Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-13 00:00:00

АТ «Акцент-банк» (далі банк) звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором б/н від 10.10.2022, в розмірі 30527,38 грн. та судових витрат, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що [PERSON] приєднався до Умов та правил надання банківських послуг в А-Банк з метою отримання банківських послуг та відкриття банківського рахунку підписавши Анкету-Заяву. 10.10.2022 [PERSON] було надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту, зі сплатою процентів, у розмірі 40 % річних. АТ «А-Банк» свої зобов`язання за договором про надання кредитних коштів виконав. Однак відповідач умови договору не виконує, порушує строки повернення кредиту та сплати процентів, що призвело до виникнення за ним заборгованості розмір якої, станом на 23.11.2025, складає 30527,38 грн.,з яких: 19941,67 грн. - заборгованість за кредитом; 10585,71 грн. - заборгованість по відсоткам, в зв`язку з чим позивач звернувся до суду із даним позовом. Представник позивача в судове засідання не з`явився, проте до позову додав клопотання про розгляд справи відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримують, проти ухвалення заочного рішення не заперечують. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, що підтверджується повідомленням "Укрпошти", про вручення йому судової повістки, причини неявки суду невідомі. Відзиву на позов та доказів на спростування доводів позивача до суду не надав. Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату час і місце судового засідання, без поважних причин або без повідомлення причин та якщо відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, заяву позивача, який не заперечував проти заочного розгляду справи і вирішення справи на підставі наявних у справі доказів, суд дійшов таких висновків. Судом встановлено, з метою отримання банківських послуг, [PERSON] звернувся до АТ «А-Банк» та підписав Анкету-Заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в А-Банку. 10.10.2022, будучи клієнтом банку, [PERSON] було надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту, зі сплатою процентів, у розмірі 40 % річних. АТ «А-Банк» свої зобов`язання за договором про надання кредитних коштів виконав. Однак відповідач умови договору не виконує, порушує строки повернення кредиту та сплати процентів, що призвело до виникнення за ним заборгованості розмір якої на 23.11.2025, складає 30527,38 грн.,з яких: 19941,67 грн. - заборгованість за кредитом; 10585,71 грн. - заборгованість по відсоткам. Вказані доводи позивача, відповідачем не спростовано. Статтею 634 ЦК України передбачена можливість укладення договору приєднання, тобто договору, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Приписами ч. 1 ст. 530 ЦК України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, якщо при цьому були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. З урахуванням системного аналізу зазначених вище норм та матеріалів справи, суд дійшов висновку про те, що шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку між банком та [PERSON] 10.10.2022 було укладено кредитний договір б/н, позивач умови кредитного договору виконав належним чином, надавши відповідачу кредит, однак, відповідач належним чином свої зобов`язання не виконав, кредит та відсотки за користування кредитом не сплачує, а тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення заборгованості, яка на 23.11.2025, складає 30527,38 грн.,з яких: 19941,67 грн. - заборгованість за кредитом; 10585,71 грн. - заборгованість по відсоткам, підлягають задоволенню. Крім того, в силу вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати по сплаті судового збору.

Outcome: approved