Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-12 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що між [PERSON] та ТОВ «ФК «НЕЗАЛЕЖНІ ФІНАНСИ», ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ», правонаступником яких є позивач, були укладені кредитні договори, по якому виникла заборгованість у зв`язку із невиконанням відповідачем його умов. Відповідно до вимог ст.274 ЦПК України справи щодо спорів про стягнення заборгованості розглядаються у порядку спрощеного позовного провадження. Ухвалою Новоселицького районного суду було відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, однак у позовній заяві просив розгляд справи провести у його відсутності та не заперечував щодо заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомленим про дату, час і місце судового розгляду справи та не повідомив про причини неявки. З письмової згоди представника позивача суд проводить заочний розгляд справи. Відповідач у встановлений судом п`ятнадцятиденний строк відзив на позов не подав, тож відповідно до положень ч.8 ст.178 ЦПК України суд вирішує справу за наявними матеріалами. Суд, дослідивши письмові докази вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин, встановлені судом Позивач пред`явив до відповідача вимоги про стягнення заборгованості за двома кредитними договорами. І. 02.05.2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «НЕЗАЛЕЖНІ ФІНАНСИ» та відповідачем було укладено кредитний договір №2585966. Кредитний договір укладено в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-комунікаційній системі товариства та доступний зокрема через сайт товариства та/або відповідний мобільний додаток чи інші засоби, відповідно до п.6 кредитного договору, порядок (технологія) укладення договору та спосіб ідентифікації, верифікації позичальника. З п.1 кредитного договору вбачається, що сторони узгодили наступні умови: сума кредиту 15 000 грн, загальний строк кредитування 360 днів (тобто до 27.04.2025 року), денна відсоткова ставка 1,16 %, комісія за надання кредиту 11,5 %, тобто 1725 грн. Відповідно до п.2.1. кредитного договору, кредитні кошти надаються ТОВ «ФК «НЕЗАЛЕЖНІ ФІНАНСИ» позичальнику у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки, реквізити якої надані відповідачем первісному кредитору з метою отримання кредиту. Підписанням кредитного договору відповідач підтвердив, що він ознайомився з наявними схемами кредитування, отримав проект цього кредитного договору разом з додатками (в електронному вигляді в особистому кабінеті), ознайомився з усіма його умовами. Приймаючи умови кредитного договору, відповідач також підтверджує, що умови договору йому зрозумілі та він підтверджує, що договір адаптовано до його потреб та фінансового стану, а інформація надана йому кредитодавцем з дотриманням вимог законодавства та забезпечує правильне розуміння Кредитний договір підписаний відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором «573229». Згідно з п.1.1. кредитного договору, кредит вважається наданим в день перерахування ТОВ «ФК «НЕЗАЛЕЖНІ ФІНАНСИ» грошових коштів у сумі, визначеній у п.1.2. кредитного договору, за реквізитами, зазначеними у п.2.1. кредитного договору. З платіжної інструкції №36313936 вбачається, що кредитор свої зобов`язання виконав та перерахував позичальнику кредитні кошти у день укладення кредитного договору. 30.10.2024 року між ТОВ «ФК «НЕЗАЛЕЖНІ ФІНАНСИ» та позивачем було укладено договір факторингу №30102024, у відповідності до умов якого ТОВ "ФК "НЕЗАЛЕЖНІ ФІНАНСИ" передає (відступає) ТОВ "ФК "ЄАПБ" за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ "ФК "ЄАПБ" приймає належні ТОВ "ФК "НЕЗАЛЕЖНІ ФІНАНСИ" Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Відповідно до розрахунку заборгованості первісного кредитора за період з 02 травня по 30 жовтня 2024 року та Реєстру боржників від 27.11.2024 року до Договору факторингу №30102024 від 30.10.2024 року ТОВ "ФК "ЄАПБ" набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 51 783 грн, з яких 15 000 грн сума заборгованості за основним зобов`язанням, 28 833 грн сума заборгованості по процентам за користування кредитом, 1650 грн заборгованість по комісії за надання кредиту, 6 300 грн сума заборгованості за неустойкою (штраф, пеня). З тексту позовної заяви вбачається, що ТОВ «ФІНАНСОВА КОММПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» відсотки за користування кредитом та неустойка з 30 жовтня 2024 року не нараховувалися. ІІ. Крім того, 31 травня 2024 року між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та [PERSON] за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи було укладено договір позики №79927832, відповідно до п.1 якого позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти на погоджений умовами договором строк шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити позикодавцю плату від суми позики. У пункті 2 договору позики сторони погодили наступні умови договору: сума позики становить 13 500 грн, строк позики 30 днів, дата повернення позики 29.06.2024 року, денна відсоткова ставка 0,83 % за кожен день користування кредитними коштами. Кредитний договір підписаний електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора «50551». Відповідно до розрахунку заборгованості ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» за кредитним договором №79927832 від 31.05.2024 року станом на 17.07.2024 року заборгованість [PERSON] по цьому кредитному договору складає 23 422,5 грн, з яких 13 500 гривень основного боргу, 3361,5 грн заборгованість по відсоткам та 6561 заборгованість по відсоткам за понадстрокове користування кредитними коштами. Проценти за правомірне користування кредитом нараховані за період з 31 травня по 29 червня 2024 року, за неправомірне користування кредитними коштами з 30 червня по 17 липня 2024 року. 14.06.2021 між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» укладено договір факторингу №14/06/21, відповідно до умов якого ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників. У подальшому фактором та клієнтом були укладені додаткові угоди до цього договору факторингу, зокрема №2 від 28.07.2021 року, №7 від 13.06.2022 року, №42 від 28.10.2024 року. Відповідно до акту прийому передачі реєстру боржників №35 від 28.10.2024 року та витягу із цього реєстру боржників за до договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 року, ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» також відступлено права грошової вимоги до [PERSON] на суму 23 422,5 грн, з яких 13 500 гривень основного боргу, 3361,5 грн заборгованість по відсоткам та 6561 заборгованість по відсоткам за понадстрокове користування кредитними коштами. З розрахунку заборгованості ТОВ «ФІНАНСОВА КОММПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» за період з 28.10.2024 по 31.03.2025 року за кредитним договором №79927832 від 31.05.2024 року вбачається, що новим кредитором заборгованість по відсоткам та неустойці не нараховувались, а загальна заборгованість по кредиту становить 23 422,5 грн, що узгоджується із розрахунком заборгованості первісного кредитора. Таким чином, позивач просив стягнути із [PERSON] заборгованість по кредитному договору №2585966 від 02.05.2024 року в сумі 51 783 грн, по договору позики №79927832 від 31.05.2024 року у сумі 23 422,5 грн. Щодо укладення кредитних договорів Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Відповідно до ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією зі сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України). Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі. Договір, який укладений в електронній формі є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України). Відповідно до п.5 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно ч.4, 6 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» (далі - Закону)пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Згідно ч.8 ст.11 цього Закону у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Статтею 12 цього Закону передбачено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пунктом 12 частини першої статті 3 Закону). Таким чином, укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Наведене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у постанові від 12.01.2021 у справі №524/5556/19, до аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах: від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18 (провадження №61-8449св19); від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19 (провадження №61-7203св20). Такі дії [PERSON] та ТОВ «ФК «НЕЗАЛЕЖНІ ФІНАНСИ», ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» свідчать про укладення кредитних договорів із дотриманням встановленої Законом України «Про електронну комерцію» форми правочину, оскільки вони були підписані відповідачем, за допомогою одноразового ідентифікатора, який він отримав на номер мобільного телефону. Щодо стягнення заборгованості по тілу кредиту Згідно статей 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог Закону. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (ч.1 ст.1049 ЦК України). Враховуючи те, що фактично отримані та використані позичальником кошти у добровільному порядку первісним кредиторам не повернуті, то новий кредитор має право вимагати їх повернення. Таким чином, із відповідача слід стягнути заборгованість по тілу кредиту по кредитним договором №2585966 від 02.05.2024 року у розмірі 15 000 грн та по договору позики №79927832 від 31.05.2024 року у розмірі 13 500 грн. Щодо стягнення заборгованості по відсоткам Відповідно до ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Визначаючи розмір заборгованості у частині відсотків за користування кредитом, які підлягають стягненню з [PERSON] , суд виходить з наступного. Стаття 8 Закону України «Про споживче кредитування», якою передбачено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1%, була доповнена частиною п`ятою згідно із п.5 Законом №3498-XI «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» (далі Законом №3498-XI) від 22 листопада 2023 року. Закон України від 22 листопада 2023 року №3498-XI «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» набрав чинності 24 грудня 2023 року. Пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Закону №3498-XI установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5%; протягом наступних 120 днів - 1,5%. Національним банком України у листі від 20 лютого 2024 року «Щодо дотримання законодавства у сфері споживчого кредитування» надано роз`яснення щодо застосування Закону N 3498-IX, а також п. 17 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» з метою недопущення порушення прав споживачів. Так, у пункті 2 вказаного листа щодо максимального розміру денної процентної ставки Національним банком України роз`яснено, що «відповідно до пункту 17 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону про споживче кредитування тимчасово протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом N 3498-IX, тобто до 20.08.2024 включно, встановлено максимальний розмір денної процентної ставки, який не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 % (до 22.04.2024 включно), протягом наступних 120 днів - 1,5 % (з 23.04.2024 до 20.08.2024 включно). Згідно умов кредитного договору №2585966 від 02.05.2024 року сторонами узгоджено денну відсоткову ставку у розмірі 1,16 %, яка нараховується протягом усього періоду кредитування (360 днів). Враховуючи, що позивачем заявлено до стягнення частину заборгованості по відсоткам за цим кредитним договором та зважаючи на те, що ця сума відповідає умовам договору та не суперечить положенням Закону №3498-XI, з огляду на принцип диспозитивності, суд доходить до висновку, що позовні вимоги у цій частині слід задовольнити та із відповідача на користь позивача слід стягнути частину заборгованості по відсоткам у розмірі 28 883 грн, яка виникла по кредитному договору №30102024 від 30.10.2024 року у період з 30.10.2024 року по 27.04.2025 року. Згідно умов договору позики №79927832 від 31.05.2024 року сторонами узгоджено денну відсоткову ставку у розмірі 0,83 %, яка нараховується протягом усього періоду кредитування у період з 31 травня по 29 червня 2024 року, а отже суд доходить до висновку, що позовні вимоги у цій частині слід задовольнити та із відповідача на користь позивача слід стягнути частину заборгованості по відсоткам у розмірі 3361,5 грн. та 6561 грн заборгованості по відсотками за понадстрокове користування кредитними коштами. Таким чином, позовні вимоги щодо стягнення заборгованості по відсоткам підлягають задоволенню та із відповідача слід стягнути на користь позивача заборгованість по відсоткам за договорами №№2585966 від 02.05.2024 року у розмірі 28 883 грн, №79927832 від 31.05.2024 року у розмірі 3361,5 грн та 6561 грн за понадстрокове користування кредитними коштами Щодо стягнення заборгованості по неустойці З 24 лютого 2022 відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено режим воєнного стану. 15 березня 2020 року Верховна Рада України прийняла Закон України N 2120-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» яким розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України доповнено пунктом 18 відповідно до якого, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Таким чином, суд доходить до висновку, що в частині позовних вимог про стягнення неустойки (штрафу) в розмірі 6300 гривень по кредитному договору №2585966 від 02.05.2024 року слід відмовити, оскільки нарахування та стягнення пені за прострочення виконання грошового зобов`язання у період дії воєнного стану суперечить вимогам пункту 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України, згідно з яким позичальник звільняється від відповідальності за таке прострочення, а положення Закону України «Про споживче кредитування» (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) не містить положень, які б дозволяли кредитодавцю нараховувати та стягувати з боржника неустойку у період дії в Україні правового режиму воєнного стану. Зазначене узгоджується із висновкам Верховного Суду, наведеним у постанові від 18 жовтня 2023 року в справі №706/68/23, від 31 січня 2024 року у справі №183/7850/22. Щодо стягнення комісії Із п.1.5.1 договору №2585966 від 02.05.2024 року встановлено, що комісія за надання кредиту складає 1725 грн, яка нараховується за ставкою 11,5 відсотків від суми кредиту одноразово. Згідно ч.2 ст.55 Закону України «Про банки і банківську діяльність», банкам забороняється вимагати від клієнта придбання будь-яких товарів чи послуг від банку або від спорідненої чи пов`язаної особи банку як обов`язкову умову надання банківських послуг однією із яких є розміщення залучених у вклади (депозити), у тому числі на поточні рахунки, коштів та банківських металів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик (п. 3 ч. 3 ст. 47Закону України «Про банки і банківську діяльність»), зокрема надання споживчого кредиту. Тому банк не може стягувати з позичальника платежі за дії, які він вчиняє на власну користь (ведення кредитної справи, договору, розрахунок і облік заборгованості за кредитним договором тощо), чи за дії, які позичальник вчиняє на користь банку (наприклад, прийняття платежу від позичальника), чи за дії, що їх вчиняє банк або позичальник з метою встановлення, зміни, припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення до нього змін тощо). Інакше кажучи, банк неуповноважний стягувати з позичальника плату (комісію) за управління кредитом, адже такі дії не становлять банківську послугу, яку замовив позичальник (або супровідну до неї), а є наслідком реалізації прав та обов`язків банку за кредитним договором і відповідають економічним потребам лише самого банку. З урахуванням принципів справедливості та добросовісності на позичальника не можна покладати обов`язок сплачувати платежі за послуги, за отриманням яких він до кредитодавця фактично не звертався. Недотримання вказаних принципів призводить до порушення прав та інтересів учасників цивільного обороту. Виконання позичальником умов кредитного договору, встановлених із порушенням зазначених принципів, не приводить ці умови у відповідність до засад цивільного законодавства. Відповідна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.07.2022 року у справі №363/1834/17 (провадження №14-53цс21). Згідно з пунктом 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року №168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача тощо) або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, унесення до нього змін, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на укладення кредитного договору тощо). Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду в постанові від 06.11.2023 у справі №204/224/21, провадження №61-4202сво22 дійшов висновку про те, що якщо в кредитному договорі банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування), то положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». З огляду на викладене, супутня послуга банку, визначена як надання кредиту в момент видачі, має надаватися клієнту банку безоплатно. За наведених обставин, вимоги позивача про стягнення простроченої заборгованості по сплаті комісії за кредитом у сумі 1725 грн не підлягають задоволенню. Наведене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у постанові від 09 жовтня 2024 року у справі №582/202/22. Висновки за результатами розгляду справи За таких обставин, суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, приходить до висновку, що позов ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» підлягає частковому задоволенню та із відповідача на користь позивача слід стягнути прострочену заборгованість по тілу кредиту та відсотках за договорами №2585966 від 02.05.2024 року у сумі 43 833 грн (15 000 грн + 28 833 грн), №79927832 від 31.05.2024 року у сумі 23 422,5 грн (13 500 грн + 3361,5 грн + 6561 грн). Водночас, у задоволенні вимог в частині стягнення неустойки (штрафу) та комісії слід відмовити. Розподіл судових витрат Згідно ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до платіжної інструкції №108154 від 15 квітня 2025 року позивачем сплачено судовий збір у розмірі 3028 грн. З мотивувальної частини даного рішення вбачається, що суд дійшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог (89,43%), а тому із відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2707,91 грн (3028 * 67 255,5 / 75 205,5). На підставі ст. ст. 525, 526, 530, 549, 610, 611, 633, 634, 1049, 1050 ЦК України,

Outcome: partial