Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-12 00:00:00

03.11.2025 до Криворізького районного суду Дніпропетровської області для розгляду, за підсудністю, надійшов вказаний позов. Представник позивача просив суд стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача заборгованості за кредитним договором № АВН0СТ155101743406208409 від 31.03.2025 року станом на 06.10.2025 в загальному розмірі 76984,53 грн., що складається з заборгованості за тілом кредиту у розмірі 60050,61 грн., 16348,84 грн. загального залишку заборгованості по відсотках, та 585,07 грн заборгованості за пенею. В обґрунтування позову вказано, що 31.03.2025 відповідач уклала з банком кредитний договір АВН0СТ155101743406208409, за умовами якого отримала кредит в розмірі 60600,00 грн, строком на 60 місяців (до 30.03.2030), зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 75 % щорічно. Банк свої зобов`язання за кредитним договором виконав, надав відповідачу кредит, встановивши кредитний ліміт 60600,00 грн на поповнення обігових коштів, строком на 60 місяців, тобто зі строком повернення до 30.03.2030. Однак, відповідач умови договору порушила, кредит та відсотки не сплачує, у зв`язку з чим станом на 06.10.2025 її заборгованість перед банком склала 76984,53 грн. Умовами п. 11 Заяви про надання послуги «Швидка готівка», у випадку порушення зобов`язання, клієнт сплачує пеню в розмірі 0,07 % від простроченої суми, але не менше 1 грн. Розрахована позивачем пеня склала 585,07 грн, яку він просив стягнути з відповідача, з посиланням на норми Закону України «Про споживче кредитування». Представник позивача АТ «А-БАНК» в судове засідання не з`явився, але надав клопотання в якому просив справу розглянути за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Проти винесення заочного рішення не заперечував (а.с. 4 зворот). Відповідач у судове засідання не з`явилася, причини неявки суду не повідомила, про час та місце розгляду справи повідомлялася в установленому законом порядку (а.с. 34,49). Заяв про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило, відзиву не подано. Справу розглянуто в порядку спрощеного позовного провадження за правилами глави 10 розділу ІІІ ЦПК України. Зі згоди представника позивача, який не заперечує проти заочного розгляду справи, суд на місці постановив ухвалити по справі заочне рішення, на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. В зв`язку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] 31.03.2025 надала Банку Заяву про встановлення кредитного ліміту, Анкету-Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у АТ «Акцент-Банк» та Заяву про надання послуги «Швидка готівка» № АВН0СТ155101743406208409 від 31.03.2025 року, які підписала електронним підписом у виді одноразового ідентифікатора (а.с. 39-44). Так, відповідач [PERSON] просила банк надати їй кредит у сумі 60600,00 грн, на строк 60 місяців, з обов`язком сплати процентів за користування кредитом у розмірі 75 % річних, вказала картку для зарахування суми кредиту. Банк виконав умови договору, надав відповідачу кредит в сумі 60600,00 грн, що підтверджується меморіальним ордером від 31.03.2025 (а.с. 47). Відповідач активно користувалася кредитними коштами, що підтверджується даними виписки по рахунку (а.с. в ЕС). Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частина 1 статті 1049 ЦК України передбачає, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до положень ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідачем [PERSON] умови договору належним чином не виконано, порушено вимоги правил надання банківських послуг, якими передбачено зобов`язання позичальника погашення заборгованості за кредитом, а також проценти за його користування. Згідно наявного в матеріалах справи розрахунку заборгованості за Кредитним договором, який не заперечила відповідач, станом на 06.10.2025 відповідач, внаслідок неналежного виконання взятих на себе зобов`язань, має заборгованість за тілом кредиту у розмірі 60050,62 грн., заборгованості за відсотками у розмірі 16348,84 грн, а також заборгованість за пенею 585,07 грн (а.с. 46 зворот та ЕС). За змістом частини 1 статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Таким чином, на підставі наведеного, виходячи із принципів змагальності, диспозитивності та справедливості, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитом у сумі 76399,46грн. (60050,62+16348,84) гривень, що складає суму заборгованості за тілом кредиту та нарахованими відсотками. Відповідач не довів належного виконання ним зобов`язань за кредитним договором, розрахунок заборгованості не спростував, відзив на позов не надано. Що стосується вимог позивача про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за пенею у розмірі 585,07 грн, суд вважає ці вимоги такими, що не підлягають задоволенню виходячи з наступного. Так, відповідно до п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Отже, в силу прямої норми закону, банк (фінансова установа) зобов`язаний був списати боржнику заборгованість за неустойкою (пенею) в сумі 585,07 грн, адже вона нарахована за кредитним договором укладеним у період дії воєнного стану, що нині триває. Однак кредитор списання неустойки не здійснив, звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості, що включає неустойку. Вказане суперечить вимогам чинного законодавства, а тому позовні вимоги в частині стягнення пені є такими, що не підлягають задоволенню. В цій частині в задоволені позову суд вважає за необхідне відмовити. З урахуванням положень ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений та документально підтверджений судовий збір, пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме у розмірі 2403,28 гривень (76399,46 грн х100 %/: 76984,53 грн = 99,24 % задоволених позовних вимог; 2422,40 грн х 99,24% /100 % = 2403,28 грн). На підставі викладеного та

Outcome: partial