Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-14 00:00:00

03.11.2025 Товариства з обмеженою відповідальністю «Глобал Спліт» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором. Свої вимоги мотивує тим, що 22 березня 2019 року між АТ «УкрСиббанк» та [PERSON] укладено Договір-Анкету про відкриття та комплексне розрахунково-касове обслуговування банківського рахунку фізичної особи та умови кредитування (з Правилами) № 95249454000. Пунктом 2.1 Кредитного Договору, ліміт кредитування встановлюється у розмірі 820 грн. Строк дії ліміту кредитування: з дати укладання договору по 10 квітня 2021 року. Відповідно до п.2.5. Кредитного Договору Умови обслуговування кредиту: процентна ставка на суму кредитної заборгованості за операціями отримання готівки, річних 55 %; процентна ставка на суму кредитної заборгованості за безготівковими операціями, річних 55%. 22.03.2019 між АТ «УкрСиббанк» та [PERSON] укладено Додаткову угоду до Договору-анкети про відкриття та комплексне розрахунково-касове обслуговування банківського рахунку фізичної особи та умови кредитування (з Правилами) № 95249454000. Відповідно до п.2 Додаткової угоди Кредит Клієнту надається для особистих потреб: в сумі 7 197 грн на придбання товару. Згідно п.3.1-3.2 п.3 Додаткової угоди, процентна ставка за користування кредитом, становитиме 0,00001% річних. Комісія за управління кредитом становить 0,00%. Клієнт зобов`язується повертати суму кредиту, плату за використання кредиту, інші платежі шляхом внесення на картковий рахунок клієнта, відкритий згідно умов договору, коштів у сумі достатній для щомісячної сплати платежів, відповідно до Графіку платежів, зазначеного у п.3.3. цієї Додаткової угоди, але не пізніше 10 квітня 2021року. 24 червня 2021 року між АТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Глобал Спліт» укладено договір Факторингу № 215 про відступлення прав вимоги відповідно до якого право вимоги за Договором № 95249454000 від 22 березня 2019 року, укладеним між АТ «УкрСиббанк» та [PERSON] перейшло до ТОВ «Глобал Спліт». У зв`язку з невиконанням взятих на себе зобов`язань, станом на 15 жовтня 2025 року у відповідача утворилась загальна сума заборгованості за договором № 95249454000 від 22 березня 2019 року у розмірі 13 747,98 грн, яка складається: із основної заборгованості 7 855,75 грн, заборгованості по відсоткам 5 225,44 грн; суми заборгованості за комісію 0,99 грн; суми боргу із урахуванням 3% річних - 158,19 грн, суми боргу, збиток від інфляції 507,70 грн, тому просили суд ухвалити рішення, яким стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором у розмірі 13 747,98 грн та судові витрати. Ухвалою суду від 05.11.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній цивільній справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження. Представник позивача в судове засідання не з`явився, в позовній заяві зазначив про розгляд справи за відсутності представника позивача, проти заочного розгляду справи не заперечують. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена відповідно до вимог процесуального закону, поважних причин неявки не повідомила, доказів на їх підтвердження не подала. Відзив на позовну заяву від відповідача не надходив. Оскільки відповідачем не було надано відзиву на позов, тому суд приймає до уваги лише надані докази позивачем. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. На підставі ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних матеріалів, ухваливши заочне рішення. Позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до положення ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд здійснив розгляд справи без фіксування судового процесу технічними засобами. Дослідивши наявні у справі докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд прийшов до наступного. Судом встановлено, що 22 березня 2019 року між АТ «УкрСиббанк» та [PERSON] укладено Договір-Анкету про відкриття та комплексне розрахунково-касове обслуговування банківського рахунку фізичної особи та умови кредитування (з Правилами) № 95249454000. Пунктом 2.1 Кредитного Договору, ліміт кредитування встановлюється у розмірі 820 грн. Строк дії ліміту кредитування: з дати укладання договору по 10 квітня 2021 року. Відповідно до п.2.5. Кредитного Договору Умови обслуговування кредиту: процентна ставка на суму кредитної заборгованості за операціями отримання готівки, річних 55 %; процентна ставка на суму кредитної заборгованості за безготівковими операціями, річних 55%. 22.03.2019 між АТ «УкрСиббанк» та [PERSON] укладено Додаткову угоду до Договору-анкети про відкриття та комплексне розрахунково-касове обслуговування банківського рахунку фізичної особи та умови кредитування (з Правилами) № 95249454000. Відповідно до п.2 Додаткової угоди Кредит Клієнту надається для особистих потреб: в сумі 7 197 грн на придбання товару. Згідно п.3.1-3.2 п.3 Додаткової угоди, процентна ставка за користування кредитом, становитиме 0,00001% річних. Комісія за управління кредитом становить 0,00%. Клієнт зобов`язується повертати суму кредиту, плату за використання кредиту, інші платежі шляхом внесення на картковий рахунок клієнта, відкритий згідно умов договору, коштів у сумі достатній для щомісячної сплати платежів, відповідно до Графіку платежів, зазначеного у п.3.3. цієї Додаткової угоди, але не пізніше 10 квітня 2021року. 24 червня 2021 року між АТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Глобал Спліт» укладено договір Факторингу № 215 про відступлення прав вимоги відповідно до якого право вимоги за Договором № 95249454000 від 22 березня 2019 року, укладеним між АТ «УкрСиббанк» та [PERSON] перейшло до ТОВ «Глобал Спліт». Згідно розрахунку заборгованості станом на 15 жовтня 2025 року у відповідача утворилась загальна сума заборгованості за договором № 95249454000 від 22 березня 2019 року у розмірі 13 747,98 грн, яка складається: із основної заборгованості 7 855,75 грн, заборгованості по відсоткам 5 225,44 грн; суми заборгованості за комісію 0,99 грн; суми боргу із урахуванням 3% річних - 158,19 грн, суми боргу, збиток від інфляції 507,70 грн. У ч.ч.1,3 ст. 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно з ч.1 ст. 627 ЦК України відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковим відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч.1 ст. 638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно з ч.2 ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ч.1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якою договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст. 205, 207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року у справі № 127/33824/19, які, відповідно до вимог ч.4 ст. 263 ЦПК України, суд ураховує при виборі і застосуванні норми права до цих спірних правовідносин. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст. 1048 ЦК України). Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). При укладанні кредитного договору сторони погодили, що відповідно до цього договору до складу плати за кредитом (сукупної вартості кредиту) входять фіксована процентна ставка за користування кредитом, комісія за надання кредиту та щомісячна плата за кредитом. Плата за кредитом нараховується з моменту надання кредиту. Щомісячна плата за кредитом входить до складу щомісячного платежу відповідно до графіку платежів (додаток до договору). При цьому у кредитному договорі та додатку до нього (графік платежів) всі складові загальної суми щомісячного платежу визначені у твердій сумі, та апелянтом підписано графік платежів. Відповідно до ч.1 ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. За ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Згідно зі ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. За ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч.1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Частиною 1 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ч.1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Положеннями ст.ст. 1077, 1078 ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України). Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України). Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України). Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. З матеріалів справи судом встановлено, що [PERSON] 22 березня 2019 року уклала з АТ «УкрСиббанк» Договір-Анкету про відкриття та комплексне розрахунково-касове обслуговування банківського рахунку фізичної особи та умови кредитування (Правила) № 95249454000, ознайомилась з Договором, Правилами споживчого кредитування АТ «УкрСиббанк» та тарифами, на підставі чого отримала кредитну картку на умовах Тарифного плану Револьверна Кредитна Картка Карта Sуперпокупця, а саме поточний рахунок № [NUMBER] у національній валюті України. Відповідно до п. 2.1. Кредитного договору, ліміт кредитування встановлюється у розмірі 820 грн, строк дії ліміту кредитування: з дати укладання по 10 квітня 2021 року. Відповідно до п.2.5. кредитного договору на заборгованість за операціями по отриманню готівки та за безготівковими операціями встановлена річна процентна ставка в розмірі 55%. Крім того, 22 березня 2019 року [PERSON] укладено Додаткову угоду до Договору-анкети про відкриття та комплексне розрахунково-касове обслуговування банківського рахунку фізичної особи та умови кредитування (Правила) № 95249454000. Відповідно до п. 2 Додаткової угоди Кредит Клієнту надається для особистих потреб: в сумі 7 197 грн на придбання товару. Відповідно до п.3 Додаткової угоди процентна ставка за користування кредитом, становитиме 0,00001% річних, комісія за управління кредитом становить 0,00%. 24 червня 2021 року між АТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Глобал Спліт» укладено договір Факторингу № 215 про відступлення прав вимоги відповідно до якого право вимоги за Договором № 95249454000 від 22 березня 2019 року, укладеним між АТ «УкрСиббанк» та [PERSON] перейшло до ТОВ «Глобал Спліт». Згідно розрахунку заборгованості станом на 15 жовтня 2025 року у відповідача утворилась загальна сума заборгованості за договором № 95249454000 від 22 березня 2019 року у розмірі 13 747,98 грн, яка складається: із основної заборгованості 7 855,75 грн, заборгованості по відсоткам 5 225,44 грн; суми заборгованості за комісію 0,99 грн; суми боргу із урахуванням 3% річних - 158,19 грн, суми боргу, збиток від інфляції 507,70 грн. Отже відповідачка має зобов`язання перед позивачем в загальному розмірі 13 747,98 грн. Суд звертає увагу на те, що позивачем доведені заявлені позовні вимоги, а саме факт укладання кредитного договору № 95249454000 від 22 березня 2019 року між АТ «УкрСиббанк» та [PERSON] та Додаткової угоди до нього, факт надання відповідачці кредитних коштів та використання цих коштів відповідачкою, факт набуття права вимоги та факт наявності заборгованості за ним, шляхом надання належних та допустимих доказів, які містяться в матеріалах справи. Заборгованість підтверджується представленими позивачем розрахунком заборгованості, який є арифметично правильним та не спростований відповідачкою, та випискою по рахунку відповідачки. Дослідивши виписку про рух коштів по рахунку картки відповідачки, додану позивачем до позовної заяви, суд вважає її належним та допустимим доказом, з якого досліджено використання кредитних коштів [PERSON] та зарахування коштів на картку в рахунок погашення заборгованості. Контррозрахунок відповідачкою суду не надано. Отже, відповідачкою не спростовано надані докази, і вимоги про визнання договору недійсним, зміни або розірвання, нею не заявлялись. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі №2-1383/2010 зазначено, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Відповідачкою не доведено належного повернення кредитних коштів у розмірі та на умовах, визначених вказаним договором, презумпція правомірності яких не спростована. Також матеріали справи не містять, а відповідачкою не надані докази того, що вона не користувалася кредитними коштами які були надані їй у вигляді кредитного ліміту на кредитній картці після підписання угоди. З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Згідно з ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позовна заява подана в електронній формі та відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір підлягає сплаті із застосуванням понижуючого коефіцієнту відповідного розміру ставки судового збору - 0,8, що становить 2422,40 грн (3028 грн х 0,8), який сплачено позивачем, що підтверджується платіжною інструкцією № 1431 від 16.10.2025 (а.с. 1) Враховуючи, що позовні вимоги задоволені, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судовий збір у сумі 2422,40 грн. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved