Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-12 00:00:00

У липні 2025 року Балаклійська міська військова адміністрація Ізюмського району Харківської області звернулася до суду з позовом про позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно її малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , та стягнення з відповідача аліментів на утримання дочки в розмірі 1281,50 гривень щомісячно, починаючи з дня подачі позову та до досягнення дитиною повноліття. Позовні вимоги обґрунтовані ухиленням відповідачки від виконання батьківських обов`язків. Зокрема зазначено, що з 30.10.2024 відповідачка залишила дитину на незнайомих осіб, з якими познайомилась на залізничній станції в м.Бакалія. З того часу відповідачка дитиною не опікується, участі в житті доньки не бере, не допомагає у її вихованні, не цікавиться станом здоров`я, потребами, успіхами та проблемами, не проявляє заінтересованості щодо її подальшої долі. Відомості про батька дитини в актовому записі про народження записані зі слів матері відповідно до вимог ч.1 ст. 135 СК України. Малолітня [PERSON] перебуває на обліку у службі у справах дітей Балаклійської міської ради Харківської області. З метою захисту інтересів дитини орган опіки та піклування просить просить позбавити відповідачку батьківських прав відносно малолітньої дитини Ухвалою суду від 30 липня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито загальне позовне провадження та призначено справу до розгляду у підготовчому засіданні. 02 грудня 2025 року закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи у судовому засіданні. Представник позивача у судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву, згідно з якою позовні вимоги підтримала з підстав, викладених у позовній заяві, проти заочного рішення не заперечувала, просила розглядати справу за відсутності сторони позивача. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Відзив на позовну заяву не надпла, клопотання про відкладення слухання справи від неї також не надходило. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до положення ч.2 ст.247 ЦПК України суд здійснив розгляд справи без фіксування судового процесу технічними засобами. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Судом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про народження, відповідачка є матір`ю малолітньої [PERSON] , [INFO] (а.с. 8). Згідно з Витягом Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження вбачається, що відомості про батька записані відповідно до ч.1 ст. 135 СК України зі слів матері. (а.с. 9). Відповідно до акту закладу охорони здоров`я та органу внутрішніх справ України про дитину, покину в пологовому будинку, іншому закладі охорони здоров`я від 04.11.2024 встановлено, що 30.10.2024 [PERSON] покинула малолітню дитину [PERSON] , [INFO] ( а.с. 14). Відповідно до розпорядження Балаклійської міської військової адміністрації Ізюмського району Харківської області від 05.11.2024 №3407 вбачається, що малолітній дитині - [PERSON] , [INFO] , надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування (а.с. 15). Згідно з розпорядженням Харківської районної військової адміністрації від 27.11.2024 №170 вбачається, що малолітню дитину - [PERSON] , [INFO] , влаштовано до прийомної сім`ї (а.с. 16 18). Відповідно до ст. 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва, 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Згідно із ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Позивач стверджує, що відповідач не спілкується з дитиною, не цікавиться її життям, інтелектуальним, духовним, фізичним розвитком, матеріальним добробутом. Дані факти підтверджуються і висновком Балаклійської міської військової адміністрації Ізюмського району Харківської області від 30.05.2025 № 04-08/3201. Зокрема, затверджений висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] (а.с 21 -24). Отже, досліджені в судовому засіданні письмові докази повністю узгоджуються між собою, а тому оцінка їх, як в цілому, так і кожного окремо, на глибоке переконання суду, беззаперечно підтверджують факт невиконання відповідачкою своїх батьківських обов`язків по вихованню малолітньої доньки. Зокрема, судом встановлено, що відповідач не турбується про належне виховання, не цікавиться її здоров`ям та розвитком, не надає жодних коштів на утримання дитини. Доказів на спростування встановлених вище фактів, суду не надано. Також суд враховує ту обставину, що малолітній син [PERSON] - [PERSON] , [INFO] , також покинутий відповідачкою 30.10.2024 року. Наразі проживає разом із біологічним батьком [PERSON] , що підтверджено матеріалами справи. Крім того, неявка відповідачки в судові засідання без поважних причин, яка була повідомлена про дату, час та місце проведення таких судових засідань, на глибоке переконання суду, свідчить про небажання відповідачки заперечувати проти позову належними та допустимими доказами, доводити суду бажання змінити своє ставлення до виконання нею батьківських обов`язків, що своєю чергою дає підстави суду зробити висновок про байдужість відповідача до долі своєї дитини. Згідно з ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Проте жодного з покладених законом на батьків обов`язків, відповідач не виконує. Крім цього в судовому засіданні не встановлено наявності у відповідача реальних і об`єктивних перешкод для спілкування з дитиною за її бажанням. Вона не вживала заходів для забезпечення своєї участі у вихованні та спілкуванні з дитиною, до органу опіки та піклування чи до суду з вимогами про усунення перешкод у спілкуванні з донькою та визначення порядку такого спілкування не зверталася. Проаналізувавши зібрані і досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд дійшов до висновку, що позов підлягає до задоволення. Позбавлення відповідача батьківських прав відповідатиме інтересам малолітньої дитини. Відповідно до частини третьої статті 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. При визначенні розміру аліментів суд враховує обставини, передбачені статтею 182 СК України, а саме: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років з 01.01.2025 становить 2563 гривні, від 6 до 18 років - 3196 гривень. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд вважає заявлений позивачем розмір аліментів на рівні 1281,50 гривень, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно є обґрунтованим. Стягнення проводити з дня подання до суду позовної заяви, тобто з 15.07.2025 і до досягнення повноліття дитини. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення суду у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Згідно ч. ч. 1, 2 ст.141ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до вимог пункту 12 статті третьої Закону України «Про судовий збір», тому суд вважає необхідним відповідно до статті 141 ЦПК України стягнути з відповідача судовий збір у розмірі 2422,40 гривень в дохід держави (позов містить дві вимоги: немайнового характеру позбавлення батьківських прав, та майнового характеру стягнення аліментів).

Outcome: approved