Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-11 00:00:00

03.09.2025 до Великобагачанського районного суду Полтавської області на підставі ухвали Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 11.08.2025 про передачу справи за підсудністю надійшла цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги позивач посилається на те, що 27 червня 2009 року між нею та відповідачем був зареєстрований шлюб. Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Зазначає, що вони з відповідачем разом не проживають, спільного господарства не ведуть, шлюбні відносини фактично між ними припинені, збереження шлюбу є неможливим та суперечить її інтересам. На підставі викладеного просила шлюб розірвати. У судове засідання 12.01.2026 сторони повторно не з`явилися, судом постановлено ухвалу про проведення заочного розгляду справи. Оскільки усі учасники судового розгляду у судове засідання не з`явилися, суд проводить розгляд справи з урахуванням положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи і давши їм належну оцінку, приходить до висновку, що позов [PERSON] підлягає задоволенню з таких підстав. Судом установлено, що подружжя [PERSON] перебувають в шлюбі з 27 червня 2009 року, шлюб зареєстрований Крюківським відділом РАЦС Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області, актовий запис №206 (а.с. 2). Статтею 51 Конституції України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Згідно ст. 21 СК України шлюб є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. За нормою ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як вказав Верховний Суд у своїй постанові від 08.11.2018 у справі №569/458/18, незгода будь-якого зі сторін подружжя продовжувати сімейні відносини є підставою для визнання права такої особи вимагати розірвання шлюбу. Судом установлено, що шлюбні відносини між сторонами фактично припинились, часу для примирення сторони не просили, позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач відзиву на позов не подав. За таких обставин, суд вважає, що сім`я сторін розпалась остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з подружжя, тому є підстави для розірвання шлюбу. Згідно положень ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивачка [PERSON] просила після розірвання шлюбу залишити їй прізвище [PERSON] ( а.с. 1). На виконання п. 2 ч. 5 ст. 265 ЦПК України, при ухваленні рішення суд вирішує питання про розподіл судових витрат. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд прийшов до переконання, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача сплачений нею судовий збір при зверненні до суду у розмірі 1211 грн. 20 коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved