Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-12 00:00:00

Позивачка [PERSON] , звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення з відповідача на її користь аліменти на утримання спільної дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Позовні вимоги обґрунтувала тим що, 05.09.1998 року між нею та відповідачем було укладено шлюб про що Павлиською селищною радою Онуфріївського районного суду Кіровоградської області, було зроблено відповідний актовий запис за номером 19. У даному шлюбі у сторін народилась дитина [PERSON] , [INFO] . У зв`язку з тим, що спільне життя з відповідачем не склалося та було фактично припиненим, рішенням Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 24.01.2025 року шлюб між ними розірвано. Після припинення шлюбних відносин з відповідачем, вони не дійшли згоди щодо порядку та розміру участі у вихованні та утриманні спільної дитини сторін. Дитина проживає з позивачем та перебуває на повному її утриманні. У зв`язку з тим, що між позивачем та відповідачем не було досягнето домовленості щодо способу та розмірі утримання спільної неповнолітньої дитини, позивач вирішила звернутись до суду для розв`язання цього питання в порядку ст. 181 Сімейного кодексу України, а саме шляхом присудження коштів у частині від заробітку. Позивач вважає, що сума, яка покриває половину необхідних витрат по утриманню дитини становить 1/4 частину від заробітку відповідача. Ця сума є обґрунтованою, так як відповідач має можливість сплачувати аліменти на утримання спільної дитини у такому розмірі. На підставі вищевикладеного просить суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Ухвалою суду від 30.10.2025 року відкрито спрощене позовне провадження та справу призначено до судового розгляду по суті. Ухвалою суду від 28.11.2025 року до участі у справі в якості третьої особи яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача залучено [PERSON] . Ухвалою суду від 16.12.2025 року явку позивачки [PERSON] було визнано обов`язковою. 11.12.2025 року до канцелярії суду представник третьої особи яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача [PERSON] адвокат Ульянов Р.А. подав пояснення щодо позову та зазначив, що у відповідності до ст. 29 ЦК фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлені законом. За таких обставин, позивачка має довести в цій справі, що [PERSON] проживає та перебуває у неї на утриманні, оскільки право на стягнення аліментів з батька виникає у того з батьків, з ким проживає дитина віком від 14 років. Як зазначає [PERSON] , батьки не проживали разом з 2022 року. Рішенням Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 24.01.2025 року шлюб між ними розірвано. В період з 2022 року по 2025 року [PERSON] перебувала повністю на утриманні батька, який регулярно надсилав їй кошти. На даний час батько перебуває у складі ЗСУ. Позивачка [PERSON] та її представник адвокат Крушинський В.В. в судове засідання не з`явилися, про місце, дату і час розгляду справи повідомлені належним. Причини неявки в судове засідання не повідомили. В позовній заяві просили позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про місце, дату і час розгляду справи повідомлений належним чином. Причини неявки в судове засідання суду не повідомив. Відзиву на позовну заяву не подавав та клопотання про відкладення розгляду справи не направляв. Третя особа яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача [PERSON] та її представник адвокат Ульянов Р.А. в судове засідання не з`явилися, про місце, дату і час розгляду справи повідомлені належним чином. Причини неявки в судове засідання суду не повідомили. Свою позицію виклали в поясненнях третьої особи подав щодо позову. Враховуючи норми ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання учасників справи не перешкоджає розгляду справи по суті, оскільки вони належним чином повідомлені про дату, час і місце засідання, тому суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін і ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, встановив наступні факти та відповідні правовідносини. Встановлено, що між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] укладено шлюб, про що зроблений відповідний актовий запис № 19, зареєстрований Павлиською селищною радою Онуфріївського району Кіровоградської області від 05.09.1998 року та видане свідоцтво про шлюб серія [NUMBER] /а.с. 7/. Третя особа [PERSON] народилась [INFO] , батьками якої є сторони по справі [PERSON] та [PERSON] про що зроблений актовий запис про народження № 5 зареєстрований Павлиською селищною радою Онуфріївського району Кіровоградської області від 11.02.2008 року та видане свідоцтво про народження серія [NUMBER] /а.с. 8, 22/. За змістом ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до Конвенції ООН про права дітей від 20.11.1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року № 789-XІІ) держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Дитина, з огляду на її фізичну й розумову незрілість вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист, як до так і після народження. Крім того, у відповідності до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини та ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей. Згідно з ч. 2 ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Згідно з ч.1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, враховуючи, що позивачем не надано достатніх та допустимих доказів перебування на її утриманні неповнолітньої дитини сторін, враховуючи пояснення третьої особи [PERSON] , яка пояснила, що починаючи з 2022 року по 2025 рік перебувала тільки на утриманні батька відповідача [PERSON] , котрий регулярно перераховував їй кошти та забезпечував всім необхідним, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed