Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-15 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог. У травні 2025 року [PERSON] звернувся до Таращанського районного суду Київської області з позовом до ТОВ «Ківшовата Агро», у якому просив: визнати незаконним та скасувати наказ в.о. директора ТОВ «Ківшовата Агро» від 10.04.2025 №32/к/тр про звільнення [PERSON] »; поновити [PERSON] на посаді начальника відділу комерційних операцій зерноочисного комплексу ТОВ «Ківшовата Агро»; стягнути з ТОВ «Ківшовата Агро», на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 10.04.2025; стягнути з ТОВ «Ківшовата Агро», на його користь 50000 грн. відшкодування моральної шкоди завданої незаконним звільненням з роботи. Позовні вимоги мотивований тим, що за наказом директора ТОВ «Ківшовата Агро» №254/к/тр від 14.12.2023 [PERSON] було прийнято а роботу у ТОВ «Ківшовата Агро» , на посаду керуючого зерноочисного комплексу. Наказом в.о. директора ТОВ «Кішовата Агоро» №32/к/тр від 10.04.2025 [PERSON] звільнено на підставі п.2 ч.1 ст.41 КЗпП України у зв`язку з винними діями працівника, який безпосередньо обслуговує товарно-матеріальні цінності, за вчинення винних дій, що дають підстави для втрати довір`я до нього з боку роботодавця. Вважає своє звільнення з роботи на підставі п.2 ч.1 ст.41 КЗпП України незаконним з наступних підстав. В наказі про звільнення вказано, що підставою для цього стало письмове рішення №39/2025 Єдиного учасника ГОВ «Ківшовата Агро» від 07.04.2025. В письмовому рішенні №39/2025 Єдиного учасника ТОВ «Ківшовата Агро» від 07.04.2025 вказано, що він розглянув протокол №40/2025 засідання Наглядової ради Товариства від 07.04.2025 та вирішив: В.о. директора Ігорю Дудніченку одразу після проведення інвентаризації товарно-матеріальних цінностей на елеваторі Товариства звільнити керуючого зерноочисного комплексу Миколу Московчука на підставі п.2 ч.1 ст.41 КЗпП України в зв`язку з втратою довір`я. Підставою для звільнення є невиконання прямих обов`язків, що призвело до значних збитків Товариства, а саме: вивезення 29,2 т кукурудзи з елеватора Товариства без належного оформлення документів. В рішенні №39/2025 єдиного учасника ТОВ «Ківшовата Агро» від 07.04.2025 вказано, що ним не виконані прямі обов`язки і це призвело до значних збитків Товариства. Але цей висновок є надуманим і не підтверджується фактичними обставинами. В Товаристві проведена інвентаризація товарно-матеріальних цінностей, яка не виявила жодної нестачі зерна кукурудзи, тому твердження про нанесення значних збитків підприємству є безпідставним. До того ж, не вказано які саме прямі обов`язки він як керуючий зерноочисного комплексу не виконав і це завдало значних збитків ТОВ. В рішенні також зазначається, що невиконання ним прямих обов`язків призвело до вивезення 29,2 г кукурудзи з елеватора Товариства без належного оформлення документів. Цей висновок також не відповідає фактичним обставинам. Ніяких порушень прямих чи непрямих обов`язків при вивезенні з елеватора зерна він не порушував. Безпосереднім оформлювачем документів для вивезення зерна з елеватора він не був. Це не його функціональні обов`язки. Цим займались інші працівники ТОВ. Вивезення будь-якого зерна з елеватора здійснювалось за наказом директора, який працівники ТОВ сумлінно виконували. Таким же порядком здійснено вивезення 29,2 т кукурудзи, про яке вказується в рішенні Єдиного учасника Товариства. При вивезенні були належним чином оформлені документи та підписані відповідними посадовими особами. Саме вивезення здійснено в повній відповідності до встановленого на підприємстві порядку випуску завантажених автомобілів з відповідним зважуванням та відображенням в обліку. Незаконне звільнення позивача з роботи завдало йому моральної шкоди. З 10.04.2025 він не працює, не отримує жодних коштів ( доходів) необхідних для забезпечення власного життя та життя його сім`ї. Через переживання від отриманого стресу в нього порушився сон. Він навіть був госпіталізований до лікарні в зв`язку з нервовими розладами здоров`я. Оскільки його звільнено з роботи за втратою довіри він не може працевлаштуватись та забезпечувати свою сім`ю матеріально. Рух справи у суді. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.05.2025 справу передано для розгляду судді Таращанського районного суду Київської області Г.О. Шабрацькому. 19.05.2025 ухвалою судді Таращанського районного суду було залишено без руху позовну заяву та надано термін для усунення недоліків вказаної позовної заяви. Ухвалою Таращанського районного суду Київської області від 29.05.2025 прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі, за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Ухвалою Таращанського районного суду Київської області від 16.07.2025 здійснено перехід від розгляду справи зі спрощеного провадження до розгляду справи в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Таращанського районного суду Київської області від 29.10.2025закрито підготовче провадження у справі та призначено судовий розгляд, а також витребувано докази здійснено перехід від розгляду справи зі спрощеного провадження до розгляду справи в порядку загального позовного провадження. 24.11.2025 на виконання ухвали суду від 29.10.2025 відповідачем надані витребувані докази. Аргументи учасників справи. Представник позивача в судовому засіданні просив позов задовольнити у повному обсязі, з підстав викладених у позовній заяві, Зазначив, що позивач не є особою яку можна звільнити за п.2 ч.1 ст.41 КЗпП України оскільки він безпосередньо не обслуговує товарно-матеріальні цінності які передані йому під звіт. Представник відповідача в судовому засіданні просив у задоволенні позову відмовити. До суду 09.06.2025 представником відповідача подано заяву, у якій зазначає, що у відповідності до п. 1.1. Посадової інструкції Керуючого зерноочисного комплексу від 05.12.2023 за № 91 Посада Керуючого зерноочисного комплексу (надалі - Керуючий ЗОК) відносить до категорії «Керівники». Пунктом 1.4. Посадової інструкції Керуючий ЗОК у своїй діяльності керується чинним законодавством України, наказами та інструкціями відповідних галузевих міністерств, цією посадовою інструкцією та іншими нормативними документами, затвердженими у встановленому порядку. Завданнями та обов`язками Керуючого ЗОК є забезпечення своєчасного виконання робіт із приймання зерна, формування партій зерна за технологічними якостями, розміщення його залежно від якості, зберігання, обробку, сушіння, відпускання зерна в переробку, відвантаження, повне збереження зерна і не допускає його псування (пункт 2.2.) Координує роботу персоналу та контролює виконання процесів (пункт 2.12): Контролює додержання працівниками трудової та виробничої дисципліни, правил і норм з охорони праці, виробничої санітарії та протипожежного захисту (пункт 2.14) та Дотримується правил внутрішнього трудового розпорядку (пункт 2.16). Також 05.12.2023 між Позивачем та Відповідачем по справі підписано Договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність Пунктом 4 передбачено, що працівник зобов`язується у встановленому порядку та в установлені терміни згідно затвердженими формами вести облік, складати та подавати звіти про рух і залишки майна, переданого йому товариством для зберігання під звіт або для іншої мети. При перевірці діяльності роботи Елеватора було встановлено, що 18.12.2024 на території ЗОК відбулось відвантаження зерна кукурудзи на користь ФОП [PERSON] на автомобілі, які відсутні в списку до наказу № КАБП-000066 від 25.11.2024. Так, згідно журналу охорони, що окрім трьох перелічених автомобілів на території Елеватора перебувала ще одна четверта вантажівка - автомобіль марки МАN реєстраційний номер [NUMBER] , яка вивезла кукурудзу в кількості 29,2 т. (нетто) на підставі Товарно-транспортної накладної №830 від 18.12.2024. Зазначає, що всі товарно-транспортні накладні підписуються директором (керуючим) ЗОК, тобто Відповідачем, що зокрема підтверджується товарно-транспортними накладними під №827-829. Відповідне необхідно для пропуску охороною Товариства на територію Елеватора автомобілів для завантажування/ відвантажування зерна. В ході внутрішнього розслідування вдалось отримати копію паперової Товарно-транспортної накладної №830 від 18.12.2024 з кукурудзою вагою 29,2 т. (нетто), яка підписана керуючим елеватора [PERSON] та копію журналу реєстру зважування вантажів від 18.12.2024 в якому вже зазначено чотири автомобіля. За результатами проведеної інвентаризації було встановлено, що за даними бухгалтерського обліку на ЗОК знаходилось 10993 кг. зерна кукурудзи, проте провівши інвентаризацію та зважування було встановлено, що фактична кількість зерна становить 62120 кг. В зв`язку із цим ці лишки в кількості 52127 кг. були оприбутковані на баланс Товариства. 07.04.2025 за наслідком виявлених обставин Наглядовою радою Товариства в своєму Протоколі №40/2025 було запропоновано єдиному учаснику Товариства - THIRDWAVE CORPORATION звільнити керуючого зерноочисного комплексу Миколу Московчука на підставі п. 2 ст. 41 КЗпП України в зв`язку з втратою до нього довір`я. Наказом в.о. директора ТОВ «Ківшовата Агро» №32/к/тр від 10.04.2025 року Позивача звільнено з роботи на підставі п.2 ч.1 ст.41 КЗпП України - у зв`язку з винними діями працівника, який безпосередньо обслуговує товарно-матеріальні цінності за вчинення винних дій, що дають підстави для втрати довір`я з боку роботодавця. Вважає, оскільки звільнення позивача було законним, підстав для стягнення середнього заробітку немає. Щодо моральної шкоди, зазначає, що позивачем не надано жодного доказу, які б стверджували про його маральні страждання Фактичні обставини справи. Судом встановлено, що [PERSON] було прийнято на посаду керуючого зерноочисного комплексу ТОВ «Ківшовата Агро» 05.12.2023 за основним місцем роботи з посадовим окладом згідно штатного розпису, з випробуванням строком три місяці, відповідно до наказу від 04.12.2023 №254/к/тр (а.с.38). Відповідно до посадової інструкції керуючого зерноочисного комплексу (код КП 1221.2), з якою [PERSON] ознайомлений під підпис 06.12.2023: п.1.1. Посада керуючого зерноочисного комплексу належить до категорії «Керівники»; п. 2.1. Керує виробничо-господарською діяльність ЗОК; п.2.2. Забезпечує своєчасне виконання робіт із приймання зерна, формування партій зерна за технологічними якостями, розміщення його залежно від якості, зберігання обробку, сушіння, відпускання зерна в переробку, відвантаження, повне збереження зерна і не допускає його псування; п.2.3. Проводить моніторинг якості та кількості обробленого зерна; п.2.4.Забезпечує правильну експлуатацію устаткування та інших основних засобів на зерносховищі й виконання графіків їх ремонту; 2.5. Забезпечує безпечні умови праці, упровадження заходів з підвищення продуктивності праці і рівня рентабельності виробництва; 2.6. Забезпечує зниження трудомісткості робіт та ліквідації втрат у виробництві; 2.7. Організовує роботи з удосконалення організації процесу праці, технології виробництва, механізації та автоматизації на ЗОК; 2.8. Організовує планування, облік і складання звітності про виробничу, господарську діяльність ЗОК, роботу з поліпшення нормування праці, правильно застосування форм і систем оплати праці та матеріального стимулювання, узагальнення й поширення передових способів та методів праці, розвитку раціоналізації й винахідництва; 2.9. Бере участь у розробленні бізнес-планів, планових завдань з виробництва, зберігання і продажу сільськогосподарських продуктів і забезпечує їх виконання; 2.10. Розробляє та впроваджує ефективні процедури та стандарти роботи; 2.11. Забезпечує проведення заходів з ефективного використання трудових і матеріальних ресурсів, техніки, виробничих приміщень та інших засобів виробництва; 2.12. Координує роботу персоналу та контролює виконання процесів; 2.13. Добирає кадри робітників і фахівців й раціонально розставляє їх по робочих місцях; 2.14. Контролює додержання працівниками трудової та виробничої дисципліни, правил і норм з охорони праці, виробничої санітарії та протипожежного захисту; 2:15. Виконує окремі службові доручення Директора Товариства; 2.16. Дотримується правил внутрішнього трудового розпорядку; 2.17. Не порушує вимоги Угоди про не розголошення комерційної таємниці (а.с.39-41). Рішенням загальних зборів трудового колективу ТОВ «КІВШОВАТА АГРО» від 28 листопада 2023 затверджено Правила внутрішнього трудового розпорядку для працівників ТОВ «КІВШОВАТА АГРО», згідно яких: п.9.1 працівники несуть дисциплінарну та матеріальну відповідальність за шкоду заподіяну Товариству внаслідок порушення покладених на них трудових обов`язків. За наявності зазначених підставі та умов матеріальна відповідальність накладається в порядку, передбаченому законодавством; п.9.2 До діянь, які є порушенням трудової (виробничої, технологічної) дисципліни належать: порушення, невиконання з власної вини або неналежне виконання покладених на працівника посадових обов`язків та вимог, визначених трудовим договором, вказівок. Наказів та розпоряджень, безпосередніх та/або прямих керівників; порушення вимог посадових та виробничих інструкцій; вчинення за місцем роботи розкрадання (у тому числі дрібного) майна Товариства; інших дій , що призвели до збитків Товариства; п.9.3 Дисциплінарне стягнення застосовується Директором Товариства безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не враховуючи часу звільнення Працівника від роботи у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. До застосування дисциплінарного стягнення Працівник надає письмове пояснення проступку. Відмова надати пояснення не є перешкодою для застосування стягнення. Про факт відмови складають акт за підписом безпосереднього керівника, працівника відділу кадрів та представника Ради трудового колективу (а.с.42-49). 05.12.2023 між ТОВ «Ківшовата Агро» та [PERSON] було підписано договір про повну індивідуальну відповідальність. Згідно п.1 Договору в порядку та на умовах, визначених Договором, та на підставі п.1 ст. 134 та ст. 135-1 Кодексу законів про працю України Працівник, що займає посаду начальника відділу та виконує роботу безпосередньо пов`язану із зберіганням, обробкою, продажем, відпуском, перевезенням та застосуванням у процесі виробництва переданого йому майна Товариства, у тому числі товарно-матеріальних цінностей приймає на себе повну матеріальну відповідальність за незабезпечення цілості (збереження) майна (термін «майно» застосовується в цьому договорі у значенні, визначеному статтею 190 Цивільного кодексу України), у тому числі грошових коштів (надалі за текстом Договору іменується «Майно»), переданих йому Товариством для зберігання, під звіт або для інших цілей згідно з документами, пов`язаними із зберіганням, обробкою, відпуском, перевезенням, застосуванням у процесі виробництва майна Товариства, у тому числі товарно-матеріальних цінностей та грошових коштів (доручення, накладні, видаткові накладні, матеріальні звіти, акти прийому-передачі, накладні-вимоги на відпуск (внутрішнє переміщення) матеріалів, накладні внутрішньо господарського призначення, акти на списання (використання у виробництві) тощо), а також того Майна, що буде передаватися Працівнику Товариством для зберігання, під звіт або для інших цілей протягом усього терміну дії цього Договору. П.4 Працівник зобов`язується у встановленому порядку та в установлені терміни згідно із затвердженими формами вести облік, складати й подавати звіти про рух і залишки Майна, переданого йому Товариством для зберігання, під звіт або для іншої мети. П.9 Працівник не несе матеріальної відповідальності, якщо шкода заподіяна Товариству не з його вини (а.с.50). Згідно наказу № КАБП-000066 ТОВ «КІВШОВАТА АГРО» від 25 листопада 2024 відвантажено [PERSON] ФОП на м. Богуслав згідно листа №б/н від 25.11.2024 наступну кількість хлібопродуктів кукурудза 3 клас, вага нетто 416409 кг, додатку №1 до зазначеного наказу затвердженого директором ТОВ «КІВШОВАТА АГРО» Погорілий А.О. та головним бухгалтером Росінською Т.І. 26.11.2924 список автотранспортних засобів, яким дозволено здійснювати перевезення сільськогосподарських культур з зерноочисного комплексу ТОВ «КІВШОВАТА АГРО» в період з 27.11.2024 до 26.12.2024, а саме: 1) 27.11.2024 кукурудза 3 клас, відправник ТОВ «КІВШОВАТА АГРО», вантажоодержувач ФОП [PERSON] , перевізник ФОП [PERSON] , РЕНО д.н.з. [NUMBER] , причіп [NUMBER] , водій [PERSON] ; 2) 27.11.2024 кукурудза 3 клас, відправник ТОВ «КІВШОВАТА АГРО», вантажоодержувач ФОП [PERSON] , перевізник ФОП [PERSON] , ВОЛЬВО д.н.з. [NUMBER] , причіп [NUMBER] , водій [PERSON] ; 3) 27.11.2024 кукурудза 3 клас, відправник ТОВ «КІВШОВАТА АГРО», вантажоодержувач ФОП [PERSON] , перевізник ФОП [PERSON] , ВОЛЬВО д.н.з. [NUMBER] , причіп [NUMBER] , водій [PERSON] (а.с.51). Згідно фото фіксації робочої зони програмного забезпечення «Автоматизована система ідентифікації транспорту», зафіксовано перебування автотранспортного засобу MAN д.н.з. [NUMBER] , причіп д.н.з [NUMBER] , 18.12.2024 на території елеватора ТОВ «КІВШОВАТА АГРО» (а.с.54-56). Як вбачається з журналу реєстрації зважування вантажів на автомобільних вагах за 18.12.2024: № 3047, накладна № КАБП- 000828, ФОП [PERSON] , кукурудза 3 клас, автомобіль [NUMBER] , вага нетто 26280; №3046, накладна № КАБП- 000827, ФОП [PERSON] , кукурудза 3 клас, автомобіль [NUMBER] , вага нетто 27440; №3048, накладна № КАБП- 000829, ФОП [PERSON] , кукурудза 3 клас, автомобіль [NUMBER] , вага нетто 27480кг, всього 81200 (а.с.57). Крім того, представником відповідача, також долучено до відзиву копію журналу реєстрації зважування вантажів на автомобільних вагах за 18.12.2024, у якому вже зазначається чотири транспортні засоби: № 3047, накладна № КАБП- 000828, ФОП [PERSON] , кукурудза 3 клас, автомобіль [NUMBER] , вага нетто 26 280кг; № 3046, накладна № КАБП- 000827, ФОП [PERSON] , кукурудза 3 клас, автомобіль [NUMBER] , вага нетто 27440кг; № 3048, накладна № КАБП- 000829, ФОП [PERSON] , кукурудза 3 клас, автомобіль [NUMBER] , вага нетто 27480, всього вага нетто 81200 (а.с.58). Згідно товарно-транспортних накладних № 827-829 від 18.12.2024, які підписані керуючий ЗОК Московчук М.М. та [PERSON] , ТОВ «КІВШОВАТА АГРО» відвантажила ФОП [PERSON] , кукурудзи 3 клас, транспортні засоби: ВОЛЬВО д.н.з. [NUMBER] , причіп [NUMBER] - 27440кг; РЕНО д.н.з. [NUMBER] , причіп АВ3665 ХК, -26280кг; ВОЛЬВО д.н.з. [NUMBER] , причіп АІ 5997XG -27480кг, до зазначених ТТН долучені посвідчення № 456,457,458 від 18.12.2024 та картки аналізу зерна, які підписані [PERSON] та Шпильовою, у яких зазначаються параметри аналізу зерна (а.с.60-63). Крім того, представником відповідача, долучено до відзиву товарно-транспортну накладну №830 від 18.12.2024, яка підписана керуючим ЗОК Московчук М.М., ТОВ «КІВШОВАТА АГРО» відвантажила ФОП [PERSON] , кукурудзи 3 клас, транспортний засіб: МАН д.н.з. [NUMBER] , причіп [NUMBER] 29200кг (а.с.66 на звороті). Згідно реєстру № БП-698 від 26.12.2024 накладних на вивезене зерно з визначенням якості по кожній окремій партії, вказана товарно-транспортна накладна КАБП-000830, де зазначена вага кукурудзи 28820 (а.с.67). Відповідно до протоколу № 21/2025 засідання Наглядової ради ТОВ «КІВШОВАТА АГРО» від 24.02.2025, вирішено: затвердити та передати Звіт Наглядової ради від 24.02.2025 на розгляд єдиному учаснику товариства-SDGs Corporation (а.с.68). Згідно протоколу № 7/2025 інвентаризаційної комісії ТОВ «КІВШОВАТА АГРО», виявлено за [PERSON] остаточні залишки на суму 24233,27 грн. (а.с.80 на звороті). Згідно витягу з ЄРДР №42025112030000164 від 08.04.2025 Білоцерківським РУП ГУНП в Київській області було порушено кримінальне провадження за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених. 1 ст. 366, ч. 4 ст. 191 КК України. (а.с.72) У рішенні № 39/2025 єдиного учасника ТОВ «КІВШОВАТА АГРО», єдиний учасник розглянув протокол №40/2025 засідання наглядової ради товариства від 07.04.2025 та вирішив виконуючому обов`язки директора [PERSON] 30.04.2025 звільнити керуючого зерноочисного комплексу Миколу Московчука на підставі п.2 ч.1 ст.41 КЗпП України в зв`язку з втратою довір`я. Підставою для звільнення є невиконання прямих обов`язків, що призвело до значних збитків Товариства, а саме: вивезення 29,2т кукурудзи з елеватора товариства без належного оформлення (а.с.6). [PERSON] , керуючого зерноочисного комплексу 10 квітня 2025 звільнено, у зв`язку з винними діями працівника, який безпосередньо обслуговує товарно-матеріальні цінності за вчинення винних дій, що дають підстави для втрати довір`я до нього з боку роботодавця, п.2 ч.1 ст.41 КЗпП України (а.с.5). Відповідно до довідки від 24.11.2025 дохід [PERSON] на посаді керуючого зерноочисного комплексу за період з лютого 2025 по березень 2025 склав 122909,52 грн. Середньоденна заробітна плата складає 3321,88 грн. (а.с.174). Мотиви, з яких виходить суд та застосовані норми права. У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Згідно із ст.ст. 4 ч.1; 5 ч.1 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно із ч.1, 2ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів),що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За ч.1,3 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу, який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу. Щодо позовних вимог про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі. Кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення (стаття 43 Конституції України). Відповідно до пункту 2 частини першої статті 41 КЗпП України крім підстав, передбачених статтею 40 цього Кодексу, трудовий договір з ініціативи власника або уповноваженого ним органу може бути розірваний також у випадках винних дій працівника, який безпосередньо обслуговує грошові, товарні або культурні цінності, якщо ці дії дають підстави для втрати довір`я до нього з боку власника або уповноваженого ним органу. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України). У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 24 лютого 2021 року у справі № 573/546/19 (провадження № 61-16215св19) вказано, що: «право громадян на працю забезпечується державою, а трудовий договір може бути розірваний лише з підстав і в порядку, передбачених трудовим законодавством (статті 2, 36, 40, 41 КЗпП України). Аналіз указаних норм трудового права дає підстави для висновку, що у справах, в яких оспорюється незаконне звільнення, саме роботодавець повинен довести, що звільнення відбулося без порушення законодавства про працю. Верховний Суд зазначає, що звільнення з підстав втрати довір`я (пункт 2 частини першої статті 41 КЗпП України) суд може визнати обґрунтованим, якщо працівник, який безпосередньо обслуговує грошові або товарні цінності (зайнятий їх прийманням, зберіганням, транспортуванням, розподілом і тому подібне) вчинив умисно або необережно такі дії, які дають власнику або уповноваженому ним органу підстави для втрати до нього довір`я (зокрема, порушення правил проведення операцій з матеріальними цінностями). Отже, підставою для розірвання трудового договору у зв`язку з втратою довір`я є здійснення працівником винних дій. Форма вини при цьому значення не має. Необережна вина працівника також може бути підставою для звільнення так, як і вина умисна. Однак власник у разі спору зобов`язаний довести і факт порушення, і вину працівника». У постанові Верховного Суду України від 24 вересня 2014 року у справі № 6-104цс14, на яку посилається позивач у касаційній скарзі, зроблено висновок, що: «для розірвання трудового договору за пунктом 2 частини першої статті 41 КЗпП України потрібна наявність таких умов: 1) безпосереднє обслуговування працівником грошових, товарних або культурних цінностей (прийом, зберігання, транспортування, розподіл і т. ін.); 2) винна дія працівника; 3) втрата довір`я до працівника з боку власника або уповноваженого ним органу. Як роз`яснено в абзаці другому пункту 28 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», звільнення з підстав втрати довір`я суд може визнати обґрунтованим, якщо працівник, який безпосередньо обслуговує грошові або товарні цінності (зайнятий їх прийманням, зберіганням, транспортуванням, розподілом і т. ін.), вчинив умисно або необережно такі дії, які дають власнику або уповноваженому ним органу підстави для втрати до нього довір`я. Виходячи з викладеного та розуміння безпосереднього обслуговування грошових і товарних цінностей можна дійти висновку, що основне коло працівників, які безпосередньо обслуговують грошові та товарні цінності, це особи, які одержують їх під звіт. Вирішуючи під час розгляду справи про поновлення на роботі працівника, звільненого за пунктом 2 частини першої статті 41 КЗпП України, питання, чи відноситься позивач до кола працівників, які безпосередньо обслуговують грошові та товарні цінності, суду в кожному конкретному випадку необхідно з`ясувати: чи становить виконання операцій, що пов`язані з таким обслуговуванням цінностей, основний зміст трудових обов`язків позивача; чи носить виконання ним указаних дій відповідальний, підзвітний характер з наявністю обліку, контролю за рухом і зберіганням цінностей. Висновків по суті про те, що до основного кола працівників, які безпосередньо обслуговують грошові та товарні цінності, відносяться особи, які одержують їх під звіт; особи, які здійснюють функції обліку, охорони або управлінські функції щодо розпорядження майном та коштами підприємства, не відносяться до вказаного кола працівників і такі особи не можуть бути суб`єктами звільнення за пунктом 2 частини першої статті 41 КЗпП України, дійшов і суд касаційної інстанції під час розгляду касаційних скарг у справах №№6-5499св10, 6-4403св12, 6-25870св12, 6-38248св12. Проте у справі, яка переглядається, суди апеляційної та касаційної інстанцій, не давши належної оцінки посадовій інструкції, не встановивши, чи становить виконання операцій, що пов`язані з безпосереднім обслуговуванням цінностей, основний зміст трудових обов`язків позивача, помилково виходили з того, що позивач є фактично матеріально-відповідальною особою». У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 20 листопада 2019 року у справі № 359/3683/18 (провадження № 61-7840св19) зазначено, що: «звільнення у зв`язку із втратою довір`я до працівника на підставі пункту 2 частини першої статті 41 КЗпП України може мати місце за умови вчинення ним винних дій. При цьому не має значення, були протиправні дії вчинені навмисно або внаслідок необережного ставлення до виконання своїх обов`язків, чи передбачав працівник або повинен був передбачити негативні наслідки своїх дій. Провина працівника має бути доведена власником або уповноваженим ним органом за допомогою фактів та об`єктивних обставин, що свідчать про винні дії працівника; це може бути, наприклад: систематична нестача довірених йому цінностей; безвідповідальне, халатне ставлення до своїх трудових обов`язків; порушення правил торгівлі; крадіжки; обмірювання, обважування покупців; завищення цін; привласнення матеріальних цінностей тощо. Втрата довір`я може бути наслідком вчинення проступку, який дає підстави для висновку, що подальше залишення працівника на роботі, пов`язаній з обслуговуванням грошових і матеріальних цінностей, може призвести до їх утрати. Водночас, підозра власника або уповноваженого ним органу не може бути підставою для виявлення недовір`я до працівника». У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 27 листопада 2019 року у справі № 543/690/16-ц (провадження № 61-23037св18), на яку посилається позивач у касаційній скарзі, зазначено, що: «задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив з того, що позивач за своєю посадою не може вважатись особою, яка безпосередньо обслуговує грошові та товарні цінності, та не входить до кола осіб, яких може бути звільнено на підставі пункту 2 частини першої статті 41 КЗпП України, а відповідач не довів належними доказами неправомірних дій позивача, які б призвели до втрати до неї довір`я. Суди встановили, що […] 04 травня 2005 року позивача прийнято на роботу в КП «Оржиця-водоканал» на посаду головного бухгалтера. Відповідно до наказу директора КП «Оржиця-водоканал» від 08 липня 2016 року № 24 головний бухгалтер [PERSON] вчинила умисні протиправні дії, зокрема, порушення правил проведення операцій з матеріальними цінностями, які дають власнику підстави для втрати до неї довір`я, внаслідок недбалого ставлення до виконання посадових обов`язків, а саме: відсутній журнал реєстрації прибуткових та видаткових касових ордерів, виправлення в касових ордерах, несвоєчасне оприбуткування готівкових коштів, нарахування та донарахування заробітної плати працівникам підприємства без наказу начальника та з вини головного бухгалтера на підприємстві виявлено порушення ведення бухгалтерського обліку, дотримання фінансової дисципліни, що підтверджується службовою перевіркою та аудиторським звітом про результати перевірки дотримання бухгалтерського та податкового законодавства, складеним 04 липня 2016 року. Звільнення з підстави втрати довір`я може вважатися обґрунтованим, якщо працівник, який безпосередньо обслуговує грошові або товарні цінності (зайнятий їх прийманням, зберіганням, транспортуванням, розподілом і т.п.), вчинив умисно або необережно такі дії, які дають власнику або уповноваженому ним органу підстави для втрати до нього довір`я (зокрема, порушення правил проведення операцій з матеріальними цінностями). Основне коло працівників, які безпосередньо обслуговують грошові та товарні цінності, - це особи, які, зокрема, одержують їх під звіт. Верховний Суд зауважує, що звільнення на підставі пункту 2 частини першої статті 41 КЗпП України можливе лише спеціально визначеного кола працівників - працівників, які безпосередньо обслуговують грошові та товарні цінності». Суд зауважує, що звільнення з підстави втрати довір`я (пункт 2 частини першої статті 41 КЗпП України) може вважатися обґрунтованим, якщо працівник, який безпосередньо обслуговує грошові або товарні цінності (зайнятий їх прийманням, зберіганням, транспортуванням, розподілом і т.п.), вчинив умисно або необережно такі дії, які дають власнику або уповноваженому ним органу підстави для втрати до нього довір`я (зокрема, порушення правил проведення операцій з матеріальними цінностями). Основне коло працівників, які безпосередньо обслуговують грошові та товарні цінності, - це особи, які, зокрема, одержують їх під звіт. Як вбачається з посадової інструкції керуючого зерноочисного комплексу (код КП 1221.2), від 05.12.2023 №94 ТОВ «КІВШОВАТА АГРО», до посадових обов`язків керівника зерноочисного комплексу не входить безпосереднє обслуговування грошових та товарних цінностей. Крім того, ТОВ «КІВШОВАТА АГРО» не надано суду доказів надання [PERSON] грошових та товарних цінностей під звіт. З огляду на викладене, керуючий зерноочисного комплексу [PERSON] не належить до кола працівників, які безпосередньо обслуговують грошові та товарні цінності, такі операції не становили основний зміст його трудових обов`язків, тому підстави для його звільнення на підставі пункту 2 частини першої статті 41 КЗпП України відсутні. Відповідно до приписів ст.235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір, який одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Таким чином, суд висновує, що звільнення позивача з посади керуючого зерноочисного комплексу на підставі пункту 2 частини першої статті 41 КЗпП України є незаконним тому позовні вимоги про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі слід задовольнити. Щодо позовних вимог про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу (частина друга статті 235 КЗпП України). Згідно з п. 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100 (надалі Порядок), середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Якщо протягом останніх двох календарних місяців працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи. Якщо і протягом цих місяців працівник не відпрацював жодного робочого дня, середня заробітна плата обчислюється, якщо працівник не мав заробітку не з вини працівника, виходячи з установлених йому в трудовому договорі тарифної ставки, посадового (місячного) окладу. Відповідно до п. 8 Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 17 січня 2025 року у справі № 761/3896/23 (провадження № 61-7795св24) зазначено, що: «суми, які суд визначає до стягнення з роботодавця на користь працівника як заборгованість із заробітної плати та/або середній заробіток за час вимушеного прогулу, обчислюється без віднімання сум податків і зборів. Податки і збори із присудженої за рішенням суду суми заробітної плати та середнього заробітку за час вимушеного прогулу підлягають нарахуванню роботодавцем при виконанні відповідного судового рішення та, відповідно, відрахуванню із цієї суми при виплаті працівнику, внаслідок чого виплачена працівнику на підставі судового рішення сума зменшується на суму податків і зборів. При цьому відрахування податків і обов`язкових платежів із середнього заробітку за час вимушеного прогулу не погіршує становище працівника, якого поновлено на роботі, оскільки за цей період у разі перебування на посаді працівник отримував би заробітну плату, із якої також відраховувались би податки і збори. Відповідно до підпункту 168.1.1 пункту 168.1 статті 168 ПК України податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу (за загальним правилом 18 відсотків). Таким чином, якщо юридична особа відшкодовує (виплачує) на користь фізичної особи середній заробіток за час вимушеного прогулу, то ця особа, виступаючи щодо такої фізичної особи податковим агентом, зобов`язана (у випадках, передбачених ПК України) утримати і перерахувати податок із суми такого доходу (див. постанови Верховного Суду від 18 липня 2018 року у справі № 359/10023/16-ц, від 06 червня 2024 року в справі № 367/569/23, від 18 січня 2023 року у справі № 752/23602/20)». У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 червня 2024 року у справі № 367/569/23 (провадження № 61-4703св24) зазначено, що: «суд першої інстанції у резолютивній частині рішення не визначив, що середній заробіток та відшкодування моральної шкоди підлягає стягненню з утриманням із цієї суми установлених законодавством України податків та зборів». Оскільки звільнення позивача з займаної посади є незаконним, то він має право на отримання середнього заробітку за час вимушеного прогулу, за період з 10.04.2025 по день прийняття судового рішення 16.01.2026 виходячи із розміру середньоденного заробітку позивача 3321,88 грн., яку суд вирахував відповідно до пунктів 2, 8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100, та стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 671019,76 грн. (3321,88 грн. х 202 робочих дні), з утриманням із цієї суми установлених законодавством України податків і зборів. Інші наведені представником відповідача доводи не спростовують ключових висновків суду. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказує на те, що «пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати мотивування своїх рішень, хоч це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, серед іншого, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях з огляду на приписи законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок, що випливає зі статті 6 Конвенції, з мотивування може бути визначено лише у світлі конкретних обставин справи» (див. mutatismutandis рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» («Pronina v. Ukraine») від 18 липня 2006 року, заява № 63566/00, § 23). Щодо позовних вимог про стягнення 50 000 гривень моральної шкоди, яка завдана позивачу неправомірними діями відповідача у зв`язку з незаконним звільненням, суд зазначає наступне. Відповідно до ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується грошима, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Під моральною шкодою необхідно розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема у приниженні честі та гідності, у порушенні права власності, у порушенні нормальних життєвих зв`язків, інших цивільних прав. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховується тяжкість вимушених змін у життєвих стосунках. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Згідно зі ст. 46 Європейської конвенції про захист прав людини і основних свобод (в редакції Протоколу № 11), рішення Європейського суду є обов`язковими для держав-учасниць Конвенції. При цьому Україна офіційно визнала юрисдикцію Європейського суду з питань тлумачення і застосування Конвенції та протоколів до неї. Практикою Європейського суду з прав людини визнана презумпція моральної шкоди. Тобто в разі порушення майнових або цивільних прав «середня», «нормально» реагуюча на протиправну щодо неї поведінку людина повинна відчути страждання (моральну шкоду). Згідно практики Європейського суду з прав людини завжди призначається компенсація за порушення прав людини. Так рішенням від 27.07.2004 р. по справі "Ромашов проти України" Європейський суд з прав людини присудив заявнику у відшкодуванні моральної шкоди 3000 євро, хоча заявник не представив жодного документа на підтвердження своїх вимог про відшкодування моральної шкоди. У процесі розгляду заяви Суд звернув увагу на те, що згідно з правилом 60 Регламенту Суду будь-яка вимога щодо справедливої сатисфакції має містити перелік претензій і може бути представлено письмово разом з відповідними підтверджуючими документами або свідченнями, «без наявності яких (Суд) може відхилити вимогу повністю або частково». Проте суд врахував той факт, що в результаті виявлених порушень заявник зазнав моральної шкоди, який не може бути відшкодована шляхом лише констатації судом факту порушення. Право на відшкодування з урахуванням практики Європейського суду з прав людини повинно носити ефективний характер, і має на меті не тільки покриття шкоди завданої потерпілій стороні, а також є засобом попередження з боку відповідача вчинення порушень прав, отже має бути відчутним не тільки для позивача але й для відповідача, що спонукало б відповідача вживати заходів щодо зміни практики нехтування положеннями законодавства, і зокрема, сприяло б зменшенню кількості і обсягів скарг і позовних заяв, які надходять на адресу національних судів та Європейського суду з України. Суд зазначає, що порушення відповідачем трудових прав позивача незаконним звільненням безумовно призвели до зміни у звичному життєвому укладі позивача, а відтак, і до моральних страждань. З урахуванням обставин, якими позивач обґрунтовував завдану йому моральну шкоду, а також, виходячи з обґрунтованості позову щодо наявності такої шкоди саме у зв`язку з порушенням трудових прав позивача відповідачем, засад розумності та справедливості, суд вважає необхідним визначити розмір грошової компенсації моральної шкоди у сумі 10 000 грн. Щодо стягнення судового збору. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем після усунення недоліків позовної заяви сплачено судовий збір за позовну вимогу про відшкодування моральної шкоди у розмірі 1211,20, який підлягає стягненню з відповідача пропорційно до розміру задоволених вимог в цій частині. Крім того, від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі (пункт 1 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір»). Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору в частині вимог про визнання незаконним наказу, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку, то судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави. Так, судом задоволена позовна вимога немайнового характеру в частині визнання незаконного наказу про звільнення « [PERSON] » та поновлення на роботі то з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір у розмірі 2422,40 грн. Окрім того, судом задоволено позовну вимогу майнового характеру про стягнення середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу, то ж з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір у розмірі 6710,19 грн. (1% від 671019,76 грн. ). Всього 9132,59 грн. судового збору підлягає стягненню з відповідача на користь держави. На підставі п.п. 2,4 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення суду в частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку в межах суми стягнення за один місяць підлягає негайному виконанню.

Outcome: partial