Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-15 00:00:00

10 червня 2024 року позивач через свого представника адвоката Прокоф`єва Б.І. звернувся до Деснянського районного суду м. Чернігова з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про виділ частки із спільного майна у натурі та встановлення порядку користування земельною ділянкою. Обґрунтовано позов тим, що позивач є власником 29/75 частин житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Іншими співвласниками вищевказаного будинку станом на 31.12.2012 є: [PERSON] 2/5 частин на підставі договору дарування від 13.06.1988 № 3-4753; [PERSON] 4/75 на підставі рішення суду від 16.03.1978; [PERSON] 8/75 частин на підставі рішення суду від 16.03.1978; [PERSON] 4/75 частин на підставі рішення суду від 16.03.1978. в той же час, як зазначено в інформаційній довідці № 5552 від 04.03.2024 право власності за [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на підставі вказаного рішення суду не зареєстровано. Також, за інформацією позивача, [PERSON] помер [INFO] , а [PERSON] помер [INFO] . Хто прийняв спадщину після їх смерті позивачу не відомо. Станом на сьогодні визначився певний порядок користування житловим будинком, який має окремі входи, а також внутрішнє обладнання. Частина житлового будинку, якою користується позивач, знаходиться на неприватизованій земельній ділянці, у зв`язку із чим позивач звернувся до суду з даним позовом. Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 18 червня 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в справі; справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження; визначено відповідачу строк для подачі відзиву на позов. Відповідачі відзив на позов не подали. Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 09 грудня 2024 року по справі призначено судову будівельно-технічну, земельно-технічну експертизу, провадження у справі зупинено. Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 12 вересня 2025 року провадження у справі поновлено. Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 05 листопада 2025 року закрито підготовче провадження в справі і призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач та його представник у судове засідання не з`явилися, представник подав заяву про розгляд справи без їх участі, зазначивши, що позовні вимоги підтримує та не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, зазначивши, що позовні вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не з`явились, про час і місце розгляду справи по суті повідомлялися завчасно та належним чином, заяв чи клопотань до суду не подали. Представник Чернігівської міської ради у судове засідання не з`явилася, про час і місце розгляду справи по суті повідомлялася завчасно та належним чином. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. [PERSON] є співвласником спірного житлового будинку на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом від 22.10.2019 (на 29/225 частини житлового будинку) та Свідоцтва про право на спадщину за законом від 18.12.2023 (на 58/225 частини житлового будинку) (а.с. 9, 10). Як зазначено у позові, іншими співвласниками вищевказаного будинку станом на 31.12.2012 є: [PERSON] 2/5 частин на підставі договору дарування від 13.06.1988 № 3-4753; [PERSON] 4/75 на підставі рішення суду від 16.03.1978; [PERSON] 8/75 частин на підставі рішення суду від 16.03.1978; [PERSON] 4/75 частин на підставі рішення суду від 16.03.1978. Згідно із інформаційною довідкою Товариства з обмеженою відповідальністю «Трудовий колектив Чернігівського обласного бюро технічної інвентаризації» № 5552 від 04.03.2024 за [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] станом на 31.12.2012 право власності на підставі рішення суду від 16.03.1978 КП «ЧМБТІ» не зареєстровано (а.с. 11). Відповідно до звіту № 008/06/024 про оцінку майна від 04 червня 2024 року, складеного суб`єктом оціночної діяльності ФОП [PERSON] , ринкова вартість будинку садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, загальною площею 125,8 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , становить 506199 грн. Ринкова вартість 29/75 частин вказаного домоволодіння становить 195730 грн. (а.с. 16). Як убачається з повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть № 00046054920 від 18.07.2024 [PERSON] помер [INFO] (а.с. 53-54). З повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть № 00046052145 від 18.07.2024 видно, що [PERSON] помер [INFO] (а.с. 55-56). Копією спадкової справи № 4/2022, наданої на запит суду, підтверджується, що після смерті [PERSON] спадщину прийняла його дружина [PERSON] (а.с. 104-135). Копією спадкової справи № 696/1996, наданої на запит суду, підтверджується, що після смерті [PERSON] спадщину прийняли: його дружина [PERSON] , син - [PERSON] та мати [PERSON] (а.с. 148-153). Відповідно висновку експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної, земельно-технічної експертизи № 02-25 від 31 липня 2025 року пропонується один технічно можливий варіант виділу 29/75 часток житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, за адресою: [ADDRESS] , з відхиленням від часток у праві власності співвласників, відповідно до фактично складеного порядку користування житловим будинком, відповідно до вимог ДБН. Згідно даного варіанту власнику 29/75 частини житлового будинку пропонується виділити: житловий будинок, що складається з приміщень: 3-2 кухня площею 12,5 м2, 3-3 кімната площею 13,8 м2, 3-4 кімната площею 6,9 м2, 3-І веранда площею 4,4 м2, 3-ІІ веранда площею 2,4 м2, загальною площею 40,0 м2 житловою площею 20,7 м2, господарські будівлі та споруди: сарай літ. Б-1, сарай літ. б1-1, погріб літ. б, теплиця літ. Л-1, сарай літ. Л1-1, вбиральня літ. Д-1. Частина будинку, що пропонується до виділу менше від ідеальної частки, але пропонувати частину будинку відповідно до частки технічно не можливо, а саме, якщо пропонувати частину будинку площею більше ніж 40,0 м2 (що запропоновано), то частину приміщення кухні 2-1 площею 14,3 м2 потрібно приєднати до групи приміщень номером 3 (що запропоновано у першому варіанті), то у такому варіанті група приміщень 2 залишиться без кухні, що не відповідає вимогам ДБН. Іншим власникам 46/75 частин залишається: житловий будинок, що складається з приміщень:1-1 кімната площею 10,9 м2, 1-2 кухня площею 8,7 м2, 1-3 кімната площею 16,8 м2, 1-І веранда площею 6,1 м2, 1-ІІ комора площею 3,6 м2, 2-1 кухня площею 14,3 м2, 2-2 кімната площею 12,3 м2, 2-3 кімната площею 8,6 м2, 2-І веранда площею 4,5 м2, загальною площею по будинку 85,8 м2, житловою площею 48,6 м2, господарські будівлі та споруди: сарай літ. К-1, убиральня літ. Е-1, погріб літ. Г. Поділ горища та покрівлі житлового будинку виконується по лінії поділу першого поверху будинку. Варіант виділу 29/75 часток житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами пропонується відповідно до фактично складеного порядку користування житловим будинком та господарськими спорудами між співвласниками, при якому у кожного улаштований окремий вхід до будинку, в наявності окремі житлові кімнати, окрема кухня, окремі системи опалення, тому в даному варіанті для здійснення виділу 29/75 часток житлового будинку, перепланування житлового будинку не потрібно. Відповідно висновку експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної, земельно-технічної експертизи № 02-25 від 31 липня 2025 року пропонується один варіант встановлення порядку користування земельною ділянкою за адресою: [ADDRESS] , для [PERSON] , пропорційна до його частки у домоволодіння в розмірі 29/75 частин. Власнику 29/75 частин житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами пропонується виділити земельну ділянку площею 575 м2, що розташована у межах: від т. А до т. Е 5,34 м, від т. Е до т. Ж 27,99 м, від т. Ж до т. З ламана лінія 392 м, 1,71 м, від т. З до т. К лінія розділу будинку, від т. К до т. Л 1,0 м, від т. Л до т. М 8,06 м, від т. М до т. Н 0,69 м, від т. Н до т. О 16,84 м, від т. О до т. Д 16,67 м, від т. Д до т. А 8,50 м, 6,53 м, 37,84 м. Крім того, надлишки площею 0,0017 га (17 м2): від т. Д до т. Г 1,37 м, від т. Г до т. Р 12,03 м, від т. Р до т. С 1,46 м, від т. С до т. Д 12,10 м. Іншим співвласникам (46/75 частини) залишається земельна ділянка площею 913 м2, що розташована в межах: від т. Б до т. П 19,31 м, 20,38 м, 12,30 м, від т. П до т. О 13,93 м, від т. О до т. Н 16,84 м, від т. Н до т. М 0,69 м, від т. М до т. Л 8,06 м, від т. Л до т. К 1,0 м, від т. К до т. З лінія розділу будинку, від т. З до т. Ж ламана лінія 1,71 м, 3,92 м, від т. Ж до т. Е 27,99 м, від т. Е до т. Б 8,22 м, 6,10 м, 0,62 м, 6,83 м. Крім того, надлишки площею 0,0027 га (27 м2): від т. П до т. В 1,41 м, від т. В до т. Р 18,66 м, від т. Р до т. С 1,46 м, від т. С до т. П 18-51 м. Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (стаття 5 ЦПК України). Частиною першою статті 15 та частиною першою статті 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У статті 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Зміст права власності, яке полягає у праві володіння, користування та розпорядження своїм майном визначено у статті 317 Цивільного кодексу України. Відповідно до статті 355 Цивільного кодексу України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Згідно зі статтею 356 Цивільного кодексу України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Суб`єктами права спільної часткової власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, держава, територіальні громади. Спільна часткова власність завжди відзначається множинністю суб`єктів і єдністю об`єкта. Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно в цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними процентами від цілого чи у дробовому вираженні. При цьому, частинами першою-третьою статті 358 ЦК України передбачено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Згідно з частиною першою статті 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділено в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. Відповідно до статті 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. За змістом наведених норм виділ частки зі спільного майна - це перехід частини цього майна у власність учасника спільної власності пропорційно його частці в праві спільної власності та припинення права спільної часткової власності на відповідне майно. Шляхом виділу частки у майні припиняється спільна часткова власність, і особа стає власником виокремленого майна. Юридичне значення виділу частки полягає у тому, що учасник отримує в натурі майно, яке відповідає його частці, як самостійний об`єкт. Отже, виділ частки передбачає виокремлення частини об`єкта у самостійний об`єкт. Частка, яка виділяється, повинна бути саме окремим об`єктом нерухомого майна, як і частка, яка залишається в іншого власника (власників), у розумінні статті 181 ЦК України. Внаслідок виділу частки з нерухомого майна, утворюється два самостійних об`єкта майна. Аналіз змісту статей 356, 367, 364 ЦК України свідчить, що поняття «поділ» та «виділ» не є тотожними. Так, при поділі майно, що знаходиться у спільній частковій власності, розподіляється між усіма співвласниками, і правовідносини спільної часткової власності припиняються. Натомість при виділі частки правовідносини спільної часткової власності, як правило, зберігаються, а припиняються лише для співвласника, частка якого виділяється. Аналогічні висновки містяться у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 28 липня 2021 року у справі № 310/7011/17. Земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону (стаття 14 Конституції України). Частинами першою та другою статті 78 ЗК України визначено, що право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. За змістом статті 377 ЦК України, до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором. Якщо житловий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, наданій у користування, то у разі їх відчуження до набувача переходить право користування тією частиною земельної ділянки, на якій вони розміщені, та частиною ділянки, яка необхідна для їх обслуговування. Аналогічні положення містяться й у статті 120 ЗК України. Загальні правила вирішення спорів щодо порядку володіння й користування земельною ділянкою застосовуються також у випадку, коли належний особам на праві спільної власності жилий будинок, господарські будівлі та споруди розташовані на земельній ділянці, яка знаходиться в їх користуванні до її приватизації або за договором оренди. Володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюються за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку (частина перша статті 88 ЗК України). Право користування земельною ділянкою визначається відповідно до часток кожного з власників нерухомого майна, розташованого на цій земельній ділянці, якщо інше не було встановлено домовленістю між ними. Однак у будь-якому випадку наявне в однієї особи право не може порушувати права іншої особи (частина п`ята статті 319 ЦК України). Відповідно до роз`яснень, наданих судам у пунктах 19, 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» у справах за позовом учасників спільної власності на землю про встановлення порядку володіння й користування спільною земельною ділянкою, на якій розташовані належні їм жилий будинок, господарські будівлі та споруди, суд з`ясовує і враховує можливість нормального користування будинком і здійснення догляду за ним, розташування господарських будівель, споруд, необхідність зведення будівель, розташування плодово-ягідних насаджень співвласників, можливість проходу з вулиці на подвір`я тощо. Враховуються також вимоги санітарних правил і правил протипожежної безпеки. В разі неможливості перенесення співвласником господарських будівель і насаджень на надану в його користування частину ділянки суд має обговорити питання про відповідну грошову компенсацію. При пред`явленні вимог кожним з учасників спільної власності про встановлення порядку користування спільною земельною ділянкою суд може залишити в спільному користуванні лише ділянки, роздільне користування якими встановити неможливо. При вирішенні такого спору, визначаючи варіанти користування земельною ділянкою, суд повинен виходити з розміру часток кожного зі співвласників на нерухоме майно, наявності порядку користування земельною ділянкою, погодженого власниками або визначеного на підставі відповідного договору, оформленого у встановленому законом порядку. Якщо суд установить, що співвласники визначили порядок користування й розпорядження земельною ділянкою, для зміни якого підстав немає, він ухвалює рішення про встановлення саме такого порядку. Якщо ж погодженого або встановленого порядку користування земельною ділянкою немає, то суд установлює порядок користування земельною ділянкою з дотриманням часток кожного співвласника у нерухомому майні та забезпеченням вільного користування кожним зі співвласників належним йому майном. Схожі за змістом висновки викладено у постановах Верховного Суду України від 15 травня 2017 року у справі №6-841цс16, від 01 листопада 2017 року у справі № 6-2454цс16, Верховного Суду від 13 листопада 2019 року у справі № 686/6888/15, від 05 лютого 2020 року у справі № 497/1137/17, від 16 вересня 2020 року у справі № 489/2029/17, від 03 листопада 2020 року у справі № 653/1760/16, від 30 листопада 2022 року у справі № 520/3556/16. Відповідно до частини третьої статті 12, частин першої та шостої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За змістом статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Висновки експертизи є одним з засобів доказування (пункт 2 частини другої статті 76 ЦПК України). Згідно зі статтею 110 ЦПК України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні. Враховуючи викладене, а також те, що частки кожної із сторін є фактично окремими об`єктами нерухомого майна, мають окремі входи, а тому суд вважає за можливе здійснити виділ 29/75 часток житлового будинку з господарським будівлями та спорудами відповідно до висновку експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи № 02-25, складеного 31 липня 2025 року судовим експертом Солдатовою Валерією Сергіївною та встановити порядок користування земельною ділянкою згідно варіанту, запропонованого у висновку експерта.

Outcome: approved