Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-13 00:00:00

[PERSON] звернувся до Заліщицького районного суду Тернопільської області з позовом до Заліщицької міської ради Чортківського району Тернопільської області про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування. В позовній заяві позивач просить встановити юридичний фа?т постійного проживання [PERSON] з [PERSON] однією сім`єю з 1996 ро?у до дня смерті останнього, я?а сталася [INFO] ро?у, в одному будин?оволодінні, що за адресою: [ADDRESS] та визнати за [PERSON] , я? спад?оємцем за за?оном четвертої черги, після смерті [INFO] ро?у [PERSON] , право на земельну част?у (пай) в селянсь?ій спілці Золотий ?олос, розміром 1,22 умовних ?адастрових ге?тарів, відповідно до виданого 12.06.1997 ро?у за реєстраційним номером 18469, згідно розпорядження Заліщиць?ої РДА від 07.02.1997 ро?у № 45, [PERSON] сертифі?ату на право на земельну част?у (пай) серії ТР №0246253. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що [INFO] ро?у помер [PERSON] . За життя [PERSON] мав право на земельну част?у (пай) в селянсь?ій спілці "Золотий ?олос", розміром 1,22 умовних ?адастрових гектарів. Спад?одавець [PERSON] з 1979 ро?у до дня своєї смерті проживав та був зареєстрований в [ADDRESS] . З ним за вищев?азаною адресою проживали та були зареєстровані: позивач - [PERSON] та мати позивача - [PERSON] . Після смерті [PERSON] в управління його спадковим майном вступив позивач [PERSON] , що проявилося у нього у наявності правовстановлюючих документів на майно та догляді за будинком померлого. 06.03.2025 ро?у позивач звернувся до Заліщиць?ої державної нотаріальної ?онтори із заявою про видачу йому свідоцтва про право на спадщину за за?оном, одна? в.о. державного нотаріуса Заліщиць?ої державної нотаріальної ?онтори Інна Діди? повідомила позивача про те, що останній не має можливості підтвердити право на спад?ування за ст.1264 ЦК У?раїни, а та?ож у нього відсутні правовстановлюючі до?ументи на спад?ове майно, тому запропонувала для вирішення спору з метою оформлення права на спад?ове майно після смерті [INFO] ро?у [PERSON] звернутися з позовом до суду. Ухвалою судді Заліщицького районного суду Тернопільської області від 09.06.2025 року відкрито провадження у справі та ухвалено розглядати справу у порядку загального позовного провадження. Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю та просили їх задовольнити. Відповідач не делегував свого представника в судове засідання, подав клопотання (вх.№ЕП-665) в якому просить розглянути справу без його участі, не заперечує щодо задоволення позову. Свідок [PERSON] в судовому засіданні повідомила, що [PERSON] проживав однією сім`єю з померлим [PERSON] з 1996 року до дня його смерті. Свідок [PERSON] в судовому засіданні повідомив, що [PERSON] проживав однією сім`єю з померлим [PERSON] з 1996 року до дня його смерті. Заслухавши учасників справи, показання свідків та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що справу слід вирішити за наявними матеріалами та задовольнити позов, виходячи із наступного. [INFO] помер [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 26.11.2002 року. Згідно довід?и Дзвиняць?ого старостинсь?ого о?ругу Заліщиць?ої місь?ої ради Чортківського району Тернопільської області №19-4/25 від 21.01.2025 ро?у, [PERSON] на момент своєї смерті постійно проживав та був зареєстрований в [ADDRESS] . На момент смерті разом із спадкодавцем проживали та були зареєстровані: [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] . На момент смерті спад?одавець в зареєстрованому шлюбі не перебував, заповіту не с?ладав. За життя [PERSON] мав право на земельну частку (пай) в селянській спілці "Золотий колос", розміром 1,22 умовних кадастрових гектарів. Згідно листа Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області №C-68/0-77/6-25 від 14.03.2025 року, громадянину [PERSON] 12.06.1997 року видано сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ТР №0246253 за реєстраційним №18469, згідно розпорядження Заліщицької районної державної адміністрації від 07.02.1997 року №45, розміром 1,22 умовних кадастрових гектарів. Сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ТР №0246253 втрачений, про що у газеті «Голос народу» №13 від 26 березня 2025 року розміщено відповідне оголошення. 05 квітня 2025 ро?у позивач звернувсь до Заліщиць?ої державної нотаріальної ?онтори із заявою про видачу йому свідоцтва про право на спадщину за за?оном після смерті [PERSON] . В.о. державного нотаріуса Заліщиць?ої державної нотаріальної ?онтори Інна Діди? в листі №152/02-14 від 05.04.2025 ро?у надала позивачу роз`яснення про неможливість оформлення спадкових прав на спадкове майно у зв`язку з відсутністю до?ументів, що посвідчують право власності, виданих на ім`я спадкодавця та підтвердження факту прийняття спадщини позивачем. Вирішуючи питання про встановлення даного факту, суд виходить з того, що згідно з ч.1 ст.293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до роз`яснень, викладених у п.7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання правовстановлюючих документів в органах, що вчиняють нотаріальні дії. Проте, сам по собі факт належності документу не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджений документом. Таким чином, для позивача важливо, не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту, це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Відповідно до ч.2 ст.315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Статтею 318 ЦПК України передбачено, що у заяві про встановлення юридичного факту повинно бути зазначено, який факт заявник просить встановити та з якою метою, причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт, докази, що підтверджують факт. До заяви додаються докази, що підтверджують викладені в заяві обставини, і довідка про неможливість відновлення втрачених документів. Отже, суд може встановити юридичний факт у тому разі, коли особою вчинено всі можливі заходи по отриманню необхідних документів, і виключно за наявності об`єктивних причин, які не залежать від волі особи, що обумовлюють неможливість отримання документу на підтвердження юридичного факту. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10 квітня 2019 року у справі №320/948/18 (провадження №14-567цс18) вказує, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів. Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: - факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення; - встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах; - заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо); - чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів. Від встановлення юридичного факту постійного проживання [PERSON] з [PERSON] однією сім`єю з 1996 року до дня смерті останнього в обному будинковолодінні, що за адресою: [ADDRESS] залежить виникнення права позивача на спадкове майно, власником якого був [PERSON] . Факт постійного проживання позивача з покійним [PERSON] підтверджується довідкою Дзвиняцого старостинсь?ого о?ругу Заліщиць?ої місь?ої ради Чортківського району Тернопільської області за №19-4/25 від 21.01.2025 ро?у. Метою встановлення факту проживання однією сім`єю зі спадкодавцем є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, отже такий факт породжує юридичні наслідки. Чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту проживання однією сім`єю зі спадкодавцем. Одночасно суд бере до уваги і той факт, що позивач позбавлений можливості здійснення права на спадкування в інший спосіб, окрім як встановлення у судовому порядку факту проживання однією сім`єю із спадкодавцем. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд доходить до висновку, що вимога позивача про встановлення факту проживання, підлягає до задоволення. Також судом встановлено, що після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , залишилося спадкове майно - право на земельну част?у (пай) в селянсь?ій спілці Золотий ?олос, розміром 1,22 умовних ?адастрових ге?тарів, відповідно до виданого 12.06.1997 ро?у за реєстраційним номером 18469, згідно розпорядження Заліщиць?ої РДА від 07.02.1997 ро?у №45, Яворсь?ому [PERSON] сертифі?ату на право на земельну част?у (пай) серії ТР №0246253. Згідно з п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ" №7 від 16.04.2004 року, громадянин, включений до списку, який додається до Державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта. Відповідно до пунктів 16, 17 Перехідних положень Земельного кодексу України, громадянам - власникам земельних часток (паїв) за їх бажанням виділяються в натурі (на місцевості) земельні ділянки з видачею державних актів на право власності на землю. Сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними прав вимоги на відведення земельної частки (пай) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Згідно з п.3.5 Інформаційного листа Вищого ССУ з розгляду кримінальних та цивільних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» у разі втрати, пошкодження сертифіката про право на земельну частку (пай) аналогічного порядку видачі нового сертифікату на ім`я спадкодавця спадкоємцям особи, яка мала право на земельну частку (пай), не передбачено. Отже, належним способом захисту прав спадкоємців у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво право на спадщину на земельну частку (пай) є звернення спадкоємців з вимогами про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування. Статтею 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власника земельних часток (паїв)» передбачено, що до осіб, які мають право на земельну частку (пай) відносяться громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом. Згідно з ст.2 цього Закону, основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є: свідоцтво про право на спадщину; рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Відповідно до ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. У відповідності до ст.ст. 1216-1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 нього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Спадщину після смерті [PERSON] прийняв, як спадкоємець по закону 4 черги [PERSON] , оскільки проживав з померлим разом з 1996 року та до дня його смерті в одному будинковолодінні, що за адресою: [ADDRESS] . Таким чином, суд приходить до переконання, що даний позов слід задовольнити. Вирішуючи питання розподілу судових витрат по справі, суд вважає, що їх слід покласти на сторони в понесених ними розмірах.

Outcome: approved