Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-12 00:00:00

[PERSON] звернулася 03.12.2025 р. до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчання. В обгрунтування позовних вимог позивач вказала, що 06.11.2004 р. між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб який 14.09.2010 р. було розірвано. Від спільного шлюбу у них народилася донька [PERSON] , [INFO] . Донька проживає із нею, що підтверджується довідкою Гуменецької сільської ради від 28.11.2025 р. Донька досягла повноліття та з 01.09.2023 р. є здобувачем освіти Чемеровецького медичного фахового коледжу, освітньо-професійної програми сестринськ справа і навчається на державній основі денної форми навчання. В зв`язку із навчанням донька потребує коштів для забезпечення базових потреб. Навчання на денній формі позбавляє її можливості самостійно отримувати дохід та покривати власні потреби. Коштів які вона їй надає доньці недостатньо щоб забезпечити всі необхідні витрати пов`язані із проживанням, навчанням, проїздом, лікуванням, харчуванням, придбанням одягу, засобів гігієни. Відповідач має можливість надавати допомогу оскільки є колишнім військовослужбовцем який отримує стабільну та значну пенсію. В добровільному порядку відповідач не надає доньці матеріальної допомоги на навчання. Позивач просить суд винести рішення яким стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , у зв`язку із продовженням нею навчання в розмірі частки усіх видів заробітку(доходів) щомісячно, починаючи з 28.11.2025 р. і до закінчення донькою навчання, але не пізніше ніж до досягнення нею 28 років. В судове засідання позивач не з`явилася, подала суду заяву про розгляд справи без її участі, просить позов задовольнити. Позивач подала суду заперечення на відзив відповідача на позов в якому вказала, що грошовий переказ в сумі 5000,00 грн. відповідачем було добровільно перераховано 28.11.2025 р. на день народження доньці як подарунок про що він повідомив дитині, просить суд врахувати що після розірвання шлюбу відповідач не забезпечив їх дітей житлом оскільки після розлучення продали спільне житло, просить позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, подав суду заяву про розгляд справи без його участі, просить суд врахувати доводи зазначені у відзиві на позов. Відповідач подав суду через систему «Електронний суд» відзив на позов в якому позов визнав частково, не заперечив щодо необхідності сплачувати аліменти на утримання доньки на час її навчання однак в розмірі однієї дванадцятої частини його заробітку(доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, аліменти просить стягувати на користь доньки. В обгрунтування заперечень на позов відповідач вказав, що: він надає доньці допомогу добровільно що підтверджується наданими ним платіжними документами про переказ коштів, донька проживає в гуртожитку в с.Чемерівці проживання в якому безкоштовне, що підтверджується довідкою навчального закладу; крім того він вже сплачує аліменти на користь позивача на утримання їх спільної доньки [PERSON] , [INFO] згідно рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду від 25.07.2023 р. у справі № 676/3922/23; також в нього на утриманні перебуває малолітній син [PERSON] , [INFO] , який проживає із ним однією сім`єю; про невідповідність заявленого розміру аліментів розміру визначеному ч.5 ст. 185 СК України розміру стягнення аліментів на двох дітей однієї тритини; позича не обгрунтвала необхідність стягувати аліменти саме на її користь а не на користь доньки що не узгоджується із змістом п.20 ППВСУ від 15.05.2003 р. № 3 з якого випливає, що аліменти стягуються безпосередньо на користь повнолітніх дочки, сина, які продовжують навчання. Відповідач подав суду клопотання про звільнення від сплати судового збору в якому вказав що він є учасником бойових дій, на нього поширюються пільги встановлені п.13.ч.1 ст.5 закону України «Про судовий збір», надав суду копію посвідчення учасника бойових дій. Фіксування судового процесу не здійснюється у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд встановив наступне. Сторони є батьками повнолітньої [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження(а.с.8). [PERSON] проживає із позивачем, що підтверджується довідкою Гуменецької сільської ради від 28.11.2025 р.(а.с.11). [PERSON] навчається в Чемеровецькому медичному фаховому коледжі з 01.09.2023 р. на державній основі денної форми навчання освітня програма сестринська справа, термін навчання до 28.06.2027 р., що підтверджується довідкою навчального закладу від 14.11.2025 р. № 253(а.с.12) В зв`язку із навчанням [PERSON] потребує матеріальної допомоги батька відповідача по справі. Відповідно до ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Згідно ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Ст. 201 СК України передбачено, що до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу. Відповідно до ч.5 ст. 183 СК України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Ч.1 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд критично оцінює твердження позивача, що відповідач спроможний сплачувати аліменти в розмірі частки від його доходів оскільки ці твердження спростовуються наданими суду відповідачем доказами з яких видно, що в нього на утриманні перебуває малолітній син [PERSON] , [INFO] , крім цього з нього заочним рішенням Кам`янець-Подільського міськрайсуду від 25.07.2023 р. по справі № 676/3922/23 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на період навчання, копія якого надана суду відповідачем, стягнено на користь позивача [PERSON] аліменти на утримання повнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі частки зі всіх видів його заробітку(доходу) щомісячно, починаючи з 30.05.2023 р. до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення нею 23 років, не мають для вирішення спору значення твердження позивача щодо поділу спільного житла після розірвання шлюбу. За вказаних обставин на переконання суду вимоги позивача з врахуванням положень ч.5 ст.183 СК України, на які посилається відповідач в обгрунтування заперечень, підлягають задоволенню в розмірі 1/6 частини зі всіх видів заробітку(доходу) відповідача щомісячно. При цьому суд також критично оцінює визнання вимог позивача в розмірі 1/12 частки свого доходу(заробітку) оскільки він не позбавлений права звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів, які стягуються з нього на утримання старшої доньки [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. В зв`язку із цим аліменти підлягають до стягнення з 03.12.2025 р. з дня подачі позову до суду, а не з 28.11.2025 р. як того просить позивач в позовній заяві. Суд відхиляє клопотання відповідача про звільнення його від сплати судового збору по справі на підставі п.13. ч.1 ст.5 закону України «Про судовий збір» Відповідно до п.13 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються учасники бойових дій, Герої України - у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав. Статус, права, пільги учасників бойових дій встановлені Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту". Відповідно до частини другої статті 22 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" ветерани війни та особи, на яких поширюється дія цього Закону, отримують безоплатну правову допомогу щодо питань, пов`язаних з їх соціальним захистом, а також звільняються від судових витрат, пов`язаних з розглядом цих питань. Аналіз п.13 ч.1 ст.5 Закону "Про судовий збір" в сукупності з частиною другою статті 22 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" вказує на те, що учасники бойових дій звільняються від сплати судового збору стосовно пільг, прав та гарантій закріплених законодавством саме через набуття такого статусу. Отже, сама по собі наявність статусу учасника бойових дій не гарантує звільнення від сплати до бюджету судового збору з усіх спорів. Аналогічні висновки щодо застосування вказаних норм права висловлені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 у справі №545/1149/17, постанові Верховного Суду від 19.10.2020 у справі №240/934/20. Предметом позову є стягнення аліментів з відповідача на утримання повнолітньої доньки на час її навчання, заявлені позовні вимоги не пов`язані з порушенням права відповідача на соціальний захист, саме, як учасника бойових дій. Тому судовий збір має бути стягнений з нього на загальних підставах в порядку передбаченому ч.6 ст.141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: partial