Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-15 00:00:00

У липні 2025 року до суду звернувся позивач з вищезазначеним позовом. Вимоги позовної заяви обґрунтовані тим, що батьками позивача є [PERSON] та [PERSON] . [INFO] народився брат позивача - [PERSON] , батьками якого є [PERSON] та [PERSON] . [PERSON] є рідною сестрою [PERSON] , який є рідним батьком позивача. [INFO] [PERSON] помер. Діду позивача - [PERSON] 81 рік, а бабусі - [PERSON] 76 років. Дядько позивача - [PERSON] працює в ТОВ «Агротехсервіс» та щомісячно отримує заробітну плату, не потребує стороннього догляду та є здоровим, до кримінальної відповідальності не притягався. Позивач зазначає, що [PERSON] зловживає спиртними напоями та ухиляється від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти. [PERSON] протягом тривалого часу перебуває на обліку в психіатра в місцевому закладі охорони здоров`я та не проживає разом зі своїм сином, а рідним братом позивача. ЇЇ місцезнаходження не відоме та відсутні засоби зв`язку з нею. Лише інколи вона телефонує до своєї матері з чужих мобільних номерів. Фактично рідний брат позивача виховується в сім`ї рідного дядька [PERSON] та його батьків, яким неповних 82 та 77 років відповідно. Його батько помер [INFO] , а тому братові була призначена пенсія у зв`язку із втратою годувальника, однак оформлено її було на їхню матір, як його законного представника і через її відсутність та постійне накладення арешту на її рахунки та примусове стягнення боргів, що позбавляє можливості ці кошти використовувати. Відповідачка контакту з дитиною не налагоджувала і не вживала жодних заходів щодо налагодження стосунків з дитиною, не цікавилася станом його здоров`я, не виявляє будь - якої турботи про дитину, не надає матеріальної підтримки, тобто повністю самоусунулася від виконання своїх батьківських обов`язків. Позбавлення батьківських прав [PERSON] відповідатиме найкращим інтересам [PERSON] , який проживає разом з позивачем та його дядьком та дідусем і бабусею та потребує постійної турботи і піклування, однак взагалі не отримував цього з боку матері, а встановлення опіки та призначення опікуном рідного дядька [PERSON] , враховуючи вік позивача (19 років) та вік дідуся і бабусі (82 та 77 років), сприятиме вихованню, психічному, духовному розвитку та одержання повної загальної середньої освіти, в тому числі можливістю в повній мірі розпоряджатися пенсією годувальника, яка на даний час постійно стягується в примусовому порядку органами державної виконавчої служби через протиправну поведінку відповідачки. Обґрунтовуючи підстави для позбавлення батьківських прав, позивач посилався на положення статей 150, 155, 157 164 Сімейного кодексу України, Закону України «Про освіту», висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 15 травня 2019 року у справі №661/2532/17, від 27 січня 2021 року у справах №398/4299/17, від 23 листопада 2022 року у справі №149/2510/21 щодо ухилення батьків від виконання своїх обов`язків, рішення ЄСПЛ у справі «Ілля Лапін проти Росії». У частині встановлення опіки та призначення опікуна позивач посилався, зокрема на статті 60, 67, 292 ЦК України, положення Законів України «Про забезпечення організаційно - правових умов соціального захисту дітей - сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» та ін. Посилаючись на вищезазначені обставини, позивач просив позбавити [PERSON] батьківських прав стосовно малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , та стягнути з неї аліменти на користь особи, яка буде призначена опікуном, в розмірі частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття; встановити опіку над малолітнім [PERSON] , [INFO] , та призначити опікуна [PERSON] . Ухвалою судді від 15 липня 2025 року у справі відкрите загальне позовне провадження та призначене підготовче засідання на 07 серпня 2025 року. 07 серпня 2025 року ухвалою суду справу призначено до судового розгляду по суті на 15 вересня 2025 року, яке за клопотанням представника третьої особи - Виконавчого комітету Решетилівської міської ради як органу опіки та піклування було відкладене на 07 жовтня 2025 року, а у подальшому - на 18 листопада 2025 року та 17 грудня 2025 року. У зв`язку з розглядом кримінального провадження №546/1151/25 судове засідання було перенесено на 16 січня 2025 року. У судовому засіданні 16 січня 2025 року позивач [PERSON] позов підтримав та просив його задовольнити. Суду повідомив, що його матір [PERSON] неодноразово притягалася до адміністративної відповідальності, фінансово не допомагає, до брата не телефонує. Колись привезла якийсь одяг йому та братові, але він був у непридатному для використання стані. Близько двох років тому [PERSON] поїхала з дому та не повернулася. Востаннє приїжджала до брата на день народження у січні 2026 року, але навіть подарунка не привезла. Тому просив позбавити її батьківських прав та призначити його опікуном його брата - [PERSON] , проти заочного розгляду справи не заперечував. Представник позивача - адвокат Беркута В.Л. також просив позов задовольнити, крім зазначеного позивачем, додав, що протягом останніх років про існування матері позивача та його брата вони дізнавалися з рішень Решетилівського відділу ДВС про блокування рахунків, у зв`язку із значною кількістю штрафів, які накладалися на [PERSON] . Це пов`язано з тим, що після смерті батька [PERSON] - [PERSON] малолітній [PERSON] отримував пенсію по втраті годувальника, а оскільки його законним представником була [PERSON] тому виконавчою службою блокувалися усі пов`язані із нею рахунки. У школу відповідачка не з`являється, веде аморальний спосіб життя, малолітнього сина не утримує. Тому просив позбавити відповідачку батьківських прав відносно її малолітнього сина, позивач не заперечує проти призначення опікуна згідно подання органу опіки та піклування. Третя особа - [PERSON] суду повідомив, що проживає у цій сім`ї з батьками та племінниками багато років. Його сестра [PERSON] веде аморальний спосіб життя, зловживає алкогольними напоями, повністю самоусунулася від виховання своїх батьківських обов`язків. Близько двох років тому зникла з дому, а до них постійно приходять штрафи за вчинення нею адміністративних правопорушень. Тому просив позбавити [PERSON] батьківських прав та призначити [PERSON] опікуном малолітнього [PERSON] . Представниця третьої особи - Виконавчого комітету Решетилівської міської ради як органу опіки та піклування Гмиря Ю.А. у судовому засіданні зазначила, що відповідачку [PERSON] вона знає давно, часто вона перебувала на вулиці в стані алкогольного сп`яніння, влаштовувала сварки. У своє чергу це травмувало психіку дітей. Вона проживала з батьками і утриманням [PERSON] в основному займалися дід та баба, а у подальшому і його брат [PERSON] . Ця родина перебувала на обліку ЦНСП як така, що потрапила у складні життєві обставини. У 2024 році до служби у справах дітей надійшло повідомлення, що мати малолітнього [PERSON] виїхала у невідомому напрямку, її місце перебування невідоме. На засідання комісії з питань захисту прав дитини 28 жовтня 2025 року [PERSON] була присутня та повідомила, що позов її старшого сина вона підтримує, оскільки влаштовує своє особисте життя та у неї новий чоловік, а син буде заважати. Тому [PERSON] підтримала поданий органом опіки та піклування висновок та зазначила, що позбавлення батьківських прав відповідачки у повній мірі відповідатиме інтересам дитини. А тому просила позов задовольнити у повному обсязі. Опікуном [PERSON] просила призначити його брата - [PERSON] . Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином (а. с. 119). Відзиву, заяв чи клопотань до суду від відповідачки не надходило. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зважаючи на викладене, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Згідно ч. 1 ст. 281 ЦПК України про заочний розгляд справи суд постановляє ухвалу. У зв`язку з викладеним, ураховуючи, що сторона позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, судом було постановлено ухвалу про проведення заочного розгляду в судовому засіданні без оформлення окремого документа даної цивільної справи. Фактичні обставини справи, встановлені судом Судом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] (а. с. 9). Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] (а. с. 10). [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а. с. 13). Батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а. с. 11). Згідно з довідкою відділу реєстрації актів цивільного стану Решетилівського районного управління юстиції Полтавської області від 18.01.05 №4-03.78 [PERSON] народилася [INFO] , батьками її є [PERSON] та [PERSON] (а. с. 12). Також позивачем було долучено до позову копії паспорту [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , 1948 року народження (а. с. 14 - 15). Відповідно до довідки виконавчого комітету Решетилівської міської ради Полтавської області від 12.12.2024 №10-09/1/3228, виданій [PERSON] , він проживає без реєстрації за адресою: [ADDRESS] і має такий склад сім`ї: [PERSON] , [INFO] , - мати, [PERSON] , [INFO] , - батько, [PERSON] , [INFO] , - сестра, [PERSON] , [INFO] , - племінник, [PERSON] , [INFO] , - племінник (а. с. 16). Згідно з копією довідки про реєстрацію місця проживання особи від 18 квітня 2020 року, місце проживання позивача [PERSON] зареєстроване за адресою: [ADDRESS] (а. с. 40). Відповідно до довідки ТОВ «АТБ» від 25.02.2025 №12-ОК [PERSON] дійсно працює в «АТБ - маркет» на посаді молодший приймальник товарів з 02.07.2024 і по теперішній час (а. с. 17). Згідно довідки про заробітну плату (дохід, грошове забезпечення) для розрахунку виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням від 03.04.2025 №0000-000021 [PERSON] працював в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Агротехсервіс», заробітна плата за період з жовтня 2024 по березень 2024 року склала 50142,40 грн (а. с. 18). Відповідно до висновку про стан здоров`я [PERSON] від 11.06.2025, виданого КНП «Решетилівська центральна лікарня Решетилівської міської ради Полтавської області», [PERSON] є здоровим (а. с. 19). Згідно з витягом з інформаційно - аналітичної системи «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості» відомості про притягнення [PERSON] , [INFO] , до кримінальної відповідальності чи про наявність незнятої чи непогашеної судимості відсутні (а. с. 20). Згідно з довідкою, виданою адміністрацією Опорного закладу «Решетилівський ліцей імені І.Л. Олійника Решетилівської міської ради» 05.12.2024 №01-25/290, учень 6-Г класу [PERSON] , 2013 року народження, виховується дідусем і бабусею. Значну підтримку у вихованні надає дядько учня, [PERSON] , який зацікавлений у належному розвитку та навчанні племінника. Протягом 2023/2024 навчального року мати учня, [PERSON] , неодноразово з`являлася у закладі освіти в неналежному стані, демонструвала неприпустиму поведінку, виявляла агресію та використовувала нецензурну лексику щодо педагогічних працівників. З початку 2023/2024 навчального року мати учня не відвідує батьківські збори, не цікавиться успішністю та поведінкою дитини, не бере участі в освітньому процесі, не підтримує зв`язок з класним керівником та вчителями (а. с. 21). Постановою ГАБІ №730792 по справі про адміністративне правопорушення інспектора з РПП СПД №1 ВП №2 ПРУП ГУНП в Полтавській області Боряка А.В. від 05.06.2022 [PERSON] була притягнута до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 178 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 51 гривня (а. с. 22). Постановою ГАБІ №730792 по справі про адміністративне правопорушення інспектора СРПП ВП №2 Лубенського РВП Богатиренко С.В. від 24.11.2021 [PERSON] була притягнута до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 178 КУпАП та ч. 2 ст. 44-3 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 170 гривень (а. с. 23). Постановою поліцейського Сектору поліцейської діяльності №1 (місто Гребінка) Лубенського РВП ГУНП в Полтавській області Якименка М.І. від 29.03.2024 [PERSON] була притягнута до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 178 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 51 гривня (а. с. 24). Постановою ГБВ №712465 по справі про адміністративне правопорушення ПОГ ВП СРУП ГУНП в Сумській області Лисянського В.П. від 13.11.2024 [PERSON] була притягнута до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 175 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 170 гривень (а. с. 26). Постановою старшого державного виконавця Решетилівського відділу державної виконавчої служби у Полтавському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Шут Т.О. від 15.11.2024 на підставі постанови №ЕНА 3215728, виданої 07.10.2024, про стягнення з [PERSON] , [INFO] , штрафу 510 гривень було відкрито виконавче провадження (а. с. 28). Відповідно до витягу з автоматизованої системи виконавчого провадження від 07.07.2025 відносно [PERSON] , [INFO] , неодноразово відкривалися виконавчі провадження про стягнення з неї штрафів за адміністративні правопорушення (а. с. 31). Згідно з висновком виконавчого комітету Решетилівської міської ради, як органу опіки та піклування, затвердженого рішенням виконавчого комітету Решетилівської міської ради від 30 жовтня 2025 року №265, який було надано представницею третьої особи - [PERSON] у судовому засіданні 16 січня 2026 року, громадянка [PERSON] є матір`ю малолітнього [PERSON] , батько дитини помер. В листопаді 2024 року до служби у справах дітей виконавчого комітету Решетилівської міської ради надійшло повідомлення, що мати малолітнього [PERSON] , [PERSON] , поїхала у невідомому напрямку, а дитину залишила на батьків - пенсіонерів та старшого повнолітнього сина. Наказом начальника служби від 27.11.2024 №133 малолітнього [PERSON] взято на облік дітей, які перебувають в складних життєвих обставинах. Фактично з того часу утриманням, вихованням та розвитком малолітнього [PERSON] займаються його дід [PERSON] , баба [PERSON] та старший брат [PERSON] . Мати дитини практично самоусунулася від виконання батьківських обов`язків: не цікавиться життям сина, його здоров`ям, майже не спілкується з ним та свідомо ухиляється від добровільних витрат, пов`язаних з утриманням дитини. [PERSON] , байдужа до долі своєї дитини, вона не виконує свої обов`язки, не турбується про фізичний і духовний стан розвитку сина, не виявляє інтересу до його внутрішнього світу та не дарує подарунків. Питання про доцільність позбавлення [PERSON] розглядалося на засіданні комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Решетилівської міської ради 26.09.2025, але громадянка [PERSON] на засідання не з`явилася, тому питання було перенесено на чергове засідання комісії, яке відбулося 28.10.2025. [PERSON] була присутня та повідомила членам комісії про те, що вона знає, що старший син [PERSON] подав позовну заяву до суду щодо позбавлення її батьківських прав стосовно її меншого сина [PERSON] . [PERSON] усвідомлює, що не належним чином виконує свої батьківські обов`язки, мотивуючи тим, що не має офіційної роботи, доходи на утримання дитини відсутні. [PERSON] проживає у місті Суми, окремо від дітей. На даний час вона влаштовує своє особисте життя, проживає із співмешканцем. Змінювати своє життя вона не налаштована, тому не заперечує щодо позбавлення її батьківських прав. З метою найбільш повного та всебічного забезпечення інтересів прав та законних інтересів дитини, виконавчий комітет Решетилівської міської ради, як орган опіки та піклування, вважає доцільним позбавлення батьківських прав громадянки [PERSON] відносно малолітнього сина [PERSON] (а. с. 127 - 129). Відповідно до висновку виконавчого комітету Решетилівської міської ради, як органу опіки та піклування, щодо можливості призначення [PERSON] опікуном дитини [PERSON] , [INFO] , затвердженого рішенням виконавчого комітету Решетилівської міської ради від 08 грудня 2025 року №292, який було надано представницею третьої особи - [PERSON] у судовому засіданні 16 січня 2026 року, до служби у справах дітей з пакетом необхідних документів звернувся [PERSON] ,, [INFO] , який має бажання взяти під опіку молодшого брата [PERSON] , [INFO] . [PERSON] у шлюбі не перебуває, проживає разом із молодшим братом, дідом та бабою. Він має право користування житловим будинком, що належить дідові [PERSON] , який 24.01.2024 склав заповіт, згідно якого усі права і обов`язки та усе інше майно (окрім земельної ділянки) буде належати онукові [PERSON] ,, [INFO] . Житловий будинок, у якому проживає сім`я, газифікований, електрифікований, є водопостачання. Складається з чотирьох житлових кімнат. Санітарно - гігієнічний стан приміщення задовільний. Для [PERSON] відведена окрема умебльована кімната, де є все необхідне для повноцінної життєдіяльності та розвитку дитини. [PERSON] офіційно працевлаштований в ТОВ «АТБ - маркет» на посаді молодшого приймальника товарів та має постійне джерело доходу. Відповідно до медичного висновку від 20.11.2025, наданого КНП «Решетилівська центральна лікарня Решетилівської міської ради», хвороб, які унеможливлюють виконання ним обов`язків опікуна не має. До кримінальної відповідальності не притягався, відомості про наявність незнятої чи непогашеної судимості відсутні. Повнолітні члени сім`ї, що проживають разом із [PERSON] надали письмову згоду на призначення [PERSON] опікуном над малолітнім [PERSON] . Відповідну згоду надав також і [PERSON] про призначення опікуном його старшого брата [PERSON] . Мотивом для взяття під опіку дитини є родинні зв`язки. [PERSON] старший брат [PERSON] весь час піклується та підтримує його. [PERSON] готовий і надалі виховувати молодшого брата, піклуватись про його здоров`я, фізичний та духовний розвиток, забезпечувати догляд та лікування. З метою найбільш повного та всебічного забезпечення інтересів прав та законних інтересів дитини, виконавчий комітет Решетилівської міської ради, як орган опіки та піклування, вважає встановлення опіки та призначення опікуном [PERSON] , [INFO] , над малолітнім [PERSON] , [INFO] , доцільним і таким, що відповідає інтересам дитини, позбавленої батьківського піклування, при умові позбавлення [PERSON] , батьківських прав стосовно малолітнього сина (а. с. 130 - 132). Допитаний у судовому засіданні 16 січня 2026 року свідок [PERSON] суду повідомив, що є сусідом позивача [PERSON] та його брата [PERSON] . Цих хлопців він знає добре, у сім`ї у них порядок. Їхню матір [PERSON] він бачив востаннє близько двох років тому. Коли вони проживали разом, то не раз бачив, як [PERSON] перебувала в стані сп`яніння, влаштовувала сварки, через що викликали поліцію. Щоб [PERSON] проводила час разом із синами, то такого він не пам`ятає. Застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд Щодо позовної вимоги про позбавлення [PERSON] батьківських прав стосовно малолітньої дитини та стягнення аліментів Відповідно до статті 262 СК України сестра, брат, мачуха, вітчим мають право на самозахист своїх малолітніх, неповнолітніх, повнолітніх непрацездатних братів, сестер, пасинка, падчерки. Сестра, брат, мачуха, вітчим мають право звернутися за захистом прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх та повнолітніх непрацездатних братів, сестер, пасинка, падчерки до органу опіки та піклування або до суду без спеціальних на те повноважень. Статтею 150 СК України передбачені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини. Згідно із частиною четвертою статті 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Стаття 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року передбачає, що батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Пунктом 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» передбачено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Для позбавлення батьківських прав мало впевнитися в невиконанні обов`язків по вихованню. Належить також встановити, що батьки ухиляються від їх виконання свідомо. Згідно з пунктом 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК (2947-14). Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язкам. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини(параграф 57, 58). ЄСПЛ також зауважив, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (пункт 100 рішення ЄСПЛ від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України», заява № 10383/09, рішення ЄСПЛ від 11 липня 2017 року у справі «М. С. проти України», заява№ 2091/13). Рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання. Попри це в першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 березня 2019 року у справі № 631/2406/15-ц зроблено висновок щодо застосування пункту 2 частини 1 статті 164 СК України і вказано, що ухилення від виконання своїх обов`язків з виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Зокрема, пунктом 2 частини першої вказаної статті СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти. Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 29 січня 2024 року у справі № 185/9339/21 вказав, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна оцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є винятковим заходом, який тягне за собою істотні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише за наявності вини у діях батьків. Відповідно до статті 6 Європейської конвенції про здійснення прав дітей від 25 січня 1996 року під час розгляду справи, що стосується дитини, перед прийняттям рішення судовий орган надає можливість дитині висловлювати її думки і приділяє їм належну увагу. З цією метою дитині, зокрема, надається можливість бути заслуханою в ході будь-якого судового чи адміністративного розгляду, що торкається дитини, безпосередньо або через представника чи відповідний орган у порядку, передбаченому процесуальними нормами національного законодавства. Закріплення цього права підкреслює, що дитина є особистістю, з думкою якої потрібно рахуватись, особливо при вирішенні питань, які безпосередньо її стосуються. Відповідно до частин першої та другої статті 171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Тобто при вирішенні питань, які стосуються її життя, дитині, здатній сформулювати власні погляди, має бути забезпечено право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що її стосуються, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю. У судовому засіданні 16 січня 2026 року малолітній [PERSON] , думка якого з`ясовувалася за участі представника органу опіки та піклування [PERSON] , яка має вищу педагогічну освіту, суду повідомив, що [PERSON] є його матір`ю. Близько року назад чи двох років вона виїхала з місця їхнього проживання. Востаннє приїжджала до них у січні 2026 року, оскільки 10 січня у нього був день народження. Однак ніякого подарунку йому не подарувала. Також приїжджала у минулому році. Ніяких коштів вона не передає, його утриманням не займається. Хоча у нього також є телефон, однак інколи його мати дзвонить до бабусі, а не до нього. Тому просив позбавити її батьківських прав. З приводу опіки малолітній [PERSON] зазначив, що хотів би, щоб його опікуном був його старший брат [PERSON] . Таким чином судом установлено, що відповідачка не бажає спілкуватися з своїм малолітнім сином та брати участь у його вихованні, на даний момент остаточно і свідомо самоусунулася від виконання своїх обов`язків з виховання дитини, яка залишилася проживати з дідом і бабою, і можливість налагодження стосунків між матір`ю та сином остаточно втрачена. Будь - які зв`язки між матір`ю та дитиною відсутні, що було підтверджено самою дитиною. Доказів на підтвердження вчинення дій, які б свідчили про бажання відповідачки брати участь у вихованні та розвитку дитини, вона не надала. Будь - якої заяви щодо заперечення проти позову відповідачка до суду не надіслала. Дані обставини свідчать про повну байдужість матері до долі своєї дитини. З огляду на викладене, суд погоджується із висновком виконавчого комітету Решетилівської міської ради, як органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього сина [PERSON] , оскільки він складений з урахуванням усіх конкретних обставин справи та у повній мірі відповідає інтересам дитини. Таким чином повно, всебічно та об`єктивно дослідивши матеріали справи, виходячи з якнайкращих інтересів дитини, суд доходить висновку про наявність підстав для позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього сина - [PERSON] . Також, суд уважає за необхідне зазначити, що згідно частини першої статті 166 СК України, особа, яка позбавлена батьківських прав, втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов`язків щодо її виховання; перестає бути законним представником дитини; втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім`ям з дітьми; не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником; не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов`язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування); втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною. Відповідно до статті 169 СК України, мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав у разі зміни поведінки особи, позбавленої батьківських прав, та обставин, що були підставою для позбавлення батьківських прав. Щодо стягнення аліментів з відповідачки суд зазначає наступне. Відповідно до частини другої статті 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від зобов`язання по утриманню дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину (частина третя статті 166 СК України). Згідно вимог статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Позбавлення батьків батьківських прав не припиняє їхнього аліментного обов`язку щодо дитини. Згідно з частиною першою статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Частиною другою статті 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з частинами першою, другою статті 183 СК України, частка заробітку (доходу) батьків, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Відповідно до частини першої статті 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Згідно з частиною першою статті 430 ЦПК України суд допускає стягнення аліментів у межах суми за один місяць до негайного виконання. З огляду на викладене суд доходить висновку, що є передбачені статтею 180 СК України підстави для стягнення із відповідачки аліментів на користь особи, яка буде призначена опікуном малолітньої дитини. Щодо позовної вимоги про встановлення опіки над малолітнім [PERSON] , [INFO] , та призначення опікуна Відповідно до статті 243 СК України опіка, піклування встановлюється над дітьми-сиротами і дітьми, позбавленими батьківського піклування. Опіка встановлюється над дитиною, яка не досягла чотирнадцяти років, а піклування - над дитиною у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років. Опіка, піклування над дитиною встановлюється органом опіки та піклування, а також судом у випадках, передбачених Цивільним кодексом України. Відповідно до статті 55 ЦК України опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки. Відповідно до статті 58 ЦК України опіка встановлюється над малолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, які визнані недієздатними. Суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування (частина третя статті 60 ЦК України). Опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. При призначенні опікуна для малолітньої особи та при призначенні піклувальника для неповнолітньої особи враховується бажання підопічного (частина четверта статті 63 ЦК України). За статтею 64 ЦК України опікуном або піклувальником не може бути фізична особа: яка позбавлена батьківських прав, якщо ці права не були поновлені; поведінка та інтереси якої суперечать інтересам фізичної особи, яка потребує опіки або піклування. За змістом статті 243 СК України опіка, піклування встановлюється над дітьми-сиротами і дітьми, позбавленими батьківського піклування. Опіка встановлюється над дитиною, яка не досягла чотирнадцяти років, а піклування - над дитиною у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років. Опіка, піклування над дитиною встановлюється органом опіки та піклування, а також судом у випадках, передбачених ЦК України. Правилами опіки та піклування, затвердженими Наказом Державного комітету України у справах сім`ї та молоді, Міністерства освіти України, Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства праці та соціальної політики України від 26 травня 1999 року № 34/166/131/88 (далі - Правила). Згідно з пунктом 3.1 Правил опіки та піклування, затвердженими Наказом Державного комітету України у справах сім`ї та молоді, Міністерства освіти України, Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства праці та соціальної політики України від 26 травня 1999 року № 34/166/131/88 (далі - Правила) для безпосереднього здійснення опіки та піклування органами опіки та піклування призначається опікун чи піклувальник. При призначенні опікуна (піклувальника) беруться до уваги його можливості виконувати опікунські обов`язки, стосунки між ним та підопічним. Опікун чи піклувальник призначається лише за його згодою і, як правило, з числа родичів чи близьких підопічному осіб. Переважне право серед кількох осіб, які бажають стати опікунами чи піклувальниками над однією і тією ж дитиною, надається: родичам дитини незалежно від місця їх проживання; особам, у сім`ї яких проживає дитина на час, коли стосовно неї виникли підстави щодо встановлення опіки чи піклування. При цьому за умови досягнення нею відповідного віку (10 років) враховуються побажання самої дитини. Відповідно до частин першої та другої статті 244 СК України опікуном, піклувальником дитини може бути за її згодою повнолітня дієздатна особа. При призначенні дитині опікуна або піклувальника органом опіки та піклування враховуються особисті якості особи, її здатність до виховання дитини, ставлення до неї, а також бажання самої дитини. Як було зазначено з приводу даного питання малолітній [PERSON] у судовому засіданні зазначив про своє бажання, щоб його опікуном було призначено його старшого брата [PERSON] . Згідно з положенням пункту 1 статі 3 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ою сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Ухвалюючи рішення у справі «М. С. проти України» від 11 липня 2017 року (заява № 2091/13), Європейський суд з прав людини наголосив, що в таких справах основне значення має вирішення питання про те, що найкраще відповідає інтересам дитини. При визначенні найкращих інтересів дитини в конкретній справі слід брати до уваги два міркування: по-перше, у найкращих інтересах дитини зберегти її зв`язки із сім`єю, крім випадків, коли доведено, що сім`я непридатна або неблагополучна; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним. Якщо дитина не може бути передана другому з батьків, переважне право перед іншими особами на передання їм дитини мають, за їхньою заявою, баба та дід, повнолітні брати та сестри, інші родичі дитини, мачуха, вітчим (частина четверта статті 167 СК України). Суд, ураховуючи подання органу опіки та піклування, заслухавши думку позивача [PERSON] та малолітнього [PERSON] вважає, що призначення опікуном брата дитини - [PERSON] відповідатиме найкращим інтересам дитини, оскільки брати проживають в одному будинку та між ними склалися теплі та приязні взаємовідносини. При цьому судом ураховується, що [PERSON] у судовому засіданні зазначив, що має намір далі утримувати та виховувати свого брата та бажає бути його опікуном. На думку суду призначення опікуном іншої особи суперечило б інтересам дитини. З огляду на викладене суд вважає за доцільне встановити над [PERSON] , [INFO] опіку та призначити [PERSON] , [INFO] , опікуном малолітнього [PERSON] . Щодо судових витрат Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з частиною третьою статті 6 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. У разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру. Позивачем при зверненні до суду було заявлено одну вимогу немайнового характеру та одну вимогу майнового характеру. З квитанції про сплату судового збору № 0935-7897-2020-7733 від 12 грудня 2024 року установлено, що позивачем при зверненні до суду з даним позовом сплачено судовий збір в розмірі 1211,20 грн за вимогу про позбавлення відповідачки батьківських прав (а. с. 1). Вказані кошти зараховані до спеціального фонду Державного бюджету України (а. с. 15). Враховуючи те, що дана вимога судом задоволена судові витрати по сплаті судового збору підлягають стягненню з відповідачки у справі в розмірі 1211,20 грн на користь позивача. Відповідно до п. 3. ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів. Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. З огляду на зазначене та у зв`язку із задоволенням позову і у цій частині судові витрати по сплаті судового збору за позовну вимогу про стягнення аліментів підлягають стягненню з відповідачки у справі в розмірі 1211,20 грн на користь держави. На підставі викладеного та

Outcome: approved