Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-13 00:00:00

11 листопада 2025 року ТОВ «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» звернулося до суду із вказаним позовом, який мотивує тим, що 06 січня 2020 року між АТ «ОТП БАНК» та [PERSON] укладено кредитний договір №2028451228 за умовами якого позичальниці надано декілька різних послуг: кредитування на суму 4389 грн на покупку товарів та видача і обслуговування картки з встановленим кредитним лімітом 4000 грн з можливістю збльшення. АТ «ОТП Банк» свої зобов`язання за кредитним договором №2028451228 від 06.01.2020 року виконав в повному обсязі. Відповідачка належним чином взяті на себе зобов`язання за кредитним договором №2028451228 не виконувала, у зв`язку з чим у неї утворилася заборгованість у розмірі 21086 грн 47 коп, з яких: 13900 грн заборгованість за тілом кредиту, 7186 грн 47 коп заборгованість за відсотками. 24.03.2023 між АТ «ОТП БАНК» та ТОВ «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» був укладений Договір факторингу № 24/03/23. Відповідно до умов якого позивач прийняв право грошової вимоги і став кредитором за кредитними договорами, укладеними між банком та боржниками. Просить суд стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» заборгованість за кредитним договором №2028451228 від 06.01.2020 у розмірі 21086, 47 грн. Посилаючись на викладені обставини, позивач просить суд стягнути з відповідачки на свою користь суму заборгованості та судові витрати. Ухвалою від 13 листопада 2025 року відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. У судове засідання представник позивача ТОВ «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» Кириченко О.М. не з`явилася, подала заяву про розгляд справи без участі представника товариства, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти постановлення заочного рішення не заперечує (а. с. 6). Відповідачка [PERSON] у судове засідання також не з`явилась. За зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання остання відсутня, інформації щодо своєї адреси суду не надала, а тому відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України вважається, що судова повістка вручена їй належним чином (а. с. 56, 57). У зв`язку з тим, що належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання відповідачка у судове засідання не з`явилась, про причини неявки суду не повідомила, відзиву не подала, за згодою позивача було проведено заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку. Як установлено судом і вбачається з матеріалів справи, 06 січня 2020 року між [PERSON] і АТ «ОТП БАНК» укладений кредитний договір №2028451228, за умовами якого Банк надає Позичальнику кредит у сумі 3999 грн для придбання товару та 390 грн на сплату додаткових послуг, строком до 06 січня 2022 року. Протягом дії кредитного договору для розрахунку процентів за користування кредитом діє ставка 0,01 % річних. Повернення кредиту та сплата процентів відбувається шляхом сплати позичальником платежів, відповідно до п. 1.3 Договору. Пунктом 1.4, 1.5 вказаного договору встановлено, що датою надання кредиту вважається дата підписання позичальником кредитного договору. Підписанням якого позичальник заявляє, що гарантує та підтверджує, що отримав від Банку інформацію передбачену Законодавством, що захищає права споживачів, ознайомився з паспортом кредиту та правилами кредитування та тарифами банку. Згідно графіку платежів, який є невід`ємною частиною договору, платіж для погашення кредиту складає 733 грн щомісячно, протягом 24 міяців (а.с. 18). Разом з цим договром, [PERSON] було підписано Заяву-анкету про надання банківських послуг АТ «ОТП БАНК» № 2028451228_CARD, що є невід`ємною частиною договору про видачу та обслуговування міжнародних платіжних пластикових карток та Правил користування карткою, Інформаційного листка, Тарифів Тарифного пакету приватного банківського обслуговування, які розміщені на офіційному сайті Банку. Відповідно до договору, попередньо ознайомившись зі всіма умовами надання банківських послуг, правилами, тарифами, в тому числі із положеннями договорів та усіх додатків до них, позичальник бажав оформити поточний (картковий) рахунок та отримати електронний платіжний засіб. Згідно з умовами вказаної заяви, АТ «ОТП БАНК» взяв на себе зобов`язання з відкриття карткового рахунку, надання картки держателю, а також виконання розрахункового обслуговування платіжних операцій, здійснених з використанням картки. На картковий рахунок, відкритий за заявою Відповідача було встановлено кредитний ліміт, порядок користування якого визначено правилами користування карткою. На виконання п. 2.1 анкети-заяви банком відкрито поточний «картковий» рахунок № [NUMBER] та видано картку типу MC GOLD на ім`я [PERSON] . Відповідно до умов обслуговування кредитної лінії, за користування кредитними коштами, Банк нараховує проценти, які розраховуються Банком на підставі процентної ставки, розмір якої визначається тарифами Банку. Заява-анкета про надання банківських послуг АТ «ОТП БАНК» передбачає, що розмір процентної ставки погоджений з позичальником та становить 5% в місяць. Кредитний договір та заяву анкету підписано [PERSON] 06.01.2020 (а.с. 17,18). Згідно паспорту споживчого кредиту банком відкрита кредитна лінія та встановлено кредитний ліміт 4000 грн. (з можливістю збільшення відповідно до кредитного договору), строком на 36 місяців, сплатою відсотків 0,01 % протягом пільгових 55 днів та 5% - щомісячно протягом наступних періодів та щомісячної комісії 3% від суми кредиту. На підтвердження розміру заборгованості до позову надано виписку з рахунка приватного клієнта № 2028451228_CARD, одержувачем зазначена [PERSON] , розрахунковий період з 06.01.2020 по 24.03.2023, з якого вбачається рух коштів по картці, а саме: покупки, зняття готівки та інше (а.с. 11-12). Згідно розрахунку заборгованості за договором № 2028451228_CARD по клієнту 2619118980 [PERSON] станом на 24.03.2023 заборгованість становить 21086, 47 грн (а.с. 34-38). 24.03.2023 року АТ «ОТП Банк» та ТОВ «Брайт Інвестмент» уклали Договір факторингу № 24/03/23. (.а.с. 22-24). За цим Договором клієнт (первісний кредитор) передає, а фактор (новий кредитор) приймає право грошової вимоги, що належить клієнту, і стає кредитором за кредитними договорами, укладеними між клієнтом і боржниками, в розмірі портфеля заборгованості. Фактор передає грошові кошти в розпорядження клієнта за плату відповідно до умов цього договору. За цим договором фактор одержує право (замість клієнта) вимагати від боржників належного виконання всіх зобов`язань за кредитними договорами. Фактор має право здійснити наступне відступлення прав вимоги будь-якій третій особі (п.1.1-1.4 Договору). Згідно із п.6.1 вказаного Договору факторингу, у відповідності до умов цього договору фактор передає грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступає факторові право грошової вимоги до боржників в розмірі портфеля заборгованості, яке виникло у клієнта внаслідок укладення з боржниками кредитних договорів та надання клієнтом боржникам кредитних коштів. Згідно з витягом з реєстру боржників до договору факторингу від 24 березня 2023 року ТОВ «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» набуло право вимоги до [PERSON] за кредитним договором №42028451228 від 06.01.2020 загальною сумою 21086,47 грн, з яких сума заборгованості за тілом кредиту 13900 грн, сума заборгованості по відсотками - 7186,47 грн (а.с. 15). Після відступлення прав вимоги, позивачем, на адресу відповідача було надіслано вимогу про погашення кредитної заборгованості, в якому повідомлено про відступлення права вимоги та суму заборгованості, яку відповідач має сплатити (а.с. 32). Відповідно до ч. 1 ст.205ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. За змістом статей 626, 628ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. При укладанні Договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України. Згідно з цією статтею ЦКУкраїни договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ч. 1 ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 526, ч. 1 ст. 527 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору (ч. 4 ст. 631 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. З матеріалів справи вбачається, що у встановлений договором та законом терміни, відповідачка взяті на себе зобов`язання не виконала належним чином, заходів направлених на погашення заборгованості по кредиту та відсотків не приймала. За таких обставин, суд доходить висновку, що вимога позивача щодо стягнення з відповідачки заборгованості за кредитом в розмірі 21086 грн 47 коп. підлягає задоволенню в повному обсязі. Що стосується вимоги про стягнення 5000 грн витрат на правничу допомогу, то суд дійшов такого висновку. Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України). Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору. Відповідно до ч, 1, 4 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правової допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Частиною 8 статі 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12.10.2006 у справі «Двойних проти України» (§80), від 10.12.2009 у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (§34-36), від 23.01.2014 у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26.02.2015 у справі «Баришевський проти України» (§95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Зазначена правова позиція викладена зокрема в постанові Верховного Суду від 15.04.2020 у справі №199/3939/18-ц. З огляду на викладене, визначаючи розмір витрат на правничу допомогу, суд бере до уваги норми ч. 4 ст. 137 ЦПК України, характер спірних правовідносин, складність справи, обсяг виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), час, витрачений адвокатом на виконання робіт, значення справи для сторін, з урахуванням вимог розумності та справедливості, вважає, що з відповідачки на користь позивача слід стягнути 3000 грн. понесених ним витрат на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції. З огляду на викладене, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідачки на користь позивача слід стягнути понесені і документально підтверджені судові витрати, які складаються з судового збору 2422,40 та витрат, пов`язаних з розглядом справи 3000 грн., а всього 5422,40 грн (а. с. 10, 31).

Outcome: approved