Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-14 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» звернулося до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості в розмірі 13 672,00 грн. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 24.09.2024 року між ТОВ «Макс Кредит» та відповідачем з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи в електронній формі був укладений кредитний договір №00-9983620 про отримання кредиту в сумі 6 000,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом відповідно до умов, зазначених у договорі. ТОВ «Макс Кредит» свої зобов`язання надати грошові кошти виконав в повному обсязі та 24.09.2024 перерахувало грошові кошти в сумі 6 000,00 грн. на банківську карту [PERSON] . Обґрунтовуючи наявність права вимоги до відповідача представник позивача посилається на ст. ст. 512, 514 ЦК України, вказує, що право вимоги до нього перейшло на підставі договору факторингу №17032025-МК/ЮнітКапітал від 17.03.2025. Всупереч умовам кредитного договору, відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до нього, останній не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ «Юніт Капітал», ні на рахунки попереднього кредитора. З урахуванням наведеного позивач просить суд, сягнути з відповідача [PERSON] на його користь заборгованість за кредитним договором в розмірі 13 672,00 грн., а також понесені судові витрати. Ухвалою Любарського районного суду Житомирської області від 11.11.2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження та визначено відповідачу строк для подання відзиву. Клопотання представника позивача про витребування доказів задоволено. 24.12.2025 року ухвалою суду застосовано захід процесуального примусу до Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» у зв`язку із невиконанням з невідомих суду причин ухвали суду в частині витребування доказів. 24.12.2025 року ухвалою суду закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на веб-сайті Любарського районного суду, однак у визначений судом строк він відзиву не подав, причин неявки суду не повідомив. Представник позивача у судове засідання не з`явився, у позовній заяві просить розгляд справи проводити без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, на їх задоволенні наполягає, проти винесення заочного рішення не заперечує. З урахуванням викладеного, відсутності клопотань сторін про призначення розгляду справи в судовому засіданні, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними у справі матеріалами з урахуванням вимог ч.10 ст.84 ЦПК України щодо витребуваних доказів, а саме визнає ці факти встановленими, якщо немає заперечень щодо них з боку іншої сторони або якщо вони підтверджені належними доказами, що не викликають сумнівів. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Оскільки учасники процесу в судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. На підставі ст.ст. 76-81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 24.09.2024 між ТОВ «Макс Кредит» та відповідачем в електронному вигляді укладений і підписаний договір кредитної лінії №00-9983620, згідно з умовами якого позичальнику наданий кредит у формі кредитної лінії на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та комісію, а також виконати інші обов`язки, передбачені договором. Сума кредитного ліміту становить 6000,00 грн; строк дії кредитної лінії 360 календарних днів; тип процентної ставки - фіксована; стандартна процентна ставка складає 0,94% від суми кредиту за кожний день користування кредитом у межах строку дії кредитної лінії; кредитодавець одноразово нараховує Комісію за надання кредиту в розмірі 1000,00 грн (а.с. 8, зворотній бік-13). Сторони погодили графік платежів за кредитним договором, що становить додаток №1 до кредитного договору (а.с.13, зворотній бік). Позичальник під час укладення кредитного договору пройшов ідентифікацію шляхом використання системи ВаnkID відповідно до п.2.1 Договору. Договір кредитної лінії №00-9983620 та Додаток №1 до договору підписані електронним цифровим підписом з одноразовим ідентифікатором (а.с. 13, 14, зворотній бік). З матеріалів справи, досліджених судом, встановлено, що ТОВ "Макс Кредит" свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, надавши відповідачу [PERSON] можливість користуватись кредитними коштами в розмірі, який передбачений умовами договору. Разом з тим, відповідач свої зобов`язання щодо повернення кредитних коштів та сплати інших платежів за договором не виконує, внаслідок чого утворилась заборгованість. 17.03.2025 між ТОВ "Макс Кредит" та ТОВ «Юніт Капітал» укладений договір факторингу №17032025-МК/ЮнітКапітал, відповідно до умов якого ТОВ "Макс Кредит" передало (відступило) ТОВ «Юніт Капітал» за плату належні йому права вимоги до відповідача в сумі 13 672,00 грн, що підтверджується змістом самого договору та Витягу з Реєстру боржників до цього Договору від 17.03.2025 (а.с. 28-35). Частиною 1 статті 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. З урахуванням наведеного, на підставі ст.ст. 512, 514 ЦК України до ТОВ «Юніт Капітал» перейшло право грошової вимоги до відповідача за договором №00-9983620 від 19.07.2024. Зі змісту виписки з особового рахунку за кредитним договором №00-9983620, наданої позивачем, та детального розрахунку заборгованості за кредитним договором №00-9983620 вбачається, що станом на 01.10.2025 заборгованість становить 16 172,00 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту 5000,00 грн; комісія, передбачена п. 1.6 договору, нарахована при наданні кредиту, - 1000,00 грн; заборгованість за відсотками - 7 672,00 грн, які нараховані в межах строку кредитування, штрафні санкції 2250,00 грн (а.с. 36, зворотній бік-38). Водночас, в позовній заяві позивач просить стягнути борг в розмірі 13 672,00 грн, вимогу про стягнення штрафних санкцій не заявляв. Відповідно до ст.204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Відповідно до ст.639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. За змістом ст.ст.626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст.638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У ст.526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив зобов`язання, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1048 ЦК України). Частиною 2 ст.1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст.1055 ЦК України). Статтею 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно зі статтею 12, частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як встановлено судом, [PERSON] було укладено кредитний договір в електронному вигляді із ТОВ «Макс Кредит», яким передбачено передачу коштів в безготівковій формі шляхом їх зарахування на платіжну картку позичальника. Отже, підписавши вищевказану угоду електронним підписом, відповідач добровільно погодився у письмовому вигляді на умови кредитування, зокрема, розмір кредиту, порядок його надання та порядок та розмір сплати відсотків за користування кредитом. За таких обставин, суд вважає, що правовідносини, що виникли між сторонами, є зобов`язальними, ТОВ «Макс Кредит» виконало свої зобов`язання за договором належним чином, надавши відповідачу кредитні кошти, проте останній, отримавши кредитні кошти, в порушення взятих на себе зобов`язань, суму боргу по кредиту не повернув. Враховуючи те, що ТОВ «Макс Кредит» відступило право вимоги ТОВ «Юніт Капітал» за кредитним договором до відповідача, у позивача наявне право на пред`явлення позову про стягнення заборгованості за цим договором. Виходячи із встановлених фактичних обставин справи, вимог чинного законодавства, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що відповідач допустив неналежне виконання умов договору про надання кредиту, що призвело до порушення майнових прав позивача, а відтак наявні правові підстави для часткового задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості в межах заявлених позивачем вимог в загальному розмірі 13 672,00 грн, яка складається із боргу за кредитом 6000,00 грн (5000,00 грн тіло + 1000,00 грн комісія) та відсотками - 7 672,00 грн. Відповідно до ст.264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Відповідно до статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку із ухваленням рішення суду про задоволення позовних вимог, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати понесені ним і документально підтверджені в розмірі 2422,40 грн. по сплаті судового збору та 7000 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Outcome: approved