Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-12 00:00:00

09.12.2025 року до Березівського районного суду Одеської області звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "Факторинг Партнерс" (далі - позивач) із позовною заявою до [PERSON] (далі - відповідач) про стягнення заборгованості за договором. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що 17.08.2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «АВЕНТУС УКРАЇНА» та [PERSON] укладено договір про споживчий кредит №2793077, згідно умов якого сума кредиту складає 4 750 грн., строк кредиту становить 360 днів. Знижена процентна ставка 1,81 % в день від суми кредиту та стандартна процентна ставка 1.90 % в день від суми кредиту. Крім того, позивач у позовній заяві зазначив, що підписанням договору відповідач підтвердив, що він ознайомлений з усіма його істотними умовами та йому була надана вся інформація, передбачена вимогами чинного законодавства. 26.03.2021 року укладено договір №26032021, відповідно до якого Товариство з обмеженою відповідальністю "АВЕНСУС УКРАЇНА" відступило на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ФК Європейська агенція з повернення боргів", права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі право грошової вимоги до відповідача за договором № 2793077. Також, 23.05.2024 р було укладено договір №23/05/24 відповідно до якого ТОВ ФК «Європейська агенція з повернення боргів» відступило на користь ТОВ «Факторинг Партнерс» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №2793077. У позовній заяві позивач стверджує, що загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом за договором № 2793077 від 17.08.2020 року станом на день формування позовної заяви, становить 15 580.00 грн. з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) становить 4 750,00 грн., заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 12925.00 грн., заборгованість за нарахованими процентами згідно кредитного договору (з моменту відступлення прав вимоги 10 830 грн., заборгованість за пенею та/або штрафами 0.00 грн., заборгованість за комісіями 0.00 грн., інфляційні збитки 0.00 грн., нараховані 3% річних 0.00 грн. Ухвалою Березівського районного суду Одеської області від 11.12.2025 року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено до судового розгляду на 13.01.2026 року. Указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан, який продовжено до 03.02.2026 року. У судове засідання 13.01.2026 року представник позивача не з`явився, однак у прохальній частині позовної заяви просить розгляд справи проводити за його відсутності, проти заочного розгляду справи та винесення заочного рішення не заперечує (а.с.5). Відповідач відзив або заперечення на позов ТОВ «Факторинг Партнерс» до суду не надав та в судове засідання 13.01.2026 року не з`явився без поважних причин, про причини неявки суд не повідомив, будь-яких клопотань не заявляв, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, так на його адресу направлялась судова повістка про виклик до суду, яку він отримав особисто, що підтверджується повідомленням про вручення (а.с.75). Суд вважає зазначити, що обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України"). Як відзначив суд у рішенні у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» (1989), сторона зобов`язана «демонструвати готовність брати участь у всіх етапах розгляду, що мають безпосередній стосунок до нього, утримуватися від використання прийомів для затягування процесу, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухань». За таких обставин, у зв`язку з воєнним станом на території України, з урахуванням заяви представника позивача про розгляд справи за його відсутності та ігнорування виклику до суду відповідачем, суд дійшов висновку про розгляд справи за їх відсутності, за наявними в матеріалах справи доказами. В порядку ч.2 ст. 247 ЦПК України, розгляд справи здійснюється судом без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв`язку з неявкою відповідача та не повідомленням ним про поважні причини такої неявки в судове засідання, суд зі згоди позивача вважає за можливе розглядати справу в заочному порядку та ухвалити заочне рішення, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Врахувавши думку представника позивача, викладену в позовній заяві, відсутність відповідача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 17.08.2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «АВЕНТУС УКРАЇНА» та [PERSON] укладено договір про споживчий кредит №2793077, згідно умов якого сума кредиту складає 4 750 грн., строк кредиту становить 360 днів. Знижена процентна ставка 1,81 % в день від суми кредиту та стандартна процентна ставка 1.90 % в день від суми кредиту (а.с.67-10). Пунктом першим частини першої статті 512 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до статті 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Відповідно до ч.1 ст.1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). 26.03.2021 року укладено договір №26032021, відповідно до якого Товариство з обмеженою відповідальністю "АВЕНСУС УКРАЇНА" відступило на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ФК Європейська агенція з повернення боргів", права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі право грошової вимоги до відповідача за договором № 2793077 (а.с.29-31). Також, 23.05.2024 р було укладено договір №23/05/24 відповідно до якого ТОВ ФК «Європейська агенція з повернення боргів» відступило на користь ТОВ «Факторинг Партнерс» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №2793077 (а.с.36-40). Згідно витягу реєстру боржників до договору факторингу №23/05/24 від 23.05.2024 року у вказаному реєстрі Товариством з обмеженою відповідальністю «ТОВ ФК «Європейська агенція з повернення боргів» передано заборгованість [PERSON] за договором №2793077 Товариству з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» (а.с.52 зворотній бік). Згідно розрахунку заборгованості, відповідач має заборгованість перед позивачем на загальну суму 15 580 грн. (а.с.28). Зобов`язання виникають із підстав, передбачених ст.11 ЦК України, зокрема з договорів. Ч.1 ст.509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно ч.1 ст.526 ЦК України, зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цьогоКодексу. Ч.1 ст.610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно ч.1 ст.628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно ч.1 ст.629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Статтею 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірах та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі (ч. 1 ст.1055 ЦК України). Статтями 12, 81ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що свої зобов`язання ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» за договором №2793077, який був укладений згідно чинного законодавства, виконало у повному обсязі, надавши [PERSON] кредитні кошти, а в подальшому у передбачений законом спосіб передало право вимоги до позичальника Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс». Натомість, доказів погашення заборгованості перед позивачем відповідач суду не надав. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 15 580 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Враховуючи те, що позов задоволено повністю в частині стягнення заборгованості, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2422,40 грн., сплачений позивачем при зверненні до суду із позовною заявою. Щодо стягнення з відповідача судових витрат, понесених позивачем на оплату правничої допомоги слід зазначити наступне. Статтею 133 ЦПК України, встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. У матеріалах справи наявний договір № 02-07/2024 про надання правової допомоги від 02.07.2024 року, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» та адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс», згідно якого адвокатське об`єднання приймає на себе зобов`язання надавати юридичну допомогу в обсязі та на умовах, передбачених договором (а.с.59 зворотній бік-61). Згідно з ч. 2 та ч. 3ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Вирішуючи питання про стягнення понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу, суд вважає, що розмір таких витрат на суму 9000,00 грн. є завищеним, не в повній мірі відповідає складності даної справи та критерію розумності, а відтак суд дійшов висновку про відшкодування позивачу витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 1000.00 грн.

Outcome: partial