Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-12 00:00:00

[PERSON] звернувся до Шполянського районного суду Черкаської області із позовом, в якому просить розірвати шлюб між ним та [PERSON] , зареєстрований 13 грудня 2024 року відділом ДРАЦС у м. Черкаси ЦМУ МЮ (м. Київ), актовий запис про шлюб № 1904. В обґрунтування позову зазначив, що 13.12.2024 вони з відповідачем уклали шлюб. Спільних дітей з відповідачкою не мають. Сімейні стосунки між ними почали поступово погіршуватись, через що зникло взаєморозуміння, почуття поваги та любові один до одного. Неодноразові спроби примиритись не дали бажаних результатів через різні характери, погляди на сімейне життя та обов`язки подружжя. Такі обставини призвели до того, що вони припинили спілкування, не ведуть спільного господарства і проживають окремо з червня 2025 року, він проживає за кордоном, а вона в Україні. Збереження шлюбу між ними є неможливим. 25.11.2025 судом відкрито провадження у справі, вирішено розгляд цивільної справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. У судове засідання позивач не з`явився. Його представник подала заяву, в якій просила справу розглядати без її та участі позивача, позовні вимоги підтримує. Відповідачка у судове засідання не з`явилася, про час, дату та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, з урахуванням положень п.4 ч.8 ст. 128 ЦПК України.. 13.01.2026 судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Установлено, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 13.12.2024, про що зроблено актовий запис № 1904, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 13.12.2024 відділом ДРАЦС у м. Черкаси ЦМУ МЮ (м. Київ). Після реєстрації шлюбу прізвище у дружини залишилось дошлюбне. Згідно зі ст. 51 Конституції України, та ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Частинами 3, 4 статті 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до п.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно з ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Судом з`ясовано, що між сторонами немає згоди на продовження шлюбу, тобто не має їх вільної і повної згоди на шлюб, примирятися подружжя не бажає. Ураховуючи, що подальше збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, суд вважає доцільним розірвати шлюб, укладений між сторонами. Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 1211,20 грн. На підставі статтей 24, 56, 105, 110-113, ч.2ст. 114 СК України,

Outcome: approved