Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вищезазначеним позовом. В обґрунтування своїх вимог позивач послався на те, що 24.04.2024 між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та відповідачем укладений кредитний договір № 7822414. Договір укладений в електронній формі на умовах строковості, зворотності, платності. Спеціальним платіжним засобом за договором є платіжна картка відповідача. Відповідач фактично отримав кредитні кошти в розмірі 6 900 грн. Поряд із тим, в досудовому порядку кошти, обумовлені договором, в порядку, погодженому сторонами, відповідачем не сплачені. За договором факторингу № 27.11/24-Ф від 27.11.2024 позивач набув право вимоги за спірним кредитним договором. Заборгованість за спірним договором становить 25 461 грн. Враховуючи викладене, позивач просив стягнути їх в судовому порядку. Окрім задоволення позовних вимог позивач вважав можливим присудження на свою користь судового збору 2422 грн. 40 коп., витрат на правничу допомогу 6000 грн. Позивач в процесі розгляду позов підтримав. Відповідач процесуальним правом надання відзиву не скористався. З`ясувавши обставини справи, дослідивши наявні докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав : Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені Законом України «Про споживче кредитування». Правила укладання та підпису електронних договорів регулюються законодавством, яке забезпечує їх юридичну чинність та довіру між сторонами, зокрема, ЦК України, Законом України "Про електронний документ та електронний документообіг", Законом України "Про електронну комерцію". Електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків і оформлена в електронній формі (пункт 5 частини 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Будь-який договір, передбачений ЦК України може мати електронну форму і необов`язково повинен бути створений у вигляді окремого електронного документа, допускається і спрощена форма (Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду, справа № 524/5556/19). Відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. Відповідно до ст. 6 Закону України "Про електронний документ та електронний документообіг" ЕЦП використовується для забезпечення юридичної чинності електронних документів. ЕЦП включає простий електронний підпис (ПЕЦП) згідно зі ст. 18 Закону України «Про електронні довірчі послуги», підпис з використанням кваліфікованого сертифіката (КЕЦП) та підпис з використанням електронного цифрового печатки (ЕЦПіП). Фактично електронний правочин є похідним від поняття правочину, тому до нього застосовуються ті ж умови дійсності, що і до правочинів, закріплені у статті 203 Цивільного кодексу України. Стаття 5 Закону України «Про електронну комерцію» передбачений «принцип однаковості юридичної сили електронних правочинів та правочинів, укладених в іншій формі, передбаченій законодавством». У справі № 524/5556/19 Верховний Суд у постанові від 12.01.2021 звернув увагу на те, що електронний договір може бути укладеним не тільки у формі єдиного документа, підписаного кваліфікованим електронним підписом, але й шляхом обміну повідомленнями за допомогою засобів електронної комунікації. Судом встановлено, що 24.04.2024 між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та відповідачем укладений кредитний договір № 7822414. Договір укладений в електронній формі на умовах строковості, зворотності, платності. Спеціальним платіжним засобом за договором є платіжна картка відповідача. Зі змісту договору вбачається, що умови укладання електронного договору дотримані, зокрема, наявна згода сторін, пропозиція та прийняття, інформаційна прозорість. Інформація надана позичальнику з дотриманням вимог законодавства України та забезпечує правильне розуміння позичальником суті фінансової послуги без нав`язування її придбання. Згідно зі ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію» відповідач мав можливість ознайомитися з умовами угоди перед її укладанням. Умови договору є чіткими, зрозумілими та доступними для обох сторін. Відповідач ознайомлений зі схемою кредитування, погодився із нею. Договір підписаний відповідачем, що свідчить про адаптування договору до потреб та фінансового стану останньої. При цьому, відповідачем активно використаний алгоритмом дій на сайті товариства із наданням особистих даних. Підписавши спірний кредитний договір електронним підписом одноразовим ідентифікатором, відповідач отримала свій примірник електронного договору у формі, яка унеможливлює зміну його змісту та має можливість в будь-який час самостійно знайомитись з текстом укладеного спірного договору на сайті товариства в особистому кабінеті. За ч. 6 статті 18 Закону України "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги" кваліфікований електронний підпис має таку саму юридичну силу, як і власноручний підпис, та має презумпцію його відповідності власноручному підпису. При вирішенні спору суд враховує, що один і той же електронний документ може існувати на різних носіях. Всі ідентичні за своїм змістом екземпляри електронного документа можуть розглядатися як оригінали та відрізнятися один від одного тільки часом і датою створення, що відповідає статті 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», за якою у випадку зберігання документу на кількох електронних носіях інформації кожен електронний примірник вважається оригіналом електронного документа, де матеріальний носій є способом збереження інформації, який має значення тільки тоді, коли електронний документ виступає речовим доказом. Головною особливістю електронного документа є відсутність жорсткої прив`язки до конкретного матеріального носія. Кредитні кошти фактично отримані відповідачем, що підтверджується платіжною інструкцією № 10772 від 27.11.2024. Договір не оспорений. За договором факторингу № 27.11/24-Ф від 27.11.2024 позивач набув право вимоги за спірним кредитним договором (ст. ст. 656, 514 ЦК України). При вирішенні спору суд враховує, що за договором відступлення права вимоги первісний кредитор у конкретному договірному зобов`язанні замінений на нового кредитора (позивача), який за відступленою вимогою набував обсяг прав, визначений договором, у якому виникло таке зобов`язання. Договір факторингу своїм предметом має надання фінансової послуги відповідною фінансовою установою в порядку Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» за плату та передбачає не тільки повернення фінансування фактору, але й оплату клієнтом наданої фактором фінансової послуги. (Велика Палата Верховного Суду, 16.03.2021 у справі № 906/1174/18). За ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) та в інших випадках, встановлених законом. Згідно зі статті 516 цього Кодексу заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір факторингу є чинним. Доказів сплати кредитної заборгованості як на рахунок первісного кредитора, так і на рахунок позивача у справі відповідачем суду не надано. Розмір заборгованості підтверджується наданим позивачем детальними розрахунками та становить 25 461 грн. Розмір заборгованості складається з : - 6900 грн. заборгованості по тілу кредиту - 12 420 грн. заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом - 6141 грн. - пені Розмір позовних вимог відповідачем не спростований. В порядку статті 629 ЦК України договір є обов?язковим для виконання сторонами. Всі умови договору: істотні, звичайні та випадкові з моменту його укладення (ст. 640 ЦК України) стають однаково обов?язковими для виконання сторонами. В цьому полягає сенс цивільно-правового договору, як правової форми узгодження волі сторін, спрямованої на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов?язків. Загальні вимоги щодо виконання зобов?язань, зокрема тих, що виникають з договорів, встановлені главою 48 ЦК України. Невиконання або неналежне виконання сторонами договору своїх обов?язків тягне наслідки, передбачені главою 51 ЦК України, зокрема, стягнення поточної заборгованості, дострокове стягнення всієї суми заборгованості за договором, стягнення неустойки (штраф, пеня), тощо. Відмова від договору (від виконання договору) можлива лише у випадках, передбачених самим договором або законом (ст. 651 ЦК України). У разі не спростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню (постанова Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018, справа №2-383/2010). Підстав для зменшення розміру нарахованих процентів як явно завищених і непропорційних наслідкам порушення з умов спірного кредитного договору не вбачається. Враховуючи вищевикладене, позов є доведеним позивачем. Судовий збір підлягає присудженню на користь позивача в порядку ст.141 ЦПК України. За ст. 133 ЦПК України витрати на професійну правничу допомогу належать до судових витрат. Відповідно до статті 30 Закону «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом в будь-якому розмірі, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Поряд із тим, при стягненні правничої допомоги як судових витрат судом за судовим рішенням враховується ряд чинників, визначених процесуальним законом, зокрема, складність справи, ціна позову, значення справи для сторони, докази надання допомоги, чи пов`язані ці витрати з розглядом справи, процесуальна поведінка сторони, результат розгляду клопотань сторони судом, тощо (постанова ВС від 29.08.2024, справа № 560/10132/21). На підтвердження правничої допомоги позивачем надані договір про правничу допомогу, свідоцтво адвоката про право на зайняття адвокатською діяльністю, детальний опис виконаних робіт, акт надання послуг. Враховуючи зазначене, суд вважає можливим присудження на користь позивача за судовим рішенням 3 000 грн. правничої допомоги.

Outcome: approved