Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-18 00:00:00

31.10.2025 до Петриківського районного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» (далі - позивач) до [PERSON] (далі - відповідач), позовна заява подана через підсистему «Електронний суд» в якій позивач просить суд: - стягнути з відповідача заборгованість за Договором № 75412221 від 12.06.2021 у розмірі 22 764,74 грн Також просить стягнути з відповідача витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 422,40 грн та витрати на правову допомогу у розмірі 13 000 грн. Позовна заява мотивована тим, що 12.06.2021 між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та відповідачем було укладено кредитний договір № 75412221. Кредитний договір укладено у формі електронного документа. Надалі на підставі договорів факторингу право вимоги за вказаним кредитним договором перейшло до позивача. Первісний позикодавець свої зобов`язання за договором кредиту виконав, надав відповідачу грошові кошти у визначеному договором розмірі, однак відповідач належним чином не виконує свої зобов`язання, у зв`язку з чим виникла заборгованість, яку заявник і просить стягнути. Ухвалою суду від 03.11.2025 позовна заява була залишена без руху, яку позивач виконав. Ухвалою суду від 13.11.2025 відкрито провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи. На офіційну адресу відповідача було направлено копію ухвали про відкриття провадження у справі, яка 13.11.2025, яка повернулася до суду з відміткою поштової служби: «за закінченням терміну зберігання». При повторному надсиланні - лист повернувся 14.01.2026 з відміткою «адресат відсутній». Також копію ухвали було надіслано відповідачу на електронну адресу, зазначену у кредитному договорі; електронний лист доставлено до електронної скриньки відповідача 23.12.2025. Суд зазначає, що декларування та реєстрація місця проживання (перебування) особи здійснюється, зокрема з метою створення умов для реалізації прав особи, ведення офіційного листування та здійснення інших комунікацій з особою (ч.1 ст. 3 Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні»). Згідно п. 4 ч. 6 ст. 272 ЦПК України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду. З аналізу пунктів 99, 99-1, 116, 117 Правил надання послуг поштового зв`язку (затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 №270) слідує, що у разі відсутності адресата поштові відправлення повертаються об`єктом поштового зв`язку відправнику з відповідною відміткою. Водночас до повноважень суду не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому примірники повідомлень про вручення рекомендованої кореспонденції, повернуті органами зв`язку з позначками «за закінченням терміну зберігання», «адресат вибув», «адресат відсутній» і т. п., з врахуванням конкретних обставин справи можуть вважатися належними доказами виконання судом обов`язку щодо повідомлення учасників судового процесу про вчинення цим судом певних процесуальних дій. Враховуючи, що судом вчинено всі необхідні та достатні дії для повідомлення відповідача про судовий розгляд даної справи, наявні підстави вважати, що відповідач вважається таким, що повідомлений про судовий розгляд належним чином. Відповідач правом на подання відзиву не скористався. Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд встановив такі обставини. Відповідно до ст. 526, 530, 599 Цивільного Кодексу України (далі ЦК України) зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним . Виходячи з положень статей 626, 638 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Суд зазначає, що відповідно до ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, що відповідає положенням ст. 628 ЦК України. Згідно з частинами 1, 3 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник - повернути кредит та сплатити відсотки. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Судом встановлено, що 12.06.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та відповідачкою укладено Договір № 75412221. Відповідно до даного договору Банк надав відповідачу грошові кошти в сумі 6 800 гривень строком на 30 днів до 12.07.2021, процентна ставка 1,99 %, знижена процентна ставка 0,80%, процентна ставка за понадстрокове користування Позикою 2,70%, орієнтовна реальна річна процентна ставка 1253,68, орієнтовна загальна вартість позики 8423,84 грн. Договір підписано електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису kdRWXXd55p, що був надісланий на вказану Відповідачем/ Позичальником електронну адресу - anyakaizer2305@gmail.com. Згідно із п. 1 Договору позики, за цим Договором позикодавець зобов`язується передати Позичальнику у власність грошові кошти (надалі «Позику»), на погоджений умовами Договору строк (надалі «Строк позики»), шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок Позичальника, а Позичальник зобов`язується повернути Позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення Строку позики, або достроково, та сплатити Позикодавцю плату (Проценти) від суми позики. Відповідно до п. 4 Договору проценти за цим договором нараховуються щоденно, включаючи дати отримання та повернення за залишок Позики. Відповідно до таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит встановлено, що дата надання кредиту 12.06.2021 дата повернення 12.07.2021, сума кредиту 6 800 грн проценти за користуванням кредитом 1 623,84 загальна вартість 8 423,84 грн. Правила надання грошових коштів у позику ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ», перебувають у загальному доступі та опубліковані на сайті www.mycredit.ua. Згідно довідки наданої ТОВ «ФК «ФІНЕКСПРЕС» від 19.09.2025 встановлено, що ТОВ «ФК «ФІНЕКСПРЕС» підтверджує прийняття до виконання платіжної інструкції, наданої за допомогою API-інтерфейсу ініціатором платіжної операції ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (код за ЄДРПОУ 39861924) відповідно до умов договору про переказ коштів №23-01-18/5 від 23.01.2018, укладеного між Компанією та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та завершення наступної платіжної операції: дата 12.06.2021 року; номер платежу 0de0ea20-58c2-4f92-a8e2-9a88adac6cd4; сума 6 800 грн; отримувач КАЙЗЕР ГАННА - ЕПЗ номер [NUMBER] . Відповідно до договору позики № 75412221 від 12.06.2021, встановлено, договір надано у безготівковій формі на рахунок [NUMBER] , який був наданий позичальником. Також відповідно до довідки № 22/09/25-17 від 22.09.2025 наданої ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», встановлено підтверджено видачу на банківську картку клієнта онлайн-позики відповідачці кредитний договір № 75412221, номер платежу 0de0ea20-58c2-4f92-a8e2-9a88adac6cd4. Таким чином факт перерахування коштів позикодавцем позичальнику, підтверджено документально і сторонами не оскаржується. Відповідно до розрахунку заборгованості відповідача за Договором позики № 75412221 від 12.06.2021 за період з 12.06.2021 по 27.01.2022 встановлено, що відповідач має заборгованість у сумі 22 640,30 грн, яка складається з 6 800 грн заборгованість за тілом кредиту, 15 840,30 грн заборгованість за несплаченими процентами. Знижена процентна ставка 0,796 %, базова процентна ставка 1,990 %. Також відповідно до даного розрахунку заборгованості встановлено, що позичальник здійснював проплату за даним кредитним договором в кількості п`яти разів на загальну суму 3 711,06 грн. Відповідно до положень Договору цей Договір укладено дистанційно, в електронній формі, з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, шляхом надсилання електронного повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції, та підписано накладенням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Таким чином, відповідач здійснив дії, спрямовані на укладання договору шляхом заповнення заяви про надання (отримання) кредиту на сайті, з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору, та зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки, на рахунок якої, в подальшому, Кредитодавцем було перераховано грошові кошти у розмірі, встановленому Договором. Згідно ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору . Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді. Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09.09.2020 у справі №732/670/19, від 23.03.2020 у справі №404/502/18, від 07.10.2020 №127/33824/19. Відповідно до ч.ч. 1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Таким чином, сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі Відповідача для укладення такого Договору, на таких умовах шляхом підписання Договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. 27.01.2022 було укладено договір № 27/01/2022 відповідно до якого ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ" відступило на користь ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 75412221. Вказане підтверджується актами прийому-передачі реєстру заборгованостей. Пунктом 6.1.4 договору факторингу № 27/01/2022 від 27.01.2022 передбачено, що Право вимоги переходить до Фактора після здійснення повного Фінансування з моменту підписання сторонами Акту приймання-передавання Реєстру Боржників в електронному вигляді (Додаток № 2), який є підтвердженням передачі Фактору права грошової вимоги до боржників, після чого Фактор стає новим кредитором по відношеню до Боржників стосовно переданого права вимоги. До договору факторингу № 27/01/2022 від 27.01.2022 додано реєстр прав вимог, згідно якого вбачається, що ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» відступає ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» право вимоги заборгованостей до боржників у тому числі і до відповідачки за договором позики № 75412221 від 12.06.2025 у сумі 22 640,30 грн, яка складається з 6 800 грн заборгованість за тілом кредиту, 15 840,30 грн заборгованість за несплаченими процентами. Відповідно до розрахунку заборгованості наданого ТОВ «Вердикт Капітал» за кредитним договором № 75412221 встановлено, що [PERSON] станом на 10.01.2023 має заборгованість у сумі 22 764,74 грн., яка складається з 6 800 грн заборгованість за тілом кредиту, 15 840,30 грн заборгованість за несплаченими процентами, 15,64 грн - 3% річних за користування грошовими коштами у відповідності до ст. 625 ЦК України, 108,80 грн. - інфляційні збитки за користування грошовими коштами у відповідності до ст. 625 ЦК України. 10.01.2023 було укладено договір № 10-01/2023 відповідно до якого ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило на користь ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 75412221. Таким чином, ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» наділено правом вимоги до Відповідача за договором № 75412221. Відповідно до розрахунку заборгованості наданого ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» за кредитним договором № 75412221 встановлено, що [PERSON] станом на 10.01.2023 має заборгованість у сумі 22 764,74 грн., яка складається з 6 800 грн заборгованість за тілом кредиту, 15 840,30 грн заборгованість за несплаченими процентами, 15,64 грн - 3% річних за користування грошовими коштами у відповідності до ст. 625 ЦК України, 108,80 грн. - інфляційні збитки за користування грошовими коштами у відповідності до ст. 625 ЦК України. Обидва договори факторингу та реєстри прав вимог містять чітку інформацію щодо боржника, номеру та дати договору позики, укладеному між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та відповідачем, та суми заборгованості. Договори факторингу та реєстри прав вимог містять підписи сторін, за такого є належними та допустимими доказами. Матеріалами справи підтверджується, що позивач набув право вимоги до відповідача за кредитним договором №75412221 від 12.06.2021. На підставі ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). За ч. 1 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Відповідно до ч. 1 ст. 1080 ЦК України договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження. Відповідно до ст. 1082 Цивільного кодексу України, передбачено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Однак про визначення розміру заборгованості за кредитним договором суд зазначає таке. Згідно розрахунку суми заборгованості, наданого позивачем, вбачається що відповідач станом на 09.10.2025 має заборгованість за кредитом не погашав, внаслідок чого станом на 09.10.2025 у нього утворилась заборгованість у розмірі 22 764,74 грн, яка складається з 6 800 грн заборгованість за тілом кредиту, 15 840,30 грн заборгованість за несплаченими процентами, 15,64 грн - 3% річних за користування грошовими коштами у відповідності до ст. 625 ЦК України, 108,80 грн. - інфляційні збитки за користування грошовими коштами у відповідності до ст. 625 ЦК України, сума заборгованості за процентами за період з 12.06.2021 по 15.12.2021. Оскільки фактично отримані та використані відповідачем кредитні кошти на час звернення до суду не повернуті, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача тіла кредиту в сумі 6 800 грн. Щодо нарахування відсотків за користування позикою суд зазначає, що згідно умов договору позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) № 75412221 від 12.06.2021, строк договору 30 днів, дата надання позики 12.06.2021 дата повернення позики 12.07.2021. Таким чином, строк кредитування сплив 12.07.2021. Відповідно до п. 5.2 Договору, позичальник до моменту підписання Договору вивчив цей Договір та Правила надання грошових коштів у позику (на умовах повернення позики в кінці строку позики), що розміщені на сайті https://mycredit.ua.documentslicense/ (надалі правила), їх зміст, суть, об`єм зобов`язань сторін та наслідки укладання цього договору, а також зазначена в Правилах процедура і наслідки оформлення позичальником продовження строку користування позикою (пролонгація) або застосування автопролонгації, йому зрозумілі. Дійсно, розділ 7 Правил надання грошових коштів у позику містить певні умови продовження строку користування позикою. Однак, матеріали справи не містять підтверджень, що саме надані фінансовою установою Правила надання грошових коштів у позику були надані при укладенні договору позичальнику та який ознайомився і погодився з ними, підписуючи договір позики, а також те, що вказаний документ на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містив умови, зокрема й щодо пролонгації договору. Надані позивачем Правила надання грошових коштів у позику, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку, в договорі, який безпосередньо підписаний відповідачем і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому правил приєднання як другої сторони до запропонованого договору. Тому, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді умови пролонгації по кредиту. Зазначені правові висновки містяться у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 у справі № 342/180/17. Позивачем не надано доказів звернення позичальника за продовженням строку користування позикою у будь-який спосіб, чи то визначений договором, чи законом. Тому суд дійшов висновку про наявність підстав для нарахування процентів за договором тільки у межах строку його дії до 12.07.2021. Отже, враховуючи наведене, підстави для нарахування та сплати відсотків за період з 12.06.2021 по 15.12.2021 (фактично по 15.12.2021), відсутні. Розрахувати відсотки необхідно в межах строку дії договору, тобто за 30 днів, починаючи з 12.07.2021 по 12.07.2021, розмір яких складає 4059,6 (6800 грн х 1,99%/100%=135,32 грн х 30 днів), однак приймаючи до уваги, що відповідач п`ять разів ( 08.07.2021, 09.07.2021, 16.07.2021, 24.07.2021, 20.08.2021) здійснив проплату по відсоткам на сумі 3711,06 грн. то заборгованість по відсоткам складає 348,54 грн. Щодо нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних суд зазначає таке. Згідно з частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. За викладеного, суд вважає, що позивач має право вимагати до стягнення від позичальника, який порушив умови виконання зобов`язання, нарахованих ним на суму прострочених платежів 3 % річних та інфляційних втрат відповідно до статті 625 ЦК України з 27.01.2022 по 23.02.2022 (тобто в межах зазначених позивачем). Розрахунок 3% річних за ст. 625 ЦПК: Штрафні санкції=(сума заборгованості)x3%x(кількість днів прострочення):(кількість днів у році)=6800 x3%x28:365= 15,64 гривень. В цій частині підлягає задоволенню в межах пред`явлених вимог, тобто в розмірі 15,64 гривень. Розрахунок інфляційних втрат за ст. 625 ЦПК. Індекс інфляції лютий 2022 = 101,60% Інфляційне збільшення = 6 800,00 x 1.01600000 - 6 800,00 = 108,80 гривень. Враховуючи розмір неповернутого тіла кредиту та принцип диспозитивності цивільного судочинства (стаття 13 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 108,80 гривень інфляційних втрат та 15,64 гривень, як три відсотки річних за прострочення грошового зобов`язання за період з 27.01.2022 по 23.02.2022 (тобто в межах зазначених позивачем). Таким чином, у відповідача наявний обов`язок сплатити позивачу заборгованість у сумі 7272,98 грн, яка складається 6800 грн. сума заборгованості за тілом кредиту та 348,54 грн заборгованість за нарахованими відсотками, 15,64 грн - 3% річних за користування грошовими коштами, 108,80 грн. - інфляційні збитки тому позов підлягає частковому задоволенню у вказаному розмірі заборгованості, яка доведена належними і допустимими доказами та жодним чином не спростована. Щодо вирішення питання про стягнення судових витрат, суд зазначає наступне. Позивачем сплачено судовий збір за подання даного позову до суду у сумі 2 422,40 грн, що підтверджено платіжною інструкцією №0569310033 від 28.10.2025. Згідно зі ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З огляду на наведене, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені останнім та належним чином документально підтверджені витрати на сплату судового збору у сумі пропорційно задоволеній частині вимог від ціни позову, тобто 775,17 грн (32%). При вирішенні вимоги в частині відшкодування витрат на правничу допомогу суд виходить з такого. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 та п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо), що передбачено ч. 8 ст. 141 ЦПК України. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано: заявка про надання юридичної допомоги № 1215 від 01.09.2025; договір про надання правової допомоги № 01.07.2024 від 01.07.2024, укладений між позивачем та адвокатським об`єднанням «ЛІГАЛ АССІСТАНС»; витяг з Акту № 14 про надання юридичної допомоги від 30.09.2025 відповідно до якого адвокатським об`єднанням було виконано наступні послуги: надання усної консультації з вивченням документів, підготовка пропозиції, складання позовної заяви. Таким чином, вказаними документами підтверджується, що дійсно позивачем були понесені витрата на правничу допомогу. Однак, виокремлення позивачем «надання усної консультації з вивченням документів», як самостійного виду адвокатської послуги є необґрунтованим та охоплюється діями адвоката з «підготовки позовної заяви», а тому визначення оплати за ці послуги на суму 4 000 грн не відповідає фактично наданим обсягом юридичної допомоги та має бути виключено із загальної вартості наданих позивачу послуг правничої допомоги. Таким чином, фактичні витрати на правничу допомогу згідно акту щодо складення і подання до суду позовної заяви складають 9 000 гривень. Отже, з урахуванням положень ч. 2 ст. 141 ЦПК України щодо розподілу судових витрат пропорційно до задоволених позовних вимог (у даному випадку позов задоволено на 32%), наявні підстави для відшкодування позивачу витрат на професійну правничу допомогу в сумі 2880 грн за рахунок відповідача. Інших витрат сторонами не заявлено.

Outcome: partial