Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-15 00:00:00

У вересні 2025 року адвокат Маслякова Т.О. від імені та в інтересах позивача [PERSON] через систему "Електронний суд" звернулася до суду із зазначеним позовом. Позов мотивовано тим, що 05 листопада 2010 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Первомайського міського управління юстиції Луганської області було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 225. Від даного шлюбу у подружжя є спільні неповнолітні діти: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Подальше шлюбне життя та збереження шлюбу між позивачем, [PERSON] та відповідачем, [PERSON] , є неможливе, тому позивач вважає за необхідне звернутися з даною позовною заявою до суду про розірвання шлюбу. Вказує, що причиною припинення шлюбно-сімейних відносин є те, що спільне життя з відповідачем не склалося через несумісність характерів та різні погляди на ведення побуту та виховання дітей, тому, подальше спільне життя та збереження шлюбу неможливе. Сімейні відносини фактично втратили свій зміст, зберігаючись лише формально. Подружжя не проживає разом та не веде спільного господарства майже 4 роки. Представник позивача адвокат Маслякова Т.О. просила суд: проводити розгляд справи у спрощеному провадженні без виклику сторін. Шлюб між [PERSON] та [PERSON] , 05 листопада 2010 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Первомайського міського управління юстиції Луганської області, актовий запис № 225, розірвати. Не вирішувати питання про розподіл судових витрат. 03 грудня 2025 року засобами поштового зв`язку відповідач [PERSON] подав заяву про розгляд справи без його участі. В своїй заяві відповідач зазначав, що позовні вимоги визнає у повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення. Проти винесення заочного рішення не заперечує. 10 грудня 2025 року ухвалою судді Броварського міськрайонного суду Київської області прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за вищевказаним позовом за правилами спрощеного позовного провадження без виклику/повідомлення сторін. Позивач до суду додаткових заяв, пояснень не подавала. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 05 листопада 2010 року був зареєстрований шлюб між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] , Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Первомайського міського управління юстиції Луганської області, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , актовий запис за № 225. Після реєстрації шлюбу прізвище дружини змінено з [PERSON] на [PERSON] . Від спільного шлюбу у сторін народилися діти [PERSON] , [INFO] , що підтверджується актовим записом про народження № 10, який складений Виконавчим комітетом Врубівської селищної ради Попаснянського району Луганської області, номер свідоцтва серії [NUMBER] від 04 травня 2011 року та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується актовим записом про народження № 5, який складений Виконавчим комітетом Врубівської селищної ради Попаснянського району Луганської області, номер свідоцтва серії [NUMBER] від 16 жовтня 2018 року. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони остаточно припинили сімейні відносини, не ведуть спільного господарства. Так, відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з ч. 5 ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Водночас, положеннями ч.ч. 3, 4 ст. 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням прав дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. У відповідності до ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до ст. 110 цього Кодексу. За положеннями ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Також, у п.п. 10, 11 постанови Пленуму Верховного Суду України Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя № 11 від 21.12.2007 року роз`яснено, що проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бут розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішення позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитина-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. У рішенні суду у справі про розірвання шлюбу, зокрема, має бути зазначено дата й місце реєстрації шлюбу, час та причини фактичного його припинення, мотиви, з яких суд визнав збереження сім`ї можливим чи неможливим, обґрунтовані висновки з приводу інших заявлених вимог. У резолютивній частині рішення слід навести відомості, необхідні для реєстрації розірвання шлюбу в органах РАЦС. Таким чином, виходячи з аналізу вищенаведених положень законодавства, шлюб має добровільний характер, ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і припиняється внаслідок його розірвання. При цьому, незгода лише будь-кого зі сторін продовжувати шлюбні стосунки є підставою для визнання її права вимагати розірвати шлюбу. Отже, встановивши не бажання позивача продовжувати шлюбні стосунки та відсутність будь-яких переконливих доказів того, що сторони вчиняють дії, направлені на збереження сім`ї, суд дійшов висновку про те, що подальше збереження шлюбу без взаємної згоди є неможливим та буде суперечити інтересам сторін. Враховуючи вищевикладене та враховуючи ті обставини, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, а шлюб між позивачем та відповідачем розірванню, оскільки подальше збереження шлюбу без взаємної згоди є неможливим.

Outcome: approved