Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-18 00:00:00

1. Описова частина. Короткий зміст позовних вимог. У травні 2025 року [PERSON] (далі «Позивач), в інтересах якого діє його представник, звернувся до суду з даним позовом до Приватного акціонерного товариства «СУМБУД» про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. В обґрунтування заявлених позовних вимог Позивач посилається на такі обставини. Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 04.11.2022 року у справі №591/8868/21 позовну заяву [PERSON] задоволено повністю. Поновлено [PERSON] на посаді голови правління Приватного акціонерного товариства «СУМБУД» з 09.11.2021 року. Стягнуто з приватного акціонерного товариства «СУМБУД» на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу з 10.11.2021 року по 11.10.2022 року в розмірі 525975 грн. 58 коп. та судовий збір у сумі 2724,00 грн. Допущено негайне виконання рішення в межах поновлення на роботі та стягнення суми платежу за 1 місяць. 31.07.2023 р. на підставі виконавчого листа Зарічного районного суду № 591/8868/21 від 21.07.2023 року Головним державним виконавцем Зарічного відділу державної виконавчої служби у місті Суми Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Лешановою І.М. відкрито виконавче провадження №72399173 щодо поновлення [PERSON] на посаді голови правління ПрАТ «СУМБУД» з 09.11.2021 року. Допущено негайне виконання рішення в межах поновлення на роботі. Зазначене підтверджується Постановою від 31.07.2023 року. Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 12.09.2024 року по справі №357/14848/23, яке набрало законної сили, було задоволено позовну заяву [PERSON] до Приватного акціонерного товариства «СУМБУД» про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та стягнуто з Приватного акціонерного товариства «СУМБУД» на користь [PERSON] середній заробіток за час затримки виконання рішення Зарічного районного суду м. Суми від 04.11.2022 року по справі №591/8868/21, про поновлення на роботі за період з 05.11.2022 року по 12.09.2024 року в розмірі 998111,14 грн. Станом на 16.05.2025 року рішення Зарічного районного суду м. Суми від 04.11.2022 року у справі № 591/8868/21 в частині негайного поновлення [PERSON] на посаді голови правління ПрАТ «СУМБУД» боржником (Відповідачем) не виконане, відкрите виконавче провадження №72399173 з примусового виконання судового рішення від 04.11.2022 року у справі № 591/8868/21 триває. Для розрахунку середньої заробітної плати необхідно брати заробітну плату за лютий-березень 2021 року, оскільки в ці місяці Позивач працював повний місяць, без лікарняних та відпусток. Згідно з довідкою форми ОК-7, у лютому заробітна плата [PERSON] становила 43486,25 грн., у березні 43486,25 грн. У лютому 2021 року було 20 робочих днів, у березні 2021 року 22 робочі дні. Всього 42 робочі дні. Таким чином середньоденна заробітна плата становить (43486,25 грн. +43486,25 грн.)/42 робочі дні) 2070,77 грн. Оскільки Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 12.09.2024 по справі № 357/14848/23 було стягнуто з Приватного акціонерного товариства «СУМБУД» на користь [PERSON] середній заробіток за час затримки виконання рішення Зарічного районного суду м. Суми від 04.11.2022 року по справі №591/8868/21 за період з 05.11.2022 року по 12.09.2024 року то з Відповідача на користь Позивача підлягає стягненню середній заробіток у не стягнутій судом частині, тобто з 13.09.2024 року по день прийняття рішення у справі. З врахуванням вищенаведеного, ціна позову станом на 16.05.2025 року становить: (176 днів х 2070,77 грн.) = 364455 грн. 52 коп. З огляду на викладене, Позивач просив суд стягнути з Відповідача на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 13.09.2024 року по день прийняття рішення у справі та понесені ним судові витрати. Історія справи. Заяви та клопотання, позиції учасників справи. 23.05.2025 ухвалою суду позовну заяву [PERSON] до Приватного акціонерного товариства «СУМБУД» про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу було залишено без руху, Позивачу надано строк на усунення її недоліків (т.1 а.с. 64-65). 07.07.2025 року, після усунення недоліків позовної заяви, ухвалою суду було відкрито провадження у справі та постановлено провести розгляд справи за правилами загального позовного провадження (т.1 а.с. 81). 17.07.2025 року до канцелярії суду за допомогою системи «Електронний суд» від представника відповідача ПрАТ «СУМБУД» Сумбатова Сергія Рубеновича надійшов відзив на позовну заяву, у якому останній заперечував проти задоволення позовних вимог, просив суд відмовити у їх задоволенні у повному обсязі. Зазначив, що на момент відкриття виконавчого провадження №70272304 з боку ПрАТ «СУМБУД» вчинені наступні дії по негайному виконанню рішення Зарічного районного суду м. Суми від 04.11.2022 року по справі №591/8868/21: прийнято рішення наглядової ради ПАТ «СУМБУД» згідно з протоколом від 04.11.2022 року №8 про поновлення [PERSON] на посаді голови правління ПАТ «СУМБУД»; видано наказ керівника ПрАТ «СУМБУД» від 04.11.2022 року № 5-ОД про введення в штатний розпис товариства посади голови правління з окладом згідно штатного розкладу;- видано наказ керівника ПрАТ «СУМБУД» від 04.11.2022 року № 6-ОД про поновлення [PERSON] на посаді голови правління ПрАТ «СУМБУД». Враховуючи викладене вище, 16.11.2022 року постановою державного виконавця Зарічного ВДВС у м. Суми виконавче провадження № 70272304 закрите внаслідок фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом. Але 21.12.2022 року ухвалою Зарічного районного суду м. Суми по справі № 591/8868/21 скасовано постанову державного виконавця Зарічного ВДВС у м. Суми від 16.11.2022 року по виконавчому провадженню №70272304, яка залишена без змін постановою Сумського апеляційного суду від 07.03.2023 року. Після скасування постанови державного виконавця Зарічного ВДВС у м. Суми від 16.11.2022 року виконавче провадження №70272304 триває. Виконавчий лист від 07.11.2022 року по справі №591/8868/21 про поновлення на посаді голови правління ПрАТ «СУМБУД» [PERSON] є дійсним та підлягає виконанню. Доля виконавчого провадження № 70272304 ПАТ «СУМБУД» на цей час невідома. Незважаючи на наявність виконавчого листа від 07.11.2022 року по справі №591/8868/21 про поновлення [PERSON] на посаді голови правління ПрАТ «СУМБУД», Зарічним районним судом м. Суми видано ще один виконавчий лист від 21.07.2023 року по справі № 591/8868/21 про поновлення [PERSON] на посаді голови правління ПАТ «СУМБУД». Згідно з інформацією, отриманою Зарічним районним судом м. Суми по справі № 591/8868/21 від Зарічного ВДВС у м. Суми листом від 27.09.2023 року №86540 з`ясовано, що по виконавчих провадженнях №70272304 та №72399173 вчиняються виконавчі дії щодо фактичного виконання рішення суду про поновлення [PERSON] на посаді голови правління ПАТ «СУМБУД» (т.1 а.с. 96-104). Також у відзиві на позовну заяву заявлено: клопотання про витребування у Зарічного відділу державної виконавчої служби у місті Суми Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції матеріали виконавчих проваджень №70272304 та №72399173 (т.1 а.с. 103); клопотання про залучення Зарічного відділу державної виконавчої служби у місті Суми Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції до участі у справі в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору (т.1 а.с. 104). 22.07.2025 року до канцелярії суду за допомогою системи «Електронний суд» від представника Відповідача ПрАТ «СУМБУД» Сумбатова С.Р. надійшла заява, у якій останній просив суд зупинити провадження у даній цивільній справі до моменту закінчення перегляду колегією суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду касаційної скарги ПрАТ «СУМБУД» по справі №357/14848/23. У заяві зазначено, що згідно з ухвалою Зарічного районного суду від 02.06.2025 року по справі №591/8868/21 відкрите провадження за заявою ПрАТ «СУМБУД» про визнання тим, що не підлягає виконанню виконавчого листа, виданого Зарічним районним судом м. Суми 21.07.2023 року в частині поновлення [PERSON] на посаді голови правління ПрАТ «СУМБУД» з 09.11.2021 року. З огляду на це ПрАТ «СУМБУД» вважає, що провадження по справі №357/7466/25 необхідно зупинити до моменту набрання законної сили судовим рішенням по справі №591/8868/21 за заявою ПрАТ «СУМБУД» про визнання тим, що не підлягає виконанню виконавчого листа, виданого Зарічним районним судом м. Суми 21.07.2023 року, оскільки чинність вказаного виконавчого документу має прямий вплив на спірні відносини по справі №357/7466/25. Також зазначає, що Білоцерківським міськрайонним судом Київської області розглядалася справа №357/14848/23 за позовом того ж позивача до того ж відповідача з аналогічним предметом спору. Позовні вимоги задоволено, рішення суду першої інстанції залишено без змін постановою Київського апеляційного суду від 16.04.2025 року. На цей час Верховним Судом прийнято касаційну скаргу ПрАТ «СУМБУД» про скасування рішень судів попередніх інстанцій, виконання рішення про стягнення середнього заробітку зупинено (т.1 а.с. 135-137). 25.09.2025 року за допомогою системи «Електронний суд» до канцелярії суду надійшла заява представника ПрАТ «СУМБУД» Бритова О.Б., котрий є по даній справі одночасно і Позивачем, у якій останній заявив про відкликання раніше поданого до суду іншим представником ПрАТ «СУМБУД» Сумбатовим С.Р. відзиву на позовну заяву та просив його не розглядати (т.1 а.с. 155). 25.09.2025 року за допомогою системи «Електронний суд» до канцелярії суду надійшла заява представника ПрАТ «СУМБУД» Бритова О.Б., котрий є по даній справі одночасно і Позивачем, у якій останній заявив про відкликання раніше поданої до суду іншим представником ПрАТ «СУМБУД» Сумбатовим С.Р. заяви про зупинення провадження у справі та просив її не розглядати (т.1 а.с. 157). 25.09.2025 року за допомогою системи «Електронний суд» до канцелярії суду надійшла заява представника ПрАТ «СУМБУД» Бритова О.Б., котрий є по даній справі одночасно і Позивачем, у якій останній заявив про визнання позову у повному обсязі (т.1 а.с. 159). 29.10.2025 року ухвалою суду у задоволенні заяви представника Відповідача ПрАТ «СУМБУД» Сумбатова С.Р. про зупинення провадження у справі, клопотань про витребування доказів та залучення до участі у справі третьої особи було відмовлено. Також судом було відмовлено у прийнятті визнання представником відповідача ПрАТ «СУМБУД» Бритовим О.Б. позову [PERSON] до Приватного акціонерного товариства «СУМБУД» про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, а також у задоволенні його заяв про відкликання відзиву на позовну заяву та заяви про зупинення провадження у справі (т.1 а.с. 205-208). 08.01.2026 року канцелярією суду зареєстровано отримане засобами поштового зв`язку повторне клопотання представника Відповідача про зупинення провадження у даній справі до завершення розгляду процесуальних питань, пов`язаних з примусовим виконанням рішення Зарічного районного суду м.Суми від 04.11.2022 року у справі №591/8868/21 (судові справи №591/8868/21, №591/6059/22, №591/6880/25). Клопотання підписано директором ПрАТ «СУМБУД» Сергієм Сумбатовим (т.1 а.с. 224-227). 15.01.2026 року канцелярією суду зареєстровано направлене через систему «Електронний суд» клопотання представника Позивача про приєднання до матеріалів справи розрахунку сум, що підлягають стягненню з Відповідача (т.2 а.с. 1-2). 15.01.2026 року ухвалою суду у задоволенні клопотання представника Відповідача директора ПрАТ «СУМБУД» Сергія Сумбатова, про зупинення провадження у справі було відмовлено (т.2 а.с. 22-23). У судових засіданнях представник Позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити. Надав пояснення, аналогічні за змістом позовній заяві. До канцелярії суду подав заяву про проведення судового засідання, призначеного на 15.01.2026 року без його участі (т.1 а.с. 249-250). У всі призначені по справі судові засідання представник Відповідача жодного разу не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Про причини неявки суду не повідомив. У зв`язку з тим, що сторони не з`явилися в судове засідання, призначене на 15.01.2026 року, згідно зі ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. 2. Мотивувальна частина. Фактичні обставини справи, встановлені судом. 24.04.2020 року на підставі рішення загальних зборів акціонерів від 24.04.2020 року між ПрАТ «СУМБУД», в особі голови наглядової ради Новицького П.Л., із [PERSON] було укладено контракт про призначення останнього на посаду керівника (голови правління) виконавчого органу ПрАТ «СУМБУД». Пунктом 6.1 указаного контракту визначено, що дія трудового договору починається з 24.04.2020 року та закінчується 24.04.2023 року (т.1 а.с. 130-133). Згідно з рішенням наглядової ради ПрАТ «СУМБУД», оформленого протоколом від 04.06.2021 року № 11, [PERSON] було відсторонено від виконання обов`язків голови правління ПрАТ «СУМБУД» з моменту прийняття рішення (т.1 а.с. 116-117). Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 04.11.2022 року по справі №591/8868/21, яке набрало законної сили 14.11.2023 року, позовну заяву [PERSON] до ПрАТ «СУМБУД» про скасування рішення, визнання незаконним та скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу було задоволено. Визнано незаконним і скасовано рішення наглядової ради ПрАТ «СУМБУД», оформлене протоколом від 09.11.2021 року № 27, у частині звільнення [PERSON] із посади голови правління ПрАТ «СУМБУД». Визнано незаконним і скасовано наказ ПрАТ «СУМБУД» від 09.11.2021 року № 134-к «Про звільнення [PERSON] ». Поновлено [PERSON] посаді голови правління ПрАТ «СУМБУД» із 09.11.2021 року. Стягнуто з ПрАТ «СУМБУД» на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу з 10.11.2021 року по 11.10.2022 року у розмірі 525975,58 грн. та судовий збір у сумі 2724,00 грн. Допущено негайне виконання рішення в межах поновлення на роботі та стягнення суми платежу за 1 місяць (т. 1 а.с. 196-199, 201). Указаним рішенням суду було встановлено, що рішенням наглядової ради АТ «СУМБУД» від 09.11.2021 року, оформленим протоколом №27, [PERSON] було звільнено з посади голови правління ПрАТ «СУМБУД» за порушення законодавства про виплату заробітної плати згідно з підпунктом «в» пункту 5.3 контракту та за порушення вимог статуту підприємства в частині зловживання службовим становищем, що призвело до фінансових збитків АТ «СУМБУД». Днем звільнення вважався перший день виходу на роботу. На підставі рішення засідання наглядової ради ПрАТ «СУМБУД» наказом товариства від 09.11.2021 року № 134-к [PERSON] , голову правління ПрАТ «СУМБУД», звільнено з роботи 09.11.2021 року на підставі пункту 1 частини першої статті 41 КЗпП України та пункту 5.3 контракту. Відповідно до протоколу № 2 позачергових загальних зборів акціонерів ПрАТ «СУМБУД» від 12.12.2021 року прийнято рішення про утворення одноосібного виконавчого органу директора та дострокове припинення повноважень колегіального виконавчого органу правління у складі: голови правління Бритова О.Б. та членів правління. Директором товариства визначено Сумбатова С.Р. 08.11.2022 року постановою державного виконавця відкрито виконавче провадження №70272304 щодо примусового виконання виконавчого листа №591/8868/21 про стягнення з ПрАТ «СУМБУД» на користь [PERSON] середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період із 10.11.2021 року по 11.10.2022 року у розмірі 525975,58 грн та судового збору у сумі 2724, грн. Допущено негайне виконання рішення в межах поновлення на роботі та стягнення суми платежу за 1 місяць (т.1 а.с. 106-107, 108, 109). 16.11.2022 року постановою державного виконавця закінчено виконавче провадження №70272304 на підставі пункту 9 частини першої статті 39, статті 40 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки згідно з наказом від 04.11.2022 року № 6-ОД [PERSON] поновлено на посаді голови правління ПрАТ «СУМБУД» (т.1 а.с. 112). Судом встановлено, що у матеріалах справи міститься вищевказаний наказ ПрАТ «СУМБУД» від 04.11.2022 року № 6-ОД (т.1 а.с. 111), винесений на виконання судового рішення у справі № 591/8868/21, та протокол від 04.11.2022 року №8, згідно з якими [PERSON] поновлено на посаді голови правління ПрАТ «СУМБУД» на підставі рішення наглядової ради ПрАТ «СУМБУД», оформленого протоколом від 04.11.2022 року №8, та наказу ПрАТ «СУМБУД» від 04.11.2022 року № 6-ОД, починаючи з 09.11.2022 року. Згідно з протоколом від 04.11.2022 року № 11 Наглядова рада ПрАТ «СУМБУД» вирішила: поновити [PERSON] на посаді голови правління ПрАТ «СУМБУД», про прийняте рішення повідомити усіма доступним засобами зв`язку [PERSON] та запропонувати йому приступити до виконання трудових обов`язків із 08 год 00 хв 07.11.2022 року, про виконання рішення суду прозвітувати Зарічний районний суд м. Суми (т.1 а.с. 110). Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 12.09.2024 року позов [PERSON] до ПрАТ «СУМБУД» про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду та відшкодування моральної шкоди було задоволено частково. Стягнуто з ПрАТ «СУМБУД» на користь [PERSON] середній заробіток за час затримки виконання рішення Зарічного районного суду м. Суми від 04.11.2022 року у справі № 591/8868/21 про поновлення на роботі за період із 05.11.2022 року по 12.09.2024 року у розмірі 998111,14 грн., із відповідним відрахуванням до Пенсійного фонду України та інших спеціальних фондів, а також до Державного бюджету України. Стягнуто з ПрАТ «СУМБУД» на користь [PERSON] судові витрати на правничу допомогу у розмірі 12246,14 грн. Стягнуто з ПрАТ «СУМБУД» у дохід держави судовий збір у розмірі 9981,11 грн. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що роботодавець не виконав рішення суду про поновлення [PERSON] на роботі, а тому наявні правові підстави для стягнення з товариства на користь Позивача середнього заробітку за час затримки виконання судового рішення (стаття 236 КЗпП України). При цьому рішення Зарічного районного суду м. Суми від 04.11.2022 року у справі № 591/8868/21 у частині поновлення [PERSON] на роботі підлягало негайному виконанню, однак не було виконано (т.1 а.с. 17-44). Указане рішення суду постановою Київського апеляційного суду від 16.04.2025 року та постановою Верховного Суду від 19.11.2025 року було залишено без змін (т.2 а.с. 27-57). Даними судовими рішеннями встановлено наступні обставини. 04.11.2022 року наказом ПрАТ «СУМБУД» № 5-ОД введено в штатний розпис товариства посаду «Голови правління» з окладом згідно з штатним розкладом, який діяв на момент звільнення [PERSON] . Відповідно до пункту 8.1 статуту АТ «СУМБУД», затвердженого загальними зборами акціонерів ПрАТ «СУМБУД» протокол від 24 квітня 2020 року № 1, органами товариства є: загальні збори; наглядова рада; правління; ревізійна комісія. Пунктом 8.4.1 статуту визначено, що виконавчий орган товариства, який здійснює керівництво його поточною діяльністю, є колегіальним правління товариства. Голова правління організовує та керує роботою правління, здійснює керівництво товариством і має такі повноваження: без доручення вчиняти дії від імені товариства, представляти інтереси товариства; керувати поточними справами товариства, пов`язаними з виробничою діяльністю товариства і забезпечувати виконання рішень зборів, наглядової ради та правління товариства; проводити переговори та вчиняти правочини (укладати договори, угоди та ін.) від імені товариства в межах, що визначені законодавством, цим статутом та наглядовою радою; розпоряджатися коштами та майном товариства в межах, визначених законодавством, рішеннями наглядової ради товариства та загальних зборів акціонерів товариства; керувати виробничою діяльністю структурних підрозділів товариства; видавати накази та розпорядження, які є обов`язковими для працівників товариства. З урахуванням указаного, судами встановлено, що на момент видачі вказаного вище наказу від 04.11.2022 року № 6-ОД про поновлення [PERSON] на посаді голови правління ПрАТ «СУМБУД» роботодавець був обізнаний про відсутність посади голови правління АТ «СУМБУД». Тобто роботодавець поновив [PERSON] на неіснуючій посаді. 21.12.2022 року ухвалою Зарічного районного суду м. Суми у справі № 591/6059/22, яка залишена без змін постановою Сумського апеляційного суду від 07.03.2023 року, скаргу [PERSON] про визнання протиправною та скасування постанови про закінчення виконавчого провадження задоволено, визнано незаконною та скасовано постанову про закінчення виконавчого провадження від 16.11.2022 року № 70272304. Крім того, вказаною ухвалою було встановлено, що 14.11.2022 року ПрАТ «СУМБУД» сплатило 5100,00 грн штрафу за невиконання рішення суду, що підтверджується платіжним дорученням № 1545, та сплатило 26800,00 грн виконавчого збору згідно з платіжним дорученням № 1546, 313,10 грн виконавчих витрат згідно з платіжним дорученням № 1544. Постановою Сумського апеляційного суду від 19.01.2023 року апеляційну скаргу ПрАТ «СУМБУД» задоволено, скасовано рішення Зарічного районного суду м. Суми від 04.11.2022 року та закрито провадження у справі, роз`яснено [PERSON] , що розгляд даної справи віднесено до юрисдикції господарського суду. Постановою Верховного суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 28 червня 2023 року касаційну скаргу представника [PERSON] задоволено частково, постанову Сумського апеляційного суду від 19.01.2023 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. 31.07.2023 року державним виконавцем відкрито виконавче провадження №72399173 щодо примусового виконання виконавчого листа Зарічного районного суду м. Суми від 21.07.2023 року № 591/8868/21 про поновлення [PERSON] на посаді голови правління АТ «СУМБУД» з 09.11.2021 року, допущено негайне виконання рішення в межах поновлення на роботі. Судом, під час розгляду даної цивільної справи, встановлено, що вказане виконавче провадження триває на час розгляду справи (т.1 а.с.45, 46-49). Згідно з актом державного виконавця від 10.08.2023 року у рамках виконавчого провадження №72399173 під час примусового виконання рішення Зарічного районного суду м. Суми від 04 листопада 2022 року у справі № 591/8868/21 державним виконавцем встановлено, що [PERSON] згідно з рішення наглядової ради від 04.11.2022 року № 11 за протоколом № 11 поновлено на посаді голови правління АТ «Сумбуд», про що видано наказ від 04.11.2022 року №5-ОД про введення до штатного розпису посади «Голови правління», з окладом згідно з штатним розписом, який діяв на момент звільнення з 09.11.2021 року, надано копію штатного розпису АТ «Сумбуд» від 01 січня 2023 року про розмір посадового окладу голови наглядової ради у розмірі 8500,00 грн. Боржник указував, що [PERSON] неодноразово повідомлявся про поновлення на посаді та допуску до виконання обов`язків, проте останній до товариства не з`являвся. У телефонній розмові з державним виконавцем Бритов О. Б. повідомив, що не може прибути до ПрAT «Сумбуд», оскільки перебуває у місті Києві. Держаним виконавцем повідомлено йому про виконання рішення суду на 14.08.2023 року о 09 год 00 хв у приміщенні ПрАТ «Сумбуд», на що останній погодився прибути в зазначений час та місце. Згідно з актом державного виконавця від 14.08.2023 року у рамках виконавчого провадження №72399173 під час примусового виконання рішення Зарічного районного суду м. Суми від 04.11.2022 року у справі №591/8868/21 про поновлення [PERSON] на посаді голови правління ПрАТ «СУМБУД» з 09.11.2021 року інших документів, що стосуються виконання вищевказаного рішення суду, не надано. 14.08.2023 року постановою державного виконавця накладено штраф на ПрАТ «СУМБУД» за невиконання рішення Зарічного районного суду м. Суми від 04.11.2022 року у справі №591/8868/21 про поновлення [PERSON] на посаді голови правління ПрАТ «СУМБУД» з 09.11.2021 року у розмірі 5100,00 грн, а постановою від 28.08.2023 року у розмірі 10200,00 грн.. Указані штрафи сплачені боржником, що підтверджується копією платіжної інструкції від 12.03.2024 року № 45224 та копією платіжної інструкції від 12.03.2024 року № 45226. Згідно з актом державного виконавця від 24.08.2023 року у рамках виконавчого провадження №72399173 під час примусового виконання рішення Зарічного районного суду м. Суми від 04.11.2022 року у справі №591/8868/21 державного виконавця не було допущено для виконання, з тих мотивів, що у ПрАТ «СУМБУД» неробочий день. Відповідно до довідки ПрАТ «СУМБУД» від 24.08.2023 року № 18/098 на підставі протоколу від 04.06.2021 року № 11 [PERSON] був відсторонений від виконання обов`язків голови правління ПрАТ «СУМБУД» із 05.06.2021 року, заробітна плата з цієї дати не нараховувалася і не виплачувалася, але в червні була нарахована щорічна відпустка за минулі періоди та з 29.06.2021 року був відкритий лікарняний. Згідно з актом державного виконавця від 28.08.2023 року у рамках указаного вище виконавчого провадження під час примусового виконання вищезазначеного судового рішення [PERSON] не було допущено до виконання своїх обов`язків та боржником було надано новий наказ від 28.08.2023 року № 6-ОД про повторне поновлення [PERSON] на посаді голови правління ПрАТ «СУМБУД» з 09.11.2021 року. Державного виконавця та [PERSON] попросили покинути приміщення товариства. 30.08.2023 року державним виконавцем у зв`язку з невиконанням ПрАТ «СУМБУД» вищевказаного судового рішення винесено подання про притягнення директора ПрАТ «СУМБУД» [PERSON] , до кримінальної відповідальності за статтею 382 КК України (невиконання судового рішення) та на підставі вказаного подання (звернення) Окружною прокуратурою м. Суми внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості за номером № 42023202510000110 за ознаками злочину, передбаченого частиною першою статті 382 КК України. 05.09.2023 року державним виконавцем винесено постанову про арешт коштів боржника ПрАТ «СУМБУД», за невиконання вищевказаного рішення Зарічного районного суду м. Суми від 04.11.2022 року у справі № 591/8868/21. Постановою Полтавського апеляційного суду від 14.11.2023 року апеляційні скарги ПрАТ «СУМБУД» залишено без задоволення, рішення Зарічного районного суду м. Суми від 04.11.2022 року залишено без змін. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 28.02.2024 року у справі №591/8868/21 у задоволенні заяви ПрАТ «СУМБУД» про визнання таким, що не підлягає виконанню, виконавчого листа №591/8868/21, виданого 21.07.2023 року Зарічним районним судом м. Суми про поновлення [PERSON] на посаді голови правління ПрАТ «СУМБУД» із 09.11.2021 року, відмовлено. Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 18.04.2024 року, з урахуванням ухвали цього самого суду про виправлення описки від 02.06.2025 року, касаційну скаргу ПрАТ «СУМБУД» залишено без задоволення, рішення Зарічного районного суду м. Суми від 04.11.2022 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 14.11.2023 залишено без змін. Поновлено виконання рішення районного суду в частині стягнення з ПрАТ «СУМБУД» на користь [PERSON] середнього заробітку за час вимушеного прогулу у розмірі, що перевищує заробітну плату за один місяць. Вищезазначені обставини не оспорювалися сторонами по справі. Як убачається з відповіді №1818347 від 25.09.2025 року з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань особами, керівником, а також іншими особами, які можуть вчиняти дії від імені Приватного акціонерного товариства «СУМБУД», у тому числі підписувати договори, тощо є: [PERSON] (керівник), Сумбатов Сергій Рубенович (представник, повноваження: вчиняти дії від імені юридичної особи, у тому числі підписувати договори тощо), Пономаренко Василь Павлович (представник, повноваження: вчиняти дії від імені юридичної особи, у тому числі підписувати договори тощо) (т.1 а.с. 151-154). Згідно з довідкою форми ОК-7, у лютому заробітна плата [PERSON] становила 43486,25 грн., у березні 43486,25 грн. (т.1 а.с. 50-52). Вирішуючи дану справу суд керується наступними нормами процесуального та матеріального права України. Згідно з приписами статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Суду як джерело права. За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який, зокрема, вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Стаття 13 Конвенції гарантує кожному, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, право на ефективний спосіб юридичного захисту в національному органі. А статтею 1 Першого протоколу до Конвенції передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. У той же час, у пункті 36 рішення від 09 грудня 2010 року у справі «Буланов і Купчик проти України», Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право звернутися до суду з будь-якою вимогою щодо своїх цивільних прав та обов`язків. У такий спосіб здійснюється «право на суд», яке, відповідно до практики Суду, включає не тільки право ініціювати провадження, а й право отримати «вирішення» спору судом. Така сама правова позиція викладена Європейським судом з прав людини й у пункті 50 рішення від 13 січня 2011 року у справі «Чуйкіна проти України» та інших рішення Суду. Реалізація принципу змагальності сторін в процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Конституції України. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Згідно з ч. 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст.4 ЦПК України). За правилами ч.ч.1,3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Статтею 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно до ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно зі ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. У свою чергу, ст. 80 ЦПК України передбачає, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Стаття 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Аналіз наведених норм процесуального та матеріального права дає підставу вважати, що кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів (Постанова Верховного Суду від 08 серпня 2019 року у справі №450/1686/17). Верховний Суд також неодноразово наголошував на необхідності застосування категорій стандартів доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. У частині третій статті 2 ЦПК України однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства визначено принцип змагальності сторін, сутність якого розкрита у статті 12 Кодексу. Відповідно до частин третьої-четвертої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17). Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц. Статтею 43 Конституції України передбачено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Держава гарантує працездатним громадянам, які постійно проживають на території України, зокрема, правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи (стаття 5-1 КЗпП України). Згідно з пунктами 2, 4 частини першої статті 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про: присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць; поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника. Частиною сьомою статті 235 КЗпП України передбачено, що рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню. У разі затримки роботодавцем виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки (стаття 236 КЗпП України). Затримкою виконання рішення суду про поновлення працівника на роботі за змістом статті 236 КЗпП України слід уважати невидання власником (уповноваженим органом) наказу про поновлення працівника на роботі без поважних причин негайно після проголошення судового рішення. Виконати рішення суду про поновлення позивача на роботі має відповідач, визначений боржником за виконавчим листом (див., зокрема, постанову Верховного Суду України від 01 липня 2015 року у справі № 6-435цс15, постанову Великої Палати Верховного Суду від 13 березня 2019 року у справі № 711/8446/16-ц (провадження № 14-37цс19), постанови Верховного Суду: від 29 вересня 2021 року у справі № 511/1284/19 (провадження № 61-6184св21), від 14 грудня 2022 року у справі № 501/4019/21-ц, провадження № 61-9103св22), від 21 червня 2023 року у справі № 461/7423/21 (провадження № 61-872св23) та інші). Тобто законодавець передбачив обов`язок роботодавця добровільно та негайно виконати рішення суду про поновлення на роботі працівника в разі його незаконного звільнення, й без звернення працівника, що унормовано, крім наведених вище норм права, також Конституцією України, статтею 18 ЦПК України. Цей обов`язок полягає у тому, що роботодавець зобов`язаний видати наказ про поновлення працівника на роботі відразу після оголошення рішення суду, незалежно від того, чи буде це рішення суду оскаржуватися (див.: постанову Верховного Суду від 21 березня 2018 року у справі № 243/2748/16-ц). Виконання рішення про поновлення на роботі вважається закінченим з моменту видачі наказу про поновлення працівника на роботі та фактичного допуску працівника, поновленого на роботі рішенням суду, до виконання попередніх обов`язків. Працівник повинен бути обізнаним про наявність наказу про його поновлення на роботі і йому повинно бути фактично забезпечено доступ до роботи і можливості виконання своїх обов`язків. Подібні правові висновки викладено Верховним Судом у постановах: від 06 грудня 2018 року у справі № 465/4679/16, від 26 лютого 2020 року у справі № 702/725/17, від 17 червня 2020 року у справі № 521/1892/18, від 16 лютого 2024 року у справі № 947/7076/22. У постанові Верховного Суду від 26 лютого 2020 року у справі № 702/725/17 (провадження № 61-12857св18) вказано, що КЗпП України не містить визначення поняття «поновлення на роботі», як і не встановлює порядку виконання відповідного рішення. Частково умови, за яких рішення суду про поновлення на роботі вважається примусово виконаним, закріплені у статті 65 Закону України «Про виконавче провадження». Так, згідно з цією статтею рішення вважається виконаним боржником з дня видання відповідно до законодавства про працю наказу або розпорядження про поновлення стягувача на роботі, після чого виконавець виносить постанову про закінчення виконавчого провадження. При розумінні роботи як регулярно виконуваної працівником діяльності, обумовленої трудовим договором, поновлення на роботі також включає допущення працівника до фактичного виконання трудових обов`язків, тобто створення умов, за яких він може їх здійснювати у порядку, що мав місце до незаконного звільнення. Таким чином, виконання рішення про поновлення на роботі вважається закінченим з моменту фактичного допуску працівника, поновленого на роботі рішенням суду, до виконання попередніх обов`язків на підставі відповідного акта органу, який раніше прийняв незаконне рішення про звільнення або переведення працівника. При цьому мається на увазі не формальне, а фактичне забезпечення поновленому працівнику доступу до роботи і можливості виконання своїх обов`язків. Невчинення роботодавцем усіх дій, які включають у себе виконання рішення суду про поновлення на роботі, є підставою для покладення на нього відповідальності, визначеної статтею 236 КЗпП України. Застосування цієї норми до правовідносин, які виникають у зв`язку з затримкою виконання рішення суду про поновлення на роботі, відповідає їх змісту та фактичним обставинам, оскільки підстави для нарахування формально поновленому працівнику заробітної плати як винагороди за виконану роботу немає, проте його вина у невиконанні посадових обов`язків і неприступленні до роботи також відсутня. Аналогічного по суті висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 17 червня 2020 року у справі № 521/1892/18 (провадження № 61-39740св18). Законом установлено фінансову санкцію у вигляді виплати середнього заробітку за невиконання рішення про поновлення на роботі через винну бездіяльність роботодавця. З огляду на імперативний припис щодо негайного виконання судового рішення, установлений статтею 235 КЗпП України, законодавець виходив із того, що будь-яка протиправна бездіяльність з боку роботодавця є підставою для здійснення таких виплат незаконно звільненому працівнику, незалежно від причин невиконання роботодавцем рішення про поновлення на роботі. Для вирішення питання про наявність підстав для стягнення середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі на підставі статті 236 КЗпП України суду належить встановити: 1) чи мала місце затримка виконання такого рішення; 2) у разі наявності затримки виконання рішення встановити період затримки, який необхідно рахувати від наступного для після постановлення рішення про поновлення на роботі до дати видання роботодавцем наказу про поновлення на роботі; 3) та, відповідно, провести розрахунок належних до стягнення сум за встановлений період. Висновки суду. Судом встановлено та відповідачем не спростовано, що Відповідач не виконав рішення суду про поновлення Позивача на роботі, а тому наявні правові підстави для стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку за час невиконання рішення про поновлення його на роботі. Так [PERSON] був звільнений з посади голови правління ПрАТ «СУМБУД» 09.11.2021 року (наказ № 134-к). Він не погодився із законністю свого звільнення, оскаржив наказ про своє звільнення у судовому порядку та був поновлений на роботі, утім рішення суду про його поновлення належним чином не виконано. Судами, трьох інстанцій, під час розгляду справи №357/14848/23, про стягнення з Відповідача на користь Позивача, у тому числі, середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 05.11.2022 року по 12.09.2024 року, було надано правову оцінку, у тому числі, матеріалам відповідного виконавчого провадження, зокрема, про поновлення [PERSON] на посаді голови правління ПрАТ «СУМБУД» з 09.11.2021 року, і зроблено висновки про те, що роботодавець фактично не виконав судове рішення про поновлення позивача на роботі, він поновив [PERSON] на не існуючій посаді, що не може вважатися належним виконанням судового рішення про поновлення працівника на роботі. Крім того, державним виконавцем накладалися на боржника ПрАТ «СУМБУД», штрафи за невиконання рішення суду, які боржник сплачував. За відповідним поданням державного виконавця про притягнення директора ПрАТ «СУМБУд» [PERSON] , до кримінальної відповідальності за статтею 382 КК України (невиконання судового рішення) внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань (кримінальне провадження № 42023202510000110). Суди зробили висновки про те, що ПрАТ «СУМБУД» не довело факт виконання роботодавцем рішення суду про поновлення [PERSON] на роботі, зокрема, фактичного допуску працівника до роботи та виконання трудових обов`язків, тобто створення умов, за яких він може їх здійснювати у порядку, що мав місце до його незаконного звільнення. Тобто фактично виконавчий лист Зарічного районного суду м. Суми від 21.07.2023 року № 591/8868/21 про поновлення [PERSON] на посаді голови правління ПрАТ «СУМБУД» з 09.11.2021 року не виконано. У межах розгляду даної цивільної справи Відповідачем не надано жодних інших доказів на підтвердження факту виконання роботодавцем рішення суду про поновлення [PERSON] на роботі, зокрема, фактичного допуску працівника до роботи та виконання трудових обов`язків, тобто створення умов, за яких він може їх здійснювати у порядку, що мав місце до його незаконного звільнення, у тому числі після 12.09.2024 року. . Для розрахунку середньої заробітної плати необхідно брати заробітну плату за лютий-березень 2021 року, оскільки в ці місяці Позивач працював повний місяць, без лікарняних та відпусток. Згідно довідки форми ОК-7, у лютому заробітна плата [PERSON] становила 43486,25 грн., у березні 43486,25 грн. (т.1 а.с. 50-52). У лютому 2021 р. було 20 робочих днів, у березні 2021 року 22 робочі дні. Всього 42 робочі дні. Таким чином середньоденна заробітна плата становить (43486,25 грн. +43486,25 грн.)/42 робочі дні) 2070,77 грн. Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 12.09.2024 року по справі № 357/14848/23 було стягнуто з ПрАТ «СУМБУД» на користь [PERSON] середній заробіток за час затримки виконання рішення Зарічного районного суду м. Суми від 04.11.2022 по справі №591/8868/21 за період з 05.11.2022 року по 12.09.2024 року. З огляду на викладене, з Відповідача на користь Позивача підлягає стягненню середній заробіток у не стягнутій судом частині, тобто з 13.09.2024 року по день прийняття рішення у даній справі, тобто по 19.01.2026 року в розмірі 728911,04 гривень (352 дні х 2070,77 гривень). З огляду на викладене, даючи оцінку зібраним доказам у справі, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги Позивача є законними та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Таким чином, справу розглянуто в межах заявлених Позивачем позовних вимог, з урахуванням обраного ним способу захисту права, на підставі поданих доказів. Розподіл судових витрат. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Оскільки Позивача звільнено від сплати судового збору, а позов задоволено повністю, то з Відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 7289,11 гривень. При вирішенні питання про стягнення витрат на правничу допомогу суд виходить з наступного. Позивач просить стягнути з Відповідача витрати на професійну правничу допомогу в сумі 24200,00 гривень. На підтвердження понесених витрат в указаному розмірі Позивачем надано до суду копії наступних документів: Договору №14 про надання правової допомоги від 23.05.2023 року та додатку №1426/1 від 104.01.2026 року до нього, Розрахунку обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості до договору про надання правової допомоги №14 від 23.052023 року, виписки по особовим рахункам за 13.05.2025 рік, квитанції №2210-4985-6157-0065 від 19.01.2023 року (т.2 а.с. 7, 8-9, 15, 16-21). Згідно з частинами 1, 2 ст.15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Відповідно до п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку із задоволенням позову у повному обсязі, заявлені вимоги про стягнення витрат на професійну правову допомогу в сумі 24200,00 гривень підлягають задоволенню. 3. Резолютивна частина. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved