Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-14 00:00:00

ТОВ «Еко фін» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позову посилається на те, що 18.03.2024 року між ТОВ «Еко фін» і [PERSON] було укладено договір про споживчий кредит №49416217 про надання відповідачу кредиту у розмірі 2500,00 грн, на строк 730 днів, з процентною ставкою за користування кредитом протягом пільгового періоду у розмірі 3,65% річних, процентами за користування кредитом протягом поточного періоду у розмірі 365% річних. 11.08.2025 року ТОВ «Еко фін» на підставі договору про відступлення (купівлю продаж) прав вимоги за плату відступило, а ТОВ «Факторинг партнерс» набуло право грошової вимоги до відповідача. Відповідач всупереч умовам кредитного договору не повернув кредит кредитодавцю, а також не виконав всі інші свої грошові зобов`язання перед кредитодавцем, внаслідок чого у неї утворилась заборгованість, яка становить: 15500,00 гривень. Також позивач просить стягнути з відповідача витрати на правову допомогу у сумі 9000,00 грн та сплачений судовий збір у сумі 2422,40 грн. Ухвалою Південного районного суду міста Кам`янського від 08.09.2025 року було відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін, відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву. В строк, встановлений судом, відзив на позовну заяву до суду не надійшов. Представник позивача в судове засідання не з`явився, зазначивши в позовній заяві, що просить провести розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач у встановлений судом строк відзив на позовну заяву та клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не подав, а тому суд, у відповідності до ч.5 ст.279 ЦПК України, вважає за можливе розглянути дану справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. З урахуванням ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у зв`язку з неявкою всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Оскільки відповідач про розгляд справи повідомлявся належним чином, відзив на позовну заяву не подав та не повідомив причини його неподання, а також те, що позивач не заперечував щодо розгляду справи в порядку заочного провадження, про що свідчить прохальна частина позову, суд вважає можливим розглянути спір відповідно до ст.ст. 280-282 ЦПК України та на підставі матеріалів справи постановити заочне рішення. Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 18.03.2024 року [PERSON] підписав анкету заяву на кредит та паспорт споживчого кредиту із визначенням інформації, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит. (а.с.88-88 зв.ч., 89-96) Після чого 18.03.2024 року між ТОВ «Еко фін» і [PERSON] було укладено договір про споживчий кредит №49416217 про надання відповідачу кредиту у розмірі 2500,00 грн, на строк 730 днів, з процентною ставкою за користування кредитом протягом пільгового періоду у розмірі 3,65% річних, процентами за користування кредитом протягом поточного періоду у розмірі 365% річних. (а.с.32-43). Надалі 18.03.2024 року ТОВ «Еко фін» було перераховано [PERSON] кредитні кошти в сумі 2500,00 гривень, що підтверджується квитанцією №41076-42584-05143.(а.с.12) 11.08.2025 року ТОВ «Еко фін» на підставі договору про відступлення (купівлю продаж) прав вимоги за плату відступило, а ТОВ «Факторинг партнерс» набуло право грошової вимоги до відповідача. (а.с.22-26) У порушення умов кредитного договору [PERSON] свої зобов`язання щодо повернення кредиту за користування ним не виконав, внаслідок чого у нього утворилась заборгованість, яка становить 15500,00 грн, та складається з заборгованості за основним зобов`язанням у сумі 2500,00 гривень та заборгованості за нарахованими процентами у сумі 13000,00 гривень, що підтверджується розрахунком заборгованості. (а.с.21) Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно ст. 527 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Кожна із сторін у зобов`язанні має право вимагати доказів того, що обов`язок виконується належним чином боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред`явлення такої вимоги. Згідно ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). В силу ч.1 ст.14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Відповідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч.2 ст. 612 ЦК України, боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Відповідно ч. 1ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Суд дійшов висновку про наявність спірних правовідносин між сторонами ТОВ «Факторинг партнерс» та [PERSON] , які відносяться до договірних зобов`язань, зокрема кредиту, встановив, що права позивача відповідачем порушені, оскільки відповідач не виконував належним чином умови договору, тому права позивача підлягають захисту. На підставі вищенаведеного, оцінивши зібрані у справі докази та враховуючи те, що відповідачем не надано доказів про виконання свого обов`язку щодо сплати заборгованості за кредитним договором та відсотками відповідно до положень договору, а також за відсутності будь-яких інших доказів у справі щодо розміру заборгованості відповідача перед позивачем, суд вважає, що позов є обґрунтованим, а тому підлягає задоволенню. Щодо вирішення питання щодо стягнення витрат на правничу допомогу, суд дійшов до висновку, що положеннями ст. 59 Конституції України визначено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Згідно з ч. 1, ч. 2 ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків встановлених законом. За змістом ч. 1 п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 1-4 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Отже, зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Судом встановлено, що представником позивача Адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс» у встановленому законом порядку та строк було надано докази на підтвердження наданих ним та понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу, а саме: договір про надання правової допомоги від 02.07.2024 року, укладений між ТОВ «Факторинг партнерс» та Адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс» (а.с.94-96), витяг з акту №16 про надання юридичної допомоги від 22.08.2025 року з визначенням ряду послуг наданих Адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс» ТОВ «Факторинг партнерс», а саме: надання усної консультації у сумі 3000,00 грн, складання позовної заяви у сумі 6000,00 грн.(а.с.73). Заперечень від відповідачки [PERSON] проти розміру витрат на правничу допомогу до суду не надходило. Вказаний розмір витрат на правничу допомогу є співмірним із складністю справи, часом витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, обсягом виконаних робіт та ціною позову, підтверджується наданими суду доказами. Тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача суму понесених судових витрат зі сплати правничої допомоги в сумі 9000,00 грн. У відповідності до положень ст.141ЦПК України слід стягнути із відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати в розмірі 2422,40 грн. На підставі ст.ст.526,634,1049,1054 Цивільного кодексу Українита

Outcome: approved