Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-12 00:00:00

02.04.2025 адвокат Сисоєва К. М. в інтересах [PERSON] надіслала до суду позовну заяву до [PERSON] з вимогою стягнути зі [PERSON] на користь [PERSON] неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів у розмірі 95 881 грн 64 коп. за період з квітня 2021 року по вересень 2022 року за виконавчим листом № 638/3179/21, виданим Дзержинським районним судом м. Харкова. На обґрунтування позову зазначила, що рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 21.01.2021 відповідача [PERSON] визнано батьком [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . На підставі рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 29.09.2021 з відповідача [PERSON] стягувалися аліменти на користь [PERSON] на утримання дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] у розмірі по 3 000 грн 00 коп. на кожну дитину, починаючи з 02.03.2021. 16.06.2022 Дзержинським районним судом м. Харкова були видані виконавчі листи, на підставі яких Шевченківським ВДВС в м. Харкові відкрито виконавче провадження № 69651737. На цей час позивач, її повнолітній син [PERSON] та малолітня дочка [PERSON] проживають в [ADDRESS] . Станом на 01.03.2025 розмір заборгованості по аліментам відповідача складає 95 881 грн 65 коп., що підтверджується розрахунком державного виконавця. Так, сума заборгованості за період з квітня 2021 року по вересень 2022 складала 100 980 грн 00 коп., на цей час - 95 881 грн 65 коп. Враховуючи розмір заборгованості [PERSON] , зазначила наступним розрахунок пені за несплату аліментів: квітень 2021 року: 6 000 грн 00 коп. (сума боргу) х 1% х 548 (днів) = 32 880 грн 00 коп. (розмір пені відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України - 6 000 грн 00 коп.); травень 2021 року: 6 000 грн 00 коп. (сума боргу) х 1% х 518 (днів) = 31 080 грн 00 коп. (розмір пені відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України - 6 000 грн 00 коп.); червень 2021 року: 6 000 грн 00 коп. (сума боргу) х 1% х 487 (днів) = 29 220 грн 00 коп. (розмір пені відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України - 6 000 грн 00 коп.); липень 2021 року: 6 000 грн 00 коп. (сума боргу) х 1% х 457 (днів) = 27 420 грн 00 коп. (розмір пені відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України - 6 000 грн 00 коп.); серпень 2021 року: 6 000 грн 00 коп. (сума боргу) х 1% х 426 (днів) = 25 560 грн 00 коп. (розмір пені відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України - 6 000 грн 00 коп.); вересень 2021 року: 6 000 грн 00 коп. (сума боргу) х 1% х 395 (днів) = 23 700 грн 00 коп. (розмір пені відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України - 6 000 грн 00 коп.); жовтень 2021 року: 6 000 грн 00 коп. (сума боргу) х 1% х 395 (днів) = 23 700 грн 00 коп. (розмір пені відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України - 6 000 грн 00 коп.); листопад 2021 року: 6 000 грн 00 коп. (сума боргу) х 1% х 332 (дні) = 20 040 грн 00 коп. (розмір пені відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України - 6 000 грн 00 коп.); грудень 2021 року: 6 000 грн 00 коп. (сума боргу) х 1% х 304 (дні) = 29 220 грн 00 коп. (розмір пені відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України - 6 000 грн 00 коп.); січень 2022 року: 6 000 грн 00 коп. (сума боргу) х 1% х 273 (дні) = 16 380 грн 00 коп. (розмір пені відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України - 6 000 грн 00 коп.); лютий 2022 року: 6 000 грн 00 коп. (сума боргу) х 1% х 242 (дні) = 14 520 грн 00 коп. (розмір пені відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України - 6 000 грн 00 коп.); березень 2022 року: 6 000 грн 00 коп. (сума боргу) х 1% х 214 (дні) = 12 840 грн 00 коп. (розмір пені відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України - 6 000 грн 00 коп.); квітень 2022 року: 6 000 грн 00 коп. (сума боргу) х 1% х 183 (дні) = 10 980 грн 00 коп. (розмір пені відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України - 6 000 грн 00 коп.); травень 2022 року: 6 000 грн 00 коп. (сума боргу) х 1% х 153 (дні) = 9 180 грн 00 коп. (розмір пені відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України - 6 000 грн 00 коп.); червень 2022 року: 6 000 грн 00 коп. (сума боргу) х 1% х 122 (дні) = 16 380 грн 00 коп. (розмір пені відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України - 6 000 грн 00 коп.); липень 2022 року: 6 000 грн 00 коп. (сума боргу) х 1% х 92 (дні) = 5 520 грн 00 коп.; серпень 2022 року: 6 000 грн 00 коп. (сума боргу) х 1% х 61 (дні) = 3 660 грн 00 коп.; вересень 2022 року: 6 000 грн 00 коп. (сума боргу) х 1% х 30 (дні) = 1 800 грн 00 коп. Отже, загальний розмір пені, яку має сплатити відповідач [PERSON] , складає 95 881 грн 65 коп. Зазначене стало підставою для звернення до суду з цим позовом. Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 14.04.2025 прийнято позовну заяву та відкрито провадження у справі, призначено підготовче засідання на 06.05.2025. 06.05.2025 за заявою представника позивача [PERSON] підготовче засідання відкладене на 28.05.2025. 28.05.2025 підготовче засідання відкладене на 12.06.2025. 09.06.2025 відповідач [PERSON] надіслав довідку № 2925 від 03.06.2025 про проходження військової служби за мобілізацією у в/ч [NUMBER] . 12.06.2025 підготовче засідання не проведене через перебування судді Вельможної І. В. у відпустці. Підготовче засідання призначене на 15.07.2025. 15.07.2025 вирішено всі питання підготовчого провадження. Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 15.07.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 11:30 годину 07.08.2025. 07.08.2025 у зв`язку з першою неявкою відповідача судовий розгляд відкладено на 25.09.2025. 14.10.2025, у зв`язку із тривалим лікуванням судді Зміївського районного суду Харківської області Вельможної І. В., здійснено повторний розподіл та автоматизованою системою документообігу для розгляду кримінального провадження визначено суддю Зміївського районного суду Харківської області Овдієнка В. В., та призначено судовий розгляд на 26.11.2025. 26.11.2025 за клопотанням представника позивача судовий розгляд відкладено на 13.01.2026. 13.01.2026 належним чином повідомленні учасники справи на судове засідання не з`явилися. Представник позивача Сисоєва К. М. надіслала заяву, в якій просила провести судовий розгляд за її відсутності, позовні вимоги підтримала проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач [PERSON] не повідомив про причини повторної неявки в судове засідання, будь-яких заяв по суті справи чи з процесуальних питань не подавав. Представник третьої особи Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції будь-яких заяв не подавав. В своїх рішеннях Європейський суд з прав людини наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Як зазначає Верховний Суд, якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Отже, неявка учасника судового процесу у судове засідання, за умови належного повідомлення сторони про час і місце розгляду справи, не є підставою для скасування судового рішення, ухваленого за відсутності представника сторони спору (Постанова КЦС ВС від 01.10.2020 у справі № 361/8331/18.) У цій справі суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи. Суд не має відомостей про причину повторної неявки відповідача, який повідомлявся про час і місце розгляду справи у порядку, визначеному ЦПК України, і від якого не надійшли відзив чи заява про судовий розгляд за його відсутності, що дало підстави вирішити справу на підставі наявних у ній даних (постановити заочне рішення) у відповідністю з ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК України, проти чого представник позивача не заперечувала. Зважаючи на те, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явилися, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного: Частинами 1, 3 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до ст. ст. 76-81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Даними копій паспорта громадянина України [NUMBER] , рішення Зміївського районного суду Харківської області від 20 січня 2021 року по справі № 621/2881/20, свідоцтв про народження Серія [NUMBER] , Серія [NUMBER] підтверджується, що сторони мають спільних дітей: сина [PERSON] , [INFO] , дочку [PERSON] , [INFO] (а. с. 9, 10, 12-14, 16). Згідно копій паспорта громадянина України [NUMBER] , витягів з реєстру територіальної громади (Харківська територіальна громада) № 2025/004056522 від 26.03.2025, № 2025/004056609 від 26.03.2025, довідки про реєстрацію місця проживання від 07.08.2018, позивач [PERSON] та її діти: син [PERSON] , [INFO] , малолітня дочка [PERSON] , [INFO] , мають зареєстроване місце проживання: [ADDRESS] (а. с. 9-11, 15, 17). З довідки відділу надання адміністративних послуг Зміївської міської ради Чугуївського району Харківської області № 700 від 03.04.2025 вбачається, що відповідач [PERSON] має зареєстроване місце проживання: [ADDRESS] (а. с. 37). Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 24.09.2021, залишеним без змін постановою Харківського апеляційного суду від 03.02.2022, стягнуто із [PERSON] на користь [PERSON] , аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , аліменти у розмірі по 3000 грн 00 коп. на кожну дитину щомісячно до досягнення дітьми повноліття, починаючи з дня пред`явлення позову до суду, тобто з 02.03.2021 (а. с. 18-24). 16.06.2022 Дзержинським районним судом м. Харкова виданий виконавчий лист на виконання рішення від 24.09.2021 (а. с. 25, 26). 18.08.2022 старшим державним виконавцем Шевченківського ВДВС у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) було відкрито виконавче провадження № 69651737 з примусового виконання виконавчого листа від 24.09.2021, виданого 16.06.2022 Дзержинським районним судом м. Харкова, щодо стягнення з відповідача [PERSON] аліментів (а. с. 27, 28). Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, складеного 17.02.2025 старшим державним виконавцем Шевченківського ВДВС у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Приймак Ю., вбачається, що за період з березня 2021 року по вересень 2022 року нараховані аліменти на загальну суму 114 000 грн 06 коп., які не були сплачені. За період з жовтня 2022 року по лютий 2025 року були сплачені аліменти на суму 126 699 грн 00 коп., що були нараховані за цей період, а також частково погашена заборгованість за попередній період часу. Заборгованість [PERSON] станом на 01.03.2025 складала 95 881 грн 65 коп. (а. с. 29, 30). Зазначений розрахунок не був оскаржений боржником у виконавчому провадженні, доказів його неспроможності не надано. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до Закону України від 26 квітня 2001 року N 2402-III "Про охорону дитинства", визначено охорону дитинства в Україні як стратегічний загальнонаціональний пріоритет. Основні засади державної політики у цій сфері ґрунтуються на забезпеченні найкращих інтересів дитини, та з метою забезпечення прав дитини на такі умови життя, які будуть достатніми для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, соціального та духовного розвитку дитини. Крім того, відповідно до Закону України від 17 травня 2017 року N 2037-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів" аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Цей припис підтверджує довід про підвищений захист прав дитини. У статті 179 СК України послідовно зазначається, що аліменти призначені для утримання дитини і не можуть бути використані не за цільовим призначенням. Статтею 180 СК України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.. Згідно з частиною першою статті 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. У статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. У пункті 22 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" № 3 від 15 травня 2006 року судам роз`яснено, що передбачена ст. 196 СК відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, а за передбачених ст. 197 СК умов - повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості. Частиною 4 ст. 263 ЦПК України визначено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. При визначенні суми неустойки (пені) суд керується правовою позицією, викладеною в постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року № 572/1762/15-ц щодо порядку проведення розрахунку неустойки (пені), яка стягується на підставі ст. 196 СК України. Зокрема, зазначено, що правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки місяцем, у якому не проводилося стягнення. Крім того, Законом України № 2129-IX "Про внесення зміни до розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про виконавче провадження" не було передбачено заборони нараховувати та стягувати пеню за прострочення сплати аліментів, що свідчить про продовження дії положень ст. 196 Сімейного кодексу України*, під час воєнного стану в Україні. В постанові Верховного Суду від 19 січня 2022 року у справі № 711/679/21 (провадження № 61-18434св21) висловлена правова позиція, що оскільки пеня змінна величина, основою для обчислення якої є саме заборгованість за аліментами за певний місяць, то формулювання «не більше 100 відсотків заборгованості» означає, що розмір пені не повинен перевищувати розмір заборгованості, на яку вона нараховується. У разі якщо позивач з урахуванням принципу диспозитивності пред`явив позов про стягнення пені за декілька місяців, то розмір пені за ці місяці не повинен перевищувати сукупний розмір заборгованості, на яку вона нараховується. В позовній заяві мається розрахунок, з якого вбачається, що 1% за кожен день прострочення сплати аліментів за період з 01.04.2021 по 30.09.2022 складає 100 980 грн 00 коп. Зі змісту розрахунку державного виконавця вбачається, що з жовтня 2022 року відповідач почав сплачувати аліменти, однак на станом на 01.03.2025 розмір заборгованості по аліментам складає 95 881 грн 65 коп. Відповідачем зазначений розрахунок неустойки (пені) не спростований. Відповідно до ст. 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом. Обов`язковість судового рішення не позбавляє осіб, які не брали участі у справі, можливості звернутися до суду, якщо ухваленим судовим рішенням вирішено питання про їхні права, свободи чи інтереси. За таких обставин, позовна заява [PERSON] підлягає задоволенню у повному обсязі. Згідно зі ст. 141 ЦПК України з відповідача належить стягнути до Державного бюджету України судовий збір.

Outcome: approved