Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-13 00:00:00

03.12.2025 позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить зняти арешт з усього належного йому майна, накладений постановою державного виконавця ВДВС Валківського району Харківської області №563-І,04р. від 22.12.2004, зареєстрований Валківською ДНК 28.01.2005. В обґрунтування позовних вимог вказує, що в листопаді 2025 року від працівників відділу державної реєстрації дізнався про неможливість внесення інформації до реєстру через обтяження арешт на все його нерухоме майно. Підставою виникнення обтяження стала постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження №563-1, 04 р, видана державним виконавцем ВДВС Валківського району Харківської області. Питання щодо зняття арешту в межах виконавчого провадження не вирішено, що перешкоджає позивачу у реалізації права розпорядження нерухомим майном, тому змушений звернутися до суду. Після виконання вимог ст.187 ЦПК України, на підставі ухвали суду від 08.12.2025 відкрито провадження у цивільній справі. З урахуванням вимог ст.274 ЦПК України судовий розгляд проведено в порядку спрощеного позовного провадження. Клопотання сторін про розгляд справи в судовому засіданні з їх повідомленням у відповідності до ч.5 ст.279 ЦПК України до суду не надходило. Копію позовної заяви та доданих до неї документів доставлено 08.12.2025 до електронного кабінету відповідача в системі «Електронний суд», про що свідчить відповідна довідка, але правом надання відзиву представник установи не скористався. Будь-які заяви чи клопотання щодо проведення інших процесуальних дій, в тому числі забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження у справі, учасниками справи не заявлялися. З метою дотримання завдань цивільного судочинства, встановлених ст.2 ЦПК України, ухвалою суду від 06.01.2026 розгляд справи призначено в судовому засіданні з повідомленням сторін, окрім того, витребувано із Полтавського апеляційного суду інформацію щодо виконання рішення суду у справі №1-2/09. В судове засідання сторони подали клопотання про розгляд справи за відсутності. Представник позивача позовні вимоги підтримав, просить задовольнити. Представник відповідача просить відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, обов`язково врахувати під час прийняття рішення права та інтереси держави щодо стягнення мінімальних витрат виконавчого провадження, посилаючись на викладені у відповіді на звернення позивача обставини. Зауважив, що обтяження зареєстроване ДНК, яка на той час була одним із суб`єктів, які вносили записи про арешти до реєстрів на підставі постанов ДВС. Постанову про арешт майна дійсно виносив ДВС, але не здійснював державну реєстрацію обстеження і не є суб`єктом реєстраційного запису у Єдиному реєстрі заборон, тому відділ не має технічної та юридичної можливості самостійно виключити запис з реєстру, що свідчить про обрання позивачем неправильного способу захисту права. Вважає, що станом на 13.01.2026 постанова є чинною, не скасована та не визнана незаконною у встановленому законом порядку, не оспорюється позивачем, окрім того у відділі відсутні відомості щодо сплати боржником боргу. Позивач не надав жодного доказу виконання рішення (сплати штрафу), закінчення або закриття виконавчого провадження, скасування постанови про арешт, незаконності дій державного виконавця. За ч.1 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що постановою державного виконавця ВДВС Валківського РУЮ від 22.12.2004 №563-І,04р. накладено арешт на все майно, що належить [PERSON] , а саме на 5/24 частин жилого будинку, який заходиться за адресою: [ADDRESS] . В Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна міститься обтяження: арешт нерухомого майна; реєстраційний номер 1639668; зареєстроване 28.01.2005 15:07:52 за №1639668 реєстратором Валківська державна нотаріальна контора; підстава обтяження виконавче провадження, 563-1, 22.12.2004, Відділ державної виконавчої служби Валківського району; об`єкт обтяження будинок, адреса: [ADDRESS] ; власник [PERSON] , код [NUMBER] ; заявник Відділ державної виконавчої служби Валківського району. За повідомленням Валківського ВДВС у Богодухівському районі Харківської області СМУМЮ від 18.11.2025, відомості щодо виконавчого провадження, де боржником є [PERSON] , як і про арешт його майна та оголошення заборони його відчуження, у відділі відсутні. На виконання п.3.19 Інструкції з діловодства в органах державної виконавчої служби, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 05.07.1999 №470/7, чинної на момент винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження, паперові матеріали провадження вже знищені, оскільки строк зберігання переданих до архіву завершених виконавчих проваджень становить 3 роки. Записи щодо боржника [PERSON] в Єдиному реєстрі боржників відсутні. Єдиний реєстр боржників є складовою частиною Автоматизованої системи виконавчих проваджень, яка введена в експлуатацію згідно Наказу Міністерства юстиції України «Про затвердження Положення про автоматизовану систему виконавчого провадження» від 05.08.2016 №2432/5, тому відомості щодо боржників, відносно яких виконавчі провадження завершені до початку функціонування АСВП, відсутні. В Державному реєстрі обтяжень рухомого майна також відсутні записи відносно боржника [PERSON] , так як створення та функціонування реєстру запроваджено після затвердження Порядку ведення Державного реєстру обтяжень рухомого майна постановою КМУ від 05.07.2004 №830. Із витребуваної судом інформації із архіву Валківського районного суду Харківської області від 09.01.2026, справа №3-1086/2004 знищена згідно з актом від 22.01.2008 у зв`язку із закінченням терміну зберігання (наказ №1087 від 07.12.2017). В архіві зберігається оригінал постанови в папці оригіналів постанов по адміністративним справам за 2008 рік. Під час огляду постанови Валківського районного суду Харківської області від 27.07.2004 у справі №3-1086/2004 встановлено, що [PERSON] був визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 АК України та йому призначено покарання у вигляді штрафу в сумі 255 грн. Слід відзначити, що за ст.303 КУпАП не підлягає виконанню постанова про накладення адміністративного стягнення, якщо її не було звернуто до виконання протягом трьох місяців з дня винесення. Згідно із ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. За ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Ст.391 ЦК України передбачене право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Виконання судових рішень є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду (ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950). Спеціальним законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, є ЗУ «Про виконавче провадження» (далі Закон). В ст.1 Закону, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються ЗУ «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» (ч.1 ст.5 Закону). З ч.1 ст.18 Закону, виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. П.6 ч.3 ст.18 Закону встановлено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на майно боржника. За ст.59 Закону, особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. З огляду на викладене, оцінюючи досліджені безпосередньо в судовому засіданні докази в сукупності, суд дійшов висновку, що виконавче провадження, в межах якого було накладено арешт на майно позивача, закрито. Отже, вимога позивача про зняття арешту з належного йому майна відновить його право на вільне користування та розпоряджання своїм майном. На підставі викладеного,

Outcome: approved