Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-11 00:00:00

09 червня 2025 року заявник звернулася до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме, просить встановити факт неправильності перекладу в актовому записі про її народження в частині зазначення її по батькові як « [PERSON] » та зобов`язати Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м. Чернігові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції вказати її по батькові українською мовою - « [PERSON] ». Також заявник просить внести відповідні виправлення у запис актів цивільного стану про розірвання шлюбу [PERSON] , змінивши її по батькові з « [PERSON] » на « [PERSON] ». Обгрунтовано заяву тим, що у паспорті заявника її по батькові записано « [PERSON] », а тому всі правовстановлюючі документи, в тому числі дипломи, виписані на її ім`я, в яких по батькові зазначено як « [PERSON] ». У свідоцтві про шлюб з її другим чоловіком - [PERSON] , її по батькові зазначено - « [PERSON] », прізвище після реєстрації шлюбу вона залишила попедеднє - [PERSON] . Проте, у свідоцтві про розірвання шлюбу з попереднім чоловіком, її по батькові записано - « [PERSON] », що відрізняється від того, як це вказано в паспорті, виданому на її ім`я ще 24 вересня 1999 року. У свідоцтвах про народження дітей заявника, її по батькові теж зазначено як « [PERSON] », тобто відповідно до даних паспорту. Вказані невідповідності створюють для заявника непорозуміння щодо підтвердження її особи у різних органах, а тому заявник зверталася до Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у м. Чернігові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції з метою внесення відповідних виправлень до актового запису про народження та про розірвання шлюбу з першим чоловіком, але їй було відмовлено. Також існування таких розбіжностей в актових записах та паспорті заявника перешкоджає їй оформити спадщину після смерті батька - [PERSON] , який помер [INFO] і заявник подала до нотаріуса заяву про зупинення видачі свідоцтва про право на спадщину до вирішення судом вказаної заяви. Вказану справу було визначено для розгляду судді Деснянського районного суду м. Чернігова [PERSON] . Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова у складі судді [PERSON] від 12 червня 2025 року прийнято заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. У зв`язку зі звільненням судді [PERSON] з посади судді Деснянського районного суду м. Чернігова відповідно до рішення Вищої ради правосуддя від 07.08.2025 та на підставі рішення зборів суддів Деснянського районного суду м. Чернігова від 11.08.2025 № 6 вказану справу передано до канцелярії суду для призначення повторного автоматизованого розподілу в порядку, передбаченому статтею 33 ЦПК України. Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04 вересня 2025 року дану справу визначено для розгляду судді Деснянського районного суду м. Чернігова Рахманкуловій І.П. Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 10 вересня 2025 року справу призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні та залучено в якості третьої особи Чернігівську міську раду. Заявник просить встановити факт неправильності перекладу в актовому записі про народження її по-батькові « [PERSON] » в частині зазначення імені її батька (запис здійснено російською мовою) та зобов`язати Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м. Чернігові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції зазначити запис українською по-батькові « [PERSON] ». Також, просить внести відповідні виправлення у запис актів цивільного стану про розірвання шлюбу [PERSON] , змінивши по-батькові з [PERSON] на [PERSON] . Встановлення даного факту необхідно заявнику для оформлення спадщини. Заявник у судовому засіданні заяву про встановлення факту, що має юридичне значення підтримала та просила задовольнити. Представник Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у м. Чернігові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції у судове засідання не з`явилася, надіслала клопотання про розгляд заяви без її участі, зазначивши, що не заперечує проти задоволення заяви та покладається на розсуд суду. Представник Чернігівської міської ради у судове засідання не з`явилася, надіслала заяву про розгляд справи без участі представника, зазначивши, що при розгляді справи покладається на розсуд суду. Заінтересована особа [PERSON] у судовому засіданні проти задоволення вимог заяви не заперечувала. Заслухавши пояснення заявника, заінтересованої особи, дослідивши матеріали справи, суд встановив таке. 26 грудня 2007 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Чернігівського міського управління юстиції зроблено запис в актах цивільного стану про розірвання шлюбу та видано відповідне свідоцтво серії [NUMBER] [PERSON] (а.с. 25). У квітні 2025 року заявник звернулася до Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у м. Чернігові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції з заявою про внесення змін до актового запису про шлюб № 1157, складений 21.08.1999, замінивши по-батькові нареченої з « [PERSON] » на « [PERSON] » та до актового запису про розірвання шлюбу, замінивши по-батькові дружини з « [PERSON] » на « [PERSON] » (а.с. 26). Висновком від 10 травня 2025 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Чернігові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції заявнику відмовлено у внесенні змін до актового запису про шлюб № 1157 від 21.08.1999 та до актового запису про розірвання шлюбу № 1304 від 26.12.2007 (а.с. 8-15). Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 24 лютого 1977 року, [PERSON] (запис здійснено російською мовою) народилася [INFO] (а.с. 16). Відповідно до копії паспорта громадянина України серії [NUMBER] , 24 вересня 1999 року паспорт виданий на ім`я [PERSON] (а.с. 17-20). Згідно копії свідоцтва про шлюб Серії [NUMBER] , виданого 11 серпня 2011 року, [PERSON] та [PERSON] 11 серпня 2010 року зареєстрували шлюб. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу залишено попереднє- [PERSON] (а.с. 24). [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 23), який доводився батьком заявнику (а.с. 16). Після смерті батька заявника, на підставі заяви про прийняття спадщини [PERSON] , 05 березня 2025 приватним нотаріусом заведена спадкова справа № 7/2025. Також, в матеріалах спадкової справи є заява [PERSON] про прийняття спадщини (а.с. 54-84). Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно з частинами першою, другою статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Отже, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право. Юридичні факти можуть бути встановлені для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника, за умови, що вони не стосуються прав чи законних інтереси інших осіб. У випадку останнього між цими особами виникає спір про право. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18) сформульовано висновок, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Таким чином, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: - факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення; - встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах; - заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо); - чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів. Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справі № 752/20365/16-ц (провадження № 61-24660св18), від 05 грудня 2019 року у справі № 750/9847/18 (провадження № 61-18230св19, від 03 лютого 2021 року у справі № 644/9753/19 (провадження № 61-14667св20), від 16 червня 2021 року у справі № 643/6447/19 (провадження № 61-14968св20), від 08 вересня 2021 року у справі № 641/5187/20 (провадження № 61-5204св21). Звертаючись до суду з відповідною заявою, заявник просила встановити юридичний факт неправильності перекладу в актовому записі про народження її ім`я по батькові [PERSON] в частині зазначення імені її батька та зобов`язати відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м. Чернігові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції внести відповідні виправлення у запис актів цивільного стану про розірвання шлюбу [PERSON] , змінивши ім`я по батькові з [PERSON] » на [PERSON] ». Відповідно до положень статті 49 ЦК України актами цивільного стану є події та дії, які нерозривно пов`язані з фізичною особою і започатковують, змінюють, доповнюють або припиняють її можливість бути суб`єктом цивільних прав та обов`язків. Актами цивільного стану є народження фізичної особи, встановлення її походження, набуття громадянства, вихід з громадянства та його втрата, досягнення відповідного віку, надання повної цивільної дієздатності, обмеження цивільної дієздатності, визнання особи недієздатною, шлюб, розірвання шлюбу, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, зміна імені, інвалідність, смерть тощо. Державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до частини другої 2 Закону України від 01.07.2010 №2398-VІ «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» (далі Закон №2398-VI) державній реєстрації відповідно до цього Закону підлягають народження фізичної особи та її походження, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Частиною першою статті 6 Закону №2398-VI передбачено, що відділи державної реєстрації актів цивільного стану проводять державну реєстрацію народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті, вносять зміни до актових записів цивільного стану, поновлюють та анулюють їх; формують Державний реєстр актів цивільного стану громадян, ведуть його, зберігають архівний фонд; здійснюють відповідно до законодавства інші повноваження. Відповідно до частин 1-3 статті 9 Закону №2398-VI, державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті. Державна реєстрація актів цивільного стану проводиться шляхом складення актових записів цивільного стану. Актовий запис цивільного стану - це документ органу державної реєстрації актів цивільного стану, який містить персональні відомості про особу та підтверджує факт проведення державної реєстрації акта цивільного стану. Актовий запис цивільного стану складається у двох примірниках. Інформація, що міститься в актовому записі цивільного стану, є конфіденційною і не підлягає розголошенню. Актовий запис цивільного стану є безспірним доказом фактів, реєстрація яких посвідчується, до спростування його в судовому порядку. Частиною першою статті 22 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» передбачено, що внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав. За наслідками перевірки зібраних документів орган державної реєстрації актів цивільного стану складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису цивільного стану або про відмову в цьому. У разі відмови у внесенні змін до актового запису цивільного стану у висновку вказуються причини відмови та зазначається про можливість її оскарження в судовому порядку. Частинами 3 та 4 статті 22 Закону №2398-VI передбачено, що заява про внесення змін до актового запису цивільного стану подається до відповідного органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем проживання заявника, а у випадках, передбачених законодавством, - за місцем зберігання актового запису цивільного стану. Зміни до актового запису цивільного стану вносяться відділом державної реєстрації актів цивільного стану за місцем зберігання відповідного актового запису. Порядок внесення змін до актових записів цивільного стану регулюють Правила внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджені наказом Міністерства юстиції України від 12 січня 2011 року № 96/5 (далі - Правила). Згідно з пунктом 1.1 розділу І Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, які складено органами державної реєстрації актів цивільного стану України, проводиться відділами державної реєстрації актів цивільного стану міжрегіонального управління Міністерства юстиції України у випадках, передбачених чинним законодавством. У разі відмови у внесенні змін до актових записів цивільного стану у висновку відділу державної реєстрації актів цивільного стану вказуються причини відмови та зазначається про можливість оскарження його у судовому порядку. Підпунктами 2.13.1, 2.13.2 пункту 2.13 розділу ІІ Правил визначено, що підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є, зокрема, рішення суду про встановлення неправильності в актовому записі цивільного стану, постанова адміністративного суду. Отже, органи державної реєстрації актів цивільного стану за заявою громадян можуть вносити зміни до актових записів на підставі рішень суду, якими встановлено неправильність таких записів та зазначено про внесення до них конкретних змін. Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно із статтею 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до частин 1, 5, 6, 7 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Згідно із статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Оцінка доказів - завершальний етап процесу доказування. Вона полягає в перевірці судом доброякісності засобів доказування, що має на меті визначити їх доказову силу. Висновком від 10 травня 2025 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Чернігові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції заявнику відмовлено у внесенні змін до актового запису про шлюб № 1157 від 21.08.1999 та до актового запису про розірвання шлюбу № 1304 від 26.12.2007 з посиланням на відсутність для цього законних підстав (а.с. 8-15). Проте, доводи заявника про неправильність в актовому записі про народження заявника, що відображено у повному витязі з Державного реєстру актів цивільного стану громадян (а.с.78-79), де її по батькові невірно зазначено - « [PERSON] » та створює їй перешкоди, підтверджується: паспортом громадянина України серії [NUMBER] , 24 вересня 1999 року який виданий на ім`я [PERSON] , карткою платника податків від 26.03.2012, яка видана на ім`я [PERSON] , витягом з реєстру Чернігівської територіальної громади від 03.04.2025, виданому [PERSON] , свідоцтвом про шлюб Серії [NUMBER] , виданого 11 серпня 2011 року, відповідно якого [PERSON] та [PERSON] 11 серпня 2010 року зареєстрували шлюб. За таких обставин, задля усунення для заявника перешкод у встановленні її особи згідно даних паспорту, з метою сприяння їй у реалізації права на оформлення спадщини після смерті батька, суд вважає за можливе задовольнити заяву шляхом встановлення факту неправильності в актовому записі про народження №4 від 24 лютого 1977 року, складеному виконавчим комітетом Боровиківської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області, на [PERSON] та виправлення у вказаному актовому записі щодо заявника - [PERSON] її по батькові з « [PERSON] » на « [PERSON] ». В частині вимог заяви про внесення виправлень у запис актів цивільного стану про розірвання шлюбу [PERSON] , змінивши по-батькові з [PERSON] на [PERSON] , то суд вважає таку вимогу передчасною, оскільки на підставі внесених виправлень в актовому записі заявника про її народження та зазначення в ньому по батькові заявника у відповідності до даних паспорта - [PERSON] , всі інші актові записи можуть бути виправлені органом РАГСу на підставі заяви [PERSON] про внесення відповідних виправлень, а отже у заявника існує інший, позасудовий спосіб внесення відповідних виправлень. На підставі викладеного,

Outcome: partial