Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-15 00:00:00

Адвокат Турович О.М., в інтересах [PERSON] , звернулась до суду з позовом вказуючи, що 14 червня 2010 року її довірителька отримала в дарунок земельну ділянку, що знаходиться в [ADDRESS] , згідно договору дарування посвідченого приватним нотаріусом Степанюк І.В. Вирішивши продати земельну ділянку, 08 жовтня 2025 року [PERSON] звернулася до ЦНАП для отримання оновлених документів. Однак, з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно їй стало відомо, що 25 червня 2021 року в Єдиному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав власності, право власності на вказану земельну ділянку зареєстоване за [PERSON] на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯИ № 523969, виданого 18 січня 2010 року Корецькою міською радою. Переконана, що реєстрація була проведе випадково, оскільки [PERSON] має у власності суміжну земельну ділянку. Тому, вірогідно, що вона не звернула уваги на адресу. Водночас, [PERSON] , після отримання в дарунок земельної ділянки, не звернулася до реєстратора для внесення у Державний реєстр відповідних відомостей. Вважає, що проведення, 22 червня 2021 року державним реєстратором Корецької міська рада Рівненської області Побережним Р.М., державної реєстрації прав та їх обтяжень об`єкта нерухомого майна, реєстраціний номер: 2394253056230, земельної ділянки, за адресою: [ADDRESS] , здійснено на підставі рішення державного реєстратора за документами, що втратили свою силу та поза волею [PERSON] . Переконана, що така реєстрація підлягає скасуванню, тому звертається до суду з відповідним позовом. Позивачка та її представниця в судове засідання не з`явились, від останньої до суду надійшла заява про розгляд справи без їх участі, просять позов задоволити в повному обсязі. [PERSON] в судове засідання не з`явилась, до суду подала письмову заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнає у повному обсязі. Від представника Корецької міської ради Рівненської області до суду надійшла письмова заява про розгляд справи без їхньої участі за наявними матеріалами. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи позиції сторін та дослідивши письмові докази суд вважає, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Судом встановлено, що 14 червня 2010 року між [PERSON] (дарувальниця) та [PERSON] (обдаровувана) було укладено Договір дарування, за яким дарувальниця подарувала, а обдаровувана прийняла в дар земельну ділянку несільськогосподарського призначення, загальною площею 0,0239 га., в межах згідно за планом за адресою: [ADDRESS] . Земельна ділянка, що відчужувалась дарувальницею, належала їй на праві приватної власності на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 722961, виданого Корецькою міською радою Корецького району Рівненської області 03 червня 2010 року на підставі Рішення Корецької міської ради від 08 серпня 2007 року № 573, Рішення Корецької міської ради від 02 грудня 2009 року № 2238, Рішення Корецької міської ради від 29 квітня 2010 року № 2650. Акт зареєстрований в Книзі записів реєстрації Державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 011059000062, кадастровий номер земельної ділянки 5623010100:01:009:0027. Цільове призначення земельної ділянки: для переобладнання житлового будинку під магазин. Право власності на земельну ділянку виникає у обдаровуваної з моменту державної реєстрації цього права. Обдаровувана зобов`язана подати даний договір для державної реєстрації права власностіна земельну ділянку до органу, що здійснює державну реєстрацію. Вказаний Державний акт долучається до договору та є невід`ємним його додатком, відповідно до п. 4 Договору. Договір посвідчено 14.06.2010 року приватним нотаріусом Корецькогр районного нотаріального округу Степанюк І.В., номер в реєстрі 592. З Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 263208662 від 25.06.2021 року вбачається, що 22.06.2021 року державним реєстратором Побереженим Р.М., на підставі Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 58952803 від 25.06.2021, внесено запис про державну реєстрацію права власності за [PERSON] на земельну ділянку, кадастровий номер: 5623010100:01:009:0027, площею 0,0239 га., на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку, серія та номер: ЯИ 523969, виданого 18.01.2010 року Корецькою міською радою. Статтею 14 Конституції України визначено, що право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 4, 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законом або договором. Стаття 16 ЦК України визначає способи захисту цивільних прав, серед яких є визнання права та припинення дії, яка порушує право. Статті 319, 321 ЦК України закріплюють право власника володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, а також непорушність права власності. Стаття 328 ЦК України встановлює, що право власності набувається на підставах, не заборонених законом, зокрема з правочинів. Відповідно до роз`яснень наданих у п. 5 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року, вирішуючи питання про правомірність набуття права власності, суд має враховувати, що воно набувається на підставах, які не заборонені законом, зокрема на підставі правочинів. При цьому діє презумпція правомірності набуття права власності на певне майно, яка означає, що право власності на конкретне майно вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК). Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Проте, якщо права на нерухоме майно підлягають державній реєстрації, то право власності у набувача виникає з дня такої реєстрації відповідно до закону (стаття 334 ЦК) та з урахуванням положення про дію закону в часі на момент виникнення спірних правовідносин (стаття 5 ЦК). Статті 717, 719 ЦК України регулюють договір дарування, який у випадку з нерухомістю має бути письмовим та нотаріально посвідченим. Стаття 391 ЦК України надає власнику право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права власності, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням володіння. Відповідно до ч. 1 ст.152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. В той же час, відповідно до ч. 2 ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Виходячи із вимог Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», то однією із умов скасування державної реєстрації права власності, обтяження та іншого речового права (далі - державна реєстрація прав) є рішення суду, яке набрало законної сили. Так, згідно статті 26 Закону передбачено, що запис про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень держаними реєстраторами вноситься до Державного реєстру прав у разі скасування на підставі рішення суду: рішення про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень; документи, на підставі яких проведено державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень; скасування записів про проведену державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень. На підставі договору дарування від 14.06.2010 року, посвідченого приватним нотаріусом Корецькогр районного нотаріального округу Степанюк І.В., [PERSON] безоплатно, без будь-якого примусу, насильства, або погроз подарувала, а [PERSON] прийняла в дар зазначену земельну. Таким чином, відповідачка в 2021 році зареєструвала право власності на земельну ділянку, яку у 2010 році подарувала позивачці на підставі Договору дарування земельної ділянки, який на дату оскаржуваної реєстрації був чинним. Таким чином порушила право позивачки, гарантоване ст. 41 Конституції України. Договір дарування від 2010 року, укладений відповідно до вимог ст. 719 ЦК України та є законною підставою (правочином), за якою позивачка набула право власності на земельну ділянку. Відповідно, державна реєстрація права власності на земельну ділянку кадастровий номер: 5623010100:01:009:0027, площею 0,0239 га., на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку, серія та номер: ЯИ 523969, виданого 18.01.2010 року Корецькою міською радою є безпідставною та порушує право позивачки. Велика Плата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулась особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Відповідні висновки сформульовані у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі № 338/180/17 (провадження № 14-144цс18), від 11.09.2018 у справі № 905/1926/16 (провадження № 12-187гс18), від 30.01.2019 у справі № 569/17272/15-ц (провадження № 14-338цс18). З огляду на зазначене, скасування рішення про незаконну державну реєстрацію прав на земельну ділянку за відповідачкою є належним способом захисту, згідно зі ст. 16 та ст. 391 ЦК України, що дозволяє відновити становище, яке існувало до порушення. Відповідачі, в свою чергу, також не заперечили щодо позовних вимог. Тому, порушені права позивачки підлягають захисту шляхом задоволення її позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved