Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-14 00:00:00

В червні 2025 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення коштів за договором позики. В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що 04.11.2024р. він уклав з [PERSON] договір позики та передав останній грошові кошти в сумі 9000 доларів США, з умовою їх повернення протягом шести місяців з дня отримання. Договір укладено в письмовій формі у вигляді розписки. Станом на дату подання позову до суду відповідач не виконав умов договору, відмовляється в добровільному порядку погашати заборгованість, яка виникла перед ним. Оригінал розписки знаходиться у нього, що свідчить, що боргове зобов`язання відповідачем не виконане. З врахуванням наведеного, позивач просить: стягнути з [PERSON] на його користь заборгованність за договором позики в розмірі 9000 дол. США та судові витрати по справі - судовий збір та витрати на професійну правничу допомогу 30 000 грн. В судовому засіданні представник позивача повзовні вимоги підтримав, просив задоволити, проти винесення заочного рішення суду не заперечив. Відповідач в судове засідання не з`явилася, повідомлялася про час та місце розгляду справи у встановленому законом порядку. Відповідно до ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин суд вважає за можливе справу розглядати по суті за відсутності відповідача, на підставі наявних в справі доказів з ухваленням заочного рішення. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 04.11.2024 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір позики, згідно якого остання отримала від [PERSON] в борг грошові кошти в сумі 9000 доларів США, які зобов`язалася повернути протягом 6 місяців. Факт отримання грошових коштів [PERSON] підтверджується її борговою розпискою від 04.11.2024 року. Стаття 526 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) визначає, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем грошової суми або визначеної кількості речей. Розписка, підписана відповідачем, є саме таким документом. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Як передбачено ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до частини першої статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. За загальними правилами доказування, визначеними статтями 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Стороною відповідача не було подано суду доказів на підтвердження належного виконання своїх зобов`язань за договором позики від 04.11.2024 р.. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню та з відповідача на користь позивача, слід стягнути заборгованість за договором позики від 04.11.2024 р. в сумі 9000 доларів США. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З врахуванням наведеного, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача, слід стягнути на користь позивача 4345,70 грн. (3740,10 + 605,60) судового збору. Згідно ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ч.3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Адвокат Кемінь С.В. надавав позивачу [PERSON] правничу допомогу відповідно до Договору про надання правничої допомоги від 10.06.2025р., згідно якого сторони погодили фіксований розмір гонорару в сумі 30000 грн., який позивач сплатив 07.10.2025р. відповідно до квитанції. Надання Адвокатом Кемінь С.В. позивачу [PERSON] правничої допомоги відповідно до умов Договору про надання правничої допомоги від 10.06.2025р. підтверджується Актом №1 від 08.10.2025 року. Враховуючи вищевикладене, а також те, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, суд приходить до висновку, що слід стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 30000грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved