Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-13 00:00:00

У жовтні 2025 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обгрунтування позову зазначено, що сторони з 18 серпня 2012 року перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від спільного проживання в шлюбі в них народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] і [PERSON] , [INFO] . На цей час сторони спільно не проживають, не ведуть спільного господарства. Відповідач зловживає алкогольними напоями, байдужий до сімейних обов`язків. Фактично шлюбні відносини між сторонами припинені, шлюб носить формальний характер. Надання терміну для примирення є недоцільним, оскільки подальше перебування у шлюбі негативно впливає на неповнолітніх дітей, формування їх розуміння щодо відносин у сім`ї. Просила шлюб розірвати. Відповідач відзиву на позовну заяву не подав. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву в установлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Ухвалою судді від 20 жовтня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін у судове засідання. Позивачка в судове засідання не з`явилася, просила розгляд справи проводити у її відсутності, про що зазначила у позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився повторно, причини неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи або розгляд справи за його відсутності до суду не подавав. Про час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином шляхом направлення судових повісток за зареєстрованою адресою його місця проживання. Враховуючи, що відповідач був належним чином повідомленим про дату, час і місце судового засідання, у судове засідання не з`явився, відзиву на позовну заяву не подав, суд провів заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 223, 280 ЦПК України. Дослідивши наявні у справі докази, які надані лише позивачем, судом встановлено такі обставини справи та відповідні їм правовідносини. [PERSON] , [INFO] і [PERSON] , [INFO] , 18 серпня 2012 року зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Рогатинського районного управління юстиції Івано-Франківської області, про що було складено актовий запис за № 44. Після державної реєстрації шлюбу дружина змінила прізвище на [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] , виданого 18 серпня 2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Рогатинського районного управління юстиції Івано-Франківської області. Сторони є батьками двох малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії [NUMBER] від 07 листопада 2014 року та серії [NUMBER] від 05 квітня 2016 року, виданих відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Рогатинського районного управління юстиції в Івано-Франківській області. За частиною 1 статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до частини 1 статті 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги.Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини (частина 3 статті 56 СК України). За частиною 2 статті 104 СК України, частиною 3 статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно достатті 110 цього Кодексу. У частині 1 статті 110 СК України зазначено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя. Статтею 111 СК України передбачено, що суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. За змістом цієї норми примирення подружжя здійснюється судом лише за умови, що це не суперечить моральним засадам суспільства. Також відповідно до вимог ч.4 ст.56 СК України суд не може примушувати дружину та чоловіка до збереження шлюбних відносин. Отже, застосування строку для примирення є правом суду, а не його обов`язком. За статтею112 СК України підставами для розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя є з`ясування фактичних взаємин подружжя, дійсних причин позову про розірвання шлюбу, наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони не підтримують шлбні відносини, позивач настоює на розірванні шлюбу. Враховуючи конституційне право особи на шлюб за вільною згодою, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивачки, що має істотне значення. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно дост.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивачка у позовній заяві зазначила про залишення їй після розірвання шлюбу прізвища набутого у шлюбі. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов задоволено повністю, з відповідача на користь позивачки необхідно стягнути сплачений нею при поданні позову до суду судовий збір в сумі 1211,20 гривень.

Outcome: approved