Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-14 00:00:00

Представник позивачки [PERSON] адвокат Лесик С.І. звернувся до суд з позовом до Устилузької міської ради про визначення часток у праві спільної сумісної власності та визнання права власності на спадкове майно. В уточненій позовній заяві покликається на те що [INFO] , померла дочка позивачки - [PERSON] та після смерті якої відкрилась спадщина на майно, а саме на її частку квартири за номером [ADDRESS] . Факт родинних відносин між позивачем та спадкодавцем підтверджується копією свідоцтва про народження, яку додано до позовоної заяви. Після смерті доньки, позивачка звернулась до нотаріуса з метою оформлення спадкових прав. Приватним нотаріусом було надано письмове роз`яснення про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину на частку вищевказаної квартири. Нотаріусом було роз?яснено, що з поданих позивачкою документів вбачається, що квартира за номером [ADDRESS] , перебуває у спільній сумісній власності: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] померлої [INFO] . Оскільки вищевказана квартира перебуває у спільній сумісній власності, визначити частку померлої [PERSON] не вбачається за можливе, а тому, як наслідок, встановити склад спадкового майна після смерті [PERSON] також неможливо. Враховуючи вищевикладене, нотаріус рекомендував позивачці звернутись до суду із позовною заявою про визначення частки померлої у праві спільної сумісної власності на вказане спадкове майно, з метою подальшої видачі свідоцтва про право на спадщину. Позивач вважає, що її права та інтереси як спадкоємця порушені, а тому вона змушена звернутись до суду за захистом такого. Окрім цього, зі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 03.03.1995 р. вбачається, що квартира за адресою: [ADDRESS] , на праві приватної спільної сумісності власності належить чотирьом особам: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , яка померла [INFO] . Враховуючи те, що відповідно до Свідоцтва про право власності на нерухоме майно квартира належить особам на праві спільної сумісної власності, частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, а тому Позивач вважає за можливе та просить Суд визначити частку у праві спільної сумісної власності на квартиру за кожним із співвласників у розмірі по , а також просить визнати за нею, [PERSON] , право власності на 1/4 частки квартири за номером [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Позивач в судове засідання не з`явилася, її представник адвокат Лесик С.І. подав заяву, в якій просив здійснювати розгляд справи за його відсутності, заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Представник відповідача Устилузької міської ради в судове засідання не з`явився, однак від нього надійшла заява в якій він просив здійснювати розгляд справи за його відсутності за наявними матеріалами у справі. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з?явились. Від відповідача [PERSON] надійшла заява про визнання позову. Враховуючи те, що сторони в судове засідання не з`явились, тому згідно з ч.2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи здійснюється без фіксування технічними засобами. Дослідивши і оцінивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає до задоволення. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Суд приймає визнання позову відповідачем, оскільки таке визнання відповідає вимогам Цивільного кодексу України, інтересам сторін по справі та не суперечить правам та інтересам інших осіб. Згідно Свідоцтва про право власності на житло від 13.03.1995 р. вбачається, що квартира за адресою: [ADDRESS] , на праві приватної спільної сумісності власності належить чотирьом особам: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Після повторної реєстрації шлюбу, [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] », що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданого 15.04.2015 року. Згідно копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , [PERSON] померла [INFO] . Відповідно до ст. 355 Цивільного кодексу України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. У частинах 1, 2 ст. 369 Цивільного кодексу України передбачено, що співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників. Відповідно до положень ч. 1 ст. 368 і ч. 2 ст. 372 ЦК України визначено, що спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. Частинами 1, 2 ст. 370 ЦК України визначено, що співвласники мають право на Документ сформований в системі «Електронний суд» 26.08.2025 3 виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Відповідно до положень ст.ст.316,321ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. В силу п. 11 ч. 1ст. 346 ЦК України право власності припиняється у разі смерті власника. Виходячи із змісту ст. 392 ЦК України право власності встановлюється в судовому порядку, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Зважаючи на вимоги ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою (ч. 1 ст. 1220ЦК України). Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця (ч.1ст. 1221ЦК України). Згідно ч.ч. 1, 2ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Крім того, згідно із положеннями ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх Документ сформований в системі «Електронний суд» 26.08.2025 4 від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановленихст.1259 ЦК України. Статтею 1261 ЦК України визначено, що діти спадкодавця та той з подружжя, що його пережив і батьки, відносяться до першої черги спадкоємців за законом. Згідно ч.3 ст.1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. З урахуванням положень ст.ст.1296-1299 ЦК України питання про право спадкоємця на спадкове майно вирішується судом у разі невизнання такого права чи відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину. Позивач зверталась до нотаріуса з приводу видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті дочки [PERSON] , однак, нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва на частку у праві спільної сумісної власності, оскільки частка спадкодавця у спільному майні не визначена. Оскільки вищевказана квартира є об`єктом права спільної сумісної власності, а також не визначались частки у праві спільної сумісної власності у даній квартирі, ні за домовленістю співвласників, ні за рішенням суду, тому в силу ч.2 ст. 370 ЦК України розмір часток кожного співвласника квартири є рівними і становить по 1/4 частки. Позивачці, як єдиному спадкоємцю після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , в порядку спадкування за законом належить майно - на 1/4 частку у праві власності на квартиру за номером [ADDRESS] . Оцінивши всі докази в сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про визначення часток у праві спільної сумісної власності і визнання права власності на спадкове майно є обґрунтованими та підлягають до задоволення.

Outcome: approved