Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-15 00:00:00

І. Описова частина 1. Стислий зміст позовної заяви 15 квітня 2025 року представник [PERSON] адвокат Добрянська О.І. звернулася до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області, заінтересовані особи: Тернопільський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Тернопільському районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції(далі Тернопільський ВДРАЦС), [INFO] (військова частина [NUMBER] ) (далі в/ч [NUMBER] ), із заявою про оголошення померлим [PERSON] , [INFO] , громадянина України, чоловічої статі, місце народження: с. Зозулинці Заліщицького району Тернопільської області. Датою смерті [PERSON] вважати [INFO] , яка настала при виконанні оборонного бою, недопущення подальшого просування противника, виконанні бойових завдань на вогневій позиції «Тегеран-3» при здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації, в районі ведення бойових дій біля н.п. Колісниківка, Куп`янського району, Харківської області, Україна. В обґрунтування вказаної заяви представник [PERSON] адвокат Добрянська О.І. зазначила, що 10 листопада 2023 року чоловік заявниці [PERSON] був призваний [INFO] на військову службу. З 11 листопада 2023 року по 24 лютого 2024 року [PERSON] перебував на військовій службі у Державній прикордонній службі (військова частина [NUMBER] ). Адвокат вказує, що відповідно до довідки від 08 серпня 2024 року № 08/3651 [PERSON] з 24 лютого 2024 року проходить військову службу у в/ч [NUMBER] та безпосередньо приймає участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України. Адвокат акцентує увагу на тому, що 23 серпня 2024 року заявниця [PERSON] спілкувалася з чоловіком по відео зв`язку, останній повідомив, що йде виконувати бойове завдання. Після чого зв`язок з ним було втрачено. 08 вересня 2024 року в телефонному режимі начальник в/ч [NUMBER] повідомив заявниці, що її чоловік зник і його місцезнаходження невідоме. У заяві зауважено, що з витягу журналу службово-бойових дій другого відділу прикордонної служби, четвертої прикордонної комендатури швидкого реагування від 07 вересня 2024 року, 27 серпня 2024 року стало відомо, що противник розпочав штурмові дії в напрямку вогневої позиції (далі ВП) «Тегеран-3» (головний сержант Унгаров +2 НГУ) в районі населеного пункту Колісниківка Харківської області. За результатами бою втрати: 4-500 (безвісно пропали), серед яких зазначений старший солдат четвертої прикордонної комендатури швидкого реагування [PERSON] . Проведені пошукові заходи, а також службове розслідування позитивного результату не дали, з моменту зникнення чоловіка заявниці минуло більше пів року та будь-якої інформації про перебування останнього у полоні не надходило. Заявниця не може отримати свідоцтво про смерть чоловіка, оскільки їй для реєстрації необхідно пред`явити лікарську довідку або рішення суду. Свідоцтво про смерть потрібне для того, щоб подальшому вступити спадщину як спадкоємець, яка зможе оформити право власності на спадкове майно в порядку спадкування а також, отримання соціальних гарантії, визначених Законом України «Про соціальний і правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року № 2011-XII та Постановою Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28 лютого 2022 року № 168, оформлення відповідних пільг грошової допомоги. Оголошення померлим необхідне також з метою виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини та виплати всіх належних грошових компенсацій його родичам, відповідно до чинного законодавства України. Станом на сьогоднішній день жодних відомостей про те, що чоловік заявниці є живий, знаходиться в полоні тощо, немає. 2. Стислий зміст заперечень на заяву Заінтересовані особи: Тернопільський ВДРАЦС, в/ч [NUMBER] своїм правом на заперечення, що передбачене статтею 178 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), не скористалися. 3. Процесуальні дії та хронологія руху справи в суді Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 18 квітня 2025 року відкрито провадження у цій цивільній справі. Постановлено розгляд справи проводити в порядку окремого провадження у складі одного судді і двох присяжних. Витребувано з Тернопільської міської ради Тернопільського району Тернопільської області, Тернопільського РУП ГУНП України в Тернопільській області, [INFO] (військова частина [NUMBER] ), Тернопільського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Тернопільському районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, Головного управління державної податкової служби у Тернопільській області, Державної прикордонної служби України, регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Тернопільській області, Консультаційного центру Західного регіону Координаційного штабу з питань поводження з військовополоненими, Об`єднаного Центру з пошуку та звільнення полонених Служби безпеки України, Міжнародного Комітету Червоного Хреста докази. У судовому засіданні заявник [PERSON] та її представник адвокат Добрянська О.І. заяву підтримали у повному обсязі, з мотивів наведених у заяві та просили її задовольнити. Представники заінтересованої особи в/ч [NUMBER] Захарова Ю.О. та [PERSON] поклалися на думку суду, утім [PERSON] висловила застереження щодо формулювання обставин смерті [PERSON] під час оголошення його померлим, з якими звернулася заявниця до суду. У судовому засіданні 07 січня 2026 року надали пояснення військовослужбовці [PERSON] та [PERSON] . [PERSON] зазначив, що під час штурмових дій противника було захоплено позицію, яку утримували військовослужбовці, зокрема солдат [PERSON] . У результаті бою солдати збройних сил рф здійснили розстріл цих військовослужбовців. [PERSON] вказав, що з огляду на характер бойових дій та поведінку противника найймовірніше крім [PERSON] , усі оборонці вогневої позиції, у тому числі [PERSON] , загинули. Додатково [PERSON] зауважив, що він проводив з військовослужбовцями радіоперемовини під час бою, а також згодом отримав пояснення [PERSON] , що в сукупності дало йому підстави припустити загибель [PERSON] . [PERSON] також надав суду пояснення та вказав, що з інформації, яка йому була відома, найймовірніше [PERSON] через штурмові дії противника загинув. Заслухавши пояснення заявниці, її представника та заінтересованих осіб, військовослужбовців [PERSON] та [PERSON] , дослідивши та оцінивши докази у справі в їх сукупності, суд встановив наступні обставини справи. ІІ. Мотивувальна частина 1. Фактичні обставини встановлені судом. 06 листопада 1993 року між [PERSON] та [PERSON] був зареєстрований шлюб, про що свідчить свідоцтво про укладення шлюбу, серія [NUMBER] , запис за № 12, місце реєстрації: Староскалатська сільська рада Підволочиського району (а.с. 8). Відповідно до довідки ДПС України військова частина [NUMBER] №12/1511 від 11 грудня 2023 року, видана солдату [PERSON] про те, що він знаходиться на військовій службі за призовом під час мобілізації на особливий період у ДПС України з 11 листопада 2023 року по цей час (а.с. 25). Згідно з довідкою військової служби 9938 № 08/3651 від 08 серпня 2024 року в/ч [NUMBER] Державної прикордонної служби України [PERSON] дійсно з 24 лютого 2024 року по дату видання довідки проходив військову службу у в/ч [NUMBER] та з 01 травня 2024 року безпосередньо приймав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України (а.с. 9). До матеріалів справи долучено схему місця зникнення військовослужбовця на полі бою від 28 серпня 2024 року (а.с. 19). У витягу з журналу бойових дій другого відділу прикордонної служби (тип С) [INFO] швидкого реагування (розпочатої 01 січня 2024 року, зареєстрованої за інвентарним номером № 28-8 ДСК від 01 січня 2024 року) від 07 вересня 2024 року, зазначено, що о 10:25 год 27 серпня 2024 року противник розпочав штурмові дії в напрямку ВП «Тегеран-3» (гол. с-нт Унгаров +2 +2 НГУ) в районі н.п. Колісниківка Харківської області. За результатами бою втрати: 4 500 (229, 230, 234 +1 НГУ); інспектор прикордонної служби 2 категорії гранатометник третього відділення інспекторів прикордонної служби другої прикордонної застави другого відділу прикордонної служби (тип С) четвертої прикордонної комендатури швидкого реагування старший солдат [PERSON] , 500 (а.с. 14). Рапортом коменданта [INFO] швидкого реагування полковника [PERSON] № 28/45564/24-Вн від 07 вересня 2024 року встановлено, що [INFO] під час оборони вогневих позицій та штурмових дій противника в районі н.п. Колісниківка Куп`янського району Харківської області було втрачено вогневу позицію « [INFO] ». В ході бойових дій зв`язок з трьома військовослужбовцями був втрачений, військовослужбовці зниклі з поля бою: інспектор прикордонної служби 2 категорії гранатометник третього відділення інспекторів прикордонної служби другої прикордонної застави другого відділу прикордонної служби (тип С) [INFO] швидкого реагування старший солдат [PERSON] . Вогнева позиція ВП «Тегеран-3» перебуває під контролем противника з 27 серпня 2024 року по теперішній час (а.с. 15). Наказом [INFO] № 5539-АГ від 11 вересня 2024 року «Про призначення службового розслідування» , призначено розслідування за фактом відсутності з 27 серпня 2024 року сержанта [PERSON] , головного сержанта [PERSON] , солдата [PERSON] (а.с. 13). З витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань вбачається, що відкрито кримінальне провадження 12024211040002177 від 12 вересня 2024 року за частиною першою статті 115 Кримінального кодексу України на підставі заяви [PERSON] про те, що її чоловік [PERSON] , будучи військовослужбовцем в/ч [NUMBER] 24 серпня 2024 року зник безвісти, поблизу н.п. Курилівка, Куп`янського району, Харківської області (а.с. 11). Як вказано у листі [INFO] № 03.7/13121-24-Вих від 08 жовтня 2024 року, адресованому [PERSON] , [INFO] її чоловік, солдат [PERSON] , під час виконання бойового завдання з відбиття збройної агресії російської федерації в районі населеного пункту Колісниківка, Куп`янського району, Харківської області зник під час бою. На даний час точне місце перебування військовослужбовця невідоме, інформація про загибель, поранення чи взяття у полон у них відсутня. Проведення пошукових заходів в районі зникнення наразі не можливе, у зв`язку із продовженням ведення на даному напрямку інтенсивних бойових дій. За фактом відсутності солдата [PERSON] встановленим порядком повідомлено правоохоронні органи та призначено службове розслідування, яке на даний час триває (а.с. 10). Відповідно до витягу з Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин № 20241014-1189 від 14 жовтня 2024 року [PERSON] вважається таким, що зник безвісти за особливих обставин, у кримінальному провадженні 12024211040002177 від 12 вересня 2024 року (а.с. 12). У письмових поясненнях [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] від 16 вересня 2024 року вказано, що 27 серпня 2024 року головний сержант [PERSON] , сержант [PERSON] , солдат [PERSON] , та разом з групою у складі двох військовослужбовців Національної гвардії України (далі НГУ), з метою виконання завдань оборонного бою, недопущення подальшого просування противника, виконували бойові завдання на ВП «Тегеран-3» в районі н.п. Колісниківка Харківської області. Близько 10:25 27 серпня 2024 року противником з напрямку н.п. Піщане Харківської обл. було здійснено штурмові дії по захопленню ВП «Тегеран-3». Зі слів військовослужбовця НГУ старшого солдата [PERSON] він останній раз бачив як від стрілецького вогню противника головний сержант [PERSON] , два військовослужбовця [INFO] (тип С) та ще один військовослужбовець НГУ, які несли службу на ВП «Тегеран-3» отримали поранення, несумісні з життям. В результаті штурмових дій позиція втрачена, тіло головного сержанта [PERSON] , двох військовослужбовців другого відділу прикордонної служби (тип С) та ще одного військовослужбовця НГУ у зв`язку з інтенсивністю бою евакуювати не вдалося. Під час стрілецького бою усі військовослужбовці, що перебували на ВП «Тегеран-3» знаходились у засобах захисту (бронежилет та шолом балістичний) у стані алкогольного, наркотичного або іншого сп`яніння не перебували. За даним фактом була здійснена доповідь першому заступнику начальника другого відділу прикордонної служби (тип C) четвертої прикордонної комендатури швидкого реагування [INFO] старшому лейтенанту [PERSON] та полковнику [PERSON] (а.с. 16 18). Згідно з висновком службового розслідування за фактом відсутності військовослужбовців сержанта [PERSON] , сержанта [PERSON] , солдата [PERSON] , затвердженого начальником [INFO] полковником [PERSON] з 27 серпня 2024 року сержанта [PERSON] , сержанта [PERSON] , солдата [PERSON] , облікувати як «безвісно відсутнього військовослужбовця» (а.с. 20 24). Зазначеним висновком встановлено, що «стосовно солдата [PERSON] пояснив наступне: 27 серпня 2024 року солдат [PERSON] , головний сержант [PERSON] та сержант [PERSON] разом з групою у складі двох військовослужбовців НГУ, з метою виконання завдань оборонного бою, недопущення подальшого просування противника, виконували бойові завдання на ВП «Тегеран-3» в районі н.п. Колісниківка Харківської області. Близько 10 год. 25 хв. 27 серпня 2024 року противником з напрямку н.п. Піщане Харківської обл. було здійснено штурмові дії по захопленню ВП «Тегеран-3». Зі слів військовослужбовця НГУ солдата [PERSON] останній раз бачив як від стрілецького вогню противника солдат [PERSON] , два військовослужбовця [INFO] (тип С) та ще один військовослужбовець НГУ, які несли службу на ВП «Тегеран-3» отримали поранення, несумісні з життям. В результаті штурмових дій позиція втрачено тіло солдата [PERSON] , двох військовослужбовців другого відділу прикордонної служби (тип С) та ще одного військовослужбовця НГУ, у зв`язку з інтенсивністю бою евакуювати не вдалося. Під час бою усі військовослужбовці, що перебували на ВП «Тегеран-3» знаходились у засобах захисту (бронежилет та шолом балістичний) у стані алкогольного, наркотичного або іншого сп`яніння не перебували. За даним фактом була здійснена доповідь коменданту [NUMBER] прикордонної комендатури швидкого реагування [INFO] полковнику [PERSON] . Стосовно солдата [PERSON] пояснив наступне, 27 серпня 2024 року солдат [PERSON] , головний сержант [PERSON] , сержант [PERSON] разом з групою у складі двох військовослужбовців НГУ, з метою виконання завдань оборонного бою, недопущення подальшого просування противника, виконували бойові завдання на ВП «Тегеран-3» в районі н.п. Колісниківка Харківської області. Близько 10 год. 25 хв. 27 серпня 2024 року противником з напрямку н.п. Піщане Харківської обл. було здійснено штурмові дії по захопленню ВП «Тегеран-3». Зі слів військовослужбовця НГУ старшого солдата [PERSON] , бачив як від стрілецького вогню противника солдат [PERSON] , два військовослужбовця другого відділу прикордонної служби (тип С) та ще один військовослужбовець НГУ отримали поранення, несумісні з життям. В результаті штурмових дій позиція втрачена, тіло солдата [PERSON] , двох військовослужбовців другого відділу прикордонної служби (тип С) та ще одного військовослужбовця НГУ у зв`язку з інтенсивністю бою евакуювати не вдалося. Під час стрілецького бою усі військовослужбовці, що перебували на ВП «Тегеран-3» знаходились у засобах захисту (бронежилет та шолом балістичний), у стані алкогольного, наркотичного або іншого сп`яніння не перебували. За даним фактом була здійснена доповідь першому заступнику начальника другого відділу прикордонної служби (тип С) четвертої прикордонної комендатури швидкого реагування [INFO] старшому лейтенанту [PERSON] трьох наданих поясненнях військовослужбовця НГУ, (в/ч [NUMBER] ), навідника-оператора другого відділення третього взводу 7 роп 3 боп: старшого солдата [PERSON] стало відомо, що 27 серпня 2024 року, разом з сержантом [PERSON] , солдатом [PERSON] та головним сержантом [PERSON] та ще військовослужбовцем НГУ виконували бойові завдання з метою виконання завдань оборонного бою, недопущення подальшого просування противника, на ВП «Тегеран-3» в районі н.п. Колісниківка Харківської області. Близько 10 год. 25 хв. 27 серпня 2024 року противником з напрямку н.п. Піщане Харківської області було здійснено штурмові дії по захопленню ВП «Тегеран-3». Безпосередньо бачив, як від стрілецького вогню противника сержант [PERSON] , солдат [PERSON] , головний сержант [PERSON] та ще один військовослужбовець НГУ, які несли службу на ВП «Тегеран-3» отримали поранення, несумісні з життям. В результаті штурмових дій позиція втрачено тіла сержанта [PERSON] , солдата [PERSON] , головного сержанта [PERSON] , та одного військовослужбовця НГУ у зв`язку з інтенсивністю бою евакуювати не вдалося . За цим фактом була здійснена доповідь черговому другого відділу прикордонної служби (тип С) та першому заступнику начальника другого відділу прикордонної служби (тип С) четвертої прикордонної комендатури швидкого реагування [INFO] старшому лейтенанту [PERSON] . З витягу з бойового розпорядження начальника [INFO] № БР57/1(гриф) від 08 січня 2024 року, «Про передачу підрозділу», сержанта [PERSON] , солдата [PERSON] , головного сержанта [PERSON] у складі четвертої прикордонної комендатури швидкого реагування [INFO] , переданий для виконання бойових (спеціальних) завдань за рішенням командира 1 броп НГУ. Відповідно до Бойового розпорядження коменданта четвертої прикордонної комендатури швидкого реагування №199-(гриф) з 21 серпня 2024 року другий відділ прикордонної служби (тип С) перебуває в оперативному підпорядкуванні 3 бон [NUMBER] броп НГУ та виконує бойові завдання в районі н.п. Колісниківка Харківської області. За час проведення службового розслідування комісією з`ясовано, що сержант [PERSON] , сержант [PERSON] , солдат [PERSON] на ВП «Тегеран-3» (координати 37U [NUMBER] ) в районі н.п. Колісниківка Харківської області у зв`язку з інтенсивністю бою евакуювати тіла загиблих не вдалося. Слід зазначити, що відбору біологічного матеріалу з метою реєстрації генної інформації та подальшого зберігання у сержанта [PERSON] , солдата [PERSON] та головного сержанта [PERSON] не здійснювалося. ІІ. За результатами проведеного службового розслідування, комісія дійшла висновку, зокрема щодо того, що у складі четвертої прикордонної комендатури швидкого реагування, сержант [PERSON] , сержант [PERSON] , солдат [PERSON] перебували на ВП «Тегеран 3» (координати 37U [NUMBER] ) в районі н.п. Колісниківка Харківської області (смуга відповідальності 3 бон 1 броп НГУ). О 10 год. 25 хв. 27 серпня 2024 року противник з напрямку н.п. Піщане Харківської обл. здійснив штурм для захоплення ВП «Тегеран-3» під час бою сержант [PERSON] , сержант [PERSON] та солдат [PERSON] ймовірно загинув. Евакуаційні заходи одразу провести не було можливості у зв`язку з активними бойовими діями на ділянці. Факт відсутності з 27 серпня 2024 року сержанта [PERSON] , сержанта [PERSON] , солдата [PERSON] вважати таким, що знайшов своє підтвердження. Причинами та умовами відсутності з 27 серпня 2024 року сержанта [PERSON] , сержанта [PERSON] , солдата [PERSON] злочинні дії невстановлених осіб в умовах військової агресії з боку російської федерації, які вчинені на території України, шляхом застосування зброї відносно військовослужбовців Державної прикордонної служби України в районі населеного пункту Колісниківка, Куп`янського району, Харківської області». Згідно з відповіддю Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Тернопільській області № 31/19-1702 від 28 квітня 2025 року, що згідно з інформацією наявною у Єдиному державному реєстрі транспортних засобів, станом на 28 квітня 2025 року за [PERSON] транспортні засоби не зареєстровано (а.с. 40). Відповіддю Головного управління ДПС у Тернопільській області № 9587/6/19-00-12-02-03 від 29 квітня 2025 року надано інформацію про джерел/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору за період з серпня 2024 року по березень 2025 року (а.с. 42, 43). Згідно з відповіддю головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України від 07 травня 2025 року № 19/37267-25-Вих відомостей про перетинання державного кордону України, лінії розмежування з тимчасово окупованою територією громадянином України [PERSON] в базі даних не виявлено (а.с. 45, 52). У відповіді Тернопільського відділу ДРАЦС у Тернопільському районі Тернопільської області ЗМУ МЮ від 06 травня 2025 року № 568/35.10-4.01 зазначено про відсутність актового запису про смерть [PERSON] (а.с. 47). Відповіддю об`єднаного центру Служби безпеки України від 07 травня 2025 року № 34.7-зв-3078, поінформовано суд про наявність інформації щодо зникнення військовослужбовця [PERSON] ; відомості про утримання в полоні держави-агресора [PERSON] до цього центру не надходили (а.с. 50). У відповідях Координаційного штабу з питань поводження з військовополоненими № 222/Кш/13306 від 23 травня 2025 року та № 222/Кш/14979 від 10 червня 2025 року зазначено, що в інформаційній системі з питань поводження з військовополоненими містяться відомості про [PERSON] , відомості про перебування в полоні держави-агресора відсутні (а.с. 72, 81). Як вказано у відповіді Тернопільської міської ради, [PERSON] не має зареєстрованого нерухомого майна у м. Тернополі та відсутні відомості про будь-яке нерухоме майно (а.с. 74). У відповідях Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області від 04 червня 2025 року № 79971-2025 та від 10 червня 2025 року № 83005-2025 вказано, що 13 вересня 2024 року військовослужбовця [PERSON] , [INFO] , оголошено в державний розшук як особу безвісти зниклий за особливих обставин, за заявою [PERSON] ; стосовно розшукуваного заведена ОРС категорія «Розшук» від 17 вересня 2024 року; проводяться заходи щодо встановлення місця знаходження [PERSON] (а.с. 77, 79). 2. Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права. 2.1. Конституцією України встановлено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом (частина перша статті 55). Частину першу статті 55 Конституції України треба розуміти так, що кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку; суд не може відмовити у правосудді, якщо громадянин України, іноземець, особа без громадянства вважають, що їх права і свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод (пункт 1 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду України від 25 грудня 1997 року № 9-зп). Відповідно до частини третьої статті 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення; у передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи. Згідно з частинами першою, другою статті 2 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави; суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Частиною першою статті 5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Статтею 10 ЦПК України закріплено: суд при розгляді справи керується принципом верховенства права (частина перша); суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (частина друга); суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (частина четверта); забороняється відмова у розгляді справи з мотивів відсутності, неповноти, нечіткості, суперечливості законодавства, що регулює спірні відносини (частина десята). За приписами частин першої третьої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно із вимогами частини першої статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. 2.2. Особливим різновидом цивільного судочинства є окреме провадження. Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим ЦПК України, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом (частина третя статті 294 ЦПК України). За приписами пункту 3 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою. Заява про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою подається до суду за місцем проживання заявника або за останнім відомим місцем проживання (перебування) фізичної особи, місцеперебування якої невідоме, або за місцезнаходженням її майна (стаття 305 ЦПК України). У заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку (стаття 306 ЦПК України). У пункті 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31 березня 1995 року № 5 роз`яснено, що суду слід звернути увагу на необхідність відрізняти оголошення особи померлою від встановлення факту смерті особи. Оголошення фізичної особи померлою це ствердження судовим рішенням припущення про смерть даної особи, тобто констатація високого ступеня ймовірності смерті. Встановлення факту смерті можливо, якщо суд на підставі незаперечних доказів ствердить, тобто доведе обставини, які вірогідно свідчать про смерть особи у точно визначений час, обставини, за яких настала смерть і факт неможливості реєстрації органом державної РАЦС факту смерті. Суд встановив, що у межах цієї цивільної справи у заявниці виникла юридична необхідність у оголошенні померлим її чоловіка [PERSON] ураховуючи ту обставину, що він пропав безвісти за особливих обставин, а саме у зв`язку з воєнними діями. 2.3. Україна є демократичною, правовою, соціальною державою, в якій людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються найвищою соціальною цінністю; права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави; держава відповідає перед людиною за свою діяльність; утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави (статті 1, 3 Конституції України). В Україні визнається і діє принцип верховенства права (частина перша статті 8). Конституційний Суд України виснував, що верховенство права це панування права в суспільстві; верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, зокрема у закони, які за своїм змістом мають бути проникнуті передусім ідеями соціальної справедливості, свободи, рівності тощо; одним з проявів верховенства права є те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори, зокрема норми моралі, традиції, звичаї тощо, які легітимовані суспільством і зумовлені історично досягнутим культурним рівнем суспільства; всі ці елементи права об`єднуються якістю, що відповідає ідеології справедливості, ідеї права, яка значною мірою дістала відображення в Конституції України; таке розуміння права не дає підстав для його ототожнення із законом, який іноді може бути й несправедливим, у тому числі обмежувати свободу та рівність особи; справедливість одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права; зазвичай справедливість розглядають як властивість права, виражену, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому правопорушенню (абзаци другий, третій підпункту 4.1 пункту 4 мотивувальної частини Рішення від 2 листопада 2004 року № 15-рп/2004). Елементами верховенства права є принципи рівності і справедливості, правової визначеності, ясності і недвозначності правової норми, оскільки інше не може забезпечити її однакове застосування, не виключає необмеженості трактування у правозастосовній практиці і неминуче призводить до сваволі (абзац другий підпункту 5.4 пункту 5 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 22 вересня 2005 року № 5-рп/2005; речення перше, абзацу другого підпункту 4.1 пункту 4 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010). Принцип правової визначеності вимагає чіткості, зрозумілості й однозначності правових норм, зокрема їх передбачуваності (прогнозованості) та стабільності (абзац шостий пункту 2.1 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України (Велика палата) від 20 грудня 2017 року № 2-р/2017). Конституційний Суд України також зазначав, що зі змісту статті 8 Основного Закону України, заснованих на її приписах юридичних позицій Конституційного Суду України, а також міжнародних актів, у яких викладено розуміння юридичної визначеності, убачається, що принцип верховенства права вимагає від законодавця встановлювати чітке, зрозуміле, однозначне, прогнозоване правове регулювання суспільних відносин для забезпечення стабільного правового становища людини, не допускати довільної відмови від взятих державою на себе зобов`язань, гарантувати належний захист правомірних (легітимних) очікувань особи (абзац дев`ятий підпункту 2.1 пункту 2 мотивувальної частини Рішення від 13 вересня 2023 року № 7-р(І)/2023). Особливої ваги принцип правової визначеності набуває у ситуаціях, пов`язаних з оголошенням фізичної особи померлою, оскільки непевність юридичного статусу особи, про яку тривалий час немає відомостей, а її зникнення відбулося за особливих обставин, що дають обґрунтовані підстави вважати її померлою, породжує юридичну невизначеність для інших суб`єктів цивільних правовідносин, права та законні інтереси яких тісно пов`язані зі зниклою особою. Водночас принцип правової визначеності перебуватиме під загрозою у випадку передчасного, немотивованого й безпідставного оголошення фізичної особи померлою, адже поява такої особи спричинить низку складно прогнозованих наслідків юридичного характеру як для особи, яку у судовому порядку було оголошено померлою, так і для інших осіб, які набули певні права особи, оголошеної померлою. 2.4. Інститут оголошення фізичної особи померлою головним чином унормовано статтями 46 48 Цивільного кодексу України (далі ЦК України). Відповідно до частини першої статті 46 ЦК України фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, протягом шести місяців, а за можливості вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру протягом одного місяця після завершення роботи спеціальної комісії, утвореної внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. Частиною другою цієї статті ЦК України визначено, що фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців. Фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це. Фізична особа, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави припустити її загибель від певного нещасного випадку або у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена померлою від дня її вірогідної смерті (частина третя статті 46 ЦК України). Правові наслідки оголошення фізичної особи померлою прирівнюються до правових наслідків, які настають у разі смерті. Спадкоємці фізичної особи, яка оголошена померлою, не мають права відчужувати протягом п`яти років нерухоме майно, що перейшло до них у зв`язку з відкриттям спадщини (частини перша та друга статті 47 ЦК України). Якщо фізична особа, яка була оголошена померлою, з`явилася або якщо одержано відомості про місце її перебування, суд за місцем перебування цієї особи або суд, що постановив рішення про оголошення її померлою, за заявою цієї особи або іншої заінтересованої особи скасовує рішення суду про оголошення фізичної особи померлою. Незалежно від часу своєї появи фізична особа, яка була оголошена померлою, має право вимагати від особи, яка володіє її майном, повернення цього майна, якщо воно збереглося та безоплатно перейшло до неї після оголошення фізичної особи померлою, за винятком майна, придбаного за набувальною давністю, а також грошей та цінних паперів на пред`явника (частини перша та друга статті 48 ЦК України). 2.5. Велика Палата Верховного Суду зазначила, що оголошення фізичної особи померлою (смерть in absentia) це судове визнання померлою фізичної особи, щодо якої за місцем її постійного проживання немає будь-яких відомостей про місце перебування протягом встановленого законом строку. У правовому контексті оголошення фізичної особи померлою є припущенням її смерті (praesumptio mortis), що має наслідком припинення правосуб`єктності. Суд під час оголошення фізичної особи померлою достеменно не може встановити факт її смерті, а лише припускає це на підставі непрямих доказів або у зв`язку із тривалою безвісною відсутністю. Оголошення фізичної особи померлою є юридичною фікцією, техніко-правовим прийомом, за якого суд визнає дійсними юридичні факти і обставини, які не підтверджуються неспростовними доказами через брак останніх або їх недостатність (пункти 38 40 постанова від 11 грудня 2024 року, справа № 755/11021/22). У цьому рішенні Велика Палата Верховного Суду виснувала, що у частині другій статті 46 ЦК України законодавець навів дві спеціальні норми: «фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій» (речення перше) та «з урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців» (речення друге); відповідно у ситуації, коли внаслідок збройної агресії рф проти України фізична особа пропала безвісти, суд має право оголосити цю фізичну особу померлою відповідно до частини другої статті 46 ЦК України саме на підставі цих приписів (за умови доведеності зазначених обставин), використовуючи ці норми як спеціальні; приписи частини другої статті 46 ЦК України пов`язують оголошення фізичної особи померлою у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, а не у зв`язку з воєнним станом як таким (пункти 45, 49, 50). Таким чином, шестимісячний темпоральний проміжок для оголошення у судовому порядку фізичної особи померлою слід визначати беручи за основу момент закінчення воєнних дій або збройного конфлікту. 2.6. Воєнний стан це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень (стаття 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» від 12 травня 2015 року № 389-VIII). Згідно з приписами статті 1 Закону України «Про оборону» від 6 грудня 1991 року № 1932-XII воєнні дії організоване застосування сил оборони та сил безпеки для виконання завдань з оборони України; район воєнних (бойових) дій визначена рішенням Головнокомандувача Збройних Сил України частина сухопутної території України, повітряного або/та водного простору, на якій впродовж певного часу ведуться або/та можуть вестися воєнні (бойові) дії. Відповідно до пункту 7 частини першої статті 1 Закону України «Про національну безпеку України» від 21 червня 2018 року № 2469-VIII збройний конфлікт збройне зіткнення між державами (міжнародний збройний конфлікт, збройний конфлікт на державному кордоні) або між ворогуючими сторонами в межах території однієї держави, як правило, за підтримки ззовні (внутрішній збройний конфлікт). 2.7. Як було зазначено, визначення темпорального проміжку для оголошення у судовому порядку фізичної особи померлою необхідно здійснювати з урахуванням закінчення воєнних дій або збройного конфлікту. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 11 грудня 2024 року (справа № 755/11021/22) щодо цього зазначила, що законодавець, формуючи припис речення другого частини другої статті 46 ЦК України («з урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців»), після слів «шести місяців» завершив речення. Зазначене унаочнює, що правильним є таке тлумачення цього припису, що здійснюватиметься без прив`язки до моменту скасування воєнного стану, припинення воєнних дій, збройного конфлікту як такого на усій території України (пункт 78). Стаття 48 ЦК України регулює правові наслідки появи фізичної особи, яка була оголошена померлою. Ця стаття передбачає механізм скасування судом рішення про оголошення фізичної особи померлою у разі, якщо вона з`являється або стає відомою інформація про її місцезнаходження. Завдяки цьому механізму законодавець також прагне забезпечити справедливість, враховуючи потребу в захисті прав людини та її законних інтересів. Стаття 48 ЦК України формує справедливий та розумний баланс між інтересами держави, суспільства та окремих осіб, у яких у зв`язку з вірогідною смертю зниклої фізичної особи виникають певні цивільні права та правомірні інтереси, що є ключовим для функціонування правової системи (пункт 80). Шість місяців, які визначені в реченні другому частини другої статті 46 ЦК України, мають відраховуватися від дня закінчення активних бойових дій на місці (на території) ймовірної загибелі фізичної особи, що дозволятиме надати правову охорону людям, які постраждали від війни та у яких у зв`язку з вірогідною смертю зниклої фізичної особи виникають певні цивільні права та правомірні інтереси, і забезпечуватиме правову справедливість (пункт 81). Конкретні воєнні дії мають територіальну і часову характеристики. Джерелом офіційної інформації про ці характеристики є Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затверджений наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22 грудня 2022 року № 309 (далі Наказ № 309) (пункт 82). У цьому Наказі № 309 зазначені (1) території, на яких ведуться (велися) бойові дії, зокрема: (а) території можливих бойових дій; (б) території активних бойових дій; (в) території активних бойових дій, на яких функціонують державні електронні інформаційні ресурси; (2) тимчасово окуповані рф території України. До того ж цей Наказ містить інформацію про дату початку та завершення бойових дій на відповідній території (пункт 83). Отже, суди можуть використовувати дані, зокрема з Наказу № 309, для визначення часових характеристик ведення воєнних дій на конкретній території України (пункт 84). Велика Палата Верховного Суду у цій постанові наголосила, що обрахування шестимісячного строку, зазначеного у реченні другому частини другої статті 46 ЦК України, від дня припинення або скасування воєнного стану в Україні загалом або закінчення воєнних дій, збройного конфлікту на усій її території суперечило б принципу правовладдя (верховенства права) та його складовій правовій визначеності (пункт 85). Згідно з принципом правової визначеності відрахування шестимісячного строку від дня припинення або скасування воєнного стану чи закінчення воєнних дій, збройного конфлікту на усій території України не забезпечувало б достатньої передбачуваності та сталості правових відносин. В умовах триваючої збройної агресії рф проти України, що супроводжується численними випадками зникнень осіб та постійною нестабільністю, передбачити момент закінчення такої агресії неможливо. На час прийняття цієї постанови російсько-українська війна все ще триває, що посилює правову невизначеність і може ускладнювати ефективне застосування закону та забезпечення захисту прав осіб, які постраждали внаслідок воєнних дій, збройного конфлікту та у яких, у зв`язку з вірогідною смертю зниклої фізичної особи, виникають певні цивільні права та правомірні інтереси (пункт 92). Під час визначення моменту для початку відліку шестимісячного строку, встановленого реченням другим частини другої статті 46 ЦК України, суд повинен враховувати соціальний контекст та засаду справедливості. Оскільки в умовах російської агресії, яка триває на території України, ситуація в країні залишається недостатньо стабільною, будь-які правові рішення повинні бути чутливими до складних життєвих обставин, у яких опинилися люди (пункт 94). Відрахування шестимісячного строку з дня припинення або скасування воєнного стану чи закінчення воєнних дій, збройного конфлікту було б непропорційним обмеженням прав та інтересів значної кількості цивільних осіб, членів сімей Захисників і Захисниць України (пункт 95). 2.8. Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам загалом, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який є у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України). Обов`язком суду під час розгляду справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів. Заявниця звернулася до суду із заявою про оголошення померлим свого чоловіка, [PERSON] військовослужбовця в/ч [NUMBER] Державної прикордонної служби України, який зник безвісти 27 серпня 2024 року в результаті виконання завдань оборонного бою, недопущення подальшого просування противника, при виконанні бойового завдання на ВП «Тегеран-3» в районі н.п. Колісниківка Харківської області. Близько 10 год. 25 хв. 27 серпня 2024 року противником з напрямку н.п. Піщане Харківської обл. було здійснено штурмові дії по захопленню ВП «Тегеран-3». Від стрілецького вогню противника солдат [PERSON] , два військовослужбовця [INFO] (тип С) та ще один військовослужбовець НГУ, які несли службу на ВП «Тегеран-3» отримали поранення, несумісні з життям. Тобто підставою для оголошення чоловіка померлим заявниця зазначає обставини, що дозволяють припускати смерть [PERSON] внаслідок поранення або смерті під час виконання бойового завдання. Надані суду докази переконливо свідчать, що [PERSON] зник безвісти 27 серпня 2024 року за обставин, що дозволяють з високим ступенем вірогідності припускати його загибель, зокрема від штурмових дій противника з захоплення ВП «Тегеран-3» (н.п. Колісниківка Харківської області), який було захоплено та наразі перебуває під контролем держави-агресора, отримав поранення, несумісне з життям. Оголошення чоловіка заявниці померлим пов`язується з виникненням у неї права отримати свідоцтво про смерть та належно вшанувати пам`ять чоловіка, захисника Батьківщини, що дуже важливо рідним зниклої особи, а також із відкриттям спадщини та реалізацією права на спадкування, отриманням грошової компенсації, що виплачується сім`ям загиблих військовослужбовців. Матеріали справи свідчать, що чоловік заявниці зник безвісти 27 серпня 2024 року під час виконання бойового завдання поблизу населеного пункту села Колісниківка Куп`янського району Харківської області внаслідок штурмових дій противника по захопленню ВП «Тегеран-3» (н.п. Колісниківка Харківської області), який був захоплений та перебуває під контролем держави-агресора, отримав поранення, несумісне з життям. Тобто на території, на якій станом на 27 серпня 2024 року дійсно велися активні бойові дії. Судом установлено, що [PERSON] зник безвісти за обставин, що дають підстави з великою вірогідністю припустити його загибель у зв`язку з воєнними діями, що у відповідності до норм частини другої статті 46 ЦК України є підставою оголошення фізичної особи померлою. Аналіз наданих заявницею доказів, а також доказів, отриманих у ході судового розгляду справи, пояснення військовослужбовців [PERSON] та [PERSON] , наданих в судовому засіданні, дозволяє суду з високим ступенем вірогідності припустити ймовірну загибель особи, про оголошення померлою якої розглядається справа. В аспекті цієї справи суд, при визначенні моменту для початку відліку шестимісячного строку, встановленого реченням другим частини другої статті 46 ЦК України, бере до уваги соціальний контекст, засаду справедливості цивільного судочинства, триваючу російську збройну агресію, часові межі якої (тривалість агресії) наразі встановити неможливо, а також принцип правової визначеності, дотримання якого не допускає ситуації, коли особа на невизначений час позбавляється можливості реалізувати свої права та законні інтереси, вважає, що заявницею дотримані темпоральні вимоги щодо строку, зазначеного у частині другій статті 46 ЦК України. ІІІ. Висновки суду за результатами розгляду позовної заяви З урахуванням наведеного суд дійшов висновку, що застосування інституту оголошення особи померлою у цій справі відповідає принципу правової визначеності та засаді справедливості цивільного судочинства. З урахуванням обставин, за яких зник безвісти [PERSON] , та які дозволяють з високою вірогідністю припускати факт його загибелі, що, ймовірно, настала під час здійснення захисту Батьківщини, беручи до уваги строк, встановлений частиною другою статті 46 ЦК України, суд вважає можливим оголосити цю фізичну особу померлою від дня її вірогідної смерті, тобто [INFO] . Суд наголошує, що оголошення [PERSON] померлим сприятиме забезпеченню та утвердженню принципу правової визначеності як щодо статусу зниклого безвісти захисника держави, так і членів його сім`ї, які матимуть можливість реалізувати пов`язані з цим правовідносини, зокрема, але не виключно, із спадкуванням, соціальним забезпеченням. З огляду на наведене, суд дійшов висновку, що заява про оголошення фізичної особи померлою є обґрунтованою та підлягає задоволенню. Судові витрати за розгляд справи в суді першої інстанції покласти на заявницю в межах нею понесених.

Outcome: approved