Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-15 00:00:00

датою ухвалення судового рішення є дата складення повного судового рішення (друге речення частини п`ятої статті 268 ЦПК України). 1. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. 1.1. Щодо припинення стягнення аліментів, відкликання виконавчого листа та стягнення аліментів на утримання дітей на користь позивача. Відповідно до рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 31 травня 2018 року у справі № 495/2725/18 позов задоволено та стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] у розмірі 750 грн щомісячно до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] та на утримання сина [PERSON] , [INFO] у розмірі 930 грн щомісячно до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] . На виконання вказаного судового рішення було видано виконавчий лист та направлено до державної виконавчої служби на примусове виконання. Підставою ухвалення зазначеного судового рішення слугували обставини того, що неповнолітні діти [PERSON] та [PERSON] на момент звернення відповідачки до суду, проживали разом із останньою та перебували на її утриманні. На даний час позивач разом із своїми дітьми проживає в будинку за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується відповідним актом складеним Службою у справах дітей Білгород-Дністровської міської ради від 15.10.2024; його діти знаходяться на його утриманні, а саме створені відповідні умови для навчання, відпочинку, харчування, тощо. Відповідачка жодних дій, щодо утримання наших дітей не вчиняє. Більш того відповідачка створює умови, за яких [PERSON] позбавлений можливості проживати та користуватись належною йому на праві власності квартирою. Доказами цього слугують неодноразові звернення де правоохоронних органів та розпочаті за цими фактами кримінальні справи. Окремо звертав увагу, що [PERSON] зазнав фізичного та психологічного насилля від співмешканця своє матері, що також визначає ставлення матері до своєї дитини. Не дивлячись на таку поведінку відповідачки, позивач довгий час продовжував та продовжую сплачувати аліменти на утримання дітей в надії, що відповідачка хоча б частину грошей витрачатиме на власних дітей. Окремо намагається максимально задовольняти потреби дітей пов`язані з їх навчанням, дозвіллям, відпочинком, купую речі, електроні засоби зв`язку, тощо. Позаяк на сьогоднішній день його фінансове становище значно погіршилось через введення в країні військового стану та пов`язаними із цим негативним наслідками. Діти позивача проживають разом з ним, знаходяться на його утриманні, матір в їх утриманні участі не бере, а тому позивач просить припинити стягнення з нього на користь відповідачки аліментів, та стягувати аліменти з відповідачки на користь позивача. 1.2. Відповідач подав до суду відзив в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, мотивуючи таким. В позовній заяві [PERSON] вказує, що вже багато років та на даний час він разом зі спільними з відповідачкою дітьми [PERSON] та [PERSON] проживають в будинку за адресою: [ADDRESS] . Однак, зазначене не відповідає дійсності. Так, після розлучення [PERSON] з [PERSON] (справа №495/1154/18, рішення від 28.03.2018), їх спільні діти [PERSON] та [PERSON] залишились проживати разом із матір`ю. Періодично діти відвідували батька і [PERSON] не була проти спілкування дітей з позивачем, так як це їх батько і сприяла цьому. Втім, [INFO] [PERSON] та його товариш [PERSON] увірвались в будинок де проживала відповідачка з дітьми, в цей час разом з нею знаходився малолітній [PERSON] . Позивач вимагав підписати договір про відмову від їх з відповідачкою неповнолітніх дітей на користь позивача щоб в подальшому здійснити оформлення відстрочки та ухилитись від призову на військову службу до Збройних Сил України. З метою захисту себе та свого сина, позивачка цього ж дня викликала поліцію, наслідок чого, відносно [PERSON] було складено терміновий заборонний напис серії АА№468243 у зв`язку зі скоєнням ним домашнього психологічного насильства відносно постраждалої особи [PERSON] , а також було винесено заборону строком на 10 днів в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою. Після завершення процедури оформлення документів з представниками поліції, [PERSON] почала шукати вдома свого сина [PERSON] , котрий із приїздом поліції вийшов погуляти та покататись на велосипеді. Втім, коли відповідачка вийшла на подвір`я свого будинку, то побачила, що представники поліції вже відпустили [PERSON] і він завантажує велосипед їх сина [PERSON] у багажник свого автомобіля. Одразу після побаченого відповідачка викликала поліцію та заявила про викрадення свого сина [PERSON] позивачем, внаслідок чого, представниками поліції було оформлено відповідну заяву [PERSON] та відібрано у неї пояснення. Після складання заяви представниками поліції не було вчинено жодних дій повернення викраденої дитини, відповідачка була вимушена звернутись до Білгород-Дністровської окружної прокуратури Одеської області із заявою щодо неналежного обов`язків працівниками поліції м. Білгород-Дністровського, а також до Виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради з заявою щодо неправомірних дій [PERSON] де виклала описане вище в повній мірі. 16.10.2024 надійшла відповідь Білгород-Дністровської міської ради, якою було повідомлено про факт огляду житла позивача та вказано, що діти почали проживати разом з батьком з вересня 2024 року. Тобто спільні діти сторін проживають разом з батьком всього три місяці, а не декілька років, як вказує позивач. Більше того, одного із спільних синів сторін було викрадено із будинку матері: позивач без згоди матері таємно вивіз дитину в невідомому напрямку, не повідомляв матері де перебуває їх спільна неповнолітня дитина, і більше того почав налаштовувати цю дитину проти матері, здійснюючи постійний психологічний тиск на дитину. Після розлучення участь позивача як батька в утриманні дітей була недостатньою, мала періодичній характер, в зв`язку з чим відповідачка була вимушена до суду за захистом прав дітей. Результатом розгляду такої справи, Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області (справа № 495/2725/18, рішення від 31.05.2018) було вирішено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання синів [PERSON] та [PERSON] . Також відповідач зазначила, що [PERSON] здійснює психологічне насилля над спільними з відповідачкою дітьми: постійно кричить, нецензурно висловлюється в присутності дітей, погрожує їм. Наслідками психологічного втручання та нетривалого проживання дітей з колишнім чоловіком відповідачки, став нервовий стан дітей, їх неадекватна поведінка. 2.Рух справи. Із 13.05.2025 у провадженні судді Волкової Ю.Ф. перебуває цивільна справа 495/10335/24 за позовом [PERSON] до [PERSON] про припинення стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Ухвалою суду від 09.06.2025 у справі № 495/10335/24 закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду. Також, із 28.02.2025 у провадженні судді Волкової Ю.Ф. перебуває цивільна справа 495/1216/25 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Ухвалою від 25.06.2025 до початку розгляду справ по суті, об`єднано в одне провадження цивільну справу № 495/10335/24 за позовом [PERSON] до [PERSON] про припинення стягнення аліментів і цивільну справу № 495/1216/25 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів, присвоєно справі єдиний унікальний номер 495/10335/24, справу призначено до судового розгляду. Ухвалою суду від 16.09.2025 відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача про зупинення провадження в об`єднаній цивільній справі за позовом за позовом [PERSON] до [PERSON] про припинення стягнення аліментів, за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів до набрання законної сили судовим рішенням у цивільній справі № 495/4552/25 за позовом [PERSON] , в інтересах якої діє адвокат Приймачук Сергій Іванович до [PERSON] , третя особа без самостійних вимог, щодо предмета спору служба у справах дітей Білгород-Дністровської міської ради, про визначення місця проживання дитини з матір`ю. 3. Заяви, клопотання учасників процесу та насідки їх вирішення; порядок судового розгляду. Позивач письмово клопотали про розгляд справи без його участі. У судовому засіданні представник відповідача заперечив проти повів, просив у їх задоволенні відмовити. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, у судове засідання не з`явився, заявив клопотання про розгляд справи за його відсутності. 4. Фактичні обставини справи. Судом встановлено, що рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 31 травня 2018 року у справі № 495/2725/18 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів в твердій грошовій сумі задоволено; постановлено стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] у розмірі 930 грн щомісячно, починаючи з 27 березня 2018 року до повноліття дитини, тобто до [INFO] , але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] у розмірі 750 грн щомісячно, починаючи з 27 березня 2018 року до повноліття дитини, тобто до [INFO] , але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. 03.07.2018 вказане судове рішення набрало законної сили. На виконання судового рішення у цивільній справі № 495/2725/18 Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області 18.09.2018 видав виконавчий лист, який було звернено до примусового виконання (ВП № 64623337). Підставою ухвалення зазначеного судового рішення слугували обставини того, що неповнолітні діти [PERSON] та [PERSON] на момент звернення їх матері до суду, проживали разом із останньою та перебували на її утриманні. Відповідно до акту Служби у справах дітей Білгород-Дністровської міської ради від 15.10.2024 року, позивач разом із своїми дітьми проживає в будинку за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до довідки т.в.о. начальника відділу Білгород-Дністровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) встановлено, що [PERSON] , [INFO] , який проживає за адресою: [ADDRESS] , сплачує аліменти на користь [PERSON] , щомісячно на утримання дитини: сина [PERSON] , [INFO] , сина [PERSON] , [INFO] ; аліменти сплачені по 31.12.2024 в повному обсязі, заборгованість відсутня. Із позовом до суду про припинення стягнення аліментів [PERSON] звернувся 14.11.2024. Із позовом до суду про стягнення аліментів [PERSON] звернувся 25.02.2025. 5. Висновки суду та мотиви прийнятого рішення. 1. Положеннями статті 141 СК України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. За умовами ст. 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Згідно із ч. 1 ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. За умовами ч. 5 ст. 183 СК України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів. За правилами ч. 4 ст. 273 ЦПК України якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. У постанові Верховного Суду від 04.09.2019 у справі № 711/8561/16-ц (провадження № 61-21318св18) зроблено висновок про те, що аліменти це кошти, спрямовані на забезпечення дитини всім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків, хто проживає з дитиною та бере більш активну участь у її вихованні. У цьому аспекті доведенню підлягають саме ті обставини, що діти постійно, а не тимчасово проживають із тим з батьків, хто сплачував аліменти. Наявність рішення про стягнення аліментів не є перешкодою для вирішення спору про припинення такого стягнення і стягнення аліментів на користь іншого з батьків, бо саме у зміні обставин, які існували на момент ухвалення першого рішення, полягає новий спір (постанова Верховного Суду від 03.02.2021 у справі №520/21069/18 (провадження № 61-1347св20). Припинення стягнення аліментів можливе, зокрема, тоді, коли дитина проживає з іншим із батьків, який її повністю утримує. У такому разі відбувається припинення стягнення аліментів на ім`я їх одержувача (постанова Верховного Суду від 28.09.2022 у справі №686/18140/21 (провадження №61-6611св22)). Отже, обов`язковою умовою для стягнення аліментів на користь одного з батьків є проживання з нею чи з ним самої дитини, на утримання якої власне і стягуються аліменти. При цьому, факт зміни місця проживання дитини від одного з батьків до іншого, є обставиною, яка припиняє обов`язок утримання аліментів з боку того з батьків, з ким стала проживати дитина на користь того з батьків з ким вона проживала. У межах розгляду цієї справи позивач, як на підставу для припинення сплати аліментів обставиною, що має істотне значення, заявив факт проживання дітей разом із ним по [ADDRESS] , що підтверджується відповідним актом Служби у справах дітей Білгород-Дністровської міської ради від 15.10.2024. У межах судового розгляду цієї справи відповідач, представник відповідача не висловили заперечень проти обставин проживання дітей [PERSON] та [PERSON] разом із батьком, не спростували такої обставини; ствердили про те, що між батьками існує спір щодо визначення місця проживання молодшого сина [PERSON] ( [PERSON] у судовому порядку просить визначити місце проживання сина із нею). Таким чином, судом встановлено, що неповнолітні діти [PERSON] , [PERSON] не проживають з відповідачкою та не перебувають на її утриманні, що зафіксовано відповідним актом від 15.10.2024, також станом на січень 2026 року, тому позовні вимоги про припинення стягнення з [PERSON] аліментів на користь [PERSON] на утримання дітей [PERSON] , [INFO] у розмірі 930 грн щомісячно, [PERSON] , [INFO] у розмірі 750 грн щомісячно (на підставі судового рішення від 31.05.2018 у справі № 495/2725/18) підлягають задоволенню, оскільки частиною четвертою статті 273 ЦПК, пунктом 3 частини другої статті 18 СК України передбачено, що припинення правовідношення є одним із способів захисту сімейних прав та інтересів. Датою припинення обов`язку [PERSON] сплачувати аліменти на користь [PERSON] необхідно визначити 14.11.2024 (дата звернення до суду із позовом про припинення правовідношення). 2. Відповідно до частин 1, 2 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789 ХІІ(78912) від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умови життя, необхідних для розвитку дитини. У статті 18 Конвенції про права дитини зазначено про необхідність докладання всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної і однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно із ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно доч.1ст.183СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Доказами, що містяться у справі підтверджено обставини про те, що діти [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , станом на лютий 2025 і до сьогодні проживають разом із батьком [PERSON] , відтак суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання дітей. Враховуючи наведене вище, вирішуючи питання щодо визначення розміру аліментів, суд, відповідно до вимог ч. 1 ст. 182 СК України, враховує вік та стан здоров`я дітей, потреби на їх утримання та розмір прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, стан здоров`я та матеріальне становище відповідача, який є особою працездатного віку, інших осіб на утриманні не має, а також те, що обов`язок брати участь в утриманні дитини до досягнення нею повноліття покладено на кожного з батьків, та приходить до висновку, що з відповідача на користь позивачки на утримання [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , - у розмірі однієї третини заробітку (доходу) платника аліментів, не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину та не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаю з 25 лютого 2025 року і до досягнення [PERSON] , [INFO] , повноліття, тобто до [INFO] ; - у розмірі однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаю із 28 листопада 2026 року до досягнення [PERSON] , [INFO] , повноліття, тобто до [INFO] . У відповідності до ч. 1 ст.191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, тобто з 25.02.2025 та в порядку ч. 1 ст. 430 ЦПК України допускається негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги у цій частині є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Інші доводи сторін вказаних висновків суду не спростовують та їх не змінюють. Щодо ініційованого позивачем питання відкликання виконавчого листа Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області у справі № 495/2725/18 та повернення його стягувану без виконання (пункт 3 прохальної частини позовної заяви) суд зазначає, що процесуальні питання, пов`язані із виконанням судових рішень у цивільних справ урегульовано Розділом VI ЦПК та Законом України "Про виконавче провадження". Виконання судового рішення у цивільній справі № 495/2725/18 не є предметом даного судового розгляду. З метою захисту порушеного, невизнаного права боржник в межах виконавчого провадження має право звернутись до суду із відповідною скаргою, заявою. А відтак, питання про відкликання виконавчого листа Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області у справі № 495/2725/18 та повернення його стягувану без виконання не може бути вирішене в межах цього цивільного спору.

Outcome: partial