Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-18 00:00:00

В провадженні Шевченківського районного суду м. Львова перебуває цивільна справа за позовною заявою представника позивача ТОВ «Авентус Україна» - адвоката Ушакевич М.П. до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача: 15.11.2024 року між позивачем ТОВ «Авентус Україна» та відповідачем [PERSON] укладено Договір №8481491 про надання споживчого кредиту. 21.11.2024 року між позивачем ТОВ «Авентус Україна» та відповідачем [PERSON] укладено додаткову угоду до Договору кредиту. Позивач ТОВ «Авентус Україна» на виконання умов Договору кредиту надало відповідачу [PERSON] грошові кошти у сумі 30000,00 грн, шляхом перерахування на платіжну картку, номер котрої надано відповідачем [PERSON] та міститься у реквізитах Договору кредиту. В свою чергу, відповідач [PERSON] своїх зобов`язань за кредитним договором належним чином не виконав. У зв`язку з неповерненням заборгованості, станом на дату здійснення розрахунку, заборгованість відповідача [PERSON] становить 60380,00 грн, яка складається з: - заборгованості за кредитом 29000,00 грн; - заборгованості по відсотках 31380,00 грн. Просить стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача ТОВ «Авентус Україна» заборгованість за договором та судові витрати. 24.09.2025 року на адресу Шевченківського районного суду м. Львова надійшов відзив відповідача [PERSON] на позовну заяву, у якому він просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Зазначив, що умова кредитного договору про реальну процентну ставку, що перевищує тіло кредиту в декілька раз, є несправедливою у сенсі ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», та суперечить таким загальним засадам цивільного законодавства, як справедливість, добросовісність та розумність. Вважає, що кредитором було завищено відсоткову ставку, враховуючи очевидну неспівмірність заявленої до стягнення суми процентів за користування кредитними коштами тілу кредиту. Вказує, що розрахунок заборгованості не є первинним документом, який підтверджує отримання кредиту, користування ним, укладення договору, а отже, не є належним доказом наявності заборгованості. Розрахунок кредитної заборгованості не є безспірним доказом заборгованості, та позивач ТОВ «Авентус Україна» не надало доказів на підтвердження видачі відповідачу [PERSON] кредитної картки, розміру встановленого кредитного ліміту та розміру наданого кредиту. Звертає увагу, що жодних доказів того, що номер картки № [NUMBER] належить відповідачу [PERSON] матеріали справи не містять. Без належного доказу, що банківська картка № [NUMBER] належить саме відповідачу [PERSON] , неможливо дійти висновку про отримання ним грошових коштів від позивача ТОВ «Авентус Україна». 10.12.2025 року на адресу Шевченківського районного суду м. Львова надійшли поясненя по справі представника позивача ТОВ «Авентус Україна» - адвоката Ушакевич М.П., у яких вона просила задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Заяви (клопотання) учасників справи: У позовній заяві представник позивача ТОВ «Авентус Україна» - адвокат Ушакевич М.П. просила розгляд справи проводити без участі представника позивача, не заперечила щодо ухвалення заочного рішення. Процесуальні дії у справі: Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 15.09.2025 року відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення сторін. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин: Відповідач [PERSON] підписав електронним підписом одноразовим ідентифікатором YA6360 15.11.2024 року о 00:01:36 Паспорт споживчого кредиту, що містить інформацію, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит. 15.11.2024 року між позивачем ТОВ «Авентус Україна» та відповідачем [PERSON] укладено Договір №8481491 про надання споживчого кредиту, який підписано [PERSON] електронним підписом одноразовим ідентифікатором А8945 15.11.2024 року о 00:01:46, та містить наступні реквізити [PERSON] : ПІБ; РНОКПП; серію та номер паспорта; зареєстроване місце проживання; номери телефонів. Згідно з копією Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що є Додатком №1 до договору про надання споживчого кредиту №8481491 від 15.11.2024 року, загальна вартість кредиту складе 128800,00 грн, яка підписана [PERSON] електронним підписом одноразовим ідентифікатором А8945 15.11.2024 року о 00:01:46. Відповідно до копії довідки Вих. №2523_250516110359 від 15.05.2025 року, ТОВ «Універсальні платіжні рішення» надає послуги з переказу коштів в національній валюті без відкриття рахунків. Було успішно прийнято платіж на користь ТОВ «Авентус Україна»: 15.11.2024 року 00:02:09 на суму 28000,00 грн, маска картки [NUMBER] , номер транзакції в системі iPay.ua 56664812, призначення платежу: Зарахування 2800 грн на карту [NUMBER] . Відповідач [PERSON] підписав електронним підписом одноразовим ідентифікатором QT1323 21.11.2024 року о 14:21:56 Паспорт споживчого кредиту, що містить інформацію, яка надається споживачу до укладення додаткової угоди щодо збільшення суми кредиту до договору №8481491 про надання споживчого кредиту від 15.11.2024 року. 21.11.2024 року між позивачем ТОВ «Авентус Україна» та відповідачем [PERSON] укладено Додаткову угоду до Договору №8481491 про надання споживчого кредиту від 15.11.2024 року, яка підписана [PERSON] електронним підписом одноразовим ідентифікатором С9650 21.11.2024 року о 14:22:08, та містить наступні реквізити [PERSON] : ПІБ; РНОКПП; серію та номер паспорта; місце проживання; номери телефонів. Згідно з копією Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що є Додатком 1 від 21.11.2024 року до Договору про надання споживчого кредиту №8481491 від 15.11.2024 року, загальна вартість кредиту складе 137880,00 грн, яка підписана [PERSON] електронним підписом одноразовим ідентифікатором С9650 21.11.2024 року о 14:22:08. Відповідно до копії Відповіді ТОВ «Фінансова компанія «Контрактовий дім» від 19.05.2025 року Вих. №7/10879, 21.11.2024 року за замовленням №51252389 проведено успішну транзакцію №1513975107 у сумі 2000 грн на картку № [NUMBER] . Згідно з копією Досудової вимоги щодо дострокового стягнення заборгованості Вих. №8481491/2025 від 04.06. 2025 року, представник ТОВ «Авентус Україна» Ушакевич М.П. звернулася до [PERSON] із вимогою про дострокове виконання зобов`язання за Договором у розмірі 60380 грн. Відповідно до копії розрахунку заборгованості за договором №8481491 від 15.11.2024 року, загальна заборгованість [PERSON] становить 60380,00 грн. Позиція суду та оцінка доводів учасників справи: Суд дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази у їх сукупності та кожен окремо, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ; справ, що виникають з трудових відносин; справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Згідно з ч. 1 ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Згідно з ч. 7 ст. 279 ЦПК України, клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право на звернення до суду для захисту своїх прав. За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Згідно з частиною 1 статті 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Згідно з абз. 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1 ст. 1048 ЦК України, передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ч. 1 ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України, передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Частиною 1 ст. 611 ЦК України, передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно з ч. 2 ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно зі ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Відповідно до ч. 1 ст. 21 Закону України «Про споживче кредитування», споживач, який порушив своє зобов`язання щодо повернення кредиту та процентів за ним, має відшкодувати кредитодавцю завдані цим збитки відповідно до закону з урахуванням особливостей, визначених цією статтею. Згідно з ч. 2 ст. 21 Закону України «Про споживче кредитування», у договорах про споживчий кредит пеня за невиконання зобов`язання щодо повернення кредиту та процентів за ним не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, та не може бути більшою за 15 відсотків суми простроченого платежу. Сукупна сума неустойки (штраф, пеня), нарахована за порушення зобов`язань споживачем на підставі договору про споживчий кредит, не може перевищувати половини суми, одержаної споживачем за таким договором, і не може бути збільшена за домовленістю сторін. Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Згідно з ч. 2 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором. Згідно з ч. 5 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. На переконання суду, наведена норма застосовується щодо нарахування штрафних санкцій за порушення виконання умов договору, зокрема неустойки (штрафу та пені), а не відсотків за користування кредитом. Позивачем ТОВ «Авентус Україна» не заявлено вимог про стягнення неустойки (штраф, пеня) та інших платежів. Предметом розгляду у даній справі є вимога про стягнення суми заборгованості за тілом кредиту та нарахованих процентів за користування кредитними коштами. Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», який набрав чинності 24.12.2023 року, були внесені зміни до Закону України «Про споживче кредитування», зокрема, до статті 8, яку доповнено частиною п`ятою. Так, відповідно до ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування», максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %. Однак, відповідно до п. 17 Розділу IV Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування», тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: - протягом перших 120 днів - 2,5 %; - протягом наступних 120 днів - 1,5 %. Норма про 1,0 % набуває чинності 21.08.2024 року і не має зворотної сили щодо договорів, укладених раніше. Договір №8481491 про надання споживчого кредиту було укладено 15.11.2024 року. Додаткову угоду до Договору №8481491 про надання споживчого кредиту від 15.11.2024 року було укладено 21.11.2024 року. Отже, розмір денної процентної ставки за Договором та Додатковою угодою становить 1 %. Розмір ставки 1 % відповідає вимогам законодавства України, що діяло на момент укладення правочинів. На веб-сайті кредитодавця ТОВ «Авентус Україна» відповідач [PERSON] вказав необхідну інформацію про свою особу для укладення договору в електронній формі. Договір №8481491 про надання споживчого кредиту підписано [PERSON] електронним підписом одноразовим ідентифікатором А8945 15.11.2024 року о 00:01:46, та містить наступні реквізити [PERSON] : ПІБ; РНОКПП; серію та номер паспорта; зареєстроване місце проживання; номери телефонів. Факт перерахування кредитних коштів за договором №8481491 про надання споживчого кредиту, підтверджується копією Довідки ТОВ «Універсальні платіжні рішення» Вих. №2523_250516110359 від 15.05.2025 року. Крмі того, на веб-сайті кредитодавця ТОВ «Авентус Україна» відповідач [PERSON] вказав необхідну інформацію про свою особу для укладення Додаткової угоди в електронній формі. Додаткову угоду до Договору №8481491 про надання споживчого кредиту від 15.11.2024 року підписано [PERSON] електронним підписом одноразовим ідентифікатором С9650 21.11.2024 року о 14:22:08, та містить наступні реквізити [PERSON] : ПІБ; РНОКПП; серію та номер паспорта; місце проживання; номери телефонів. Факт перерахування кредитних коштів за Додатковою угодою до Договору №8481491 про надання споживчого кредиту від 15.11.2024 року, підтверджується копією Відповіді ТОВ «Фінансова компанія «Контрактовий дім» від 19.05.2025 року Вих. №7/10879, 21.11.2024 року. На переконання суду, довідка та відповідь про перерахування сум кредитних коштів у сукупності з Паспортами споживчого кредиту, що містить інформацію, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит, Договором та Додатковою угодою, Таблицями обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, - є достатнім доказом факту перерахування позивачем ТОВ «Авентус Україна» та отримання відповідачем [PERSON] суми кредиту. Також, суд враховує, що ТОВ «Авентус Україна» позбавлене можливості надати будь-які первинні бухгалтерські документи по рахунку відповідача [PERSON] , оскільки не є банківською установою в розумінні Закону України «Про банки і банківську діяльність» та відповідно до виданої ліцензії. Враховуючи вищенаведене, у суду відсутні сумніви щодо належності, допустимості, достовірності та достатності наявних у матеріалах справи доказів. Відповідно до ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Згідно зі ст. 78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ст. 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Згідно зі ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. ТОВ «Авентус Україна» виконало взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши [PERSON] кредитні кошти відповідно до умов Кредитного договору. Відповідач [PERSON] своїх зобов`язань за кредитним договором належним чином не виконав. Станом на дату здійснення розрахунку, заборгованість відповідача [PERSON] становить 60380,00 грн. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з положенням ст. 263 ЦПК України, а також з урахуванням абз. 4 п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі», обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до ч. 5 ст. 263 ЦПК України, обґрунтованим є рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, повинні відповідати дійсності і підтверджуватися достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Виходячи із вищенаведеного, після всебічного, повного та об`єктивного дослідження обставин справи, викладені позивачем у позовній заяві, обґрунтування позовних вимог знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду, доводи є достовірними, обґрунтованими, підтверджені письмовими доказами, та сумніву у суду не викликають. Суд виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини справи, дійшов висновку що позовні вимоги є обґрунтованими та доведеними. Розподіл судових витрат між сторонами: Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при поданні позову до суду сплачено 2422 /дві тисячі чотириста двадцять дві/ гривні 40 /сорок/ копійок судового збору. У зв`язку із задоволенням позовних вимог, понесені позивачем і документально підтверджені судові витрати, а саме судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Відповідно до вимог ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексурозгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. На підставі викладеного та

Outcome: approved