Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-13 00:00:00

в провадженні Пустомитівського районного суду Львівської області знаходиться цивільна справа за первісним позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя, в якій представник позивача, із врахуванням зменшених позовних вимог просить суд визнати автомобіль марки HYUNDAI SONATA, д.н.з. [NUMBER] , номер шасі (кузова) [NUMBER] та автомобіль марки RENAULT MASTER, білого кольору, 2015 року випуску, д.н.з. [NUMBER] , номер шасі (кузова) [NUMBER] , об`єктами спільної сумісної власності подружжя; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] грошову компенсацію вартості частки автомобіля марки HYUNDAI SONATA, д.н.з. [NUMBER] , номер шасі (кузова) [NUMBER] у сумі 84 484 грн. 78 коп.; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] грошову компенсацію 1/2 вартості відчуженого автомобіля марки RENAULT MASTER, білого кольору, 2015 року випуску, д.н.з. [NUMBER] , номер шасі (кузова) [NUMBER] , виходячи з дійсної ринкової вартості аналогічних транспортних засобів на час поділу майна у сумі 252 410 грн. 00 коп., а судові витрати покласти на відповідача [PERSON] , а також за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя, в якому позивач, із врахуванням уточнених позовних вимог, просить суд визнати [PERSON] власником автомобіля HYUNDAI SONATA, д.н.з. [NUMBER] , номер шасі (кузова рами) [NUMBER] ; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] грошову компенсацію 1/2 частини вартості автомобіля HUNDAI SONATA, д.н.з. [NUMBER] , номер шасі (кузова рами) [NUMBER] , у розмірі 117 418 грн. 85 коп.; припинити режим спільної сумісної власності подружжя на автомобіль HUNDAI SONATA, д.н.з. [NUMBER] , номер шасі (кузова рами) [NUMBER] ; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] компенсацію 1/2 частини розміру заборгованості, що є об?єктом спільної сумісної власності подружжя, за договором № 04-001763-01 від 19.08.2013 року між [PERSON] та ПАТ «Енергобанк», у розмірі 27 394, 40 грн. В обґрунтування первісного позову зазначає, що 18.07.2007 року Дніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Херсонського міського управління юстиції між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб, про що складено актовий запис № 471. Протягом більше ніж одного року сторони спільно не проживають, подружні відносини між ними припинені, спільне господарство не ведеться. Спілкування між сторонами відсутнє, оскільки воно супроводжується взаємними образами та конфліктами. Станом на день звернення до суду сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, однак у провадженні Пустомитівського районного суду Львівської області перебуває цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. За час перебування сторін у шлюбі було придбано легковий автомобіль HYUNDAI SONATA, чорного кольору, 2007 року випуску, державний номер [NUMBER] , номер шасі (кузова) [NUMBER] . Реєстрація зазначеного автомобіля на ім`я Відповідачки відбулася 18 травня 2010 року, тобто в період шлюбу. Відповідно до відповідей ТСЦ МВС № 4649 від 19.10.2023 року № 31/13-4649-2246 та від 03.11.2023 року № 31/28-4649Аз-1 на адвокатський запит, власником транспортного засобу значиться [PERSON] . З урахуванням того, що автомобіль був придбаний у період шлюбу за спільні кошти сторін, він є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Автомобіль є неподільною річчю. Добровільної згоди між сторонами щодо порядку користування транспортним засобом та компенсації вартості частки досягнуто не було. Подальше перебування автомобіля у спільній власності є недоцільним, оскільки сторони припинили спільне проживання та ведення спільного побуту, а їхні відносини мають конфліктний характер і унеможливлюють досягнення домовленості щодо користування спільним майном. Станом на 26.10.2023 року середня ринкова вартість автомобіля HYUNDAI SONATA, виходячи з цін, зазначених на сайті «AUTO.RIA», становить 6 254 долари США, що в гривневому еквіваленті за курсом 37,55 грн за 1 долар США складає 234 837 грн 70 коп. Вартість 1/2 частки зазначеного автомобіля становить 117 418 грн 85 коп., яка підлягає стягненню з Відповідачки на користь Позивача як грошова компенсація за належну йому частку у праві спільної сумісної власності. Також за час перебування сторін у шлюбі було придбано автомобіль RENAULT MASTER, білого кольору, 2015 року випуску, державний номер [NUMBER] , номер шасі (кузова) [NUMBER] . Реєстрація зазначеного транспортного засобу на ім`я відповідачки відбулася у період шлюбу. Відповідно до відповідей ТСЦ МВС № 4649 від 19.10.2023 року № 31/13-4649-2246 та від 03.11.2023 року № 31/28-4649-Аз-1 на адвокатський запит, власником вказаного автомобіля є [PERSON] . Автомобіль перебуває у володінні та користуванні відповідачки. З урахуванням того, що зазначений автомобіль був придбаний у період шлюбу за спільні кошти сторін, він є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. У зв`язку з цим позивач має право звернутися до суду з вимогою про стягнення з відповідачки грошової компенсації за належну йому частку у праві спільної сумісної власності, а саме у розмірі 1/2 вартості автомобіля, який є неподільною річчю та фактично залишився у володінні та користуванні відповідачки. Позивач надає згоду на припинення свого права власності на 1/2 частку автомобіля з отриманням натомість грошової компенсації. Добровільної згоди між сторонами щодо порядку користування транспортним засобом та виплати компенсації вартості частки досягнуто не було. Подальше перебування автомобіля у спільній сумісній власності є недоцільним, оскільки сторони припинили спільне проживання та ведення спільного побуту, а їхні стосунки мають конфліктний характер, що унеможливлює досягнення домовленості щодо користування спільним майном. Станом на 26.10.2023 року середня ринкова вартість автомобіля RENAULT MASTER, виходячи з цін, зазначених на сайті «AUTO.RIA», становить 16 336 доларів США (середня вартість визначена на підставі 21 оголошення, витяг додається), що за середнім курсом 37,55 грн за 1 долар США еквівалентно 613 416 грн 80 коп. Таким чином, грошова компенсація вартості 1/2 частки спірного транспортного засобу становить 613 416 грн 80 коп. : 2 = 306 708 грн 40 коп., яка підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача як компенсація за належну йому частку в автомобілі RENAULT MASTER, білого кольору, 2015 року випуску, державний номер [NUMBER] , номер шасі (кузова) [NUMBER] . На підставі наведеного, просить позовні вимоги задоволити. Ухвалою Пустомитівського районного суду Львівської області від 16.11.2023 року постановлено в задоволенні заяви позивача [PERSON] , в інтересах якого діє представник адвокат Туркас Оксана Іванівна про забезпечення позову у цивільній справі за позовом [PERSON] , в інтересах якого діє представник адвокат Туркас Оксана Іванівна до [PERSON] про поділ майна подружжя, відмовити. Ухвалою Пустомитівського районного суду Львівської області від 11.12.2023 року відкрито загальне позовне провадження у справі. 18.03.2024 року відповідачем за первісним позовом та позивачем за зустрічним позовом подано відзив на позовну заяву, в якому просить у задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовити, таке мотивує тим, що заявлені вимоги є необґрунтованими, а обставини, викладені у позові, не відповідають дійсності. У відзиві зазначено, що хоча сторони дійсно перебували у шлюбі з 18.08.2007 року, шлюб між ними було розірвано на підставі рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 09.11.2023 року у справі № 450/4278/23, яке набрало законної сили 11.12.2023 року, при цьому спільне проживання та ведення спільного господарства сторони припинили ще на початку 2022 року. Відповідач зазначає, що автомобіль RENAULT MASTER, хоча і був придбаний у період шлюбу, однак був набутим за рахунок її особистих коштів, отриманих у дар від матері після продажу належного їй нерухомого майна, у зв`язку з чим вказаний транспортний засіб є її особистою приватною власністю та не підлягає поділу. На підтвердження цих обставин заявлено клопотання про допит свідка. Посилаючись на правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 22.01.2020 року у справі № 711/2302/18, відповідачка зазначає, що сам факт набуття майна у період шлюбу не є безумовною підставою для визнання його об`єктом спільної сумісної власності подружжя. Щодо автомобіля HYUNDAI SONATA, відповідач заперечує проти вимог про стягнення з неї грошової компенсації, посилаючись на те, що з початку 2022 року зазначений автомобіль перебуває у володінні та користуванні позивача, який має при собі свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та фактично ним користується. Разом з тим, визнаючи неможливість спільного користування автомобілем HYUNDAI SONATA та його неподільність, відповідачка звернулася до суду із зустрічним позовом про стягнення з [PERSON] грошової компенсації за належну їй 1/2 частку вказаного автомобіля. Крім того, у відзиві зазначено, що на утриманні відповідачки перебуває неповнолітня донька сторін, а також наголошено, що саме відповідачка здійснювала погашення спільних кредитних зобов`язань сторін. Також відповідачка заперечує проти визначеної позивачем вартості спірних транспортних засобів, вважаючи її завищеною та такою, що ґрунтується на припущеннях і недопустимих доказах, зокрема роздруківках з інтернет-ресурсів, які, на її думку, не відповідають вимогам статті 81 ЦПК України та правовим висновкам Верховного Суду. Того ж дня, 18.03.2024 року на адресу суду подано відповідачем за первісним позовом та позивачем за зустрічним позовом [PERSON] зустрічну позовну заяву, яку обґрунтовує тим, що за час перебування сторін у шлюбі було набуте майно, зокрема автомобіль HYUNDAI SONATA, державний номер [NUMBER] , номер шасі [NUMBER] , який хоча і зареєстрований на ім`я [PERSON] , однак фактично з початку 2022 року перебуває у володінні та користуванні [PERSON] . Зазначений автомобіль після виїзду відповідача з м. Херсон наприкінці 2022 року був перевезений до м. Львова та з того часу не передавався у володіння позивачки за зустрічним позовом. Оскільки спільне користування автомобілем є неможливим, а сам транспортний засіб є неподільною річчю, [PERSON] вважає недоцільним його подальше перебування у спільній сумісній власності та просить стягнути з [PERSON] грошову компенсацію за належну їй 1/2 частку автомобіля HYUNDAI SONATA. З огляду на відсутність у неї доступу до транспортного засобу та неможливість встановити його реальну ринкову вартість, позивачка за зустрічним позовом просить визначити розмір компенсації у сумі, зазначеній самим [PERSON] у первісній позовній заяві, а саме 117 418,85 грн. Крім того, [PERSON] зазначає, що при поділі майна подружжя відповідно до частини четвертої статті 65 Сімейного кодексу України підлягають врахуванню також борги подружжя та зобов`язання, які виникли в інтересах сім`ї. Зокрема, у період шлюбу між [PERSON] та ПАТ «Енергобанк» було укладено кредитний договір № 04-001763-01 від 19.08.2013 року, за яким у подальшому виникло виконавче провадження на підставі рішення Херсонського міського суду Херсонської області. Зазначене зобов`язання було повністю виконане [PERSON] за рахунок власних коштів шляхом сплати 54 788,80 грн. Оскільки кредитне зобов`язання виникло під час перебування сторін у шлюбі та в інтересах сім`ї, позивачка за зустрічним позовом вважає, що з [PERSON] підлягає стягненню сума, еквівалентна 1/2 виконаного зобов`язання, а саме 27 394,40 грн. У зв`язку з чим, просить суд: стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] , компенсацію частини вартості автомобіля HUNDAI SONATA, д.н.3. [NUMBER] , номер шасі (кузова рами) [NUMBER] , що є об?єктом спільно сумісної власності подружжя та перебуває у користуванні, володінні та розпорядженні [PERSON] у розмірі 117 418 грн. 85 коп.; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] , компенсацію частини розміру заборгованості, що є об?єктом спільно сумісної власності подружжя, за договором № 04-001763-01 від 19.08.2013 року між [PERSON] та ПАТ «Енергобанк», у розмірі 27 394, 40 грн. 28.03.2024 року на адресу суду від представника позивача за первісним позовом та відповідача за зустрічним позовом адвоката Туркас О. І. надійшла відповідь на відзив, згідно якого заперечено доводи, викладені у відзиві [PERSON] , та наведено обґрунтування правомірності первісних позовних вимог. У відповіді на відзив зазначено, що твердження [PERSON] про придбання автомобіля RENAULT MASTER, д.н.з. [NUMBER] , за її особисті кошти, нібито подаровані матір`ю від продажу нерухомого майна, є необґрунтованими та не підтверджені жодними належними і допустимими доказами. Документів, які б свідчили про особистий характер таких коштів або їх цільове використання для придбання автомобіля, відповідачкою не надано. Натомість у відповіді наголошено, що як автомобіль RENAULT MASTER, так і автомобіль HYUNDAI SONATA, д.н.з. [NUMBER] , були придбані сторонами у період перебування у зареєстрованому шлюбі за рахунок спільних коштів подружжя. Зазначено, що сторони перебували у шлюбі з 18.08.2007 року та протягом близько 15 років проживали однією сім`єю, вели спільне господарство та мали спільний бюджет. Позивач за первісним позовом здійснював підприємницьку діяльність у сфері торгівлі будівельними матеріалами як фізична особа-підприємець у період з 2009 по 2018 роки, а також у 20162020 роках працював за кордоном. Після 2020 року займався вантажними перевезеннями, у зв`язку з чим у 2021 році було придбано автомобіль RENAULT MASTER. Відповідач також здійснювала підприємницьку діяльність та мала магазини роздрібної торгівлі. У відповіді на відзив підкреслено, що протягом усього шлюбу сторони мали спільний сімейний бюджет, кошти позивача використовувалися для утримання сім`ї, проведення ремонтів житла та торговельних приміщень, придбання побутової техніки, меблів, а також для купівлі обох транспортних засобів. Також зазначено, що після початку повномасштабної війни відповідачка виїхала до м. Львова, а позивач певний час залишався у Херсонській області. У грудні 2022 року він переїхав до Львова, а у січні 2023 року був мобілізований до лав Збройних Сил України. У вересні 2023 року відповідач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, які позивач сплачує. У відповіді також спростовано твердження відповідача про те, що автомобіль HYUNDAI SONATA перебуває у володінні та користуванні позивача. Зазначено, що з січня 2023 року позивач проходить військову службу, у вересні 2023 року отримав тяжке поранення під час бойових дій, унаслідок чого не має фізичної можливості керувати транспортними засобами, що підтверджується довідкою ВЛК. За таких обставин фактичне користування автомобілем позивачем є неможливим. Наголошено, що обидва автомобілі є об`єктами спільної сумісної власності подружжя, а доводи відповідачки щодо особистого характеру майна ґрунтуються виключно на припущеннях. Окремо, звернуто увагу суду на те, що після відкриття провадження у справі відповідач відчужила автомобіль RENAULT MASTER, що свідчить про наявність у неї можливості одноосібно розпоряджатися спільним майном. У зв`язку з викладеним представник позивача наполягає на задоволенні первісних позовних вимог у повному обсязі. 15.04.2024 року представником відповідача за первісним позовом та позивача за зустрічним позовом адвокатом Кульматицькою Г. Я. подано на адресу суду додаткові пояснення, обґрунтовуючи такі тим, що аргументи, наведені у відповіді на відзив, не відповідають фактичним обставинам справи, а окремі з них взагалі не стосуються предмета спору про поділ спільного майна подружжя. Зокрема, відповідач заперечує твердження позивача щодо його частого спілкування з донькою та належного виконання обов`язку зі сплати аліментів. На підтвердження цього до пояснень долучено відповідь органу державної виконавчої служби, з якої вбачається нерегулярність сплати аліментів та наявність заборгованості. Вказані обставини, на думку відповідача, свідчать про недостовірність тверджень позивача. Також зазначено, що посилання позивача на отримані ним травми та стан здоров`я не спростовують факту перебування автомобіля HYUNDAI SONATA у його фактичному володінні та користуванні. При цьому сам факт реєстрації автомобіля за відповідачкою не є беззаперечним доказом володіння та користування транспортним засобом. У зв`язку з запереченням позивачем факту перебування автомобіля HYUNDAI SONATA, д.н.з. [NUMBER] , у його володінні, відповідачка повідомила суд про подання заяви до органів Національної поліції з метою встановлення місцезнаходження вказаного транспортного засобу, що підтверджується талоном-повідомленням. Щодо презумпції спільної сумісної власності подружжя на майно, набуте у шлюбі, відповідачка зазначає, що нею подано клопотання про допит свідків, які можуть надати суду показання на спростування доводів позивача. Також наголошено, що самі лише пояснення позивача щодо його трудової діяльності та перебування за кордоном не є належними та допустимими доказами без документального підтвердження. Крім того, відповідачка заперечує твердження позивача про спільне проживання сторін до грудня 2022 року, зазначаючи, що фактичне припинення сімейних відносин відбулося ще у квітні 2022 року, про що вона повідомляла суд під час розгляду справи про розірвання шлюбу, і ці обставини не спростовувалися позивачем. У підсумку представник відповідача просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON] про поділ спільного майна подружжя у повному обсязі. Ухвалою Пустомитівського районного суду Львівської області від 15.04.2024 року постановлено матеріали зустрічної позовної заяви [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя, - залишити без руху, надавши відповідачу строк для усунення описаних недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня отримання нею копії ухвали. 26.04.2024 року представником [PERSON] усунуто недоліки зустрічної позовної заяви. 06.06.2024 року представником відповідача за первісним позовом та позивача за зустрічним позовом адвокатом Кульматицькою Г. Я. подано на адресу суду заяву про уточнення позовних вимог зустрічної позовної заяви (в порядку ст. 43 ЦПК України), згідно яких просить суд: провести між [PERSON] та [PERSON] поділ спільного сумісного майна подружжя таким чином: визнати [PERSON] власником автомобіля HYUNDAI SONATA, д.н.з. [NUMBER] , номер шасі (кузова рами) [NUMBER] ; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] грошову компенсацію 1/2 частини вартості автомобіля HYUNDAI SONATA, д.н.з. [NUMBER] , номер шасі (кузова рами) [NUMBER] , у розмірі 117 418 грн. 85 коп.; припинити режим спільної сумісної власності подружжя на автомобіль HYUNDAI SONATA, д.н.з. [NUMBER] , номер шасі (кузова рами) [NUMBER] ; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] компенсацію 1/2 частини розміру заборгованості, що є об?єктом спільно сумісної власності подружжя, за договором № 04-001763-01 від 19.08.2013 року між [PERSON] та ПАТ «Енергобанк», у розмірі 27 394, 40 грн. Також 06.06.2024 року представником відповідача за первісним позовом та позивача за зустрічним позовом адвокатом Кульматицькою Г. Я. подано додаткові пояснення по справі, в яких вказано що предметом спору у даній справі є поділ спільного майна подружжя, а саме автомобіля RENAULT MASTER та автомобіля HYUNDAI SONATA, а також стягнення грошової компенсації у розмірах, заявлених [PERSON] . Разом з тим [PERSON] заперечує проти вимог первісного позову та наполягає на задоволенні поданого нею зустрічного позову. Щодо автомобіля HYUNDAI SONATA, зазначено, що він перебуває у фактичному володінні та користуванні [PERSON] , у зв`язку з чим [PERSON] позбавлена можливості встановити його реальну ринкову вартість. У зв`язку з цим у зустрічному позові вона використовує відомості про вартість автомобіля, зазначені самим позивачем у первісній позовній заяві, як єдині наявні дані, та просить стягнути з нього грошову компенсацію у відповідному розмірі. Представник відповідача вважає, що наявних у справі доказів достатньо для вирішення питання про поділ цього автомобіля та стягнення компенсації, а проведення експертизи для визначення його вартості є недоцільним, у зв`язку з чим заявлено заперечення проти призначення такої експертизи. Стосовно автомобіля RENAULT MASTER [PERSON] зазначає, що вимоги позивача щодо нього не підлягають задоволенню, оскільки, хоча автомобіль і був придбаний у період перебування сторін у зареєстрованому шлюбі, він був придбаний за кошти, які є її особистою приватною власністю. Зазначені кошти були подаровані їй матір`ю та отримані від продажу належного матері нерухомого майна. У зв`язку з цим, на думку відповідачки, на вказаний автомобіль не поширюється режим спільної сумісної власності подружжя. Крім того, зазначено, що автомобіль RENAULT MASTER було відчужено, що підтверджується договором купівлі-продажу транспортного засобу від 22.12.2023 року, копію якого надано суду. З огляду на норми сімейного законодавства та усталену судову практику, представник відповідача вказує, що поділу в натурі підлягає лише майно, яке існує на момент розгляду справи, а у разі його відчуження врахуванню підлягає вартість такого майна шляхом стягнення грошової компенсації. При цьому презюмується наявність згоди іншого з подружжя на відчуження спільного майна, а обов`язок доведення протилежного покладається на сторону, яка це оспорює. Таким чином, [PERSON] вважає, що автомобіль RENAULT MASTER не є об`єктом спільної сумісної власності подружжя. Навіть у випадку, якщо суд дійде іншого висновку, поділу підлягали б не сам автомобіль, а грошові кошти, отримані від його продажу. Окрім цього, [PERSON] повідомила суд про подання проєкту мирової угоди та надала докази її направлення позивачу та його представнику з метою врегулювання спору шляхом взаємних поступок. Ухвалою Пустомитівського районного суду Львівської області від 06.06.2024 року прийнято до розгляду зустрічну позовну заяву, а також уточнення до неї. 12.06.2024 року через підсистему «Електронний суд» представником позивача за первісним позовом та відповідача за зустрічним позовом адвокатом Туркас О. І. подано відзив на зустрічну позовну заяву, в якому просить у задоволенні зустрічних позовних вимог [PERSON] до [PERSON] відмовити в повному обсязі, мотивуючи таке тим, що твердження [PERSON] про перебування автомобіля HYUNDAI SONATA у користуванні та володінні [PERSON] не відповідають дійсності. Автомобіль був придбаний у період шлюбу та зареєстрований на ім`я [PERSON] , яка є його власником. Після початку повномасштабної війни [PERSON] разом із донькою виїхала до м. Львова на автомобілі RENAULT MASTER, тоді як [PERSON] певний час залишався за місцем проживання у Херсонській області. У грудні 2022 року [PERSON] прибув до Львова на автомобілі HYUNDAI SONATA, після чого з січня 2023 року був мобілізований до лав Збройних Сил України. У відзиві зазначено, що після мобілізації [PERSON] автомобіль HYUNDAI SONATA за згодою та з відома [PERSON] був залишений на зберігання у м. Дубляни Львівської області. У зв`язку з цим твердження [PERSON] про невідоме місцезнаходження автомобіля та його перебування у користуванні [PERSON] визнаються безпідставними. Крім того, у відзиві вказано, що [PERSON] з вересня 2023 року зазнав тяжкого поранення під час участі у бойових діях, тривалий час проходив лікування, визнаний обмежено придатним до військової служби та фактично позбавлений можливості керувати будь-яким транспортним засобом. З огляду на це він не може здійснювати користування автомобілем HYUNDAI SONATA, який перебуває у власності [PERSON] , а право розпорядження цим майном належить виключно їй. Також у відзиві зазначено, що під час перебування [PERSON] на військовій службі [PERSON] без його відома та згоди розпорядилася спільним майном подружжя, а саме автомобілем RENAULT MASTER, що, на думку позивача за первісним позовом, порушує норми сімейного законодавства щодо розпорядження спільною сумісною власністю. Посилаючись на положення статті 71 Сімейного кодексу України, представник [PERSON] зазначає, що з урахуванням стану здоров`я позивача, його проходження військової служби та потреби у коштах для подальшого лікування, грошова компенсація за автомобіль HYUNDAI SONATA має бути присуджена саме на його користь, у зв`язку з чим вимоги зустрічного позову [PERSON] не підлягають задоволенню. Окремо у відзиві заперечується вимога [PERSON] про стягнення з [PERSON] 1/2 частини заборгованості за кредитним договором №04-001763-01 від 19.08.2013 року з ПАТ «Енергобанк» у сумі 27 394,40 грн. Зазначається, що [PERSON] не було відомо про існування відповідних договірних відносин, а долучені до зустрічної позовної заяви копії квитанцій не підтверджують ані виникнення спільного зобов`язання, ані використання кредитних коштів в інтересах сім`ї. Ухвалою від 03.10.2024 року постановлено клопотання представника позивача [PERSON] , адвоката Туркас Оксани Іванівни, про призначення автотоварознавчої експертизи у справі за позовом [PERSON] , в інтересах якого діє представник адвокат Туркас Оксана Іванівна до [PERSON] про поділ майна подружжя, задоволити; призначити по справі судову автотоварознавчу експертизу та поставити на її розгляд наступні питання: Яка ринкова вартість транспортного засобу HYUNDAI SONATA, д.н.з. [NUMBER] , номер шасі (кузова) [NUMBER] , який на праві власності належить [PERSON] ? Яка ринкова вартість транспортного засобу автомобіля марки RENAULТ MASTER, білого кольору, 2015 року випуску, д.н.з. [NUMBER] , номер шасі (кузова) [NUMBER] , який на час звернення до суду належав [PERSON] ? У випадку ненадання транспортних засобів Сторонами для огляду експертом встановити, яка середня ринкова вартість транспортного засобу HYUNDAI SONATA, д.н.з. [NUMBER] , номер шасі (кузова) [NUMBER] та автомобіля марки RENAULT MASTER, білого кольору, 2015 року випуску, д.н.з. [NUMBER] , номер шасі (кузова) [NUMBER] , експертизу проводити без огляду таких транспортних засобів; зобов`язати [PERSON] надати експерту для дослідження транспортний засіб HYUNDAI SONATA, д.н.з. [NUMBER] , номер шасі (кузова) [NUMBER] , зобов`язати [PERSON] надати експерту для дослідження транспортний засіб RENAULТ MASTER, білого кольору, 2015 року випуску, д.н.з. [NUMBER] , номер шасі (кузова) [NUMBER] ; проведення експертизи доручити експертам Товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма «Експертиза» /м. Львів, вул. Академіка Підстригача, 6/: оплату за проведення експертизи покласти на позивача [PERSON] , який проживає за адресою: [ADDRESS] . 27.12.2024 року через канцелярію суду надійшов висновок судової транспортно-товарознавчої експертизи № 157 від 23 грудня 2024 року, а також висновок судової транспортно-товарознавчої експертизи № 158 від 23 грудня 2024 року та матеріали цивільної справи № 450/5622/23 на 179 аркушах. 06.01.2025 року провадження у справі поновлено. 27.02.2025 року через підсистему «Електронний суд» представником позивача за первісним позовом та відповідача за зустрічним позовом адвокатом Туркас О. І. подано заяву про зменшення позовних вимог, в яких просить суд: визнати автомобіль марки HYUNDAI SONATA, д.н.з. [NUMBER] , номер шасі (кузова) [NUMBER] та автомобіль марки RENAULT MASTER, білого кольору, 2015 року випуску, д.н.з. [NUMBER] , номер шасі (кузова) [NUMBER] , об`єктами спільної сумісної власності подружжя; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] грошову компенсацію вартості частки автомобіля марки HYUNDAI SONATA, д.н.з. [NUMBER] , номер шасі (кузова) [NUMBER] у сумі 84 484 грн. 78 коп.; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] грошову компенсацію 1/2 вартості відчуженого автомобіля марки RENAULT MASTER, білого кольору, 2015 року випуску, д.н.з. [NUMBER] , номер шасі (кузова) [NUMBER] , виходячи з дійсної ринкової вартості аналогічних транспортних засобів на час поділу майна у сумі 252 410 грн. 00 коп, а судові витрати покласти на відповідача [PERSON] . Ухвалою суду від 21.05.2025 року прийнято заяву представника позивача за первісним позовом та відповідача за зустрічним позовом про зменшення позовних вимог, а також справу призначено до судового розгляду по суті. Також представники надали пояснення в судовому засіданні: представник позивача за первісним позовом підтримала заявлені позовні вимоги у повному обсязі з мотивів, викладених у позовній заяві, та наданих суду письмових поясненнях по суті справи, просила первісний позов задоволити повністю, а в зустрічному позові відмовити, представник позивача за зустрічним позовом підтримала заявлені вимоги, посилаючись на обставини та правові підстави, аналогічні викладеним у зустрічному позові та інших письмових поясненнях по суті справи, а в задоволенні первісного позову просила суд відмовити. У судове засідання 14.01.2026 року представник позивача за первісним позовом та представник відповідача за зустрічним позовом адвокат Туркас О. І. не з`явилась, однак через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи без їх участі, просила позовні вимоги за первісним позовом із врахуванням уточнень задоволити повністю, а у задоволенні зустрічного позову відмовити в повному обсязі. У судове засідання 14.01.2026 року представник відповідача за первісним позовом та представник позивача за зустрічним позовом адвокат Кульматицька Г. Я. не з`явилась, про причини неявки суд не повідомила, будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце судового засідання. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, беручи до уваги доводи первісного позову та зустрічного позову, суд зазначає наступне. Із свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 18.08.2007 року, виданого Дніпровським відділом реєстрації актів цивільного стану Херсонського міського управління юстиції вбачається, що 18.08.2007 року сторони зареєстрували шлюб, про що було зроблено відповідний актовий запис за № 471. Рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 09.11.2023 року у справі № 450/4278/23, провадження № 2/450/1536/23, вирішено розірвати шлюб між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрований 18.08.2007 року у Дніпровському відділі реєстрації актів цивільного стану Херсонського міського управління юстиції, актовий запис № 471. Вказане рішення не оскаржувалось та набрало законної сили 12.12.2023 року. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Як вбачається, із копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] від 19.11.2019 року, транспортний засіб марки HYUNDAI, модель SONATA, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , чорного кольору, 2007 року випуску належить [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] . Вказане підтверджується також відповіддю «Про надання інформації» на адвокатський запит за вих. № 31/28-4649-Аз-1 від 03.11.2023 року Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС у Львівській, Івано-Франківській та Закарпатській областях (ТСЦ МВС № 4649), згідно якої відповідно до Єдиного державного реєстру МВС України, за фізичною особою [PERSON] , [INFO] , (РНОКПП: [NUMBER] ) зареєстровано HYUNDAI SONATA з номерним знаком [NUMBER] та номером кузова [NUMBER] , VIN-кодом [NUMBER] , чорного кольору, 2007 року випуску та RENAULT MASTER з номерним знаком [NUMBER] та номером кузова [NUMBER] , білого кольору, 2015 року випуску. Так, судом встановлено, що перебуваючи у шлюбі із [PERSON] , [PERSON] набула у власність транспортні засоби: HYUNDAI SONATA з номерним знаком [NUMBER] та номером кузова [NUMBER] , VIN-кодом [NUMBER] , чорного кольору, 2007 року випуску та RENAULT MASTER з номерним знаком [NUMBER] та номером кузова [NUMBER] , білого кольору, 2015 року випуску. Згідно зі статтею 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (стаття 61 СК України). Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентується статтею 63 СК України, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання спільним сумісним майном подружжя може відбутися шляхом його поділу, виділення частки. Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя. Право подружжя на поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, закріплено у статті 69 СК України. Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а в разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга статті 364 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України). Способи та порядок поділу майна, яке є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, визначаються статтею 71 СК України і що сутність такого поділу полягає у тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі. Під час здійснення поділу майна в судовому порядку суд повинен виходити з презумпції рівності часток, а також з вимог статті 71 СК України, відповідно до якої поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі або реалізується через виплату грошової компенсації вартості його частки в разі неподільності майна (частина друга статті 364 ЦК України). Відповідно до ст. 69, 70 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до ч. 1, 4, 5 ст. 71 Сімейного кодексу України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Згідно ч. 2, 3, ст. 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. П. 30 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року N 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" роз`яснено, що при вирішенні спору про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, суд згідно з частинами 2, 3 ст. 70 СК в окремих випадках може відступити від засади рівності часток подружжя, враховуючи обставини, що мають істотне значення для справи, а також інтереси неповнолітніх дітей, непрацездатних повнолітніх дітей (за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування). Під обставинами, що мають істотне значення для справи, потрібно розуміти не тільки випадки, коли один із подружжя не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї, але і випадки коли один із подружжя не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку чи доходу (ч. 1 ст. 60 СК). Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою (абзаци перший і другий частини другої статті 364 ЦК України). Неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення (частина друга статті 183 ЦК України). Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених ЦК України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду (частини друга, четверта та п`ята статті 71 СК України). Право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї (частина перша статті 365 ЦК України). Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду (частина друга статті 365 ЦК України). Однак суд вважає за необхідне зазначити, що загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК Украйни). Результат тлумачення приватно-правових норм, тобто діяльності зі з`ясування їхнього змісту (сенсу), має бути розумним. Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду вже звертав увагу на те, що загальні засади (принципи) цивільного права є фундаментальними, й інші джерела правового регулювання, насамперед акти цивільного законодавства, мають відповідати змісту цих засад (принципів). Останні мають пряму дію, а тому їх слід ураховувати, здійснюючи, зокрема, тлумачення приписів актів цивільного законодавства (постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 квітня 2022 року в справі № 520/1185/16-ц). Велика Палата Верховного Суду ( справа № 209/3085/20, провадження №14-182цс21) зауважує, що приписи частин четвертої та п`ятої статті 71 СК України і статті 365 ЦК України з урахуванням принципу розумності (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК Украйни) треба розуміти так: (а) правила про необхідність попереднього внесення коштів на депозитний рахунок суду стосуються тих випадків, коли позивач (один із подружжя чи колишній чоловік, колишня дружина) згідно зі статтею 365 ЦК України заявив вимогу про припинення права відповідача на частку у спільній власності (такі кошти забезпечують отримання відповідачем грошової компенсації); (б) якщо позивач (один із подружжя чи колишній чоловік, колишня дружина) таку вимогу не заявив (а вимагає, наприклад, поділити неподільну річ шляхом виділення її у власність відповідача та стягнення з нього грошової компенсації замість частки позивача у праві спільної сумісної власності на цю річ), то підстави для внесення ним відповідної суми коштів на депозитний рахунок суду відсутні. Інакше кажучи, вимога позивача за первісним позовом [PERSON] та позивача за зустрічним позовом [PERSON] про стягнення грошової компенсації замість частки у праві спільної сумісної власності на майно подружжя не породжує обов`язку попередньо внести відповідну суму на депозитний рахунок суду, що підтверджує висновок, сформульований у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 червня 2018 року у справі № 299/2587/15-ц). А також суд звертає увагу на те, що підтвердження платоспроможності такого законодавство України не вимагає. Суд звертає увагу сторін на те, що згода відповідача на виплату грошової компенсації позивачеві, право власності якого на частку у праві спільної сумісної власності припиняється, не є обов`язковою. За змістом частини четвертої статті 71 СК України згоду на отримання такої компенсації замість частки у праві спільної сумісної власності на майно при його поділі має надати той із подружжя, на чию користь таку компенсацію присуджує суд. Цей припис узгоджується з приписом частини другої статті 364 ЦК України, за змістом якого саме той співвласник, який бажає виділу, має надати згоду на одержання від інших співвласників грошової компенсації вартості його частки у неподільній речі (близькі за змістом висновки висловлені, зокрема, у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 29 квітня 2020 року у справі № 210/4854/15-ц, від 24 березня 2021 року у справі № 501/2211/18, Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від3 лютого 2020 року у справі № 235/5146/16-ц, Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 3 червня 2020 року у справі № 487/6195/16-ц і від 9 червня 2021 року у справі № 760/789/19). Щодо позовних вимог первісного позову [PERSON] , то суд зазначає наступне: щодо покликання сторони відповідача за первісним позовом на те, що транспортний засіб RENAULT MASTER з номерним знаком [NUMBER] було придбано за її власні кошти, які були надані її матір`ю, то жодних письмових доказів передачі таких коштів суду не надано. Крім того, пояснення, допитаної в судовому засіданні 10.10.2025 року як свідка матері відповідача [PERSON] , про надання їй коштів, виручених з продажу належного їй нерухомого майна не можуть бути взяті до уваги судом, оскільки надані зацікавленою особою. Разом з тим, [PERSON] не надала жодних належних доказів того, що спірний автомобіль був придбаний виключно за її особисті кошти, подаровані їй матір`ю. Крім того, у разі наявності підстав для визнання спірного майна особистою приватною власністю одного з подружжя, відповідач мала право звернутися до суду з відповідною вимогою у встановленому законом порядку, чого зроблено не було, а відтак відсутні правові підстави для віднесення зазначеного майна до особистої власності відповідача. Правові підстави визнання майна особистою приватною власністю дружини та чоловіка закріплені у статті 57 СК України. Оскільки відповідачем за первісним позовом не спростовано презумпцію спільної сумісної власності подружжя належними і допустимими доказами, то автомобіль RENAULT MASTER є об`єктом спільної сумісної власності подружжя [PERSON] та [PERSON] . Під час розгляду справи було встановлено, що автомобіль RENAULT MASTER д.н.з. [NUMBER] був проданий відповідачем за первісним позовом та позивачем за зустрічним позовом [PERSON] без згоди [PERSON] , доказів того, що отримані від продажу гроші були використані [PERSON] в інтересах сім`ї сторони не надали, автомобіль є неподільною річчю, суд дійшов висновку, що позивач за первісним позовом має право на компенсацію ринкової вартості частки автомобіля. Згідно договору купівлі-продажу транспортного засобу № 8243/23/1/014517 від 22.12.2023 року, суб`єкт господарювання, що здійснює оплату та/або роздрібну торгівлю транспортними засобами на підставі договору комісії, укладеного з власником транспортного засобу, та перебуває на обліку в ГСЦ МВС за реєстраційним № 8243 від 18.06.2021 року ТОВ «МЕЙК-ДЕЙТА», який є комісіонером та діє у відповідності до п. 8 Постанови КМУ № 1389 від 07.09.1998 року та діє на підставі укладеного з власником транспортного засобу Договір комісії № 8243/23/1/014517 від 21.12.2023 року, продавець, в особі відповідального [PERSON] , та покупець, в особі [PERSON] , уклали цей договір про те, що продавець зобов`язується передати у власність покупцеві транспортний засіб RENAULT MASTER з номерним знаком [NUMBER] та номером кузова [NUMBER] , білого кольору, 2015 року випуску, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] від 27.05.2021 року, за домовленістю сторін ціна транспортного засобу склала 10 000,00 грн., вочевидь така сума не відповідає ринковій вартості даного транспортного засобу, тому не може бути прийнята судом до уваги. Однак, як вбачається із висновку експерта № 158 за результатами проведення судової транспортно-товарознавчої експертизи з визначенням середньої ринкової вартості автомобіля на підставі ухвали Пустомитівського районного суду Львівської області від 22.10.2024 року у цивільній справі № 450/5622/23 від 23.12.2024 року середня ринкова вартість автомобіля «Renault Master», вантажний фургон, об`єм двигуна 2298 см.куб., 2015 року випуску, потужністю 135 к.с., в середньостатистичному нормальному технічному експлуатаційному та укомплектованому стані, без пошкоджень і суттєвих дефектів, станом на 20.12.2024 року становить 504 820,00 грн. [PERSON] не надала суду належних та допустимих доказів на спростування зазначеної вартості автомобіля. Крім того, очевидним є той факт, що відповідач відчужила транспортний засіб уже після подання позивачем первісного позову, що може свідчити про її намір зменшити вартість майна, яке підлягає поділу між подружжям. Таким чином, за правилами диспозитивності (ст. 13 ЦПК України), компенсація вартості 1/2 частки автомобіля складає 252 410,00 грн., тому саме дана сума підлягає стягненню з відповідача за первісним позовом на користь позивача за первісним позовом. Разом з тим, щодо вимоги первісного позову [PERSON] про стягнення з [PERSON] на його користь грошової компенсації вартості частки автомобіля марки HYUNDAI SONATA, д.н.з. [NUMBER] , номер шасі (кузова) [NUMBER] у сумі 84 484 грн. 78 коп., суд приходить до наступних висновків, зважаючи на таке: із листа за вих. № 73428727 від 21.05.2024 року, за підписом головного державного виконавця Суворовського ВДВС у місті Херсон Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Наталі Жайворонок, вбачається, що в провадженні Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) перебуває виконавче провадження № 73428727 згідно судового наказу № 450/4277/23 виданої 04.09.2023, що видав Пустомитівський районний суд про стягнення з [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) аліментів на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] [INFO] у розмірі частини доходів платника аліментів але не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно починаючи з 01.09.2023 року. 03.12.2023 державним виконавцем відкрито виконавче провадження по виконанню вищевказаного рішення. Державним виконавцем скеровано постанову про звернення стягнення на дохід боржника (заробітну плату), а саме військова частина [NUMBER] [ADDRESS] . 3 боржника стягнуто кошти( аліменти) та перераховано стягувачу 26.12.2023 року - 5602,45грн, 29.01.2024 року - 13826,00 грн. 22.02.2024 року- 5882,45 грн. 20.03.2024 року - 2090,69 грн.21.03.224 року - 5882,45 грн. На даний час направлено вимога державного виконавця до військової частина [NUMBER] [ADDRESS] , щодо надання звіту про відрахування коштів. Згідно довідки № 672 від 25.02.2023 року, солдат [PERSON] перебуває на військовій службі у військовій частині [NUMBER] , [ADDRESS] . Разом з тим, відповідно до довідки ВЛК № 979 від 19.03.2024 року, солдат [PERSON] , 1982 року народження, ВЧ [NUMBER] , у Збройних Силах з 01.2023 року за мобілізацією, призваний [INFO] , на підставі ст. ст. 76-б, 78-н, 31-г графи ІІ Розладу хвороб ТДВ «Б» графи 10 обмежено придатний до військової служби. Також у вказаній довідці вказано діагноз та постанову ВЛК про причинний зв`язок захворювання (травми, поранення, контузії, каліцтва), а саме: наслідки вогнепального осколкового сліпого поранення правого передпліччя з вогнепальним переломом верхньої третини правої променевої кістки (13.09.2023) у вигляді посттравматичної невропатії правого серединного та променевого нервів з вираженим парезом правої кисті, з вегето-чутливими, нейротрофічними розладами, і помірним порушенням функції, консолідованого перелому верхньої третини правої променевої кістки з незначним порушенням функції, зміцнілих шкірних рубців верхньої третини правого передпліччя, вказано. Що поранення пов`язане із захистом Батьківщини (підтверджено довідкою про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), виданою командиром військової частини [NUMBER] від 11.10.2023 року № 3444), за наказом МОЗ від 04.07.2007 року № 370 травма тяжкого ступеню. Аномальна трихромазія, захворювання, не пов`язано з проходженням військової служби. Із відповідді ВП № 3 ЛРУП № 2 ГУ НП у Львівській області [PERSON] за вих. № 5003/43/01-24 від 15.04.2024 року, встановлено, що відділом поліції № 3 Львівського районного управління № 2 Головного управління Національної поліції у Львівській області розглянуто звернення, щодо місця знаходження належного їй транспортного засобу «Hyundai Sonata», д.н.з. [NUMBER] , вказане звернення 02.04.2024 року зареєстровано в інформаційно-комунікаційній системі за № 3465 та проведеною перевіркою встановлено, що транспортний засіб «Hyundai Sonata», дн.з. [NUMBER] , знаходиться на подвір?ї орендованого будинку, де прожинає гр. [PERSON] - мама колишнього чоловіка, гр. [PERSON] , а саме за адресою: [ADDRESS] . Із даного приводу долучено також письмові пояснення, надані гр. [PERSON] 15.04.2024 року, згідно яких останній вказав, що із січня 2023 року являється військовослужбовцем ЗСУ, а в березні 2024 року у зв`язку із пораненням знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Вказав, що будучи одруженим із [PERSON] , на спільні кошти було придбано автомобіль HYUNDAI SONATA д.н.з. [NUMBER] , який зареєстрований на йог околишню дружину. По теперішній час даний автомобіль знаходиться за адресою: [ADDRESS] , де проживає його матір [PERSON] в орендованому будинку, на повір`ї якого знаходиться вищевказаний транспортний засіб. Зазначив, що документи та ключі від такого знаходяться у нього, та коли [PERSON] сплатить йому половину вартості автомобіля, а також за автомобіль RENAULT MASTER, який був нею проданий, готовий віддати своїй колишній дружині. Вказані обставини визнаються сторонами. Відповідно ч. 1 до ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Судом встановлено та сторонами не заперечується, що спірний транспортний засіб зареєстрований за [PERSON] , однак фактично перебуває за адресою проживання матері позивача, при цьому документи та ключі від автомобіля знаходяться у [PERSON] . Суд бере до уваги доводи позивача, викладені у відзиві на зустрічну позовну заяву, щодо проходження ним військової служби, отриманого поранення, неможливості керування транспортними засобами та потреби у коштах для лікування. Водночас, в подальшому, зазначені обставини не позбавляють позивача можливості ініціювати та забезпечити відчуження автомобіля марки HYUNDAI SONATA, д.н.з. [NUMBER] , третім особам у встановленому законом порядку з подальшим отриманням грошових коштів для особистих потреб. Крім того, суд враховує, що задоволення вимоги про стягнення грошової компенсації за два транспортні засоби у межах даного спору призвело б до покладення на відповідача надмірного фінансового тягаря, з огляду на те, що на її утриманні перебуває спільна неповнолітня дитина сторін, що суперечило б засадам розумності, справедливості та пропорційності при поділі майна подружжя. За таких конкретних обставин, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні вимоги [PERSON] про стягнення з [PERSON] грошової компенсації вартості частки автомобіля HYUNDAI SONATA. Верховний Суд у своїй практиці неодноразово зазначав, що при поділі майна необхідно враховувати не лише принцип рівності часток (ч. 1 ст. 70 СК України), а й конкретні обставини справи. Відхід від рівності часток можливий, якщо одна зі сторін погодилася на такий поділ або якщо цього вимагають розумні межі справедливості. Щодо вимог зустрічного позову [PERSON] : Згідно висновку експерта № 157 за результатами проведення судової транспортно-товарознавчої експертизи з визначенням середньої ринкової вартості автомобіля на підставі ухвали Пустомитівського районного суду Львівської області від 22.10.2024 року у цивільній справі № 450/5622/23 від 23.12.2024 року середня ринкова вартість автомобіля «Hyundai Sonata 2,0i 4 dr 5MT», ідентифікаційний номер [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , на момент огляду становить 168 969,55 грн. Враховуючи вищенаведене, компенсація вартості 1/2 частки даного автомобіля складає 84 484, 80 грн., тому саме дана сума підлягає стягненню з відповідача за зустрічним позовом на користь позивача за зустрічним позовом. Щодо вимоги про стягнення з [PERSON] компенсації 1/2 частини розміру заборгованості, за договором № 04-001763-01 від 19.08.2013 року, укладеним між [PERSON] та ПАТ «Енергобанк», у розмірі 27 394, 40 грн., то суд приходить до висновку про відмову в такій, зважаючи на наступне: До складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї (частина 4 статті 65 СК України). Отже, об`єктом права спільної власності подружжя є як предмети матеріального світу, так і майнові права та обов`язки. Договір, укладений одним із подружжя, створює обов`язки для другого з подружжя в разі, якщо його укладено в інтересах сім`ї, а одержане за цим договором майно фактично використано на задоволення потреб сім`ї. Верховний Суд у постанові від 01 вересня 2022 року у справі № 245/9244/17 (провадження № 61-5729св22) дійшов висновків, що виходячи зі змісту статей60,65 СК України, при поділі майна подружжя враховуються також борги подружжя за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї. Таким чином, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то цивільні права та обов`язки за цим договором виникають в обох із подружжя, а тому якщо боргові зобов`язання підтверджуються наявними у справі доказами, такі боргові зобов`язання повинні ураховуватися при поділі майна подружжя. Подібні висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 червня 2020 року в справі № 638/18231/15-ц (провадження № 14-712цс19). Правовий режим спільної сумісної власності подружжя свідчить саме про солідарний характер зобов`язань незважаючи на відсутність в законі прямої вказівки на солідарну відповідальність подружжя за зобов`язаннями, що виникають з правочинів, вчинених в інтересах сім`ї, а отже подружжя має відповідати за такими зобов`язаннями солідарно усім своїм майном, якщо правочин був вчинений в інтересах сім`ї, а тому борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї, враховуються при розподілі майна подружжя. Необхідно також наголосити, що Верховним судом України в Постанові від 19 червня 2013 року у справі № 6-55цс 13, було вказано що тлумачення частини четвертої статті 65 СК України свідчить, що той з подружжя хто не брав безпосередньо участі в укладенні договору стає зобов`язаною стороною (боржником) за наявності двох умов 1) договір укладено другим із подружжя в інтересах сім`ї; 2) майно одержане за договором використане в інтересах сім`ї. Тільки поєднання вказаних умов дозволяє кваліфікувати другого з подружжя як зобов`язану особу (боржника). Згідно з частинами 1-3 статті 12, частинами 1, 5 та 6 статті 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (частина 2 статті 78 ЦПК України). Разом з тим, позивач за зустрічним позовом [PERSON] не надала суду належних та допустимих доказів, які б свідчили про те, що отримані на підставі кредитного договору № 04-001763-01 від 19.08.2013 року грошові кошти були витрачені нею в інтересах сім`ї, більше того, не надано копії самого договору, на підставі якого у неї виникли грошові зобов`язання перед ПАТ «Енергобанк», як і рішення Херсонського міського суду Херсонської області у справі 766/9073/16-ц, на яке вона посилається у зустрічній позовній заяві. На підтвердження вказаного суду подано копію квитанції про переказ грошових коштів на суму 54 788,80 грн неналежної якості, яка не дає можливості встановити призначення платежу, підстави його здійснення та зв`язок із виконанням зобов`язань за кредитним договором № 04-001763-01 від 19.08.2013 року. За таких обставин суд позбавлений можливості встановити, за що саме був здійснений вказаний платіж та чи були відповідні грошові кошти спрямовані на погашення кредитної заборгованості, у зв`язку з чим суд доходить висновку про недоведеність заявленої вимоги та відповідно відмову в її задоволенні. Згідно із ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом судової справи, належать: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з відповідача за первісним позовом на користь позивача за первісним позовом необхідно стягнути витрати на проведення судової транспортно-товарознавчої експертизи у розмірі 8 990,40 грн. та судовий збір у сумі 3 177,57 грн., що разом становить 12167,97 грн., а з відповідача за зустрічним позовом на користь позивача за зустрічним позовом необхідно стягнути судовий збір в сумі 846,45 грн.

Outcome: approved