Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-14 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» звернулося до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] заборгованість за договором № 77588292 від 08.09.2021 в розмірі 45212.89гривень , яка складається з заборгованості за тілом кредиту - 13342грн., за процентами - 31868.70грн., 3 % річних - 2.19 грн.; витрати на сплату судового збору в розмірі 2422 гривень 40 копійок та витрати на правову допомогу в розмірі 16 000 гривень. Позивач посилається на те, що 08.09.2021 між Товариство з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] було укладено Договір № 77588292 . Згідно п. 1. Договору позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти , на погоджений умовами Договору строк , шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики. Відповідно до п. 2 Договору про надання позики: загальний розмір наданої позики становить 13342 грн., що включає в себе кошти, надані позичальнику за основним Договором позики, а також додатково надані кошти (у разі наявності) на підставі укладених між сторонами додаткових угод до Договору. Надання коштів могло здійснюватися одним або декількома траншами в межах погодженої суми позики, відповідно до умов Договору та додаткових угод до нього. Процентна ставка (базова, фіксована) становить 1.99 % яка нараховується за кожен день користування позикою. Строк позики обумовлений сторонами визначений на 30 днів. Позикодавець виконав свої зобов"язання за договором позики, надавши позичальнику грошові кошти в кредит. Позичальник неналежним чином виконував свої зобов"язання по поверненню кредиту, внаслідок чого у неї виникла заборгованість в загальному розмірі 45212.89 грн. 22.02.2022 було укладено договір № 22/02/2022, відповідно до якого товариство з обмеженою відповідальністю "1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ" відступило на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 77588292 від 08.09.2021 . 10.01.2023 було укладено договір № 10-01/2023, відповідно до якого товариство з обмеженою відповідальністю «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило на користь товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 77588292 від 08.09.2021 . 28.08.2025 було укладено договір № 28-08/25, відповідно до якого товариство з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» відступило на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 77588292 від 08.09.2021 . Таким чином, ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» наділено правом вимоги до Відповідача за договором № 77588292 від 08.09.2021 . Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом за Договором № 77588292 від 08.09.2021 станом на день формування позовної заяви відповідно до розрахунку заборгованості, становить 45212.89гривень, з якої- заборгованість за тілом кредиту- 13342 грн.; заборгованість за нарахованими процентами- 31868.70 грн., 3% річних-2.19 грн., які позивач просить стягнути з відповідача. Представник позивача в судове засідання не з"явився, в позовній заяві просчив розглянути справу у відсутність представника. Позовні вимоги підтримують і просять їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з"явилася, надала на адресу суду заяву про розгляд справи у її відсутність. Відповідач надала суду відзив на позов, в якому просила застосувати строки позовної давності, посилаючись, що позивач пропустив такий строк. Просила відмовити в задоволенні позовних вимог та не покладати на неї судові витрати.. Представник позивача у відповіді на відзив заперечував проти застосування строків позовної давності , посилаючись на те, що ТОВ звернулося в межах ст року звернення до суду, так як це відповідає умовам договору. На задоволені позовних вимог наполягають. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Із матеріалів справи вбачається, що 08.09.2021 між Товариство з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] було укладено Договір позики № 77588292 . Згідно п. 1. Договору позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти (надалі «Позику»), на погоджений умовами Договору строк , шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики. Відповідно до п. 2 Договору про надання позики : загальний розмір наданої позики становить 13342.00 грн, що включає в себе кошти, надані позичальнику за основним Договором позики, а також додатково надані кошти (у разі наявності) на підставі укладених між сторонами додаткових угод до Договору. Надання коштів могло здійснюватися одним або декількома траншами в межах погодженої суми позики, відповідно до умов Договору та додаткових угод до нього. Процентна ставка (базова, фіксована) становить 1.99 % яка нараховується за кожен день користування позикою. За умовами договору строк кредитування обумовлений в 30 днів. Позикодавець виконав свої зобов"язання, обумовленні договором, перерахувавши позикодавцеві грошові кошти в сумі 13343 грн. Позичальник не виконує належним чином свої зобов"язання по поверненню кредиту, внаслідок чого у неї виникла азборгованість в розмірі 45212.89 грн. 22.02..2022 укладено договір № 22/02/2022, відповідно до якого товариство з обмеженою відповідальністю "1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ" відступило на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 77588292. 10.01.2023 укладено договір № 10-01/2023, відповідно до якого товариство з обмеженою відповідальністю «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило на користь товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 77588292. 28.08..2025 укладено договір № 28-08/25, відповідно до якого товариство з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» відступило на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 77588292. Таким чином, позивач - ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» наділений правом вимоги до [PERSON] за договором № 77588292. Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом за Договором № 77588292 від 08.09.2021р., станом на день формування позовної заяви відповідно до розрахунку заборгованості, становить 45212.89грн, з яких: заборгованості за тілом кредиту - 13342 грн., за процентами - 31868.70грн., 3 % річних - 2.19 грн. Враховуючи, що відповідачка [PERSON] порушила свої зобов`язання щодо своєчасного повернення суми отриманого кредиту, сплати нарахованих за користування кредитними коштами відсотків, не виконувала належним чином , у неї утворилася заборгованість за кредитним договором в загальному розмірі 45212.89грн, які на думку суду підлягають стягнення з відповідача на користь позивача в повному обсязі. Факт отримання кредитних коштів позивачкою [PERSON] не оспорюється, про що свідчить її письмова заява від 10.11.2025. Однак, відповідачка вважає, що позивачем пропущений строк позовної давності, крім того, вона не була повідомлена про зміну кредитора, а тому просить відмовити в задоволені позовних вимог. Згідно ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти) визначені на розсуд сторін та погоджені ними. При цьому згідно ч.1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно положень статті 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Відповідно до положень ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з п. 1-1 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування», договір про споживчий кредит - вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором;. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 516 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1077, ч. 1 ст. 1084 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги, а клієнт не відповідає перед фактором, якщо одержані ним суми є меншими від суми, сплаченої фактором клієнтові. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Аналізуючи досліджені в судовому засіданні письмові докази, судом встановлено, щозгідно розрахунку заборгованості за Кредитним договором на дату відступлення прав вимоги 10.01.2023 та розрахунку заборгованості станом на 28.08.2025 зобов`язання за кредитним договором з погашення кредиту відповідач не виконувала, внаслідок чого виникла заборгованість по основному боргу у розмірі 13342 грн., простроченої заборгованості за нарахованими процентами 31868.70грн., а також 3% річних - 2.19грн., а всього загальна сума заборгованості становить 45212.89 грн. Право вимоги до відповідачки позивач отримав внаслідок укладення договору факторингу з попереднім кредитором, про що свідчать копії договорів факторингу. Щодо нарахованої суми заборгованості по процентам, суд приходить до наступного висновку . Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів установлюються договором. Нарахування процентів після спливу строку кредитного договору можливе лише за умови, що це прямо передбачено договором (постанова ВС від 03.07.2019 № 310/11024/15-ц Як було зазначено вище, сторони погодили між собою розмір та порядок сплати процентів за користування кредитами. Правилами надання грошових коштів у позику ТОВ"1 Безпечне агенство необхідних кредитів" затверджених рішенням загальних зборів учасників товариства від 14.08.2020, які є невід"ємною частиною договору позики, передбачені умови пролонгації договору позики, у разі невиконання умов договору у строки, визначені договором, з якими ознайомлений позичальник і погодився на його умови. Строк пролонгації обмежено 90 календарними днями. Згідно розрахунку заборгованості, проценти за користування кредитними коштами нараховані саме в межах зазначеного строку. Таким чином, суд не погоджується з думкою відповідача щодо розміру нарахованих відсотків за користування кредитом. Беручи до уваги, що відповідач отримав грошові кошти, користувався ними, однак протягом строку кредитування та строку пролонгації договору не вніс жодного платежу в рахунок повернення кредиту, суд вважає доцільним стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в повному розмірі, нарахованим позивачем, що відповідає умовам кредитування, з яким погодився відповідач при укладення договору позики. Щодо строку позовної давності, який просила застосувати відповідач, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України). Перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч. 5 ст. 261 ЦК України). Виходячи з вимог ст. 261 ЦК України, позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи є порушеним право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. Якщо таке право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстави його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності за відсутності поважних причин її пропущення, наведених позивачем. Отже, відмова в задоволенні позову у зв`язку зі спливом позовної давності без встановлення порушення права або охоронюваного законом інтересу позивача не відповідає вимогам закону. Верховний Суд у постанові від 13 березня 2023 року у справі № 207/1892/18 констатував, що згідно з ч. 1, 3 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Разом з тим дії, що свідчать про переривання позовної давності повинні бути вчинені до спливу позовної давності. До подібного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 01 червня 2022 року у справі № 686/23170/19. Пунктом 12 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України, який набрав чинності з 02 квітня 2020 року, визначено, що під час дії карантину, встановленого КМУ, з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені ст. 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину, який скасовано на всій території України з 01 липня 2023 року. У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України Указом Президента України №64/2022 з 24 лютого 2022 року на території України введено воєнний стан, який триває і на час вирішення цього спору. Законом України № 2120-ІХ від 15 березня 2022 року, який набрав чинності 17 березня 2022 року,розділ ЦК України «Прикінцеві та перехідні положення» доповнено п. 19, відповідно до якого у період дії воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу продовжуються на строк його дії. Зазначену обставину підтвердив Верховний суд у справі № 212/10834/21 від 06.12.2023. Відповідно до позиції касаційного суду, у пункті 12 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у редакції Закону № 540-IX перелічені всі статті цього Кодексу, які визначають строки позовної давності, і всі ці строки продовжено для всіх суб`єктів цивільних правовідносин на строк дії карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19). Із матеріалів справи вбачається, що договір позики укладено 08.09.2021, строк позики складає 30 днів, термін платежу 08.10.2021. Позивач звернувся з цим позовом 31.10.2025, отже строк позовної давності не пропустив, оскільки у період з 02.04.2020 по 30.06.2023 (до моменту скасування карантину на території України), строк позовної давності законодавцем продовжено на час дії карантину, а з 17.03.2022 цей строк продовжено на строк дії воєнного стану, який наразі триває. Враховуючи викладене, суд вважає, що позивач звернувся до суду з правом грошової вимоги до відповідача в межах строку позовної давності. Таким чином, встановлені в ході судового розгляду фактичні обставини справи на підставі поданих доказів, які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, свідчать про наявність договірних відносин між сторонами, а також те, що відповідач [PERSON] не виконала належним чином своїх зобов`язань, передбачених умовами кредитного договору, по поверненню одержаних в якості кредиту грошових коштів та сплати процентів за користування кредитом, а тому з неї на користь позивача підлягає стягненню заборгованість у загальній сумі 45212.89грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, у разі задоволення позовних вимог, судові витрати покладаються на відповідача. Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, серед іншого, належать і витрати на професійну правничу допомогу. Позивач просить стягнути з відповідача на його користь 16000 грн. витрат на професійну правничу допомогу. Відповідно до вимог ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Як передбачено ч.4 та ч.5 ст.137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до п.2 ч.3 ст.141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. Предметом спору в даній справі є стягнення заборгованості за кредитним договором. На теперішній час судова практика розгляду даної категорії справ є поширеною. Її вивчення, аналіз обставин справи та складання процесуальних документів, на думку суду, за наявності звичайної професійної підготовки в галузі права, об`єктивно не вимагає витрачання значного часу та зусиль адвоката. Враховуючи фактично надані послуги адвоката зі складання позовної заяви, суд визнає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 8000 гривень. На підставі вище викладеного, суд приходить до висновку про часткове відшкодування витрат на забезпечення професійної правничої допомоги Крім того, при зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір в сумі 2422 грн, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: partial