Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-15 00:00:00

1. Стислий виклад позовних вимог. 07.10.2025 року позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи свої вимоги тим, що 15 листопада 2024 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] уклали кредитний договір №678415716 у формі електронного документа, відповідно до якого відповідач отримав кредитні кошти (з урахуванням всіх траншів) у розмірі 18 318,00 грн (далі Договір), які були перераховані на банківську карту № [NUMBER] , яка була вказана відповідачем при укладенні Договору. У кредитному Договорі сторонами досягнуто згоди з усіх його істотних умов, в тому числі щодо розміру кредиту, грошової одиниці, в якій надано кредит, строк та умови користування коштами, сплати відсотків за користування кредитним коштами, розміру і типу процентної ставки. Згідно умов кредитного Договору, первісний кредитор виконав свій обов`язок та: 15 листопада 2024 року, 20 листопада 2024 року, 05 грудня 2024 року перерахував відповідачу грошові кошти у загальному розмірі 18 318,00 грн на банківську карту № [NUMBER] [PERSON] . Таким чином, первісний кредитор свої зобов`язання надати грошові кошти виконав у повному обсязі, що підтверджується платіжним дорученням. 11.03.2025 року між первісним кредитором та ТОВ «Таліон Плюс» укладено Договір факторингу № МВ-ТП/26 (далі - Договір факторингу). Первісний кредитор та ТОВ «Таліон Плюс» на виконання Договору факторингу підписали Реєстр прав вимоги від 11 березня 2025, за яким від первісного кредитора до ТОВ «Таліон Плюс» відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним Договором у розмірі, зазначеному у реєстрі прав вимоги. Станом на 08 жовтня 2025 року на рахунки позивача не надходило жодного платежу на погашення заборгованості відповідача за кредитним Договором. Загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем за кредитним Договором становить 51 677,18 грн, яка складається з: 16 899,08 грн - заборгованість по тілу кредиту; 34778,10 грн - заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом, яку позивач просить стягнути на його користь з відповідача, а також судові витрати по справі, понесені при сплаті судового збору в сумі 2 422,40 грн, а також витрати на професійну правничу допомогу в сумі 5 000,00 гривень. Позовна заява подана через систему «Електронний суд». 2. Рух справи в суді. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.10.2025 року, справа передана на розгляд головуючому судді Шептицькій Н.В. (ас 75). 13.10.2025 року на запит суду надійшла відповідь з ЄДДР про місце реєстрації відповідача (ас 76), оскільки це має значення для вірного визначення територіальної підсудності даної категорії справ, згідно частини 1 статті 27 ЦПК України. Ухвалою головуючої судді від 13.10.2025 року позовна заява прийнята до розгляду та постановлено розгляд справи здійснювати у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, судове засідання призначено на 10.11.2025 року (ас 77-78), яке ухвалою від 10.11.2025 року відкладено на 08.12.2025 року (ас 87-88), яке не відбулася у зв`язку з перебуванням головуючого судді на лікарняному (ас 103) і розгляд справи відкладено на 12.01.2026 року. Учасники справи в судове засідання не з`явились. 12.01.2026 року представник позивача надіслав заяву про розгляд справи у його відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечує (ас 110). Відповідач був вчасно і належним чином повідомлений про день, час і місце розгляду справи, зокрема через неодноразові оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України (ас 93, 107). Відзиву на позовну заяву не подав. Суд ухвалив: проводити заочний розгляд справи у відсутності учасників справи, згідно п. 3 ч. 8, ч. 11 ст. 128, ч. 10 ст. 130, ч.ч. 1, 4 ст. 223, ч. 1 ст. 279 ЦПК України, на підставі статті 280 ЦПК України. У відповідності до вимог частини 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно частин 4, 5 статті 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення. Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Датою прийняття рішення у цій справі є 16.01.2026 року - дата складення повного судового рішення. 3. Встановлені в судовому засіданні обставини та досліджені докази на їх підтвердження. Дослідивши і об`єктивно оцінивши наявні у справі письмові докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяви по суті, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги позовної заяви, суд встановив наступне. В судовому засіданні встановлено, що 15.11.2024 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] уклали кредитний договір № 678415716 на суму 10 000,00 грн у формі електронного документа. Договір № 678415716 укладений в електронній формі та підписаний відповідачем одноразовим ідентифікатором - UECA. Суд встановив, що сторонами досягнуто згоди з усіх істотних умов кредитного Договору, в тому числі щодо розміру кредиту, грошової одиниці, в якій надано кредит, строк та умови користування коштами, сплати відсотків за користування кредитним коштами, розміру і типу процентної ставки. Згідно повідомлень ТОВ «ПрофітГід», були проведені успішні транзакції на суми: 10 000, 00 грн, 6 900,00 грн, 1 418,00 грн, номер платіжної картки: 4149-4993-9124-2623, емітент платіжної картки: PRIVAT BANK, код авторизації, опис: перерах. коштів [PERSON] . До кредитного дог. № 678415716 від 15.11.2024 року. Згідно Паспорту споживчого кредиту продукту «СМАРТ» до Договору №678415716 від 15.11.2024 року, базові умови Договору наступні: - тип кредиту: Кредитна лінія; - сума/ліміт кредиту: 10 000,00 грн; - строк кредитування: до 1 826 днів (дисконтний період 19 днів, з можливістю продовження та поновлення строку); - мета отримання кредиту: на споживчі потреби; - реальна річна процентна ставка, процентів річних: 5775,88 %; Згідно Договору кредитної лінії № 678415716 від 15.11.2024 року, умови Договору наступні: - за Договором кредитодавець зобов`язується надати позичальникові кредит у вигляді кредитної лінії, на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом відповідно до умов, зазначених у цьому Договорі, додатках до нього та Правилах надання грошових коштів у позику ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (п. 2.1.); - загальний розмір кредиту за даним договором становить 10 000,00 грн. Разом з тим, позичальнику можуть бути надані додаткові грошові кошти у кредит шляхом надання додаткових траншів (п. 2.1); - кредитодавець надає позичальнику перший транш за Договором в сумі 10 000,00 грн одразу після укладення Договору 15.11.2024 року (п. 2.3); - позичальнику надається дисконтний період кредитування, протягом якого позичальник може збільшувати суму кредиту (отримати черговий транш) в межах кредитного ліміту, шляхом ініціювання такої операції в особистому кабінеті, а також частково повернути суму кредиту. На момент укладення цього Договору строк дисконтного періоду користування складає 19 днів від дати отримання позичальником першого траншу (п. 3.1.); - на момент укладення цього Договору сторони дійшли згоди, що сума кредиту за всіма наданими траншами має бути повернена кредитодавцю не пізніше дати закінчення дисконтного періоду кредитування 04.12.2024 року, а саме не пізніше ніж через 19 днів від дати отримання першого траншу позичальником. У разі продовження позичальником дисконтного періоду кредитування, зобов`язання щодо повернення основної суми кредиту кожен раз переносяться на нову дату закінчення дисконтного періоду кредитування, вирахувану відповідно до правил цього Договору (п.7.1.); - кінцева дата повернення кредиту 15.12.2029 року (п. 7.3); - базова процентна ставка складає 0,98 % в день від суми залишку кредиту, яка знаходиться у позичальника за кожен день користування ним, що становить 357,70 % річних (п. 8.3). В судовому засіданні встановлено, що 20 листопада 2024 року та 05 грудня 2024 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] було укладено додаткові угоди до кредитного Договору №678415716 від 15.11.2024 року, згідно яких суму кредиту збільшено на 8 318,00 грн: 20.11.2024 року на 6 900,00 грн, 05.12.2024 року на 1 418,00 гривень. В судовому засіданні встановлено, що відповідач на погашення заборгованості за Договором сплатив: 04.12.2024 року 4 900,00 грн: 1 418,28 грн тіло кредиту, 2 636,72 грн проценти, 845,00 грн комісія; 03.01.2025 року 5 030,00 грн: 0,64 грн тіло кредиту, 4 958,46 грн проценти, 70,90 грн комісія. Крім того, в судовому засіданні встановлено, що 11.03.2025 року між первісним кредитором та ТОВ «Таліон Плюс» укладено Договір факторингу № МВ-ТП/26. Первісний кредитор та ТОВ «Таліон Плюс» на виконання Договору факторингу підписали реєстр прав вимоги б/н від 11.03.2025 року, за яким від первісного кредитора до ТОВ «Таліон Плюс» відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним Договором. Відповідно до реєстру боржників № б/н від 11.03.2025 року за Договором факторингу №МВ-ТП/26 від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до позивача перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 36 444,49 гривень. Згідно розрахунку первісного кредитора ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», заборгованість відповідача за Договором становить 36 444,49 грн, яка складається з: 16 899,08 грн - заборгованість по тілу кредиту; 11 095,87 грн - заборгованість по несплаченим відсотків за користування кредитом, 8 449,54 грн - неустойка. Згідно розрахунку позивача, заборгованість відповідача за Договором становить 51 677,18 грн, яка складається з: 16 899,08 грн - заборгованість по тілу кредиту; 34 778,10 грн - заборгованість по несплаченим відсотків за користування кредитом (позивачем відсотки нараховувались за період з 12.03.2025 року по 01.08.2025 року). Встановлені обставини підтверджуються дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами: Договором факторингу №МВ-ТП/26 від 11.03.2025 року (ас 13-16), реєстром прав вимоги від 11.03.2025 року (ас 17-18); платіжною інструкцією кредитового переказу коштів №1394 від 20.03.2025 року (ас 19); розрахунком заборгованості ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» з 15.11.2024 року по 10.03.2025 року (ас19зв-20); розрахунком заборгованості ТОВ «Таліон плюс» за період з 11.03.2025 року по 01.08.2025 року (ас 21-22); заявкою на отримання грошових коштів в кредит від 15.11.2024 року (ас 23); Паспортом споживчого кредиту продукту «Смарт» до Договору № 678415716 від 15.11.2024 року (ас 23зв-25); Договором кредитної лінії № 678415716 від 15.11.2024 року з додатком (ас 25зв-37); Додатковою угодою від 20.11.2024 року до Договору № 678415716 від 15.11.2024 року (ас 37зв-38); Додатковою угодою від 05.12.2024 року до Договору № 678415716 від 15.11.2024 року (ас 39-40); Правилами надання коштів та банківських металів у кредит (ас 40зв-44); підтвердженням щодо здійснення переказу грошових коштів (ас 44зв); довідкою ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (ас 46); довідкою ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (ас 46зв); довідкою ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (ас 47); повідомленням про відступлення права вимоги (ас 47зв); повідомленням про дострокове розірвання Договору (ас 48); досудовою вимогою (ас 48зв). 4. Зміст спірних правовідносин. Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з неналежним виконанням позичальником ( [PERSON] ) взятих на себе зобов`язань перед кредитодавцем - ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (правонаступником якого у кредитних взаємовідносинах за Договором є позивач) за Договором, внаслідок чого утворилась заборгованість. 5. Надаючи правову оцінку встановленим у судовому засіданні фактичним обставинам справи, суд керується такими нормами права. Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у п.6 ч.1 ст.3 ЦК України. Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору. За змістом ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом (ч. 4 ст.203 ЦК України). Згідно ч.1 ст. 627 ЦК України та ст.6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст.204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. За змістом ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Згідно ч.1 ст.212 ЦК України, особи, які вчиняють правочин, мають право обумовити настання або зміну прав та обов`язків обставиною, щодо якої невідомо, настане вона чи ні (відкладальна обставина). За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст.638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч.2 ст.639 ЦК України). Абзац 2 ч.2 ст.639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Аналізуючи викладене, необхідно дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст. 205, 207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19. У ст.526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 ст.1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст.1055 ЦК України). Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію»(далі - Закон). Згідно п.6 ч.1 ст.3 Закону, електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (п.12 ч.1 ст.3 Закону). Відповідно до ч.3 ст.11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч.4 ст.11 Закону). Згідно ч.6 ст.11 Закону, відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом ч.8 ст.11 Закону у разі, якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Стаття 12 Закону визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Із системного аналізу положень вище вказаного законодавства вбачається, що з урахуванням особливостей договору щодо виконання якого виник спір між сторонами, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему позивача можливе за допомогою електронного цифрового підпису відповідача лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Згідно ст.64 ЦПК України, докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами. Згідно частиною першою ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів установлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором (ч.1 ст.1056-1 ЦК України). Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін. Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч.1); жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч.2); суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ч.3). Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Відповідно до вимог ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. 6. Висновки суду та мотиви прийнятого рішення. Матеріалами справами підтверджено той факт, що відповідач 15.11.2024 року подав до ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» заявку на отримання грошових коштів в кредит, де вказав свої персональні дані, адресу проживання та свою банківську картку № [NUMBER] . Позивачем доведено факт укладення 15.11.2024 року Договору між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем. Даний Договір був укладений в електронній формі та підписаний відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором UECA. 15.11.2024 року, 20.11.2024 року та 05.12.2024 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перерахувало кошти в загальній сумі 18 318,00 грн за Договором на надану відповідачем платіжну картку. Відповідач, уклавши з ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» електронний Договір, був ознайомлений з умовами кредитування, строком надання кредиту, терміном повернення коштів, процентами за користування кредитними коштами. Підписавши Договір шляхом виготовлення електронного підпису одноразовим ідентифікатором, відповідач схвалив умови кредитування, що були запропоновані ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога». Всупереч умовам укладеного кредитного Договору, зобов`язання щодо повернення кредитних коштів та сплати процентів в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених Договором, відповідачем належним чином не виконувалися, у зв`язку з чим, у нього виникла заборгованість. Відповідно до положень ст.ст. 1077, 1078 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Згідно ст.1081 ЦК України, клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Частинами першою, другою ст.1082 ЦК України встановлено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. За змістом наведених положень закону боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особи, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первинному кредитору і таке виконання зобов`язання є належним. Встановивши, що позивачем на підтвердження позовних вимог надано копію кредитного Договору, договір факторингу, а також розрахунки, що підтверджують користування відповідачем кредитними коштами, які останнім не повернені, суд доходить висновку, що у відповідача існує заборгованість перед позивачем, як новим кредитором за Договором факторингу. Позичальник не довів належного повернення кредитних коштів у розмірі та на умовах, визначених Договором, презумпція правомірності якого не спростована. Таким чином, проаналізувавши зібрані і досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд доходить висновку, що позовні вимоги ТОВ є підставними, обгрунтованими і такими, що підлягають до задоволення. 7. Розподіл між сторонами судових витрат. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору (2422,40 грн). Оскільки позовна заява з доданими до неї матеріалами представником позивача подано через підсистему «Електронний суд», то при подачі позову до суду було сплачено судовий збір в розмірі 2 422,40 грн, які підлягають стягненню з відповідача на користь ТОВ. Щодо заявлених позивачем, в особі представника, витрат на професійну правничу допомогу, то суд зазначає таке. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Положеннями ч. 8 ст. 141 ЦПК передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Із копій: Свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю (ас 49), ордеру серії СА №1116266 (ас 49 зв), Договору про надання правової допомоги № 5 від 02.12.2024 року (ас 50-54), додатковою угодою №1543 від 02.09.2025 року до Договору про надання правничої допомоги № 5 від 02.12.2024 року (ас 54зв-55), акту приймання-передачі наданих послуг відповідно від 02.09.2025 року до Договору № 5 від 02.12.2024 року (ас 55зв), платіжної інструкції від 02.09.2025 року (ас 56) судом встановлено, що адвокатом Колінько А.В. надавалася правнича допомога ТОВ у цій справі. Загальна вартість послуг складає 5 000,00 гривень. За змістом п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача у разі задоволення позову. Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Враховуючи фактичний обсяг наданої правничої допомоги, з врахуванням вимог розумності і справедливості, суд доходить висновку про задоволення заяви про стягнення витрат на правничу допомогу в сумі 5 000,00 грн, які слід стягнути з відповідача на користь позивача. Крім того, суд звертає увагу, що вимога про стягнення витрат на правничу допомогу не є позовними вимогами в розумінні вимог ст. 4 ЦПК України.

Outcome: approved