Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-18 00:00:00

у серпні 2025 року КП "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району м. Києва" звернулося до Дарницького районного суду міста Києва з позовом до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій. В обґрунтування позовної заяви позивач зазначає, що КП "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району м. Києва" здійснює обслуговування житлового будинку [ADDRESS] . Відповідачі проживають у квартирі [ADDRESS] зазначеного будинку, та є споживачами житлово-комунальних послуг, які надаються до помешкання. У зв`язку із несплатою ними коштів за житлово-комунальні послуги, у них утворилася заборгованість, яка разом із інфляційною складовою та 3% річних від суми боргу складає 47840,51 грн, та яку позивач просить суд стягнути на свою користь. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21 серпня 2025 року позовну заяву було передано для розгляду судді Шаповаловій К.В. Відповідно до інформації, яка надійшла до суду з електронного реєстру територіальної громади м. Києва "ГІОЦ/КМДА", відповідачі значаться зареєстрованими за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою суду від 02 жовтня 2025 року було відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. У відповідності до частини восьмої статті 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Положеннями статті 174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Копії ухвали про відкриття провадження у справі та копії позовних заяв з додатками двічі надсилалися відповідачам на адресу їх місця реєстрації, проте поверталися до суду без вручення адресатам, з відмітками "адресат відсутній". Відповідно до пункту 4 частини восьмої статті 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. У відповідності до статей 174, 178 ЦПК України відповідачі не скористалися своїм процесуальним правом та не направили суду відзив на позовну заяву, із викладенням заперечень проти позову. Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані у справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, вивчивши доводи позивача, викладені у письмових заявах, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до розпорядження Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації «Про закріплення за комунальним підприємством «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району м. Києва» об`єктів комунальної власності територіальної громади міста Києва» від 30.01.2015 р., № 33, за КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району м. Києва» закріплено на праві господарського відання об`єкти комунальної власності територіальної громади м. Києва, що перебувають у сфері управління Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації, зокрема будинок [ADDRESS] . З матеріалів справи вбачається, що КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району м. Києва» з травня 2015 року забезпечує надання послуг з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій за адресою: [ADDRESS] Відповідачі значаться зареєстрованими у зазначеній квартирі, про що свідчить відповідь з електронного реєстру територіальної громади м. Києва ГІОЦ/КМДА. Згідно інформації, Комунального концерну "Центр комунального сервісу" Департаменту житлово-комунальної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (КМДА), квартира [ADDRESS] не приватизована; власником особового рахунку є [PERSON] , у квартирі зареєстровано дві особи. У зв`язку із несплатою коштів за утримання будинку та прибудинкової території за період з 01 травня 2015 року по 28 лютого 2025 року, у мешканців квартири утворилася заборгованість у розмірі 32 767, 55 грн. Статтею 10 ЖК України встановлено, що громадяни зобов`язані дбайливо ставитися до будинку, в якому вони проживають, використовувати жиле приміщення відповідно до його призначення, додержувати правил користування жилими приміщеннями, економно витрачати воду, газ, електричну і теплову енергію, а стаття 66 ЖК України передбачено, що плата за користування житлом (квартирна плата) обчислюється виходячи із загальної площі квартири. Статтею 151 Житлового кодексу України передбачено, що громадяни, які мають у приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов`язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку придомову територію. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст.13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №1875-IV (чинного на момент виникнення спірних відносин) залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються, зокрема, на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо). Пунктом 1 частини першої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №1875-ІV (в редакції чинній на момент виникнення спірних відносин) передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно з п. 7 «Правил користування приміщеннями житлових будинків», затверджених Постановою КМУ № 45 від 24 січня 2006 року «Про внесення змін до постанови Кабміну від 8 жовтня 1992 року № 572», власник та наймач квартири зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно із п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 2189-VIII індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Звертаючись із позовом, позивач зазначає, що у відповідачів виник борг зі сплати коштів за комунальні послуги за період з 01 травня 2015 року по 28 лютого 2025 року у сумі 32 767,55 грн. Згідно із статтею 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У відповідності до статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Розрахунок заборгованості за внескам на утримання будинку та прибудинкової території, здійснений позивачем, був перевірений судом та покладається в обґрунтування рішення як об`єктивний і належний доказ, що містить відомості щодо розміру нарахованих відповідачам сум, і здійснений на основі затверджених в установленому порядку тарифів та пропорційно до загальної площі квартири. Відповідачами у справі не було подано суду будь-яких заперечень щодо вимог позивача, а також не надано доказів на спростування наявності заборгованості за послуги з утримання будинку та прибудинкової території чи існування такої заборгованості у меншому розмірі ніж визначено позивачем. Крім того, позивач просив стягнути з відповідачів 3% річних та інфляційні втрати, що утворилися в період з травня 2015 року по 23 лютого 2022 року та з січня 2024 року по кінець лютого 2025 року включно, що складає 3317,34 грн та 11 755, 62 грн, відповідно. Статтею 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Перевіривши розрахунок інфляційного збільшення та 3% річних, наданий позивачем, судом встановлено вірність здійсненого нарахування. Вказаний розрахунок суд покладає в обґрунтування рішення, оскільки він виконаний за вірними формулами, з урахуванням статистичних даних про індекси інфляції за період прострочення і не спростований відповідачами. Згідно із частиною третьою статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Отже, зважаючи на встановлені обставини та наведені положення Закону, суд дійшов висновку про обґрунтованість і доведеність позовних вимог КП "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району м. Києва" до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Разом з тим, суд зазначає, що частиною першою статті 30 ЦК України встановлено, що цивільну дієздатність має фізична особа, яка усвідомлює значення своїх дій та може керувати ними. Цивільною дієздатністю фізичної особи є її здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов`язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання. Статтею 34 ЦК України передбачено, що повну цивільну дієздатність має фізична особа, яка досягла вісімнадцяти років (повноліття). Частина друга статті 14 ЦК України визначає, що особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї. Положеннями статті 47 ЦПК України передбачено, що здатність особисто здійснювати цивільні процесуальні права та виконувати свої обов`язки в суді (цивільна процесуальна дієздатність) мають фізичні особи, які досягли повноліття, а також юридичні особи. Неповнолітні особи віком від чотирнадцяти до вісімнадцяти років, а також особи, цивільна дієздатність яких обмежена, можуть особисто здійснювати цивільні процесуальні права та виконувати свої обов`язки в суді у справах, що виникають з відносин, у яких вони особисто беруть участь, якщо інше не встановлено законом. Суд може залучити до участі в таких справах законного представника неповнолітньої особи або особи, цивільна дієздатність якої обмежена. Враховуючи те, що повної цивільної дієздатності відповідач [PERSON] досяг лише 20 вересня 2019 року, саме з цього моменту у позивача виникло право вимоги особисто до відповідача [PERSON] щодо стягнення із нього коштів за надані послуги. Отже, судом було здійснено перерахунок суми стягнення основного боргу, інфляційних втрат та 3% річних від суми боргу з урахуванням моменту набуття відповідачем [PERSON] повної цивільної дієздатності, а тому солідарному стягненню із [PERSON] і [PERSON] підлягає заборгованість за послуги з утримання будинку та прибудинкової території, яка утворилася у період з 20 вересня 2019 року по 28 лютого 2025 року, а також нараховані 3% річних від загальної суми боргу та його інфляційна складова; стягненню із [PERSON] підлягає сума основної заборгованості, яка утворилася до 20 вересня 2019 року, а також нараховані 3% річних від загальної суми боргу та його інфляційна складова. Відповідно до статті 141 ЦПК України суд присуджує з відповідачів на користь позивача судовий збір у сумі 3028,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved