Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-15 00:00:00

Підстава позову(позиція позивача). Представник позивача адвокат Кравець Андрій Остапович звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Бест Текстиль» на користь [PERSON] 65 920,00 грн. заборгованості по заробітній платі за період з квітня 2024 року по листопад 2024 року (включно). В обґрунтування позову покликається на те, що [PERSON] працювала на посаді швачки виробничого відділу ТОВ «Формтекс» з 11 травня 2022 року. Звільнена 30.11.2024 року на підставі наказу №50-К від 30 листопада 2024 року за згодою сторін п.1 ст.36 КЗпП України, на підставі поданої заяви. Згідно ст. 115 КЗпП України, відповідач зобов`язаний регулярно виплачувати заробітну плату. За період роботи позивача у товаристві, виникла заборгованість по заробітній платі з квітня по листопад (включно) 2024 року (орієнтовно 8 240 грн. на місяць) на загальну суму 65 920,00 грн., однак довідки, що підтверджує заборгованість, ні під час звільнення, ні після звільнення, не надано. Згідно ст. 116 КЗпП України, відповідач зобов`язаний в день звільнення виплатити всі кошти, що належать працівнику. Проте, до теперішнього часу, заробітної плати [PERSON] не виплачено, письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, не надано. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, хоча повідомлялася про час і місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомила. 16.01.2026 представник позивача адвокат Кравець Андрій Остапович подав до суду заяву, в якій просить провести судове засідання без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, щодо ухвалення заочного рішення не заперечує. Позиція відповідача. Представник відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Бест Текстиль» в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, відзив відповідач не подав. У зв`язку з наведеним, з урахуванням позиції представника позивачки, наведеного в поданій ним заяві 16.01.2026, суд вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутності відповідача, в заочному порядку, на підставі документів та доказів, що є в матеріалах справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Відповідно до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії та рішення у справі. Ухвалою судді Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 29.09.2025 відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, витребувано у Товариства з обмеженою відповідальністю «Бест Текстиль» документи щодо нарахування та виплати заробітної плати [PERSON] за 2024 рік. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов слід задоволити з наступних підстав. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених прав, а також інтересах інших осіб у випадках встановлених законом. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.1, п.1 ч.2 ст.76, ч.1, 2 ст.77, ч.2 ст.78, ч.1 ст.95 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини справи, які за законом можуть бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ч.6 ст.81, ч.1 ст.89 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Фактичні обставини справи, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені певні обставини. З копії паспорта громадянина України № [NUMBER] , виданого 06.06.2025, орган, що видав 4638, вбачається, що такий видано на ім`я [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] /а.с.2/. З копії свідоцтва про шлюб, виданого повторно 22.05.2025 Стрийським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Стрийському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, вбачається, що [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрували шлюб 27 листопада 2015 року, прізвище чоловіка після реєстрації шлюбу [PERSON] , прізвище дружини після реєстрації шлюбу [PERSON] /а.с.3/. З копії Наказу Товариства з обмеженою відповідальністю «Формтекс», код ЄДРПОУ: 40421154, №50-К від 30.11.2024 р., вбачається, що [PERSON] звільнено з посади швачки (код КП 7436, код ЗКППТР-) виробничого відділу ТОВ «Формтекс» на підставі заяви [PERSON] від 17.10.2024 р. /а.с.6/. З копії заяви [PERSON] від 21.04.2025, адресованої ТОВ «Формтекс», вбачається, що вона зверталась до ТОВ «Формтекс» для видачі довідки про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні /а.с.7/. Згідно з відомостями з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору станом на 03.09.2025, за період з січня 2024 року по грудень 2024 року ТОВ «Бест Текстиль» (ЄДРПОУ 40421154) нараховано [PERSON] заробітну плату в розмірі: березень 2024 7 384,00 грн.; квітень 2024 8 240,00 грн.; травень 2024 8 240,00 грн.; червень 2024 8 240,00 грн.; липень 2024 8 240,00 грн.; серпень 2024 8 240,00 грн.; вересень 2024 8 240,00 грн.; жовтень 2024 8 240,00 грн.; листопад 2024 8 240,00 грн. /а.с.9-11/. Згідно з довідкою форми ОК-5 з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування Пенсійного фонду України, страхувальник з кодом ЄДРПОУ 40421154 нараховував [PERSON] за робітну плату у розмірі: березень 2024 7 384,00 грн.; квітень 2024 8 240,00 грн.; травень 2024 8 240,00 грн.; червень 2024 8 240,00 грн.; липень 2024 8 240,00 грн.; серпень 2024 8 240,00 грн.; вересень 2024 8 240,00 грн.; жовтень 2024 8 240,00 грн.; листопад 2024 8 240,00 грн. /а.с.14-15/. Випискою по картковому рахунку [PERSON] за період 01.01.2024 09.09.2025 підтверджується рух коштів по рахунку № [NUMBER] /а.с.16-18/. Відповідно до відповіді з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань №1786554 від 17.09.2025, за параметрами запиту: «Код ЄДРПОУ: 40421154» наявна інформація, згідно якої, за вказаним ЄДРПОУ зареєстровано юридичну особу - Товариство з обмеженою відповідальністю «БЕСТ ТЕКСТИЛЬ», місцезнаходження якого: 03110, м. Київ, вул. Кочура Григорія, будинок 19, корпус 6. Із записів з трудової книжки [PERSON] вбачається, що вона прийнята на роботу у ТОВ «Бест Текстиль» 10.05.2022 на підставі Наказу №21-к від 09.05.2022 р., звільнена з роботи 30.11.2024 на підставі п.1 ст.36 КЗпП України (Наказ №50-К від 30.11.2024). Вирішуючи позовні вимоги, судом підлягають застосуванню наступні норми чинного законодавства. Частинами першою, четвертою та п`ятою статті 43 Конституції України встановлено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується; кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом; право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Частиною першою статті 1 Закону України «Про оплату праці» та частиною першою статті 94 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) встановлено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Частиною третьою статті 15 Закону України «Про оплату праці» передбачено, що оплата праці працівників підприємства здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються підприємством після виконання зобов`язань щодо оплати праці. Аналогічне положення закріплено в частині п`ятій статті 97 КЗпП України. Як зазначено у постанові об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного суду від 10.10.2019 у справі № 243/2071/18, зазначені норми трудового законодавства свідчать про пріоритет виплати заробітної плати перед іншими виплатами та про підвищену захищеність таких виплат. Згідно з ч.1 ст.47 КЗпП України роботодавець зобов`язаний у день звільнення видати працівникові копію наказу (розпорядження) про звільнення, письмове повідомлення про нараховані та виплачені йому суми при звільненні (стаття 116) та провести з ним розрахунок у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, а також на вимогу працівника внести належні записи про звільнення до трудової книжки, що зберігається у працівника.. Відповідно до ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. У разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен у зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Таким чином, закон покладає на підприємство, установу, організацію обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать. Конституційний Суд України в Рішенні від 29.01.2008 № 2-рп/2008 зазначив, що право заробляти собі на життя є невід`ємним від права на саме життя, оскільки останнє є реальним лише тоді, коли матеріально забезпечене (абзац другий підпункту 6.1.1 підпункту 6.1 пункту 6 мотивувальної частини). Згідно зі статтею 1 Конвенції «Про захист заробітної плати» № 95, ратифікованої Україною 30.06.1961, термін «заробітна плата» означає, незалежно від назви й методу обчислення, будь-яку винагороду або заробіток, які можуть бути обчислені в грошах і встановлені угодою або національним законодавством, що їх роботодавець повинен заплатити працівникові за працю, яку виконано чи має бути виконано, або за послуги, котрі надано чи має бути надано. Як зазначено у п. 51 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26.10.2022 у справі № 905/857/19 (провадження № 12-56гс21) виплата заробітної плати працівнику - це обов`язок роботодавця. Заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку роботодавець повинен заплатити працівникові за працю, яку виконано чи має бути виконано. Обов`язок роботодавця виплатити працівнику заробітну плату не є відповідальністю у розумінні статті 617 ЦК України, від якої може бути звільнений роботодавець унаслідок випадку або непереборної сили. Мотивована оцінка доказів, наданих сторонами та висновки суду за результатами позову. Судом встановлено, що позивач перебувала у трудових відносинах з Товариством з обмеженою відповідальністю «Бест Текстиль» з 10.05.2022 року по 30.11.2024 року, що підтверджується записами трудової книжки [PERSON] та наказом Товариства з обмеженою відповідальністю «Формтекс» (на даний час ТзОВ «Бест Текстиль»), код ЄДРПОУ: 40421154, №50-К від 30.11.2024 р. У зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань з виплати заробітної плати відповідачем у нього утворилася заборгованість перед позивачем із виплати нарахованої заробітної плати в розмірі 65 920,00 грн. за період з квітня 2024 року по листопад 2024 року, що підтверджується відомостями з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору станом на 03.09.2025 за період з січня 2024 року по грудень 2024 року, довідкою форми ОК-5 з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування Пенсійного фонду України. Відповідно до вимог ст. ст.12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. На час розгляду справи відповідачем не надано до суду будь-яких доказів, щодо належного виконання зобов`язань з виплати заробітної плати позивачу, спростування суми заборгованості чи будь-яких інших заперечень щодо задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до абз. 5 п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 24 грудня 1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян (податку на доходи фізичних осіб) є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку і інших обов`язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення. Відповідно до позиції Верховного Суду, висловленої в постанові в справі № 180/683/13 від 25 липня 2018 року роботодавець має виконати функції податкового агента щодо нарахування, утримання та сплати податку на доходи фізичних осіб та військового збору з доходу у вигляді заробітної плати, присудженої до стягнення, середнього заробітку, нарахованого на підставі рішення суду за час затримки розрахунку при звільненні. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є обов`язком роботодавця та працівника, а не суду, тому зазначена сума середнього заробітку є тією сумою коштів, з якої в подальшому відповідач здійснює утримання податку з доходів та інших обов`язкових платежів. Аналогічна правова позиція зазначена у постанові Верховного Суду 08 листопада 2018 у справі №805/1008/16-а. Враховуючи, що відповідач не виконав свій обов`язок, щодо виплати звільненому працівнику [PERSON] усіх сум, що йому належали при звільненні, що не заперечується відповідачем, з ТОВ «Бест Текстиль» необхідно стягнути на користь позивача 65 920,00 гривень заборгованості з виплати заробітної плати. Судові витрати. Відповідно до частини 1, 6 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Згідно д п.1 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі. Відтак, на підставі ст.141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню 1211,20 грн. судового збору за вимогу про стягнення заробітної плати.

Outcome: approved