021, з позивача стягнуто виконавчий збір/основну винагороду приватного виконавця в сумі 1900,60 грн. З виписки про рух коштів на рахунку [PERSON] вбачається, що з його рахунку відбувалися стягнення відповідно до виконавчого провадження: 13.10.2025 в сумі 419,70 грн; 09.10.2025 сумі 12081,90 грн. Постановою приватного виконавця від 14.10.2025 виконавче провадження №66300482 закінчено на підставі повного виконання. V. Оцінка суду Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст.ст.12,81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Частиною 1 ст.13 ЦПКУкраїни передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Спірні правовідносини у цій справі регулюються ЦК України із застосуванням норм Закону України «Про нотаріат». Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Постановою Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» Перелік документів доповнено після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі №826/20084/14 постанову №662 визнано незаконною та нечинною в частині, зокрема, доповнення Переліку документів розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Вказана постанова залишена без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017. Таким чином, оскільки у судовому порядку постанову №662 визнано незаконною та нечинною у вказаній вище частині, кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса. Оскільки договір, на підставі якого вчинено виконавчий напис, нотаріально не посвідчувався, це є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недоведенням дотримання приватним нотаріусом під час його вчинення вимог статей 87,88 Закону України «Про нотаріат» та Переліку документів, наведеного вище, і ця підстава самостійна і достатня для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Такий висновок суду узгоджується із правовою позицією, висловленою Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 21.09.2021 у справі №910/10374/17. Щодо стягнення з відповідача на користь позивача грошових коштів, стягнутих у виконавчому провадженні, суд зазначає, що через визнання виконавчого напису судом таким, що не підлягає виконанню, між сторонами виникли також спірні правовідносини, які регулюються нормам статті 1212 Цивільного кодексу України. Так, відповідно до положень ч.ч.1,2 ст.1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Згідно з ч.3 ст.1212 ЦК України положення глави 83 цього Кодексу (збереження майна без достатньої правової підстави) застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є правовідносини, які виникають у зв`язку з безпідставним утриманням чи збереженням майна, і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок iншої особи, в) вiдсутнiсть правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адмiнiстративного акту, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України). Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. При цьому набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності правової підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але у подальшому відпала. Якщо поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, ст.1212 ЦК України може застосовуватись тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена або припинена, у тому числі у виді розірвання договору. Аналогічні правові висновки викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 у справі №753/15556/15-ц, від 23.01.2020 у справі №910/3395/19. Правовою підставою для набуття ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» грошових коштів став виконавчий напис нотаріуса, який цим рішенням визнано таким, що не підлягає виконанню, а відтак, оскільки перестала існувати правова підстава для отримання таких коштів, грошові кошти підлягають поверненню позивачеві у відповідності до ст.1212 ЦК України. Загалом з [PERSON] в межах виконавчого провадження №66300482 було утримано 20906,60 грн. Разом із тим, безпосередньо ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» підлягало сплаті 19006,00 грн, стягнутих за виконавчим написом нотаріуса, а 1900,60 грн є виконавчим збором/основною винагородою приватного виконавця Сидорук Л.В. З наведеного виходить, що лише грошові кошти, перераховані безпосередньо ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» в сумі 19006,00 грн в розумінні положень ст.1212 ЦК України є майном, яке відповідач фактично набув безпідставно, і саме ці кошти мають бути повернуті ним позивачеві. Грошові кошти в сумі 1900,60 грн, які були спрямовані на погашення витрат на проведення виконавчих дій, відповідач не набував, а тому до цих коштів положення ст.1212 ЦК України застосовуватися не можуть. Позовні вимоги до приватного виконавця позивачем не заявлені, тому підстав для вирішення питання щодо цих коштів у суду немає. VІ. Розподіл судових витрат між сторонами У зв`язку із задоволенням позову згідно з вимогами ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно до задоволених судом вимог в сумі 1211,20 грн за немайнову вимогу та 1101,10 грн, всього 2312,30 грн, в іншій частині судовий збір покладається на позивача. На підставі викладеного,

Outcome: partial