Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд із вказаним вище позовом, в якому просить: зобов`язати [PERSON] усунути перешкоди у здійсненні ним права користування та розпорядження будинком, розташованим за адресою: [ADDRESS] та стягнути судові витрати з відповідачки. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що він з 13.07.2000 проживає за адресою: [ADDRESS] . Разом з ним проживають двоє його синів: [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] . Даний житловий будинок належить йому на праві приватної власності на підставі договору дарування житлового будинку від 19.02.2019. Також, у даному будинку, проживає його колишня дружина [PERSON] , з якою він розлучився 06.12.2012. Вони давно не живуть однією сім`єю, не ведуть спільного побуту, не підтримують один одного, не ведуть спільного господарства. Колишня дружина [PERSON] , не сплачує комунальні послуги, не надає кошти на ремонт чи відновлення будинку. З цього приводу в них постійно виникають сварки та скандали, що згубно впливає на його ментальне та фізичне здоров`я та здоров`я їхніх дітей, а тому він змушений звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою від 14.10.2025 в зазначеній справі відкрито провадження та призначено підготовче судове засідання, встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву, пред`явлення зустрічного позову. Також позивачу встановлено п`ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив, а відповідачу п`ятиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання заперечення. 05.11.2025 [PERSON] подала зустрічний позов, який ухвалою суду від 02.12.2025 об`єднано в одне провадження з первісним позовом. Позивач за зустрічним позовом [PERSON] просить: зобов`язати [PERSON] не чинити перешкоди їй у користуванні та проживанні у будинку [ADDRESS] , а в первісному позові відмовити. В обгрунтування зустрічних позовних вимог посилається на те, що вона ( [PERSON] ) та [PERSON] є колишнім подружжям, шлюб між ними розірвано рішенням Дрогобицького міськрайонного суду № 1306/7116/2012 від 06 грудня 2012 року за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Вони є батьками двох синів - двійнят [PERSON] та [PERSON] , [INFO] . Після розірвання шлюбу, [PERSON] та [PERSON] помирилися і почали знову проживати разом однією сім`єю у будинку [ADDRESS] та постійно проживає у спірному будинку, доглядає за будинком та прибудинковою територією, прибирає. Вона не заперечує, щоб власнику будинку - колишньому чоловіку відшкодовувати частину витрат по сплаті комунальних послуг відповідно до кількості зареєстрованих у будинку, однак вона не може йому повертати частину сплачених грошових коштів, так як не має реквізитів банківської картки для їх перерахунку. [PERSON] за своєю заявою як власник житлового будинку, 13.06.2025 зняв з реєстрації місця проживання [PERSON] . Стверджує, що не має іншого придатного до проживання житла (житлового будинку чи квартири). На підставі договору дарування в 20 році вона набула у власність житловий будинок [ADDRESS] , однак це старий будинок, який має вже біля 100 років, в якому біля сорока років ніхто не проживав, без комунікацій висота приміщень 2,20м., в незадовільному стані, не придатному до проживання, що підтверджується технічним висновком про стан будівельних конструкцій інженерних мереж, який виготовлений експертом ФОП [PERSON] 04 листопада 2025 року. Вказує на те, що не чинить [PERSON] жодних перешкод у користуванні та розпорядженні житловим будинком [ADDRESS] , а тому просить у задоволенні первісного позову відмовити, а зустрічний задоволити. В судовому засіданні [PERSON] представник [PERSON] заявлені вимоги підтримав та просить суд їх задоволити. Заявлений зустрічний позов не визнає, вважає такий необґрунтованим та безпідставно поданим, оскільки не ґрунтується на жодних правових підставах. [PERSON] представник [PERSON] , позовні вимоги [PERSON] не визнала з підстав викладених у зустрічній позовній заяві. Щодо зустрічного позову то просить його задоволити оскільки такий підставно поданий та ґрунтується на вимогах закону. З`ясувавши обставини справи, дослідивши надані сторонами докази, в процесі встановлення обставин справи та перевірки їх доказами, судом встановлено наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини: Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Отже, таке право є абсолютним, виражає демократичні засади суспільства, спрямоване на всебічний захист прав людини та громадянина. Відповідно до положень ст.5 ЦПК України, «здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Під способами захисту цивільних прав розуміють передбачені законом заходи примусового характеру, за допомогою яких відновлюються порушені, невизнані або оспорювані права. Реалізуючи передбачене ст. 64 Конституції України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту. За принциповими положеннями ст. 12 ЦПК України, які встановлюють змагальність цивільного процесу, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Нормами ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Судом встановлено, що сторони по справі є колишнім подружжям, які проживають у належному [PERSON] житловому будинку [ADDRESS] . Разом із ними у житловому будинку зареєстровані та проживають, їхні два сина: [PERSON] та [PERSON] , [INFO] . До 13.06.2025 за вказаною вище адресою, також була зареєстрована [PERSON] . Як зазначено вище, учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Частиною першою статті 48 ЦПК України визначено, що сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивач - це особа, на захист прав та інтересів якої відкрито провадження у справі. З цього випливає, що позовна заява подається для захисту порушених прав, а саме порушення в часі повинно існувати до відкриття провадження у справі. Згідно зі статтею 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Згідно із ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. [PERSON] у своєму позові просить: зобов`язати [PERSON] усунути перешкоди у здійсненні ним права користування та розпорядження будинком, розташованим за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] у своєму зустрічному позові просить: зобов`язати [PERSON] не чинити перешкоди їй у користуванні та проживанні у будинку [ADDRESS] , а в первісному позові відмовити зобов`язати [PERSON] не чинити перешкоди їй у користуванні та проживанні у будинку [ADDRESS] . Із наведеного вище вбачається, що позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] є взаємопов`язані та стосуються житлового будинку [ADDRESS] , також судом встановлено, що між сторонами як колишнім подружжям відсутні добросусідські відносини, що в свою чергу і породило ці позови. Суд критично ставиться до доводів [PERSON] , що відповідачем ( [PERSON] ) чиняться йому перешкоди у користуванні його житловим будинком, як і до доводів [PERSON] , що [PERSON] чиняться їй перешкоди у користуванні та проживанні у вказаному вище будинку, а в матеріалах справи відсутні будь які належні та допустимі докази з боку позивачів, що підтверджували би підставність їх позовних вимог та судом не здобуто таких доказів в судовому процесі, тобто встановлених джерел інформації, що має значення для справи, у зв`язку з чим не заслуговують на увагу. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, користуються рівними правами щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Особи, які беруть участь у справі, розпоряджаються своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд. Суд постановляє рішення в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів - із поданих позивачами доказів, не вбачається яке саме їх право порушено. У відповідності до вимог ст. 76, 77, ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Вимогами статей 78, 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях; обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. За результатами розгляду справи суд приймає рішення, в якому, серед іншого, робить висновок про задоволення позову чи відмову в задоволенні позову, вирішуючи питання про права та обов`язки сторін (позивача та відповідача). Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду немає правових підстав для задоволення як первинного так і зустрічного позовів, оскільки, як позивач за первинним так і позивач за зустрічним позовом не довели ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх позовних вимог, а тому у задоволені позовів (первинному та зустрічному) слід відмовити за безпідставністю та недоведеністю. Оскільки суд дійшов висновку про необхідність відмовити у задоволенні позовів, то відповідно судові витрати слід покласти на сторони.

Outcome: dismissed