Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-15 00:00:00

14.08.2025 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітню дитину та дружину, до досягнення дитиною трирічного віку. Свої вимоги позивачка обґрунтувала тим, що відповідач [PERSON] є батьком їх спільної із відповідачем доньки [PERSON] , [INFO] . Донька мешкає разом із позивачкою. Відповідач є здоровим, працездатним, інших осіб на утриманні не має, працює, має доходи, але в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) відповідача, але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття, а також аліменти на її утримання у розмірі частини від усіх видів заробітку до досягнення донькою трирічного віку. Ухвалою судді від 12.09.2025 року провадження по справі було відкрито в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Представником відповідача адвокатом Гайтота І.М. надано письмовий відзив на позовну заяву, в якому зазначає, що відповідач є людиною молодого віку, йому 26 років, на даний час він проходить військову службу у Військовій частині Збройних Сил України. Тих коштів, які він отримує ледь не вистачає для придбання необхідних засобів захисту, одягу, ліків. Також станом на зараз відповідач має незадовільний стан здоров`я, а саме має консолідований перелом лівою ключині, нестабільність металоконструкції, больовий синдром, вертеброгенна дораслгія, радікулопатія. Рекомендовано лікування ліками, рекомендовано оперативне лікування (видалення металоконструкції). В зв`язку із чим, відповідач з 05.01.2026 року проходить обстеження та лікування, для чого необхідні значні кошти. Тому, станом на зараз відповідач не має можливості сплачувати аліменти на утримання дружини у розмірі частки заробітку до досягнення дитиною трьох років. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити, зазначивши, що відповідач є військовослужбовцем, має дохід, має можливість та обов`язок утримувати доньку, але в добровільному порядку відмовляється від сплати аліментів, надсилає їй погрози. Вона в свою чергу не перешкоджає спілкуванню батька з дитиною. Також просить стягнути аліменти на її утримання до досягнення дитиною трьох років, оскільки вона має право на таке утримання. В даний час вона вийшла на роботу, отрмимує дохід у розмірі 10000,00 грн. Представник відповідача в судовому засіданні пояснила, що відповідач не заперечує проти стягнення аліментів у розмірі частки від заробітку на дитину, та заперечує щодо стягнення з нього аліментів на дружину, оскільки він не має можливості надавати таку допомогу за станом здоров`я та відповідачка не довела, що потребує такої допомоги. Повно та всебічно дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, суд прийшов до переконання, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного. Правовідносини по даній цивільній справі регулюються Сімейним Кодексом України. Судом встановлено, що сторони перебували з 08.08.2022 року у зареєстрованому шлюбі. На теперішній час шлюб розірвано. Від шлюбу у сторін народилася донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (серія [NUMBER] , актовий запис № 2420 від 06.10.2023 року. Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 р., яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991р. та набула чинності для України 27 вересня 1991р., держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Обов`язок батьків по утриманню дітей до досягнення ними повноліття закріплений в ч. 2 ст. 51 Конституції України та ст. 180 Сімейного кодексу України. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року N 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Вирішуючи питання про розмір аліментів, які необхідно стягувати з відповідача, суд виходить з того, що відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.1 ст.183 СК України, частка заробітку (доходу матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Таким чином, з урахуванням наведених правових норми і встановлених обставин справи, суд прийшов до висновку, що вимоги позивачки про стягнення з відповідача аліментів у розмірі частки заробітку на утримання неповнолітньої дитини є законні і підлягають задоволенню. Щодо стягнення з відповідача аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років суд зазначає наступне. Відповідно до ч.2 ст.84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Відповідно до ч.4 ст.84 СК України, право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ч.6 ст.84 СК України, право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Принципове положення законодавця полягає у тому, що право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, і в разі розірвання шлюбу. Не перешкоджатиме виникненню цього права і застування інституту недійсності шлюбу у випадках, коли дружина не знала і не могла знати про перешкоди до реєстрації шлюбу. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині - матері незалежно від цієї обставини. При вирішенні питання щодо стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, суд виходить з положень ст. 84 Сімейного Кодексу України, Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», та бере до уваги стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, який є працездатною людиною молодого віку, має постійний дохід, має потребу в оперативному медичному втручанні та лікуванні, стан здоров`я та матеріальне становище отримувача аліментів, яка працює та має дохід, відсутність у платника аліментів інших дітей та утриманців. З урахуванням встановленого, виходячи з принципу справедливості та розумності, та з урахуванням того, що чоловік може надавати матеріальну допомогу, оскільки має стабільний дохід, є працездатним, інвалідності не має, інших утриманців окрім дитини та дружини не має, суд вважає за необхідним задовольнити частково вимоги про стягнення аліментів на утримання дружини у розмірі1/8 заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дитиною трьох років. Судом задоволено позовні вимоги позивачки, яка звільнена від сплати судового збору, а тому з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір за дві позовні вимоги майнового характеру у сумі 2422,40 грн., відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України. Статус учасника бойових дій у даному випадку не є підставою звільнення від сплати судового збору, відповідно до положень Закону України «Про судовий збір», оскільки позовні вимоги стосуються не прав особи, а її обов`язків.

Outcome: partial