Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-11 00:00:00

[PERSON] звернулася до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який продовжує навчання, у розмірі 1/4 частки заробітку відповідача. В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 23.04.2019 у справі № 308/9040/14 з відповідача стягнуто аліменти на утримання їхнього спільного сина [PERSON] , [INFO] , до досягнення ним повноліття. [PERSON] продовжує навчання із стаціонарною формою навчання в Технічному університеті в м. Кошице, Словацька Республіка на факультеті електроніки та інформатики. Оплату навчання та проживання сина в гуртожитку здійснює позивачка, адже [PERSON] , в силу молодого віку та зайнятості на навчанні, не працює та продовжує перебувати на утриманні позивачки. Водночас, відповідач нової сім`ї не створив, не має на утриманні інших дітей, непрацездатних батьків, дружини. Стан здоров`я відповідача задовільний. Відповідач є військовослужбовцем, отримує гідне грошове забезпечення. На підставі наведеного, позивачка просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , який продовжує навчання в Технічному університеті в м. Кошице, Словацька Республіка на факультеті електроніки та інформатики, у розмірі 1/4 частки його заробітку, починаючи з 07.11.2025 та до закінчення навчання чи досягнення дитиною двадцяти трьох річного віку. 28 жовтня 2025 року представник відповідача подав до суду клопотання про закриття провадження у справі, яке мотивоване тим, що стягнення аліментів на дитину яка продовжує навчання здійснюється у тому випадку, коли дитина досягла повноліття, а з таким позовом до суду звертається той з батьків, з яким проживає дитина. Однак, на момент звернення до суду 25.09.2025, так само на момент відкриття провадження у справі 29.09.2025 син [PERSON] не досяг повноліття. Таким чином, діючий Сімейний кодекс України не передбачає призначення аліментів на майбутнє, тобто позивачка звернулася до суду з позовом ще під час дії попереднього рішення суду про стягнення з відповідача аліментів до досягнення дитиною повноліття. Крім того, позивачка вказує в позовній заяві, що син проживає окремо від неї, в гуртожитку університету, а тому вона не є належним позивачем, в той час як належним позивачем є їхній спільний син. Враховуючи наведене, у даній справі відсутній предмет спору, у зв`язку з чим провадження слід закрити. 10 листопада 2025 року від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечує всі доводи, наведені у позовній заяві, та у задоволенні позову відмовити у повному обсязі. У відзиві представник відповідача зазначає, що стягнення аліментів на дитину яка продовжує навчання здійснюється у тому випадку, коли дитина досягла повноліття, а з таким позовом до суду звертається той з батьків, з яким проживає дитина. Однак, на момент звернення до суду 25.09.2025, так само на момент відкриття провадження у справі 29.09.2025 син [PERSON] не досяг повноліття. Таким чином, діючий Сімейний кодекс України не передбачає призначення аліментів на майбутнє, тобто позивачка звернулася до суду з позовом ще під час дії попереднього рішення суду про стягнення з відповідача аліментів до досягнення дитиною повноліття. Крім того, позивачка вказує в позовній заяві, що син проживає окремо від неї, в гуртожитку університету, а тому вона не є належним позивачем, в той час як належним позивачем є їхній спільний син. Доводи позивачки щодо відсутності у відповідача інших дітей на утриманні представник відповідача у відзиві спростував. Стверджує, що відповідач одружений та має на утриманні малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Разом з тим, у відзиві представник відповідача звертає увагу на те, що позивачкою не долучено до позовної заяви жодного документа, яким вона підтверджує сплату не навчання та проживання їхнього спільного сина. Окрім цього, у відзиві вказано, що відповідач визнає необхідність утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання та згоден йому допомагати в добровільному порядку або за позасудовою домовленістю. Розмір аліментів, які просить стягувати позивачка, є непомірний для відповідача, з огляду на те, що він має на утриманні сім`ю та малолітню дитину, а також орендує житло, бо не має власного. У зв`язку з цим, відповідач готовий утримувати спільного з позивачкою сина до моменту завершення ним навчання або досягнення ним 23 років, та надавати йому особисто 10000,00 грн щомісячно. 06 січня 2026 року від позивачки надійшла письмова заява про зменшення позовних вимог,в якій вона просить стягувати з відповідача аліменти на утримання сина, який продовжує навчання у розмірі 1/6 заробітку відповідача, починаючи з 07.11.2025 на період навчання, але не довше, ніж до досягнення сином 23-річного віку. Сьомого січня 2026 року від представника відповідача до суду надійшла заява про визнання позовних вимог, відповідно до якої відповідач визнає позовні вимоги щодо стягнення з нього аліментів на утримання сина, який продовжує навчання, у розмірі 1/6 від його заробітку щомісячно до моменту припинення сином навчання або до досягнення ним 23-річного віку. Позивачка у заяві про зменшення позовних вимог просила суд розглянути справу у її відсутності. Представник відповідача у заяві про позовних вимог просив розгляд справи здійснювати у відсутності відповідача. Дослідивши позовну заяву та додані до неї матеріали, оцінивши належним чином зібрані у справі докази у їх сукупності, суд дійшов таких висновків. Сьомого листопада 2007 року в період перебування у шлюбі у сторін народився син [PERSON] , про що виконавчим комітетом Чопської міської ради в Книзі реєстрації народжень 15 листопада 2007 року зроблено відповідний актовий запис за № 110 та видано свідоцтво про народження серії [NUMBER] . Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 23 квітня 2019 року ухвалено стягувати з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] . [INFO] , стягувати аліменти на сина [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 від усіх видів його заробітку, але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Згідно з довідкою факультету електротехніки та інформатики Технічного університету в м. Кошице Словацької Республіки від 20 серпня 2025 року, [PERSON] , [INFO] , дійсно є студентом 1-го курсу зі стаціонарною формою навчання на факультеті електротехніки та інформатики Технічного університету в Кошице по програмі бакалавра, стандартна тривалість навчання 3 роки. З посвідчення серії [NUMBER] , виданого 20 лютого 2019 року вбачається, що [PERSON] має статус учасника бойових дій. Згідно з довідкою військової частини [NUMBER] (Державна прикордонна служба) від 04.11.2025 № 06.1.3-05/вн-329, [PERSON] у період проходження служби в органах Державної прикордонної служби України, дислокованих у м. Києві, з 03.07.2017 по теперішній час житловою площею за рахунок Державної прикордонної служби України у м. Києві не забезпечувався. Відповідно до довідки про доходи № 96, виданої військовою частиною [NUMBER] Р Державної прикордонної служби України 03.11.2025, загальна сума доходів за винятком податків та аліментів з 01.05.2025 по 31.10.2025 складає 371880,99 гривень. З інформаційної довідки № 436120793 від 20.07.2025 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна вбачається, що у власності [PERSON] відсутні об`єкти нерухомого майна. Відповідно до договору оренди квартири у приватної особи від 03.10.2025 [PERSON] орендує квартиру за адресою [ADDRESS] , орендна плата за місяць становить 13500,00 гривень. З свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 26 січня 2018 року вбачається, що між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] укладено шлюб, про що 26 січня 2018 року Шевченківським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві зроблено актовий запис № 71. У вказаному вище шлюбі народився син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , актовий запис про народження № 32, вчинений відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Житомирі Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький). Згідно з частиною другою статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року, батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 Сімейного кодексу України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 СК України). Статтею 199 Сімейного кодексу України передбачено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, позаяк, на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. Згідно зі статтею 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 СК України. Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Відповідно до пункту 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину). Сімейним кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. Крім того, мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Також при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Зокрема, у постанові Верховного Суду у справі № 666/1408/16-ц від 19 червня 2019 року суд дійшов висновку про те, що вимоги про стягнення аліментів на користь повнолітніх дітей, які продовжують навчання, підлягають задоволенню тільки при наявності у батьків можливості надавати таку допомогу. У постанові Верховного суду в справі № 308/4214/18 від 13 квітня 2021 року зазначено, що стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки, на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. У справі, що розглядається, судом встановлено, що спільна дитина сторін [PERSON] , [INFO] , досяг повноліття та продовжує навчання, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги. Зокрема, факт потреби матеріальної допомоги підтверджується тим, що дитина ніде не працює, не має самостійного заробітку, так як навчається на першому курсі стаціонарної форми навчання факультету електротехніки та інформатики Технічного університету в м. Кошице словацької Республіки. Предметом позову у даній справі є стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчатись і у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Щодо можливості відповідача надавати матеріальну допомогу, суд констатує, що у ході розгляду справи було встановлено, що відповідач є працездатний та має постійне місце роботи, з чого слідує наявність у нього постійного стабільного доходу. У ході розгляду справі відомостей щодо незадовільного стану здоров`я відповідача чи наявності інших істотних обставин, які б перешкоджали йому у виконанні його батьківських обов`язків щодо його повнолітнього сина, судом не встановлено. Крім того, судом встановлено, що в процесі розгляду справи сторони намагались укласти мирову угоду, однак не дійшли згоди з приводу цього. При вирішенні питання про розмір аліментів, суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, матеріальне становище позивачки, обов`язок батьків брати рівну участь в утриманні дітей Разом з тим, суд бере до уваги зменшення позивачкою розміру позовних вимог та визнання відповідачем таких позовних вимог. Згідно з ч. 2 ст. 49 ЦПК України, відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу. У разі визнання відповідачем позову суд, відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, якщо визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі наведеного, виходячи із сукупності досліджених та належним чином оцінених у ході судового розгляду справи доказів, враховуючи заяву позивачки про зменшення позовних вимог та визнання відповідачем таких позовних вимог,

Outcome: approved