Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-11 00:00:00

28.10.2025 року позивач засобами електронного суду як уповноважений суб`єкт звернувся до суду із відповідною заявою, в якій просив позбавити відповідачку батьківських прав відносно двох малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , на підставі п.2 ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України через ухилення від виконання батьківських обов`язків в контексті того, що відповідачка незважаючи на неодноразові заходи соціального характеру, які застосовувалися до неї у період 2025 року та раніше, допустила поведінку, яка привела до можливості втрати життя дітей, а тому подальші профілактичні заходи до неї не можуть бути застосовані, оскільки позивачка не виявила дійсних реальних мотивів для покращення зі свого боку виконання батьківських обов`язків та подальше перебування дітей у юридично визначених стосунках із позивачкою ставить під загрозу життя та здоров`я дітей. Ухвалою судді від 03.11.2025 року вказана позовна заява була залишена без руху через відсутність обов`язкових для даної категорії справ даних про батька дітей, який позивачем не був долучений до участі у справі, а суддя самостійно залучити вказану особу не міг (а.с.53). На виконання вказаної ухвали суду в межах строку для її усунення заявник в особі свого представника за посадою надав суду заяву про усунення недоліків, де усунув відповідні недоліки шляхом надання суду нової редакції позовної заяви, де виклав підстави позову з урахуванням залучення батька до участі у справі як третьої особи (а.с.56-112). Ухвалою судді від 17.11.2025 року провадження у справі було відкрито у загальному позовному провадженні та призначено підготовче провадження, наданий відповідачці час для подання відзиву, а третій особі - письмових пояснень (а.с.113). Ухвалою суду від 08.12.2025 року надано представнику третьої особи адвокату Ходаковському Ю.В. право участі у судовому засіданні в режимі відеоконференції на одне судове засідання 09.12.2025 року (а.с.124-125). Ухвалою суду із занесенням до протоколу судового засідання 09.12.2025 року підготовче провадження у справі було відкладено через не закінчення для третьої особи строку для подання письмових пояснень, визначених ухвалою судді від 17.11.2025 року про відкриття провадження у справі, встановлено відсутність відзиву з боку відповідачки, у зв`язку з чим не було необхідності для встановлення часу для подання відповіді на відзив та заперечення (а.с.136-137). 23.12.2025 року засобами електронного суду від представника позивача за посадою надійшла заява про виклик та допит у судовому засіданні трьох свідків на підтвердження заявлених позивачем позовних вимог (а.с.148). 24.12.2025 року від представника третьої особи адвоката Ходаковського Ю.В. надійшли письмові пояснення, надіслані засобами поштового зв`язку 19.12.2025 року в межах строку для подання письмових пояснень, встановлених судом у судовому засіданні 09.12.2025 року, в яких третя особа проти задоволення позовних вимог заперечив через недостатність доказів для задоволення позовних вимог, копія письмових пояснень була направлена позивачу та відповідачці (а.с.150-154). Окремо у вказаних письмових поясненнях представник третьої особи просив надати йому право участі у наступних судових засіданнях в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою власних засобів зв`язку. Ухвалою суду від 24.12.2025 року підготовче провадження у справі було закрито та призначено розгляд справи по суті, задоволено клопотання позивача про виклик та допит у судовому засіданні трьох свідків на підтвердження заявлених позовних вимог, задоволено клопотання представника третьої особи по участь у судових засіданнях в даній справі в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою власних засобів зв`язку (а.с.157-158). 30.12.2025 року на адресу суду з державної установи «Покровська виправна колонія №17» надійшло поштове повідомлення про вручення третій особі ухвали про відкриття провадження у справі (а.с.169-170). Відповідачка у судове засідання не прибула, про день, час та місце судового засідання повідомлялася належним чином у порядку п.6 ч.5 ст.272 ЦПК України (а.с.172), причини неявки суду не повідомила, клопотань на адресу суду не мала. Третя особа про день, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином у порядку ч.5 ст.130 ЦПК України через свого представника адвоката Ходаковського Ю.В., клопотань на адресу суду не мав. Представник третьої особи адвокат Ходаковський Ю.В. про день, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином засобами електронного суду (а.с.165-167). Неявка відповідачки та третьої особи, яка відбуває покарання у місцях позбавлення волі, не перешкоджає розгляду справи по суті на підставі ч.3 ст.223 ЦПК України. Відносно неявки представника третьої особи суду через секретаря судового засідання суду було повідомлено, що він не може вийти у судове засідання в режимі відеоконференцзв`язку через відсутність за місцем його знаходження електропостачання, що суд, враховуючи вимоги останнього абзацу мотивувальної частини своєї ухвали від 08.12.2025 року про призначення судового засідання в режимі відеоконференції (а.с.125, зворотній бік), вважає неявку вказаного представника у судове засідання без поважних причин, що дозволяє суду розглянути справу по суті за його відсутності на підставі ч.3 ст.223 ЦПК України. Представник позивача у судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги з мотивів, викладених у позовній заяві, вважав, що будь-які інші заходи впливу на відповідачку не будуть сприяти найкращим інтересам дітей, враховуючи, що усі, визначені законодавством шляхи допомоги відповідачки з боку позивача були надані та вона не скористалася шансами в подальшому виховувати дітей, поставивши їх життя та здоров`я у залежність від власних забаганок та поведінки. Перед початком розгляду справи по суті ухвалою суду із занесенням до протоколу судового засідання було визнано неявку свідка [PERSON] у судове засідання без поважних причин, оскільки її явку не забезпечив позивач, а тому її допит у судовому засіданні при розгляді справи по суті було скасовано. У судовому засіданні при розгляді справи по суті були свідки [PERSON] та [PERSON] , які є сусідкою відповідачки та патронатним вихователем дітей у період січень-липень 2025 року відповідно, які категорично підтримали заявлені позовні вимоги, вказавши, що відповідачка веде аморальний не здоровий образ життя, усі її стімулювання на виправлення та утримання дітей з боку суспільства не дали результати, відповідачка не бажає вирпалятися, не піклується по дітей належним чином, може залишити їх не нагодованими, вживати при них спиртні напої та прилюбодіяти у них на очах. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити у повному обсязі, виходячи з наступного. Відповідачка є матір`ю, а третя особа батьком малолітнього [PERSON] , [INFO] , що підтверджується повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану щодо актового запису про народження 00054622686 від 06.11.2025 року (актовий запис 291 від 17.12.2015 року, складений відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Первомайському Первомайського міськрайонного управління юстиції у Харківській області (а.с.64, зворотній бік - 66) та малолітнього [PERSON] , [INFO] , що підтверджується повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану щодо актового запису про народження 00054622133 від 06.11.2025 року (актовий запис 46 від 30.03.2023 року, складений Первомайським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Лозівському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (а.с.66, зворотній бік - 68). Діти зареєстровані із відповідачкою за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою виконавчого комітету Златопільської міської ради Лозівського району Харківської області №2785 від 24.10.2025 року разом із ще 4 особами (а.с.74). Третя особа у справі відбуває покарання у відповідній установі Міністерства юстиції за вироком Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 28.09.2023 року (а.с.78). Суд зазначає, що надані суду акти служби у справах дітей позивача та інші дані до 2025 року не мають значення у справі, оскільки у попередній період позивач не ініціював перед судом позбавлення відповідачки батьківських прав, відповідно не вважав, що її поведінка може нашкодити дітям, а тому надані суду документи до початку 2025 року суд не сприймає як належні докази, оскільки заявлена підстава для позбавлення батьківських прав була виявлена в жовтні 2025 року, а тому саме через часову призму ситуації, що склалася суд сприймає відповідні докази. В іншому випадку можна вважати, що позивач не належним чином виконував свої обов`язки, дозволяючи відповідачці бути разом із дітьми, хоча така знаходження, на думку позивача, ще за минулого часу було небезпечним. Також не мають значення в даній справі взаємовідносини відповідачки та третьої особи, поки вона перебувала на волі, оскільки із наданих документів неможливо встановити вплив на дітей з боку вказаних осіб в тій чи іншій формі. 29.01.2025 року на підставі рішення позивача №73 дітей відповідачки та третьої особи було влаштовано до сім`ї патронатного вихователя [PERSON] , яка є свідком у справі і яка опікувалася дітьми у період до липня 2025 року (а.с.95, зворотній бік). Постановою Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 20.02.2025 року у справі №632/137/25 відповідачку було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.173-2 та ч.2 ст.184 КпАП України та застосовано до неї адміністративне стягнення у вигляді 50 годин громадських робіт (а.с.96-97). Рішенням позивача від 23.04.2025 року продовжено строк перебування дітей у патронатного вихователя з метою надання відповідачці часу для адаптування до нормалізації сімейного життя із дітьми (а.с.103, зворотній бік). Рішення позивач від 23.07.2025 року №466 діти виведені із сім`ї патронатного вихователя та повернуті відповідачці на виховання (а.с.107). 14.10.2025 року на підставі акту про результат виїзду за місцем проживання дітей центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді за заявою свідка [PERSON] встановлено пряме порушення умов життєдіяльності дітей з боку відповідачки, яка, знаходячись у стані алкогольного сп`яніння спричинила не догляд за дітьми та залишення їх на призволяще (а.с.108). Вказане стало підставою для обстеження умов проживання дітей службою у справах дітей позивача та складання відповідного акту від 16.10.2025 року (а.с.109, зворотній бік), яким було встановлено не належне утримання дітей відповідачкою, ухилення відповідачки від виховання та догляду за дітьми. Вказані документи разом із фактично встановленими уповноваженими органами обставинами подій 14.10.2025 року стали підставою для позивача для прийняття 20.10.2025 року рішення №655 «Про негайне відібрання дітей у матері» з метою збереження їх здоров`я та здійснення над ними опіки у належний спосіб (а.с.110). Після чого, вже вирішивши питання знаходження дітей, позивач прийняв висновок від 27.10.2025 року №01-34/3775 «Про доцільність позбавлення відповідачки батьківських прав відносно малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] », в якому виклав стан сім`ї на момент прийняття вказаного рішення, які заходи для нормалізації життя відповідачки застосовувалися, її поведінку, та встановлення неспроможності в подальшому відповідачки займатися вихованням дітей, оскільки вона опікується виключно собою та дітям належної уваги в мінімально визначених об`ємах не приділяє, що є прямим ухиленням від виконання батьківських обов`язків (а.с.110, зворотній бік - 112). Надані суду докази у сукупності із показами свідків надають суду чітку картину поведінки відповідачки відносно дітей у останній (2025) рік щодо дітей до моменту їх відібрання, вказують на зухвале невиконання своїх батьківських обов`язків відповідачкою щодо виховання дітей, не надають суду можливості встановити будь-які причини чи докази, які б дозволяли б сумніватися, що до відповідачки слід застосувати будь-який інший захід впливу, окрім найсуворішого, оскільки підстав вважати, що поведінка відповідачки зміниться судом не встановлена. Відносно заперечень представника третьої особи, то їх суд відкидає, оскільки вони побудовані за принципом не повних доказів, і не мають в собі жодних аргументів, що без позбавлення батьківських прав буде дотримано найкращі інтереси дітей, що для суду в даній категорії справ є найголовнішим. Прийняте позивачем рішення є квітесенцією поведінки відповідачки за останній рік, її свідоме нехтування власними дітьми на догоду власним бажанням та настроям, поведінка, яка не дозволяє суду бачити в ній мати та виховательку для дітей з позитивним прикладом. Відповідно до частин 1-4 ст.150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, батьки зобов`язані поважати дитину. Відповідно до частин 3 та 4 ст.155 СК України, відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства; ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечують необхідного харчування, лікування дитини, не спілкуються з дитиною, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не виявляють інтересу до її внутрішнього світу, не створюють умов для отримання нею освіти. У відповідністю зі ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, духовного та соціального розвитку. Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини. Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 Сімейного кодексу України. Пунктом 2 частини першої статті 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти. Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків з виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Враховуючи вирішення питання про позбавлення батьківських прав відповідачки, суд одночасно за власною ініціативою у порядку ч.3 ст.166 Сімейного кодексу України вирішує питання про стягнення з відповідачки аліментів, розмір яких суд визначає відповідно до вимог статей 182 та 183 СК України, у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) відповідачки щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку при щомісячному нарахуванні Під поняттям аліменти законодавство передбачає усі належні види утримання, які повинна отримати дитина, зокрема, харчування, одяг, медичне забезпечення, сплату за дитину комунальних послуг, витрати на відпочинок тощо. Відповідно до частин першої та другої статті 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Частиною п`ятою статті 183 СК України передбачено, що той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Вирішуючи питання судових витрат, суд зазначає, що судові витрати у вигляді не сплаченого судового збору за вимогу про позбавлення батьківських прав у розмірі 2422,40 грн. повинні бути стягнуті з відповідачки, оскільки позивач був звільнений від їх сплати при зверненні до суду. Також з відповідачки слід стягнути на користь держави судовий збір у розмірі 2422,40 грн. за вимогу про стягнення аліментів, оскільки і в цій частині позивач вимогу не заявляв. Згідно з ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. На підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору у всіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів, а відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується державі. Окремо суд зазначає щодо стягнення аліментів з урахуванням стягнення з відповідачки на користь [PERSON] аліментів на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , на підставі заочного рішення Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 17.03.2016 року у справі №632/232/16-ц у розмірі 1/4 частини доходу відповідачки, то такий розмір стягнення відповідає вимогам діючого законодавства в частині стягнення аліментів, оскільки розмір стягнення до 70% (а з відповідачки буде стягуватися розмір 58% (1/4 за вищевказаним судовим рішенням та 1/3 - за даним) прямо передбачений ч.3 ст.70 Закону України «Про виконавче провадження», тобто розмір аліментів не потрібно зменшувати з метою вкластися в 50% доходу (заробітної плати відповідачки), оскільки вони стягуються на малолітніх дітей та обмеження в цьому випадку більші за стандартні для інших виконавчих проваджень, які передбачають періодичні стягнення. На підставі викладеного та

Outcome: approved