Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-13 00:00:00

09.12.2025 року позивач звернулась з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки на період навчання, в якій прохала стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , яка продовжує навчання, у розмірі частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно до закінчення донькою навчання, але не більше як до досягнення дитиною двадцяти трьох років. В обґрунтування позову позивачем зазначено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 17.09.2005 року. Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом з позивачем та навчається на першому курсі денного відділення Полтавського державного аграрного університету на платній основі. Враховуючи те, що донька продовжує навчання та потребує допомоги, а вона не в змозі самостійно її надавати, позивач звернулась до суду з вказаним позовом. Ухвалою Шевченківського районного суду міста Полтави від 11.12.2025 року відкрито спрощене позовне провадження. Позивач [PERSON] надала заяву про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримує у повному розмірі та прохає їх задовольнити. Третя особа [PERSON] надала заяву про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримує у повному розмірі та прохає їх задовольнити. Відповідач [PERSON] до суду не з`явився з невідомих причини, про час та місце розгляду справи був повідомлений. Заяви про розгляд справи за його відсутністю суду не надавав, про причини неявки не інформував, відзив на позовну заяву та будь-які клопотання до суду не подавав. Відповідно до ч.1 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши зібрані в справі докази, приходить до таких висновків. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 17.09.2005 року. Від шлюбу народилася донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 12.12.2007 року, виданого Київським відділом реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції, актовий запис №1044. [INFO] [PERSON] досягла повноліття. Донька проживає разом з позивачем та на даний час навчається у Полтавському державному аграрному університеті, що підтверджується договором про надання платної освітньої послуги для підготовки фахівців №20 від 12.08.2025 року та Договором про навчання в Полтавському державному аграрному університеті №984 від 14.08.2025 року. Форма здобуття освіти денна. Строк навчання до 29.06.2029 року. Навчання платне та становить 38800 грн на рік, загальна вартість за весь строк навчання 155200 грн. Згідно з Довідкою №1698 від 22.12.2025 року [PERSON] навчається на першому курсі Полтавського державного аграрного університету денної форми здобуття освіти навчально наукового інституту економіки, управління, права та інформаційних технологій, спеціальність Торгівля. Термін закінчення навчання до 29.06.2029 року. Відповідач матеріальної допомоги на утримання доньки не надає. Суд має виходити з необхідності забезпечення рівності не тільки прав, але й обов`язків батьків щодо догляду та матеріального забезпечення дитини. При вирішенні спору суд має врахувати положення ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», за якою кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789 ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Конвенцією про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. В Декларації прав дитини проголошено, що дитині законом та іншими заходами повинен бути забезпечений спеціальний захист та надані можливості та умови, які б дозволяли їй розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та в соціальному відношенні здоровим та нормальним шляхом, що дитина повинна рости під піклуванням та відповідальністю своїх батьків та у будь-якому разі в атмосфері матеріальної забезпеченості, що суспільство та органи публічної влади повинні здійснювати особливе піклування про дитину, яка не має достатніх коштів для існування, що дитина за будь-яких обставин повинна бути серед тих, хто першим отримає захист та допомогу. Батьки дитини мають рівні обов`язки з надання утримання дитині, оскільки згідно ч. 1 ст. 141 Сімейного кодексу України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Відповідно до ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до роз`яснень, викладених у Постанові Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15.05.2006 року обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. У відповідності до вимог ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема письмовими доказами. Відповідно до ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Оцінивши надані докази в сукупності, врахувавши матеріальне становище дитини, яка не працює, продовжує навчатися, утримається за рахунок матері, а також те, що батько є працездатним, суд приходить до висновку, що аліменти на утримання повнолітньої доньки мають стягуватися у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів) щомісячно. Згідно із ч.1 ст. 191 СК України аліменти на утримання дитини присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Згідно із ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Враховуючи положення ст. 141 ЦПК України із відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір за подачу даного позову у сумі 1211,20 грн. Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 264, п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд вважає можливим допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved