Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-15 00:00:00

20.05.2025 ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» засобами поштового зв`язку звернулося до Деснянського районного суду м. Чернігова з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за спожитий природній газ у розмірі 95 280,34 грн та 3 028,00 грн у відшкодування сплаченого судового збору. Суддя Деснянського районного суду м. Чернігова Супрун О.П. ухвалою від 22.05.2025 позовну заяву залишив без руху. Суддя Супрун О.П. ухвалою від 09.06.2025 позов прийняв до розгляду та відкрив провадження, призначив судове засідання для розгляду справи по суті. Деснянський районний суд м. Чернігова своїм рішенням від 30.09.2025 задовольнив позов, стягнув з [PERSON] на користь ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» заборгованість за спожитий природний газ у розмірі 95 280 грн 34 коп. та 3 028,00 грн у відшкодування витрат по сплаті судового збору. 04.12.2025 ухвалою від 04.12.2025 суд скасував заочне рішення та призначив справу до розгляду по суті на 13.01.2026. У судове засідання сторони не з`явилися, про час і місце розгляду справи оповіщалися в установленому законом порядку. Представник позивача в позовній заяві просила розгляд справи проводити без її участі, представник відповідача в письмових пояснення також просила розглянути справу без її участі та участі відповідача. На підставі частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі за текстом ЦПК України) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом установлено, що [PERSON] був власником садового будинку [ADDRESS] , загальною площею 123,5 кв.м, розташованого на земельній ділянці площею 0,0378 га (кадастровий номер земельної ділянки 7410100000:02:007:0197) за адресою: [ADDRESS] . На підставі договору купівлі-продажу садового будинку від 21.11.2023, посвідченого приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Костюк Ю.В., [PERSON] передав садовий будинок у власність покупцям на умовах та за ціну, визначених цим договором (а.с. 9-10). Відповідно до умов Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам (далі Договір), затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 № 2500, Закону України «Про ринок природного газу» та Правил постачання природного газу, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 № 2496, ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» узяло на себе зобов`язання постачати [PERSON] , як споживачу, природний газ, а відповідач, шляхом приєднання до умов Договору зобов`язався своєчасно та в повному обсязі оплачувати вартість природного газу відповідно до діючих цін та тарифів. Як убачається з копії витягу з білінгової системи «Газоліна» - «Фінансовий стан», наданої позивачем, по особовому рахунку № [NUMBER] , що зареєстрований на ім`я [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] , існує заборгованість у розмірі 95 280,34, яка виникла в серпні 2022 року, тобто на момент коли відповідач був власником садового будинку за вказаною адресою (а.с. 11). 06.01.2025 ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» було надіслано лист-вимогу до відповідача, у якому товариство зазначило про необхідність погашення існуючої заборгованості (а.с. 12). Оскільки відповідач на вимогу ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» про сплату заборгованості за спожитий газ у сумі 95 282,34 грн належним чином не відреагував, товариство для захисту свого права звернулося до суду. Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України (далі за текстом ЦК України) порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання, а згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання повинне виконуватись належним чином. Положеннями статей 610 та 612 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. На підтвердження позовних вимог позивач надав: витяг з білінгової системи «Газоліна» («Фінансовий стан») по особовому рахунку № [NUMBER] , що містить детальну інформацію про обсяги споживання природного газу та нараховану вартість згідно з даними Оператора ГРМ; докази досудового врегулювання спору, а саме направлення споживачу вимоги про сплату заборгованості за спожитий природний газ; копію Договору купівлі-продажу садового будинку №8143 від 21.11.2023, що підтверджує право власності відповідача на об`єкт нерухомого майна; Інформацію щодо остаточної алокації відборів споживача з ЕІС-кодом 56XM41A63449761W з інформаційної платформи Оператора ГТС за серпень 2022 року, яка підтверджує фактичний щодобовий та місячний обсяг споживання, а також факт передачі даних Оператором ГРМ до платформи; Інформацію щодо закріплення споживача з ЕІС-кодом 56XM41A63449761W у Реєстрі споживачів ТОВ «ГК «Нафтогаз України», яка підтверджує, що постачання на об`єкт відповідача здійснював позивач. Таким чином, матеріалами справи підтверджується, що відповідач не сплатив нараховану суму боргу за споживання природного газу, а отже належним чином свої зобов`язання перед позивачем не виконав. Відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з управління багатоквартирним будинком, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення та поводження з побутовими відходами, а також відносини, що виникають у процесі надання послуг з постачання та розподілу електричної енергії і природного газу споживачам у житлових, садибних, садових, дачних будинках, регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги». Згідно з пунктом 5 частини другої статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Правилами постачання природного газу, що затверджені постановою Національної комісії що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі НКРЕКП) № 2496 від 30.09.2015, та статтями 6, 7, 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» компанія зобов`язана постачати природний газ споживачам, які використовують його (природний газ) для власних потреб, а споживачі зобов`язані здійснювати оплату за отриманий природний газ, згідно особового рахунку і встановлених тарифів. Постачання природного газу побутовому споживачу здійснюється на підставі договору, що укладається між ним та постачальником на умовах Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, які є однаковими для всіх побутових споживачів України. Відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» надання житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, а частиною четвертою статті 13 цього закону передбачено, що з пропозицією про укладення договору про надання комунальних послуг або про внесення змін до нього може звернутись будь-яка сторона, надавши другій стороні проект відповідного договору (змін до нього) складений згідно з типовим договором. Тобто з пропозицією укласти договір міг звернутись як позивач, так і відповідач. Відповідно до частини першої статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). За змістом статті 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Постановою НКРЕКП № 2500 від 30.09.2015 «Про затвердження типового договору постачання природного газу побутовим споживачам» визначено, що договір між Постачальником природного газу та Споживачем є публічним договором приєднання, відповідно до статей 633, 634, 641, 642 ЦК України. Відповідно укладається шляхом заявочного принципу і не потребує двостороннього підписання письмової форми договору. На підтвердження факту споживання природного газу [PERSON] позивач надав інформацію по рахунку, правильність якого відповідачем під час судового розгляду не спростована. Щодо твердження відповідача про неправильне нарахування обсягу газу, суд зауважує, що визначення обсягу спожитого природного газу здійснюється Чернігівською філією ТОВ «Газорозподільні мережі України», а не позивачем, який виконує виключно функцію постачання природного газу та нараховує його вартість на підставі даних Оператора ГРМ, отриманих за підсумками кожного місяця. Так, згідно даних про фактичний місячний відбір/споживання природного газу, що надається Оператором ГРМ (Чернігівська філія ТОВ «Газорозподільні мережі України»), через інформаційну платформу по особовому рахунку № [NUMBER] у серпні 2022 року спожито в об`ємі 11 974,57 куб.м природного газу на загальну суму 95 280,34 грн. Крім того, на підтвердження правильності здійснених позивачем нарахувань вартості спожитого природного газу надана Інформація щодо остаточної алокації відборів споживача з ЕІС-кодом 56ХМ41A63449761W з інформаційної платформи Оператора ГТС ТОВ «Оператор ГТС України» за серпень 2022 року, яка містить інформацію про щодобовий та загальний місячний об`єм споживання відповідачем природного газу. Сама по собі відсутність нарахувань у попередніх періодах не спростовує факт споживання газу в серпні 2022 року, а може свідчити про те, що за ті періоди Оператором ГРМ було передано нульові значення (або показники не подавалися). Разове нарахування (визначення) обсягу природного газу в серпні 2022 року є результатом отримання Позивачем офіційних даних від Оператора ГРМ (Чернігівська філія ТОВ "Газорозподільні мережі України") через інформаційну платформу Оператора ГТС, які є єдиною законною підставою для проведення Позивачем нарахувань вартості спожитого природного газу Споживачу. У випадку незгоди відповідача з нарахованими Оператором ГРМ об`ємами (обсягами) спожитого природного газу, він не позбавлений права звернутися до Оператора ГРМ із відповідною заявою або з позовною заявою до суду. Щодо питання повірки газового лічильника та фіксації його показів суд зазначає, що воно не входить до компетенції ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України», яке виконує виключно функцію постачання природного газу та визначення його вартості на підставі даних Оператора ГРМ. Факт відчуження садового будинку за Договором купівлі-продажу судового будинку від 21.11.2023 не звільняє відповідача від виконання зобов`язань, що виникли до моменту продажу, а заборгованість виникла в серпні 2022 року, коли він був власником об`єкта. Доводи відповідача про знаходження в період із 24.02.2022 по 01.09.2022 на території садового товариства «Расцвет» військових формувань не підтверджені належними та допустимими доказами. Із огляду на викладене, суд доходь висновку про доведеність вимог позивача, у зв`язку з чим позов належить задовольнити в повному обсязі. Згідно зі статтею 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача витрати по оплаті судового збору в розмірі 3 028,00 грн. Ураховуючи викладене,

Outcome: approved