Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-12 00:00:00

АТ «Сенс Банк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] , в якій позивач просить суд стягнути з відповідача на користь позивача загальну суму заборгованості за договором про надання кредиту у розмірі 240 915,47 грн, а також витрат по сплаті судового збору. В обґрунтування позовних вимог представник позивача посилається на те, що 04.11.2022 [PERSON] уклав з АТ «Альфа Банк», назву якого було змінено на АТ «Сенс Банк», угоду про надання споживчого кредиту №500729159. Відповідно до умов Кредитного договору банк зобов`язався надати позичальнику кредит, а позичальник зобов`язувався в порядку та на умовах, визначених кредитним договором повернути кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісію та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені кредитним договором. Умовами кредитного договору передбачено, що у випадку невиконання позичальником умов договору останній зобов`язаний достроково виконати всі боргові зобов`язання перед банком протягом 30 календарних днів з дня отримання від банку інформації. Банк належним чином виконав свій обов`язок щодо надання позичальнику кредиту, натомість позичальник своїх зобов`язань за кредитним договором виконує неналежним чином, внаслідок чого утворилася заборгованість за кредитним договором, яка становить 240 915,47 грн. На досудову вимогу, направлену Банком, відповідач не відреагував. Отже, як вказує позивач, відповідач добровільно не виконує свої зобов`язання за вищевказаним кредитним договором, внаслідок чого перед позивачем у нього існує заборгованість, через що позивач вимушений звернутися до суду за захистом порушеного права. Ухвалою суду від 28.08.2025 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 24.09.2025 закрито підготовче провадження у справі. Представником відповідача - адвокатом Колінько Н.О. подано до суду відзив на позовну заяву, в якому просить у позові відмовити в повному обсязі, з огляду на те, що долучені позивачем до матеріалів справи документи, зокрема, клопотання від 04.11.2022 про оформлення нового кредиту, оферта від 04.11.2022, акцепт банку, паспорт споживчого кредиту та графік платежів (Додаток №1 до Угоди) не містить ані власноручного підпису [PERSON] , а ні його електронного цифрового підпису, із зазначенням одноразово ідентифікатора. Крім того, вказує, що до матеріалів справи позивачем не долучено, зокрема, договір про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк, що згідно умов Акцепту та Оферти є підставою для на укладання Угоди про надання споживчого кредиту №500729159; угоду про надання споживчого кредиту №500729159 від 04.11.2022 року; доказів отримання позичальником всієї інформації про умови кредитування, оскільки відсутній підпис електронним підписом Оферти; доказів направлення на електронну адресу [INFO] акцепту пропозиції на укладання Угоди про надання споживчого кредиту №500729159; доказів надання споживчого кредиту - грошових коштів, що надаються Банком позичальнику саме на споживчі цілі. Вказує, що позивачем АТ «Сенс Банк» до матеріалів справи додано виписку по особовим рахункам (ф.281) з 04.11.2022 по 12.03.2024, сформовано: 12.03.2024 15:28, виписку по особовим рахункам (ф.281) з 04.11.2022 по 12.03.2024, сформовано: 12.03.2024 15:27, які не містять ідентифікацію осіб, які їх склали, також не містить підписів і печаток Банку. Такі виписки надані суду у форматі Word, який допускає можливість внесення сторонніх змін до їх змісту, що викликає обґрунтовані сумніви щодо достовірності та автентичності зазначених документів. Вважає, що такі виписки складені з порушенням ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік і фінансову звітність в Україні». Також позивачем АТ «Сенс Банк» до матеріалів справи додано довідку про ідентифікацію, в якій зазначено про те, що клієнт [PERSON] , з яким укладено Договір про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Сенс Банк», укладеного між Банком та Клієнтом, ідентифікований АТ «Сенс Банк». Зазначена інформація не відповідає дійсності, оскільки станом на 04.11.2022 року АТ «Сенс Банк» не було, а був АТ «Альфа-Банк». Крім того, така довідка не містить підписів і печаток Банку. Така довідка надана суду у форматі Word, який допускає можливість внесення сторонніх змін до її змісту, що викликає обґрунтовані сумніви щодо достовірності та автентичності зазначеного документу. Крім того, наявний робрахунок заборгованості у гривні не містить підписів і печаток Банку. Такий розрахунок наданий суду у форматі EXEL, який допускає можливість внесення сторонніх змін до її змісту, що викликає обґрунтовані сумніви щодо достовірності та автентичності зазначеного документу. Меморіальний ордер № 1419708050 від 04.11.2022 року, згідно якого перераховано від АТ «Сенс Банк» на рахунок [NUMBER] Отримувач [PERSON] 184 888,68 грн з призначенням платежу Перерахування коштів за кредитним договором № 500729159 від 04.11.2022 не містить підписів і печаток Банку. Такий ордер наданий суду у форматі WORD, який допускає можливість внесення сторонніх змін до її змісту, що викликає обґрунтовані сумніви щодо достовірності та автентичності зазначеного документу. Крім того, зазначена інформація не відповідає дійсності, оскільки станом на 04.11.2022 року АТ «Сенс Банк» не було, а був АТ «Альфа-Банк». Вважає, що такий меморіальний ордер складний з порушенням статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Отже за наявними в матеріалах справи документами встановити та перевірити зазначену позивачем суму заборгованості неможливо. Також вказує, що позивачем до позовної заяви додана вимога про усунення порушень АТ «Сенс Банк» без вихідної дати та номера, в якій зазначається про те, що 04.11.2022 [PERSON] , уклав з АТ «Сенс Банк» кредитний договір № 500729159, зауважує, що матеріали справи не містять доказів укладання між АТ «Сенс Банк» та [PERSON] кредитного договору № 500729159. Другий абзац вимоги: Станом на дату 236251,89 рок загальна сума заборгованості становить 236251,89 UAH. Зауважує, що у вимозі не зазначена дата, на яку зазначена сума заборгованості. Опис вкладення Укрпошта, не містить підпису працівника Укрпошта, що є обов`язковим реквізитом. Вказує, що при перевірці номеру касового чеку, який зазначений в рядку 119 списку №1 згрупованих потових відправлень Укрпошта Стандарт з описом вкладення та рекомендованим повідомленням за 14.03.2024 року на офіційному сайті Укрпошта розділі Трекінг https://track.ukrposhta.ua/tracking UA.html зазначається інформація: Дані про відправлення за номером 0503821115878 на даний час відсутні, тому що не зареєстровані в системі. Рекомендоване повідомлення з відміткою про вручення чи причини невручення такої вимоги матеріали справи не містять. У зв`язку з цим відсутні належні та допустимі докази того, що Відповідач знав про наявність такої вимоги. Щодо вимоги про стягнення заборгованості до [PERSON] , крім заборгованості за кредитом в сумі 184140,61 грн, позивач просить стягнути з відповідача 56774,86 грн. заборгованість по відсотках, вказала, що відповідач був призваний по мобілізації на військову службу до лав Збройних Сил України 26.02.2022 року. 3 09.10.2023 року виключений із списків особового складу військової частини. Наведене дозволяє дійти висновку про те, що нарахування позивачем відсотків за користування кредитом у період з 04.11.2022 по 09.10.2023 в сумі 40517,11 грн. є неправомірним та суперечить вимогам закону. Одночасно, зазначає, що відповідно до Свідоцтва про хворобу № 796п від 03.05.2023 року військовослужбовець [PERSON] отримав мінно-вибухову травму: осколкове поранення правої гомілки правої стопи, перелом правої п`яткової кістки, осколкове поранення правого передпліччя, шиї внаслідок чого проходив лікування. У період з 03.11.2022 року по 10.01.2023 року лікувався у клініці Helios Klinikum Erfurt Gmbh. в Німеччині, де було виконано ряд операцій. Враховуючи цю обставину: по-перше, відповідач не міг подавати документи в м. Київ, як про це зазначено в оферті від 04.11.2022 на укладання угоди про надання споживчого кредиту №500729159 від 04.11.2022. Отже вважає, що матеріали справи не містять доказів місця укладення договору; по-друге, в цей час питання закриття кредитів було для відповідача не актуальним, оскільки основне питання, яке вирішувалося відповідачем в цей період, було відновлення здоров`я. Тобто, він не був зацікавлений в тому, щоб запропонувати позивачу видати йому кредит на закриття іншого кредиту. То ж відповідач стверджує, що він не звертався до позивача 04.11.2022 року з жодною офертою та не отримував у позивача кредит по договору від 04.11.2022 року, оскільки такий договір не укладав. Відповідач не мав не виконаних грошових зобов`язань перед позивачем станом на 04.11.2022 року, а тому в нього не було необхідності отримувати кредит на погашення іншого кредиту. Представником позивача надано до суду додаткові пояснення, в яких просить позов задовольнити в повному обсязі, з мотивів того, що 04.11.2022 між сторонами у справі укладено кредитний договір у формі електронного документу з використанням відповідачем електронного підпису (одноразового ідентифікатора) 7111, який був відправлений на мобільний телефон відповідача, підтвердженням чого є довідка про ідентифікацію (довідка долучена до позовної заяви). Факт отримання кредиту може бути доведено не лише заявою про видачу готівки, а й сукупністю інших доказів, зокрема, кредитним договором, меморіальними ордерами на видачу коштів, виписками про рух коштів по рахунку, заявами на переказ готівки, тощо. Виписка по рахунку клієнта є тим документом, який підтверджує факт видачі коштів клієнту, так як є тим документом, який відповідає законодавству про бухгалтерский облік та фінансову звітність. А тому може бути належним та допустимим доказом, який підтверджує наявну заборгованість позичальника. Долучений банком до матеріалів справи розрахунок заборгованості підтверджує розмір заборгованості за кредитним договором, адже містить детальний опис нарахованої заборгованості, дати здійснення платежів боржником, залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту), а також включає суми погашеного позичальником тіла кредиту та відсотків по кожному платіжном періоду. Вказує на те, що не можна вважати неукладеним договір чи те, що сторонами не погоджено його умов після його повного чи часткового виконання сторонами. Якщо дії сторін свідчать про те, що договір фактично був укладений. Як вбачається з розрахунку та виписки по рахунку відповідачем на виконання умов договору було частково погашено 748,07 грн тіло кредиту та 3 133,32 гри відсотки за користування кредитом. Розмір нарахувань заборгованості відповідачем належними доказами не спростовано, власного контррозрахунку не надано, а тому на користь позивача підлягає до стягнення заборгованість в заявленому позивачем розмірі. Представник позивача у судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, надав до суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити за його відсутності, позов підтримав. Відповідач та його представник у судове засідання не з`явилися, про розгляд справи повідомлялися належним чином, представником відповідача подано до суду заяву, в якій просить у задоволенні позову відмовити, з підстав наведених у відзиві, судові витрати покласти на позивача, а розгляд справи провести без її участі та відповідача за наявними в справі матеріалами. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні в справі докази, приходить до наступного висновку. До позовної заяви позивачем долучено оферту на укладення угоди про надання споживчого кредиту №500729159 від 04.11.2022, в якій вказано, що [PERSON] запропонував АТ «Альфа-Банк» укласти угоду про надання споживчого кредиту, підставою для якої є договір про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк», що укладений між ним та банком. Умови споживчого кредиту: тип кредиту: «Кредит готівкою», сума кредиту: 184888,68 грн, процентна ставка: 24.00 %, тип ставки фіксована, строк кредиту 90 місяців. Дата повернення кредиту 05.05.2030 року. Кредит надається для повернення заборгованості за кредитним договором 501381926 від 29.10.2021. Спосіб видачі: переказ коштів на рахунок, відкритий в АТ «Альфа-Банк». У дослідженному судом акцепті пропозиції на укладання угоди про надання споживчого кредиту №500729159 від 04.11.2022, вказано, що АТ «Альфа-Банк» прийняло пропозицію від імені [PERSON] на укладення угоди про надання споживчого кредиту, на тих умовах, що визначені у оферті. В довідці про ідентифікацію, що надана позивачем, вказано, що АТ «Сенс Банк» підтвердило, що клієнт [PERSON] , з яким укладено Договір про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Сенс Банк», укладеного між банком та клієнтом, ідентифікований АТ «Сенс Банк». У досліденому судом копії меморіального ордеру №1419708050 від 04.11.2022, який долучений позивачем, вказано, що позивач перерахував для [PERSON] грошові кошти у розмірі 184888,00 грн, призначення платежу: перерахування коштів за кредитним договором №500729159 від 04.11.2022. На підтвердження факту зарахування грошових коштів та користування [PERSON] грошовими коштами за кредитним договором №500729159 від 04.11.2022 АТ «Сенс Банк» надано виписку по особовим рахункам від імені [PERSON] . В розрахунку заборгованості за кредитним договором №500729159 від 04.11.2022, що сформований позивачем та долучений до позову, вказано, що загальна сума заборгованості [PERSON] станом на 12.03.2024 складає 240915,47 грн, з яких: 184140,61 грн за кредитом; 56774,86 грн по відсотках. Всього сплачено клієнтом 3881,39 грн, з яких: 748,07 грн - тіло кредиту, 3133,32 грн - відсотки за користування кредитом. 14.03.2024 АТ «Сенс Банк» направило засобами поштового зв`язку на імя [PERSON] досудову вимогу щодо виконання договірних зобов`язань, в якій поставлено вимогу протягом 30 календарних днів з моменту отримання письмової вимоги банку, але не пізніше 35 календарних днів з моменту надсилання вимоги, усунути порушення умов кредитного договору та погасити заборгованість в розмірі простроченого боргу, у випадку невиконання достроково повернути кредит у повній непогашеній сумі та сплатити всі нараховані і несплачені проценти за користування кредитом, комісії, а саме: 236251,89 грн. В даному випадку судом встановлено обставину направлення банком досудової вимоги на адресу відповідача та звернення до суду з даним позовом після закінчення строку для її виконання. Згідно з витягом з державного реєстру банків, 01.12.2022 Акціонерне товариство «Альфа-Банк» змінило найменування на Акціонерне товариство «Сенс Банк» Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною першою статті 598 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. У частині першій статті 599 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно зі статтею 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно зі статтями 628, 629 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, а сам договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, до яких закон відносить умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги (частини перша та друга статті 633 ЦК України). Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (частина перша статті 634 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною другою статті 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Положення частини першої статті 205 ЦК України визначають, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у тому числі електронних, а також якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Аналізуючи викладене, можна дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). Такі висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Відповідно до статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно із частиною третьою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідно до частини четвертої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (частина п`ята статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Положення частини шостої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачають відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Відповідно до частини восьмої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Відповідно до статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже матеріалами справи не підтверджується, що 04.11.2022 [PERSON] підписав оферту на укладання угоди про надання споживчого кредиту № 500729159, графік платежів (додаток №1 до Угоди про надання кредиту), паспорт споживчого кредиту та акцепт банку. В наявних в матеріалах справи копіях зазначених документів, підпис відповідача відсутній. Тобто відсутні докази, що саме з цими умовами ознайомлювався відповідач. Посилання позивача з цього приводу на довідку про ідентифікацію [PERSON] , що останнім здійснено акцепт договору одноразовим ідентифікатором 7111, долучену до матеріалів справи, є неоюгрунтованими та не доведеними жодними достатніми доказами. Довідка видана позивачем без номеру та дати не дає можливості суду дійти достовірного та переконливого висновку щодо здійснення таких дій відповідачем 04.11.2022. Інших доказів позивачем не надано, тоді як такий факт відповідач заперечує. Отже докази щодо існування письмової домовленості письмового договору між позивачем та відповідачем щодо отримання кредитних коштів, конкретну домовленість щодо нарахування процентів та їх сплати за користування, у справі відсутні. Тому вимоги в частині стягнення заборгованості по відсотках за користування кредитом є не доведеними достатніми доказами, а отже і не підлягають задоволенню. Також матеріали справи не містять жодних достаніх доказів на підтвердження факту отримання [PERSON] за вказаним у позові кредитним договором №500729159 від 04.11.2022 кредитних коштів у розмірі 184888,68 грн.. Долучені позивачем до позовної заяви матеріали не містять достатніх доказів на підтвердження відкриття рахунку на ім`я відповідача, зарахування на цей рахунок суми кредиту у розмірі 184888,68 грн та інших доказів, які б підтверджували факт отримання кредитних коштів відповідачем в розмірі, заявленому позивачем. Доказами, що підтверджують наявність заборгованості та її розмір, є первинні документи, оформлені відповідно до ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Однак таких доказів судуд у цій справі не надано. Згідно з указаними положеннями закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Відповідно до п. 5 Положення про організацію оперативної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління НБУ від 18 червня 2003 року № 254, п. 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління НБУ від 04 липня 2018 року № 75, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Виписка по картковому рахунку може бути належним доказом щодо заборгованості відповідача за тілом кредиту, яка повинна досліджуватися судами у сукупності з іншими доказами. Отже доказ, який підтверджує заборгованість клієнта, є виписка з банківського рахунку. На підтвердження факту надання кредиту та користування кредитними коштами відповідачем, банком до позовної заяви долучено виписку по рахунку за кредитною карткою [PERSON] за період з з 04.11.2022 по 12.03.2024, зі змісту якої вбачається, що на картковий рахунок № [NUMBER] було перераховано грошові кошти в сумі 184888,68 грн., проте позивачем не надано жодних доказів того, що рахунок відкрито саме на ім`я відповідача і що саме відповідач звертався для його відкриття. Відповідно до положень ст. 83 ЦПК України позивач повинен подати докази разом з поданням позовної зави. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасники справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. Згідно зі ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Надані позивачем документи суд вважає недостатніми доказами для підтвердження існування кредитних правовідносин між сторонами. З огляду на викладене, АТ «Сенс Банк» не доведено достатніми доказами заявлені позовні вимоги, оскільки останнім не надано належних, допустимих та достатніх доказів на підтвердження обставин, якими обґрунтовував свої вимоги, що є його процесуальним обов`язком, в зв`язку з чим суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з урахуванням того, що у задоволенні позову відмовлено, судовий збір покладається на позивача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed