Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-14 00:00:00

ТОВ "Споживчий центр" звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 02.01.2025-100000417 від 02.01.2025 року в розмірі 41 285,62 грн. та понесених судових витрат в розмірі 2422,40 грн. На обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що 02.01.2025 між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] укладено кредитний договір (оферти) № 02.01.2025-100000417. Відповідно до умов договору відповідачу надано кредит у розмірі 16 000 грн, строком на 140 днів, за процентною ставкою - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1% за один день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається кредит. Відповідач не виконував належним чином зобов`язання за договором, в результаті чого виникла заборгованість за договором, яку позивач просить стягнути із відповідача у розмірі 41 285,62 грн, яка складається з: заборгованості за тілом кредиту 14 200 грн, заборгованості за відсотками в розмірі 17 892 грн, комісії 1 193,62 грн, неустойки 8 000 грн та судовий збір. В судове засідання представник ТОВ "Споживчий центр" не з`явився, в позовній заяві просить розглядати справу за відсутності представника позивача. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги визнала частково, а саме заборгованість за тілом кредиту. Щодо заборгованості за відсотками та неустойкою заперечила, зазначивши, що відповідач є військовослужбовцем, тому ці платежі не підлягають стягненню з нього, комісія також не підлягає стягненню, з огляду на практику Верховного Суду. Суд, заслухавши представника відповідача, дослідивши докази у справі, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 02.01.2025 року між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] , шляхом підписання пропозиції про укладення кредитного договору (оферта), заявки від 02.01.2025 року, які підписано відповідачем електронним підписом - одноразовим ідентифікатором, укладено кредитний договір № 02.01.2025-100000417. Відповідно до умов кредитного договору кредитодавець зобов`язується надати кредит позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти, комісію (пункт 3.1 Пропозиції). Згідно із Заявкою кредитного договору № 02.01.2025-100000417, сума кредиту 16 000 грн. Строк, на який надається кредит 140 днів з дати його надання. Дата повернення (виплати) кредиту 21.05.2025 року (п.п.2,3,4 Заявки). Фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1% за один день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається кредит (п.6 Заявки). Видача кредитних коштів за договором від 02.01.2025 року в сумі 16 000,00 грн для [PERSON] підтверджена квитанцією іPAY.ua на картку [NUMBER] *61. Крім того, згідно з інформацією АТ «Універсал Банк» від 21.08.2025, на ім`я [PERSON] було емітовано платіжну картку № [NUMBER] . Як вбачається з виписки про рух грошових коштів за вказаною карткою за 02.01.2025, на зазначений рахунок зараховано кошти у сумі 16 000 грн (а.с.47-48). Згідно із наданою ТОВ «Споживчий центр» довідкою - розрахунком про стан заборгованості за кредитним договором № 02.01.2025-100000417 від 02.01.2025 року, заборгованість [PERSON] складається із: основного боргу 14 200,00 грн, відсотків 17 892,00 грн, комісії 1 193,62 грн, неустойки 8 000,00 грн, а всього 41 285,62 грн. Відповідно до частин першої, третьої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно з статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором чи законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлено договором. Відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України, в разі прострочення повернення чергової частини позики кредитор має право вимагати від боржника дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати відсотків за користування кредитом. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Враховуючи положення ч.1 ст.5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа. У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Також, відповідно до ч.ч.1,2 ст.6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. З врахуванням викладеного, наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Щодо стягнення заборгованості за відсотками та пенею і штрафами, суд виходить з наступного. Відповідно до ч.15 ст.14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля, а також крім кредитних договорів щодо придбання та встановлення фотоелектричних модулів та/або вітрових електроустановок разом із гібридними інверторами та установками зберігання енергії, проценти за якими можуть бути погашені чи компенсовані за рахунок третіх осіб або держави. На підставі Указу Президента України від 17 березня 2014 року № 303/2014 «Про часткову мобілізацію», затвердженого Законом України від 17 березня 2014 року №1126-VII, з 18 березня 2014 року в Україні розпочався особливий період, який на час розгляду справи триває. Отже, пільги передбачені ч.15 ст.14 Закону України «Про соціальний та правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей», в тому числі щодо звільнення від сплати відсотків за користування кредитом та штрафних санкцій, пені за невиконання зобов`язань, розповсюджуються на всіх військовослужбовців без виключення, з 18.03.2014 і до закінчення особливого періоду, тобто і на час ухвалення даного рішення суду. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] , [INFO] , в період з 10.07.2024 по 14.07.2024, з 25.07.2024 по 26.07.2024 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи в Донецькій області, Покровського району, Гродівської селищної ТГр, що підтверджується Довідкою № 4699/1326/3001 від 27.12.2024 (а.с.66). 26 липня 2024 року [PERSON] одержав травму: забій колінних суглобів. Цефалгічний синдром (16.08.2024), поранення сталося під час бойових дій, що підтверджується довідкою №3685 від 16.08.2024 (а.с.65), крім того з 20 жовтня 2025 року по теперішній час [PERSON] знаходиться на лікуванні в КНП «ХОЗЗНПД ХОР», що підтверджується довідкою №3536 від 31.10.2025 (а.с.67), а також має захворювання пов`язане із захистом Батьківщини, діагноз: виражений розлад адаптації у вигляді стійкої тривожно-депресивної симптоматики, інсомнічного компоненту, асоційований з бойовим стресом, що підтверджується довідкою військово-лікарської комісії від 05.01.2026 року № 2026-0105-1454-5776-7 (а.с.102). Таким чином, станом на час ухвалення судом даного рішення, на відповідача поширюються пільги, передбачені ч.15 ст.14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовці та членів їх сімей», в тому числі щодо відсутності обов`язку щодо сплати процентів за користування кредитом та штрафних санкцій, пені за невиконання зобов`язань. Крім того, відповідно до п.18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України (в редакції закону України № 2120-IX від 15.03.2022) у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Щодо стягнення заборгованості за комісією, суд виходить з наступного. Як вбачається з правової позиції, викладеної у Постанові ВП ВС від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19, відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту. Відповідно до частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Таким чином, Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту. На виконання вимог, у тому числі, пункту 4 частини першої статті 1 та частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» Правління Національного банку України постановою від 08 червня 2017 року № 49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит(далі - Правила про споживчий кредит). Цією ж постановою визнано такою, що втратила чинність, постанову Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168 «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту». Відповідно до пункту 5 Правил про споживчий кредит банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, -щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил. При цьому, як вбачається з п.7 Відповіді позичальника про прийняття пропозиції від 02.01.2025, комісія, пов`язана з наданням кредиту становить 15% від суми кредиту та дорівнює 2400 грн. Комісія розраховується шляхом множення суми кредиту на розмір комісії у відсоткову значенні. Однак, у кредитному договорі № 02.01.2025-100000417 від 02.01.2025, позивачем не зазначено за що саме споживач має здійснювати плату у вигляді комісії у зазначеному вище розмірі. Більше того, в паспорті споживчого кредиту зазначено, що додаткові або супутні послуги не надаються, в тому числі, послуги нотаріуса, оцінювача, страховика. Враховуючи наведене, суд вважає, що позивачем не доведено правомірність вимог щодо стягнення з відповідача відсотків за користування кредитом, пені та комісії, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за кредитним договором № 02.01.2025-100000417 від 02.01.2025 в розмірі 14 200,00 грн, що є заборгованістю за тілом кредиту. В задовленні решти позовних вимог слід відмовити. Щодо стягнення з відповідачана користь позивача судового збору, суд виходить з наступного. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, а саме, судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 833,17 грн ((14 200 грн х100% : 41 285,62 грн) х 2 422,40 грн : 100%).

Outcome: partial