Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-13 00:00:00

18.12.2025 до суду за підсудністю надійшла позовна заява представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал», який звернувся до суду з вказаною заявою і просить стягнути з відповідача - [PERSON] на користь позивача заборгованість в розмірі 41145 грн 00 коп., з яких сума кредиту 3900 грн, сума процентів за користування кредитом 35295 грн 00 коп., штрафні санкції 1950 грн 00 коп.; сплачений судовий збір в розмірі 2422 грн 40 коп. та витрати на правову допомогу у розмірі 10000 грн. Свої вимоги мотивує тим, що 13.04.2024 між ТОВ «Слон Кредит» та [PERSON] укладено Договір № 1552718 про надання споживчого кредиту. На умовах, встановлених Договором, ТОВ «Слон Кредит» зобов`язується надати споживачу кредит у гривні, а споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. За взаємною згодою, сторони погодили наступні умови договору: сума кредиту 3900 грн, строк кредиту 363 днів з 13.04.2024 по 12.04.2025, періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 14 днів. На підставі погоджених умов, ТОВ «Слон Кредит» надає кредит у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок споживача, укладаючи використання реквізитів платіжної картки № [NUMBER] , яку відповідачем вказано особисто під час укладення Договору. Відповідно до зазначених умов, ТОВ «Слон Кредит» свої зобов`язання перед [PERSON] виконало та надало йому кредит в сумі 3900 грн, шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку № [NUMBER] . Ураховуючи невиконання відповідачем своїх боргових зобов`язань перед первісним кредитором, 27.06.2025 ТОВ «Слон Кредит» на підставі Договору факторингу № 27062025 за плату відступило, а ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» набуло право грошової вимоги до відповідача. Так, до позивача перейшло право грошової вимоги до відповідача за Договором № 1552718 від 13.04.2024 загальна сума заборгованості складає 41145 грн, з якої заборгованість з тіла кредиту 3900 грн, заборгованість за процентами 35295 грн, штрафні санкції 1950,00 грн. Представник позивача в позовній заяві просить розгляд справи здійснювати без участі позивача, проти винесення рішення (заочного) не заперечує. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомленою про час та дату розгляду справи, в судове засідання не прибула, про причини неявки суду не повідомила, відзив на позовну заяву не подала. Ухвалою від 22 грудня 2025 року суд прийняв справу до розгляду та відкрив провадження у цивільній справі, постановив здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні, з повідомленням (викликом) сторін. 14.01.2026 суд постановив ухвалу про проведення заочного розгляду справи за відсутності відповідача. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, встановив такі обставини. 13.04.2024 ТОВ «Слон Кредит» та [PERSON] уклали Договір №1552718 про надання споживчого кредиту (а.с. 78-81). На умовах, встановлених Договором, ТОВ «Слон Кредит» зобов`язується надати Клієнту грошові кошти в гривні (далі - кредит) на умовах строковості, зворотності, платності, а [PERSON] зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. Відповідно до п. 1.3 Договору, тип кредиту - кредит, сума кредиту складає 3900 грн. Згідно з п. 1.4.-1.5. Договору строк кредиту 364 днів. Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 14 днів. Стандартна процентна ставка становить 2,50 % в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п. 1.4 цього Договору. На підставі погоджених умов, викладених в п. 2.1. Договору, ТОВ «Слон Кредит» надало кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на банківський рахунок [PERSON] за реквізитами платіжної картки [NUMBER] , що підтверджується листом ТОВ «ПЕЙТЕК» від 02.07.2025 (а.с. 74). Крім того, з наданої інформації від АТ КБ «ПриватБанк» вбачається, що на ім`я [PERSON] в банку емітовано картку № [NUMBER] (IBAN [NUMBER] ), на яку здійснено переказ коштів, а саме: 13.04.2024 у сумі 3900 грн. З розрахунку заборгованості ТОВ «Слон Кредит» за Договором №1552718 від 13.04.2024 станом на 27.06.2025 за [PERSON] вбачається заборгованість у розмірі 41145 грн, з яких тіло кредиту - 3900 грн, заборгованість за процентами - 35295 грн та заборгованість по нарахованим штрафним санкціям у розмірі 1950 грн (а.с. 70). 27.06.2025 ТОВ «Слон Кредит» на підставі Договору факторингу № 27062025 за плату відступило, а ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» набуло право грошової вимоги до [PERSON] (а.с. 53-62, 22). Так, до позивача відповідно до укладеного Договору факторингу від 27.06.2025 №27062025 перейшло право грошової вимоги до відповідача за Договором № 1552718, загальна сума заборгованості склала 41145 грн, з якої тіло кредиту - 3900 грн, заборгованість за процентами - 35295 грн та заборгованість по нарахованим штрафним санкціям у розмірі 1950 грн, що підтверджується реєстром боржників від 27.06.2025 (а.с. 72-73) Відповідно до ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Згідно з ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідно до ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Згідно з ч. 12 та 13 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. При укладанні Договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України. Згідно цієї статті ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно з ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до вимог статей 525-526, 530 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору, одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. Також, відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно з ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до вимога ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом. Усупереч умовам кредитного договору та приписів законодавства відповідач не виконала свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, остання не здійснила жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал», ні на рахунки попереднього кредитора. За таких обставин, суд дійшов висновку, що відповідач не виконала свої зобов`язання, не погасила тіло кредиту та не сплатила відсотки, а тому відповідно до зазначених норм цивільного законодавства, з відповідача на користь ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором №1552718 від 13.04.2024 у розмірі 39195 грн 00 коп., з яких тіло кредиту - 3900 грн, заборгованість за процентами - 35295 грн. Що стосується стягнення заборгованості за штрафними санкціями, то п. 18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України передбачено, що в період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Відтак, враховуючи положення п. 18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, суд дійшов висновку про відмову в частині стягнення штрафних стягнень в розмірі 1950 грн. З огляду на викладене, позов підлягає частковому задоволенню та з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором 1552718 від 13.04.2024 у розмірі 39195 грн. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч. 1 ст. 141 ЦПК України). При зверненні до суду позивач сплатив судовий збір з урахуванням коефіцієнту 0,8 передбаченого ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у розмірі 2422,40 грн. Отже, враховуючи, що позов задоволено частково, то з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2307 грн 59 коп. (39195 грн * 2422,40 грн / 41145 грн). Крім того, позивач просить стягнути з відповідача на його користь витрати на правничу допомогу в розмірі 10000 грн. Відповідно до Договору № 10/12-2024 про надання правової допомоги від 10.12.2024; заявки на виконання доручення до Договору; акту прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) від 19.11.2025 згідно Договору № 10/12-2024 від 10.12.2024; рахунку на оплату № 12305-19/11-2025 від 19.11.2025, позивач поніс 10000 грн витрат на професійну правничу допомогу адвоката. Згідно з ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 1 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, враховуючи критерій розумності розміру, виходячи з конкретних обставин справи звернення до суду з позовною заявою, сформованою через електронну систему «Електронний суд», віднесення справи до категорії малозначних, обсяг виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), розгляд справи без участі сторін на підставі заяви представника позивача та значення справи для сторін, виходячи з принципів пропорційності, співмірності, розумності, суд дійшов висновку не присуджувати позивачу на користь якого ухвалено судове рішення, всі витрати на професійну правничу допомогу, що заявлені до стягнення. З огляду на викладене, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу в сумі 4000 грн, яка буде достатньою, співмірною і справедливою в цьому випадку.

Outcome: partial