Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-15 00:00:00

19.11.2025 адвокат Браславська О. А. в інтересах [PERSON] , через систему "Електронний суд", подала до суду позовну заяву, а 21.11.2025 уточнену позовну заяву до [PERSON] про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який продовжує навчання, у розмірі однієї чверті частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду та до закінчення навчання чи до досягнення 23 річного віку. На обґрунтування позовної заяви зазначено, що за час перебування сторін у шлюбі, у них народився син [PERSON] , [INFO] . Після розірвання шлюбу їх син залишився проживати разом з матір`ю - позивачем по справі [PERSON] . До досягнення сином [PERSON] повноліття з відповідача на користь позивача, на підставі рішення Зміївського районного суду Харківської області від 07.06.2010, стягувалися аліменти. На цей час [PERSON] навчається в Державному біотехнологічному університеті на другому курсі факультету лісового господарства, деревооброблювальних технологій та землевпорядкування. Позивач матеріально допомагає сину, але цього недостатньо для забезпечення такого рівня життя, який би був достатнім для фізичного, інтелектуального, морального, культурного розвитку сина, продовження здобуття освіти. Відповідач інших дітей не має, проходить військову службу в ЗСУ та має достатній рівень доходів, йому достовірно відомо, що син [PERSON] продовжує навчання на денній формі навчання, але добровільно матеріальної допомоги на утримання сина який навчається не надає, що стало підставою для звернення до суду з цим позовом. Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 21.11.2025 прийнято позовну заяву та відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи, призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні в залі суду на 19.12.2025. 19.12.2025 у зв`язку з першою неявкою відповідача судовий розгляд відкладено на 16.01.2026. 16.01.2026 належним чином повідомлені сторони повторно в судове засідання не з`явилися. Позивач [PERSON] подала заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] не повідомив про причини повторної неявки в судове засідання, будь-яких заяв по суті справи чи з процесуальних питань не подавав. В своїх рішеннях Європейський суд з прав людини наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Як зазначає Верховний Суд, якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не заявилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Отже, неявка учасника судового процесу у судове засідання, за умови належного повідомлення сторони про час і місце розгляду справи, не є підставою для скасування судового рішення, ухваленого за відсутності представника сторони спору (Постанова КЦС ВС від 01.10.2020 у справі № 361/8331/18.) У цій справі суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи. Суд не має відомостей про причину повторної неявки відповідача, який повідомлявся про час і місце розгляду справи у порядку, визначеному ЦПК України, і від якого не надійшли відзив чи заява про судовий розгляд за відсутності відповідача, що дало підстави вирішити справу на підставі наявних у ній даних (постановити заочне рішення) у відповідністю з ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК України, проти чого позивач не заперечувала. Зважаючи на те, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явилися, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного: Частинами 1, 3 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до статей 76-81 Цивільного процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Даними копій паспорта громадянина України № [NUMBER] , свідоцтва про народження Серія [NUMBER] , підтверджується, що батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] (а. с. 9, 11). Згідно копії свідоцтва про розірвання шлюбу Серія [NUMBER] , 11 червня 2010 року було розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , після реєстрації розірвання шлюбу дружині присвоєно прізвище " [PERSON] ", актовий запис № 119 (а. с. 8 зворот). Даними копії паспорта громадянина України [NUMBER] підтверджується, що позивач [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а. с. 6, 7). За відомостями витягу з реєстру територіальної громади (Зміївська територіальна громада) № 2025/011191483 від 08.08.2025, [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а. с. 10 зворот). З довідки відділу центр надання адміністративних послуг Слобожанської міської ради Чугуївського району Харківської області № 01-21/2116 від 20.11.2025 вбачається, що відповідач [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а. с. 17). Рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 07 червня 2010 року по справі № 2-1180/10 з [PERSON] були стягнуті на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 400 грн 00 коп. з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно з подальшою індексацією відповідно до закону, починаючи з 16.04.2010 до повноліття [PERSON] , тобто до [INFO] (а. с. 9 зворот - 10). З довідки Державного біотехнологічного університету Міністерства освіти і науки України № 43-01/49 від 10.11.2025, вбачається, що [PERSON] , [INFO] , дійсно є здобувачем вищої освіти Державного біотехнологічного університету, факультету лісового господарства, деревооброблювальних технологій та землевпорядкування, з терміном навчання з 01.09.2024 по 30.06.2028, з денною формою освіти (а. с. 13). У відповідністю зі ст. 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно зі ст. 200 Сімейного кодексу України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Згідно до частин 1, 2 статті 70 Закону України "Про виконавче провадження" розмір відрахувань із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника вираховується із суми, що залишається після утримання податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. Із заробітної плати боржника може бути утримано за виконавчими документами до погашення у повному обсязі заборгованості: у разі стягнення аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю особи, у зв`язку із втратою годувальника, майнової та/або моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, - 50 відсотків; за іншими видами стягнень, якщо інше не передбачено законом, - 20 відсотків. Позивачем надано докази того, що відповідач є батьком їх спільного повнолітнього сина, який продовжує навчання і, у зв`язку з цим, потребує матеріальної допомоги, однак між ними не досягнуто згоди щодо порядку участі батька в утриманні дитини. У відповідності до ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років. Статтею 201 СК України передбачено, що до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу. Враховуючи, що відповідач будь-яких заперечень проти позовної заяви не надав, не спростував повідомлені позивачем обставини наявності у нього можливості сплачувати аліменти у розмірі однієї чверті всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, до закінчення сином навчання, але не більше ніж до досягнення ним двадцяти трьох років, позовна заява [PERSON] підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача належить стягнути судовий збір на користь держави у розмірі 1 211 грн 20 коп. В частині стягування аліментів, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, належить допустити негайне виконання рішення в межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved