Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-12 00:00:00

І. Короткий зміст позовних вимог Позивач шляхом використання Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи «Електронний суд» звернувся з позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №8040693 від 30.06.2024 в сумі 29700,00 грн, яка складається із суми заборгованості: за кредитом 9000,00 грн, за процентами 16200,00 грн, пені/штрафу 4500,00 грн. Позов обґрунтований тим, що 30.06.2024 між ТОВ «Авентус Україна», правонаступником якого є ТОВ «Факторинг Партнерс», та [PERSON] з використанням інформаційно-комунікаційної системи в електронній формі був укладений договір №8040693 про надання споживчого кредиту на суму 9000,00 грн на строк 360 днів зі сплатою процентів за стандартною ставкою за користування кредитом у розмірі 1,50 % в день, знижена процентна ставка 1,35 % в день. Представник позивача зауважує, що ТОВ «Авентус Україна»свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі, надавши відповідачу кредитні кошти в строки та на умовах, передбачених договором. Відповідач взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконує, внаслідок чого утворилась заборгованість у розмірі 29700,00 грн, яку позивач просить стягнути на свою користь. Обґрунтовуючи наявність права вимоги до відповідача представник позивача посилається на ст. ст. 512, 514 ЦК України, вказує, що право вимоги до позивача перейшло на підставі договору факторингу від 27.01.2025, укладеного між ним та ТОВ "Авентус Україна". Крім того, позивач просить стягнути з відповідача витрати зі сплати судового збору в сумі 2422,40 грн та витрати на професійну правову допомогу в розмірі 9000,00 грн. ІІ. Процедура та позиції сторін Відповідно до ухвали Богунського районного суду м. Житомира 28.04.2025 у справі відкрито провадження та постановлено розгляд справи проводити у спрощеному позовному провадженні з повідомленням сторін. 26.05.2025 представник відповідача - адвокат Касянчук С.В. направив відзив на позовну заяву (а.с. 81-83), в якому вказав, що відповідач позов не визнає, просить відмовити в його задоволенні. У відзиві на позовну заяву вказано, що ні первісний кредитор, ні позивач не взаємодіяли з [PERSON] в порядку, який передбачений в ст. 25 Закону України «Про споживче кредитування», не проінформували його про заміну кредитора, а відтак відповідач не був зобов`язаний здійснювати платежі новому кредитору. Адвокат Касянчук С.В. вважає, що позивач не довів на підставі належних доказів факт переходу до нього від ТОВ «Авентус Україна» права вимоги до відповідача за договором про надання споживчого кредиту № 8040693 від 30.06.2024 з огляду на те, що долучені до позовної заяви Реєстр боржників для друку, акт прийому-передачі реєстру боржників, надані на підтвердження переходу права вимоги, не відповідають формам, які затверджені як Додатки до договору факторингу, не містять всіх розділів і відомостей, зокрема, в них відсутні прізвища, ініціали та підписи уповноважених на їх підписання осіб, відсутні докази їх підписання електронним цифровим підписом, вони не містять інформацію для ідентифікації боржника та про всі складові заборгованості за кредитним договором. На думку представника відповідача, матеріали справи не містять доказів про перехід прав від первісного кредитора до позивача, а відтак ТОВ «Факторинг Патнерс» не наділене правом заявляти позовні вимоги про стягнення коштів за кредитним договором, укладеним з ТОВ «Авентус Україна». 02.06.2025 від представника позивача надійшла відповідь на відзив на позовну заяву (а.с. 89-91), згідно з якою позивач не погоджується з доводами представника відповідача, викладеними у відзиві на позовну заяву. Представник позивача звертає увагу, що відповідач не заперечує факт укладання кредитного договору, отримання ним грошових коштів, не спростовує розмір заборгованості. Представник позивача вказує, що до позовної заяви були надані належним чином завірена копія договору факторингу №27.01/25-Ф від 27.01.2025 з додатками (Акт прийому-передачі реєстру боржників, реєстр боржників-Додаток №1 з повною інформацією про боржників та додатково надано витяг з реєстру боржників, в якому окремо зазначена вся інформація про боржника [PERSON] ), а також платіжне доручення від 27.01.2025 на підтвердження проведеної оплати за договором факторингу. У відповіді на відзив вказано, що за умовами укладеного споживчого договору кредитор мав право відступити належну йому вимогу третім особам без згоди стягувача, позичальник, підписуючи договір про надання споживчого кредиту, погодився на передачу інформації за договором, в тому числі, фінансовим установам, факторинговим та колекторським компаніям. Повідомлення позичальника про заміну сторони стягувача покладалось на клієнта, тобто на ТОВ «Авентус Україна». Вказує, що ТОВ «Факторинг Партнерс» не було порушено умов при отриманні права вимоги за договором. Представник позивача у відповіді на відзив звертав увагу, що відповідач, уклавши кредитний договір та отримавши в кредит грошові кошти, був зобов`язаний належним чином виконати його умови, повернути кредит, сплатити інші платежі, передбачені договором, що ним зроблено не було. Відповідач не був позбавлений можливості сплачувати кредитну заборгованість ТОВ «Авентус Україна» до укладання договору факторингу, проте кредит не повернув. Зазначає, що до відзиву на позовну заяву адвокат Касянчук С.В. не долучив жодного доказу на підтвердження сплати відповідачем заборгованості за договором про надання споживчого кредиту ні новому, ні попередньому кредитору. Вважає, що вимоги позивача про стягнення заборгованості грунтуються на нормах закону, а відтак підлягають задоволенню. В судовому засіданні представник позивача Козуб О.М. позовні вимоги підтримав, просив задоволити з підстав, викладених в позовній заяві та у відповіді на відзив. Відповідач та його представник в судове засідання 08.01.2026 не з`явились, в матеріалах справи наявна заява про розгляд справи без їх участі (а.с. 118). За правилами ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, на підставі ст.ст. 244, 259 ЦПК України в судовому засіданні 08.01.2026 суд перейшов до стадії ухвалення судового рішення, складення та оголошення повного тексту якого відкладено до 14-00 год. 13.01.2026. ІІІ. Національне законодавство, що підлягає застосуванню. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори. Згідно з ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. За правилами ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. В статті 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору; істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди; договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі. Відповідно частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. ІV. Обставини, встановлені судом, докази на їх підтвердження та мотиви суду Судом встановлено, що 30.06.2024 між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] з використанням інформаційно-комунікаційної системи ТОВ «Авентус Україна» в електронному вигляді був укладений договір №8040693 про надання споживчого кредиту, який підписаний відповідачем електронним цифровим підписом одноразовим ідентифікатором С9054 (а.с. 30-39). Відповідно до умов кредитного договору ТОВ «Авентус Україна» надало [PERSON] кредитні кошти в сумі 9 000,00 грн; строк кредитування 360 днів; зі зниженою процентною ставкою 1,35 % від суми кредиту за кожний день користування кредитом, яка застосовується у межах строку надання кредиту; стандартна процентна ставка становить 1,50 % від суми позики за кожний день користування позикою; загальна вартість позики за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом складає 48600,00 грн , з урахування періоду застосування зниженої процентної ставки 48195,00 (пункти договору 1.1-1.8). Пунктом 2.1 Договору визначено, що кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки № [NUMBER] або іншої платіжної картки, реквізити якої надані споживачем товариству з метою отримання кредиту. Додаток №1 до Договору про надання споживчого кредиту №8040693 від 30.06.2024, підписаний [PERSON] електронним цифровим підписом С9054, містить Таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, дата видачі кредиту 30.06.2024, кількість днів у розрахунку 360, чиста сума кредиту у розрахунковому періоді 57195,00 грн, сума кредиту за договором 9000,00, проценти за користування кредитом 48195,00 грн, реальна річна процентна ставка 8077,33 %, загальна вартість кредиту 57195,00 грн (а.с.53). На виконання умов договору 30.06.2024 відповідачу було надано кредитні кошти в розмірі 9000,00 гривень шляхом здійснення переказу на банківський рахунок [PERSON] з використанням системи PaytechFinancial номер [NUMBER] (а.с. 8-9). З матеріалів справи, досліджених судом, встановлено, що ТОВ «Авентус Україна» свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі, надавши відповідачу [PERSON] можливість користуватись кредитними коштами. Разом з тим, відповідач свої зобов`язання щодо повернення кредитних коштів та сплати інших платежів за договором не виконує, внаслідок чого утворилась заборгованість. У відзиві на позовну заяву представник відповідача не заперечував факт укладення [PERSON] кредитного договору №8040693 від 30.06.2024, його умов, отримання кредитних коштів в сумі 9000,00 грн, а також суму заборгованості, пред`явлену до стягнення. 27.01.2025 між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Факторинг Партнерс» укладений договір факторингу №27.01/25-Ф, відповідно до умов якого ТОВ «Авентус Україна» передало (відступило) ТОВ «Факторинг Партнерс» за плату належні йому права вимоги до відповідача, що підтверджується змістом самого договору, актом прийому-передачі реєстру боржників для друку (додаток № 3, (а.с. 18-29)), Реєстром боржників для друку від 27.01.2025 (додаток № 1 до договору (а.с. 40-43)), а також витягом з такого реєстру (а.с. 44), згідно з яким за порядковим номером 2437 боржником вказаний [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , № кредитного договору 8040693, залишок заборгованості по основному боргу 9000,00 грн, залишок заборгованості за процентами 16200,00 грн, залишок заборгованості за штрафами 4500,00 грн, що разом становить 29700,00 грн. Згідно з п. 1.2 договору факторингу №27.01/25-Ф перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами Акту прийому-передачі реєстру боржників для друку згідно з Додатком №3, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками Акт прийому-передачі реєстру боржників для друку - підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього Договору. Відповідно до п. 1.6 договору факторингу №27.01/25-Ф права вимоги вважаються прийнятими фактором для здійснення факторингу шляхом підписання ним Акту прийому-передачі Реєстру боржників (Додаток №3). Відповідно до положень п. 3.2 та п.3.3 розділу 3 договору №27.01/25-Ф загальна сума прав вимоги, що відступається за договором становить 47268834,89 грн; ціна продажу за договором становить 1829738,94 грн. Згідно з копією платіжної інструкції №0491440000 від 27.01.2025 ТОВ "Факторинг Партнерс" сплатило на користь ТОВ "Авентус Україна" грошові кошти в сумі 1829738,94 грн, з призначенням платежу: оплата згідно договору №27.01/25-Ф від 27.01.2025 (а.с. 28). Частиною 1 статті 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. З урахуванням викладеного, на підставі ст.ст. 512, 514 ЦК України до ТОВ «Факторинг Патнерс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за договором №8040693 30.06.2024. Не заслуговують на увагу доводи адвоката Касянчука С.В. про те, що неповідомлення відповідача про заміну кредитора у зобов`язанні звільняє його від виконання грошового зобов`язання перед позивачем з огляду на таке. За правилми ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. В постанові Верховного Суду України від 23 вересня 2015 року у справі №6-979 цс15 вказано, що "...боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору, неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі". Крім того, пунктом 1.3 договору факторингу передбачено, що клієнт зобов`язується протягом 10 робочих днів з дати відступлення права вимоги за договором про споживчий кредит фактору, повідомити боржників про відступлення права вимоги та про передачу їх персональних даних фактору, надати інформацію передбачену чинним законодавством про фактора у спосіб, передбачений договором про споживчий кредит та вимогам чинного законодавства. Тобто саме клієнт - ТОВ «Авентус Україна» зобов`язаний був повідомити [PERSON] про відступлення права вимоги, на позивача такий обов`язок покладений не був. Разом з тим, відповідач не надав суду докази належного виконання грошового зобов`язання перед первісним кредитором, що могло б бути підставою для звільнення його від виконання зобов`язання новому кредитору за уступленою вимогою. Суд відхиляє доводи адвоката Касянчука С.В., викладені у відзиві на позов, що позивач не набув право вимоги до відповідача з огляду на наявність невідповідностей між графами, які визначені у відповідних додатках до договору факторингу як зразки, зокрема Реєстрі боржників для друку (Додатку №1 до договору факторингу), Акті прийому-передачі реєстру боржників до друку (Додаток № 3 до договору факторинку), з графами Реєстру боржників для друку та Акту прийому-передачі такого реєстру, які фактично складені та підписані як додатки до договору факторингу від 27.01.2025, оскільки основні графи відповідають встановленим зразкам, викладена в них інформація цілком дає можливість ідентифікувати особу боржника, зазначений номер кредитного договору, зазначені всі складники заборгованості на момент укладення договору факторингу, загальна сума боргу. Суд не бере до уваги твердження представника відповідача у відзиві на позов про відсутність підписів уповноважених осіб клієнта та фактора в Реєстрі боржників для друку та Акті прийому-передачі реєстру боржників для друку до договору факторингу №27.01./25-ф від 27.01.2025, оскільки до позовної заяви долучені докази, які містять відомості про їх підписання електронним цифровим підписом із зазначенням уповноважених на підписання осіб (на звороті а.с. 29, 27). Наявні неточності в документах, які є додатками до договору факторингу, не свідчать про недійсність самого договору, а також не свідчать, що за вказаним договором право вимоги не перейшло до позивача. Зміст досліджених судом документів дає підстави дійти переконливого висновку, що сторони виконали умови договору факторингу №27.01/25-ф від 27.01.2025 належним чином, зокрема: підписали договір факторингу №27.01/25-ф; склали і підписали відповідний реєстр боржників, акт прийому-передачі реєстру боржників, здійснили оплату за договором. Таким чином, право вимоги перейшло від клієнта до фактора в день підписання сторонами Акту прийому-передачі реєстру боржників для друку, а отже ТОВ «Факторинг Партнерс» в передбачений договором спосіб набуло право вимоги до відповідача. Безпідставним є посилання представника відповідача на недотримання позивачем ст. 25 Закону України «Про споживче кредитування», згідно з якою встановлені вимоги щодо взаємодії із споживачами та іншими особами при врегулюванні простроченої заборгованості (вимоги щодо етичної поведінки), що на його думку є підставою вважати, що позивач не набув право вимоги до відповідача, оскільки її положення не підлягають застосуванню до правовідносин, які стосуються заміни сторони у зобов`язанні. Також суд констатує, що в статті 204 ЦК України закріплений керівний принцип договірного законодавства - презумція правомірності правочину, який означає, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. З огляду на те, що на час розгляду справи суду не надані відомості про визнання недійсним договору факторингу №27.01/25-ф від 27.01.2025, а відтак відсутні підстави посилатися на те, що за цим договором між його сторонами не виникли правовідносини, які обумовлені ним. Згідно з наданим позивачем розрахунком, який суд визнає правильним, таким, що відповідає умовам укладеного кредитного договору та вимогам чинного законодавства, заборгованість [PERSON] за кредитним договором №8040693 від 30.06.2024 становить: 9000,00 грн - заборгованість за тілом кредиту, 16200,00 грн - заборгованість за відсотками, які нараховані в межах строку кредитування за період з 30.06.2024 по 28.10.2024 (а.с. 10-15). Разом з тим, звертаючись до суду з позовом, позивач, окрім стягнення заборгованості за тілом кредиту та відсотками, просить стягнути з відповідача пеню/штраф в розмірі 4500,00 грн. Частиною 1 ст. 549 ЦК України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Згідно зі ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до п. 18 Перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). На підставі Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022 від 24.02.2022, затвердженого Законом України від 24.02.2022 №2102-ІХ, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України. Надалі строк дії воєнного стану неодноразово продовжувався і діє по теперішній час. Кредитний договір укладений [PERSON] під час дії воєнного стану, отже, на правовідносини, які склались між сторонами, поширюється дія п.18 Перехідних положень ЦК України. Згідно з правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду від 18 жовтня 2023 року в справі № 706/68/23 дія п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України розповсюджується на кредитний договір. Аналогічний правовий висновок щодо застосування п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, викладений у постанові Верховного Суду від 12.06.2024 у справі №910/10901/23. Верховний Суд у своїй постанові від 31.01.2024 року №183/7850/22 зазначив, що тлумачення п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, що свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; в договорах, на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит; у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ч.2 ст.625 ЦК, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Практика Верховного Суду в цих правовідносинах є послідовною і незмінною. Отже, суд вважає, що нарахування неустойки за невиконання грошових зобов`язань в період дії воєнного стану є неправомірним, а відтак позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають. Проаналізувавши надані позивачем докази в їх сукупності на предмет їх належності, достовірності, достатності та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності,встановивши фактичні обставини справи, надавши оцінку нормам матеріального і процесуального права, які підлягають застосуванню до спірних правовідносин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором підлягають задоволенню частково з підстав, наведених вище по тексту рішення, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за тілом кредиту в розмірі 9000,00 грн, відсотками за користування кредитом 16200,00 грн. В задоволенні вимоги про стягнення пені/штрафу суд відмовляє за безпідставністю. V. Розподіл судових витрат Відповідно до положень частини 1, пункту 1 частини 3 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з положеннями частин першої-четвертої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до пункту 3 частини 2 статті 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 8 статті 141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Вимоги позивача про стягнення з відповідача судових витрат на оплату професійної правничої допомоги в сумі 9000,00 грн підтверджено змістом договору про надання правничої допомоги № 02-07/2024 від 02.07.2024, укладеного між ТОВ «Факторинг Партнерс» та адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс», прайс-листом АО «Лігал Ассістанс», заявкою на надання юридичної допомоги №933 від 01.02.2025, витягом з Акту №5 про надання юридичної допомоги від 28.02.2025, згідно з яким послуги з надання юридичної допомоги складаються з надання усної консультації 2 год., вартість за одну годину 1500,00 грн, ціна 3000,00 грн; складання позовної заяви для подання до суду 2 години, вартість за одну годину 3000,00, ціна 6000,00 грн. (а.с. 51-52,54-55, 56). З огляду на те, що позовні вимоги задоволені частково, на підставі п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню витрати з надання професійної правничої допомоги пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, що становить 7650,00 грн. Від відповідача та його представника не надходило клопотання про зменшення витрат з надання правничої допомоги. На підставі ст. 141 ЦПК України, оскільки судом позов задоволений частково, стягненню з відповідача на користь позивача підлягають понесені судові витрати зі сплати судового збору пропорційно до задоволених позовних вимог в розмірі 2059,00 грн.

Outcome: approved