Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-18 00:00:00

Представник позивача [PERSON] адвокат Перун Я.Ю. подала до Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області позовну заяву, в якій просить змінити спосіб стягнення аліментів та стягувати з відповідача на її користь на утримання двох неповнолітніх дітей аліменти в розмірі 1/6 частини всіх видів доходу відповідача щомісячно на кожну дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму, відповідного віку і до досягнення дітьми повноліття, починаючи з дня набрання рішенням законної сили. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що вона перебуває у зареєстрованому шлюбі із відповідачем. Від даного шлюбу у них є двоє дітей. Вказує, що Городенківським районним судом Івано-Франківської області 19.06.2018 року видано судовий наказ про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , щомісячно у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину починаючи з 01.06.2018 року і до досягнення дітьми повноліття. Пояснює, що на час винесення рішенням суду [PERSON] був безробітним, однак 25.09.2024 року [PERSON] призваний на військову службу по мобілізації і з жовтня 2024 року відповідач почав отримувати виплати як військовослужбовець, відповідно його матеріальне становище покращилось. А тому, у зв`язку із зміною матеріального становища платника аліментів, зміни цінової політики на одяг та продукти харчування та речі першої необхідності, у позивача наявні усі правові підстави для зміни способу стягнення аліментів із твердої грошової суми на частку від доходів відповідача. Ухвалою суду від 25.11.2025 відкрито спрощене позовне провадження в справі з викликом сторін та призначено судове засідання. У судове засідання позивач [PERSON] та її представник - [PERSON] не прибули, однак представник позивача подала через канцелярію суду заяву, в якій просила проводити розгляд справи без їх участі, позовні вимоги просили задовольнити, вказала, що не заперечують відносно винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не прибув, хоча про дату, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, про причини своєї відсутності, суд не повідомляв і від нього не надійшло клопотання про розгляд справи без його участі. 19.01.2026 постановлено ухвалу суду про проведення заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів. Водночас у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснюється. Дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності та взаємозв`язку, суд встановив наступні обставини справи та відповідні до них правовідносини. Судом встановлено, що 12.06.2014 відділом державної реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві, зареєстровано шлюб між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 952, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 12.06.2014. Прізвище дружини після одруження [PERSON] (а.с.11) Від даного шлюбу у сторін є двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві 05.12.2014, актовий запис №3002) та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданим Кам`янка-Бузьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області виданого 16.03.2018 за актовим записом № 48 і їх батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с.12-13). Як видно з матеріалів справи, 19.06.2018 Городенківським районним судом Івано-Франківської області, видано судовий наказ про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , щомісячно у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину починаючи з 01.06.2018 року і до досягнення дітьми повноліття. (а.с.16) З акту № 177 від 20.11.2025 про фактичне місце проживання видно, що [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] проживають на території Кам`янка-Бузької міської територіальної громади за адресою: [ADDRESS] (а.с.17) З довідок № 58, 59 від 19.11.2025 виданих директором ОЗЗСО І-ІІІ ст. № 2 ім. Г. Тютюнника Кам`янка-Бузької міської ради Львівської області Лемешко І.М., видно, що [PERSON] навчається в 2-А класі і [PERSON] навчається в 5-В класі ОЗЗСО І-ІІІ ст. № 2 ім. Г. Тютюнника Кам`янка-Бузької міської ради Львівської області. (а.с.14-15) Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України, ст. 180 Сімейного кодексу України- батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до їх повноліття. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН «Про права дитини» держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Положеннями ст. 141 Сімейного Кодексу України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» установлено у 2025 році прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років становить 3196 грн. Нормами ч.3 ст.181 СК України встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Право вимагати зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст.182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на наявність імперативного дозволу змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. ст. 183, 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у певній твердій грошовій сумі на аліменти у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини та навпаки). Такий висновок узгоджується з правовою позицією, висловленою Верховним Судом України в постанові від 5 лютого 2014 року у справі № 6-143цс-13, відповідно до якої вимоги зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватись, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обумовлюватись разовим її здійсненням й відповідно з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження. Довідкою № 2124/9250 від 03.10.2025 виданою командиром військової частини [NUMBER] [PERSON] , видно що молодший сержант [PERSON] дійсно перебуває на військовій службі у військовій частині [NUMBER] з 13.11.2024. (а.с.18-19) Згідно відомостей з державного реєстру фізичних осіб платників податків про джерела та суми нарахованого доходу [PERSON] за 2024 рік видно, що [PERSON] із січня 2024 по листопад 2024 працюючи в ТзОВ « Укрпромінкубація», ФГ «Удар» та отримував заробітну плату у сумі 14100 грн, а з листопада 2024 перебуваючи на службі у військовій частині [NUMBER] його заробітна плата становила: за листопад 28310,91 грн, за грудень 49682,63 грн (а.с.22-24). Звертаючи до суду позивач просить суд змінити спосіб стягнення аліментів із твердої грошової суми на частку заробітку відповідача, та стягувати із відповідача на утримання двох дітей аліменти у розмірі 1/6 частини всіх видів доходу відповідача на кожну дитину, щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що на момент розгляду справи відбулися істотні зміни матеріального становища відповідача, а саме: відповідач проходить військову службу за мобілізацією та отримує регулярний дохід у вигляді грошового забезпечення військовослужбовця, розмір якого є значно вищим порівняно з доходами, які він мав на час ухвалення судового наказу від 19.06.2018 року. Зазначені обставини підтверджуються належними та допустимими доказами, наявними в матеріалах справи, та не спростовані відповідачем. Суд бере до уваги, що з часу ухвалення судового наказу минуло понад сім років, діти досягли шкільного віку, зросли їхні витрати на навчання, розвиток, харчування, одяг та медичне забезпечення, а також істотно змінився загальний рівень вартості життя в Україні. При цьому матеріальне становище відповідача покращилося. Суд також враховує, що визначення аліментів у частці від доходу платника у даному випадку є більш справедливим та таким, що відповідає принципу пропорційності, оскільки дозволяє забезпечити належний рівень утримання дітей залежно від фактичних доходів відповідача, не порушуючи при цьому його прав та інтересів. Визначення аліментів у розмірі 1/6 частини всіх видів доходу відповідача на утримання двох дітей, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, відповідає вимогам ст. 182 СК України, принципам розумності, справедливості та пропорційності, забезпечує мінімальні державні гарантії утримання дітей та не порушує прав відповідача. За таких обставин суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими, підтвердженими належними доказами та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Такий спосіб стягнення і розмір аліментів, на переконання суду, відповідатиме реальним потребам дітей, а також матеріальному становищу сторін у справі. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили, на що звернув увагу в п. 23 Постанови Пленуму № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» Верховний Суд України від 15.05.2006 року. Таким чином, визначений даним судовим рішення розмір аліментів підлягає стягненню з відповідача на користь позивача з часу набрання даним рішенням законної сили. У зв`язку із зміною способу стягнення аліментів із твердої грошової суми на частку заробітку, стягнення аліментів, яке здійснюється на підставі судового наказу виданого 19.06.2018 Городенківським районним судом Івано-Франківської області, слід припинити, після набрання законної сили рішенням суду у даній справі. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів. При такому вирішенні позову, з врахуванням того, що позивач звільнена від сплати судового збору, а судові витрати в разі задоволення позову покладаються на відповідача, суд вважає, що з відповідача слід стягнути на користь держави - судовий збір у встановленому законодавством розмірі 1211,20 грн. На підставі ст.ст. 180, 181, 182, 184, 192 СК України та

Outcome: approved