Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-18 00:00:00

У вересні 2025 року позивач ТОВ "Фінансова компанія "Кредит-Капітал" звернулося до Оболонського районного суду міста Києва в порядку цивільного судочинства з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 01 листопада 2022 року між ТОВ "Мілоан" та [PERSON] укладено договір про споживчий кредит № 9503305, згідно з умовами якого ТОВ "Мілоан" надало позичальнику [PERSON] кредит у сумі 7000,00 грн на строк 95 днів до 04 лютого 2023 року. Процентна ставка за користування кредитом протягом пільгового періоду становила 1,50 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становила 3,00 % від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Комісія за надання кредиту - 700,00 грн, яка нараховувалась за ставкою 10 % від суми кредиту одноразово. Відповідач не дотримався умов кредитного договору, своєчасно не повернув кредит та не сплатив проценти за користування ним. Заборгованість [PERSON] за договором про споживчий кредит від 01 листопада 2022 року № 9503305 становить 25865,00 грн, у тому числі заборгованість за кредитом у сумі 7000,00 грн, проценти за користування кредитом у сумі 18165,00 грн, комісія за надання кредиту у сумі 700,00 грн. За договором відступлення прав вимоги від 30 січня 2023 року № 89-МЛ, укладеним між ТОВ "Мілоан" та ТОВ "Фінансова компанія "Кредит-Капітал" первісний кредитор відступив позивачеві право вимоги до позичальника [PERSON] за договором про споживчий кредит від 01 листопада 2022 року № 9503305. З цих підстав позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за договором про споживчий кредит від 01 листопада 2022 року № 9503305 у сумі 25865,00 грн, а також присудити з нього судовий збір та витрати на професійну правничу допомогу. Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 31 жовтня 2025 року прийнято до провадження позовну заяву ТОВ "Фінансова компанія "Кредит-Капітал" до [PERSON] про стягнення заборгованості та відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) сторін у справі. Указана ухвала була надіслана відповідачу за останньою відомою адресою, за якою було зареєстроване його місце проживання. Також [PERSON] був оповіщений про дату, час та місце розгляду справи шляхом розміщення оголошення на офіційному вебсайті судової влади України. У строк, визначений ухвалою судді Оболонського районного суду міста Києва від 31 жовтня 2025 року про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження, відповідач відзив на позовну заяву ТОВ "Фінансова компанія "Кредит-Капітал" до суду не подав. За положеннями ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. За таких обставин суд ухвалив розглянути справу за наявними матеріалами. Повно та всебічно дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд вважає встановленими такі обставини та відповідні їм правовідносини. Ч. 1 ст. 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з ст. 6, ч. 1 ст. 627 та ч. 1 ст. 628 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. У ч. 2 ст. 639 ЦК України зазначено, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі (ст. 1055 ЦК України). Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України "Про електронну комерцію". Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України "Про електронну комерцію" електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію" електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію"). За правилом ч. 8 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію" у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному ч. 6 цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа (ч. 12 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію"). Судом з`ясовано, що 01 листопада 2022 року між ТОВ "Мілоан" та [PERSON] укладено в електронному вигляді з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, що відповідає вимогам ст. 12 Закону України "Про електронну комерцію", договір про споживчий кредит № 9503305, за умовами якого ТОВ "Мілоан" зобов`язалося надати позичальнику [PERSON] кредит у сумі 7000,00 грн на строк 95 днів і складається з пільгового та поточних періодів (п. п. 1.3.1, 1.3.2 договору). Оскільки цей договір укладено за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи товариства, доступ до якої забезпечується споживачу через веб-сайт або мобільний додаток, та відповідач підписав його електронним підписом одноразовим ідентифікатором, тому без отримання відповідного ідентифікатора, без здійснення входу до інформаційно-телекомунікаційної системи товариства, такий договір не був би укладений. Аналогічні висновки викладені Верховним Судом у постановах від 07 жовтня 2020 року у справі № 132/1006/19, від 28 квітня 2021 року у справі № 234/7160/20, від 01 листопада 2021 року у справі № 234/8084/20, від 14 червня 2022 року у справі № 757/40395/20, від 08 серпня 2022 року у справі № 234/7298/20. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). За змістом ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. ТОВ "Мілоан" належним чином виконало умови кредитного договору, надавши [PERSON] кредитні кошти у сумі 7000,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням від 01 листопада 2022 року № 80033758. Ст. 530 ЦК України визначено, що, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Позичальник [PERSON] зобов`язався повернути кредит у строк до 04 лютого 2023 року, проте взяте на себе зобов`язання не виконав, допустив заборгованість за договором про споживчий кредит від 01 листопада 2022 року № 9503305, зокрема за тілом кредиту - у сумі 7000,00 грн. За приписами ч. ч. 1, 2 ст. 10561 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Відповідно до пп. пп. 1.5.2, 1.5.3 п. 1.5, п.п. 1.6, 1.7 договору про споживчий кредит від 01 листопада 2022 року № 9503305 процентна ставка за користування кредитом протягом пільгового періоду становила 1,50 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становила 3,00 % від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Тип процентної ставки за цим оговором - фіксована. Особливості нарахування процентів визначені п. п. 2.2, 2.3 цього договору. Проценти за користування кредитом нараховані у межах погодженого сторонами строку кредитування тривалістю 95 календарних днів (за період з 01 листопада 2022 року до 04 лютого 2023 року), виходячи з процентної ставки, встановленої в договорі, та складають 18165,00 грн. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про споживче кредитування" загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту. Згідно з ч. 2 ст. 8 Закону України "Про споживче кредитування" до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Отже, Закон України "Про споживче кредитування" передбачає право банку чи іншій кредитній установі встановлювати у кредитному договорі комісію за надання та обслуговування кредиту. Комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України "Про споживче кредитування" щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 11, ч. 5 ст. 12 Закону України "Про споживче кредитування". Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19. Указаний висновок узгоджуються з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 06 листопада 2023 року у справі № 204/224/21. Таким чином, виходячи з аналізу вимог п. 4 ч. 1 ст. 1, ч. 2 ст. 8, ч. 1 ст. 1, ст. 47 Закону України "Про банки і банківську діяльність", роз`яснень Великої Палати Верховного Суду щодо застосування ст. 11 Закону України "Про споживче кредитування", які викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19, така форма витрат, як комісія за надання кредиту існує на законодавчому рівні, визначається кожним банком (кредитною установою) індивідуально та затверджується внутрішніми актами. Отже, спеціальним законодавством України прямо визначені легальні можливості кредитодавця як включати до тексту кредитних договорів із споживачами умови щодо нарахування комісії, так і в подальшому нараховувати її, а також витребувати суму несплаченої вищевказаної комісії у позичальника (у тому числі і в судовому порядку). Відповідно до пп. 1.5.1 п. 1.5 договору про споживчий кредит від 01 листопада 2022 року № 9503305 комісія за надання кредиту - 700,00 грн, яка нараховується за ставкою 10 % відсотків від суми кредиту одноразово. Розмір комісії не був прихованим. Так, позичальник [PERSON] ознайомився і погодився з ним, підписуючи кредитний договір, та в подальшому не оспорювала це положення кредитного договору в судовому порядку. Розмір комісії, який нарахований позивачем, становить 700,00 грн. Відповідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За приписами ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання (ч. 1 ст. 625 ЦК України). Отже, заборгованість [PERSON] за договором про споживчий кредит від 01 листопада 2022 року № 9503305 становить 25865,00 грн, у тому числі заборгованість за кредитом у сумі 7000,00 грн, проценти за користування кредитом у сумі 18165,00 грн, комісія за надання кредиту у сумі 700,00 грн. 30 січня 2023 року на підставі договору відступлення прав вимоги № 89-МЛ ТОВ "Мілоан" відступило ТОВ "Фінансова компанія "Кредит-Капітал"право вимоги до позичальника [PERSON] за договором про споживчий кредит від 01 листопада 2022 року № 9503305. З огляду на викладене суд вважає, що позов слід задовольнити стягнути з відповідача [PERSON] на користь ТОВ "Фінансова компанія "Кредит-Капітал" заборгованість за договором про споживчий кредит від 01 листопада 2022 року № 9503305 у сумі 25865,00 грн, у тому числі заборгованість за кредитом у сумі 7000,00 грн, проценти за користування кредитом у сумі 18165,00 грн, комісія за надання кредиту у сумі 700,00 грн. Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України). Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Велика Палата Верховного Суду вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (п. 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц). Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо) (ч. 8 ст. 141 ЦПК України). На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, понесених під час розгляду справи, позивачем було надано договір про надання правової (правничої) допомоги від 01 липня 2025 року № 0107, укладений між ТОВ "Фінансова компанія "Кредит-Капітал" та адвокатським об`єднанням "Апологет", акт наданих послуг від 20 серпня 2025 року № Д/3716, детальний опис наданих послуг до акта наданих послуг від 20 серпня 2025 року № Д/3716. У детальному описі наданих послуг до акта наданих послуг від 20 серпня 2025 року № Д/3716 зазначено, що виконавець адвокатське об`єднання "Апологет" надало клієнту такі послуги: 1) усна консультація клієнта щодо перспектив та порядку стягнення заборгованості за кредитом (витрачено 0,5 год); 2) ознайомлення з матеріалами кредитної справи (витрачено 2 год); 3) погодження правової позиції клієнта у справі (витрачено 0,5 год); 4) складення позовної заяви з урахуванням правової позиції клієнта (витрачено 3,5 год). Вартість послуг, зазначена в акті наданих послуг від 20 серпня 2025 року № Д/3716, становить 8000,00 грн. При визначенні суми відшкодування суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Такі ж критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Так, у рішенні від 23 січня 2014 року у справі "East/West Alliance Limited" v. Ukraine" ("Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України") від 23 січня 2014 року зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим, вказаний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14- 382цс19). Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", враховуючи положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу. Зазначений правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21. Для суду не є обов`язковими зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, враховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (п. 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18). Ураховуючи те, що обставини справи є стандартними для ТОВ "Фінансова компанія "Кредит-Капітал" та адвокатське об`єднання "Апологет" (стягнення заборгованості за договором про споживчий кредит), обсяг доказів, якими обґрунтовуються позовні вимоги, є типовими у переважній більшості таких справ, послуги з надання усної консультації клієнту щодо перспектив та порядку стягнення заборгованості за кредитом; ознайомлення з матеріалами кредитної справи; погодження правової позиції клієнта у справі загальною тривалістю 3 год не можна вважати необхідними та обґрунтованими за критерієм їх неминучості. Ці послуги охоплюються підготовкою та складенням позовної заяви. На складення позовної заяви адвокатом адвокатського об`єднання "Апологет" витрачено 3,5 год, отже вартість цієї послуги становить 4307,69 грн (8000,00 грн / 6,5 год х 3,5 год = 4307,69 грн). Отже, виходячи з критеріїв реальності наданих адвокатських послуг та їх необхідності, обґрунтованими є витрати на професійну правничу допомогу у сумі 4307,69 грн. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у тому числі витрати на правову допомогу покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч. 2 ст. 141 ЦПК України). Таким чином, з відповідача [PERSON] на користь ТОВ "Фінансова компанія "Кредит-Капітал" компенсації підлягають судовий збір у сумі 2422,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу у сумі 4307,69 грн.

Outcome: approved