Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-15 00:00:00

27 червня 2025 року до Корольовського районного суду міста Житомира надійшов позов [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: виконавчий комітет Житомирської міської ради, про позбавлення батьківський прав. Позовна заява підписана представником позивача адвокатом Ковальчук Ю. М. Позов обґрунтовано тим, що сторони [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з червня 2014 року, однак рішенням Корольовського районного суду міста Житомира від 14 грудня 2020 року шлюб між ними розірвано. У шлюбі в сторін народився син [PERSON] , [INFO] . Після розірвання шлюбу їхній син - [PERSON] залишився проживати разом з матір`ю, яка його самостійно виховує та матеріально утримує. З часу припинення шлюбу відповідач про сина не піклується, не забезпечує його матеріально, не спілкується з ним. Понад 5 років поспіль відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків, жодного разу не бачився з дитиною, не проявляє інтересу до життя сина, його здоров`я та розвитку. Відповідач не бачив сина з моменту фактичного припинення стосунків з позивачем, тобто з 2019 року. [PERSON] батька майже не пам`ятає. Позивач вживала зусилля з метою налагодити стосунки між батьком та сином, однак такі зусилля були безрезультатними, оскільки відповідач не відповідає на дзвінки та повідомлення. Наразі місцезнаходження відповідача невідоме. В період спільного проживання сторін як подружжя відповідач проявляв агресивну поведінку, застосовував до позивача фізичне та психологічне насильство внаслідок зловживання алкоголем та забороненими речовинами. Наразі [PERSON] продовжує проживати разом з матір`ю у стабільному, безпечному та психологічно здоровому середовищі. Дитина повністю забезпечена усім необхідним для нормального життя, отримує від матері належну увагу, турботу та любов. Натомість відповідач свідомо та без поважних причин самоусунувся від виховання сина, не проявляє до нього жодного інтересу, не вітає його з днями народження чи з іншими святами. На підставі наведеного позивач просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Ухвалою судді від 01 липня 2025 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання. Ухвалами суду від 19 вересня 2025 року вирішено питання про витребування доказів. Ухвалою суду від 04 листопада 2025 року закрито підготовче провадження та призначено судовий розгляд справи по суті. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позов підтримала з підстав, які зазначені в позовній заяві, додатково суду пояснила, що під час її спільного проживання з відповідачем останній зловживав алкоголем та забороненими речовинами, внаслідок чого поводив себе агресивно, влаштовував сварки, свідками яких неодноразово були діти: син [PERSON] , якому на той час було 2-3 роки, та її старша донька від попереднього шлюбу. Після того як вони припинили фактичне спільне проживання відповідач ще деякий час дзвонив, однак в більшій мірі цікавився її особистим життям, а не життям сина. [PERSON] фактично не пам`ятає батька, а тому вона намагається не розповідати йому нічого поганого про відповідача з метою збереження психологічного здоров`я дитини. Відповідач більше 5 років поспіль не проявляє жодного інтересу до життя [PERSON] , за цей час він жодного разу не бачився з сином та навіть не говорив з ним по телефону. Навіть тоді, коли почалось повномасштабне військове вторгнення на територію України, внаслідок чого вона була змушена вирішувати питання про тимчасовий виїзд до Республіки Польща, відповідач не зателефонував, не поцікавився як себе почуває його син та чи перебуває він у безпеці. При цьому вона ніколи не чинила відповідачу жодних перешкод в спілкуванні з сином. Рішення суду про позбавлення відповідача батьківських прав їй необхідне для отримання повного та одноосібного права щодо вирішення певних життєвих питань, зокрема, щодо здійснення відповідних медичних маніпуляцій, здійснення реєстрації (перереєстрації) місця проживання дитини, тощо, адже отримання згоди відповідача в таких ситуаціях є проблематичним, бо його фактичне місцезнаходження їй невідоме. Крім того, враховуючи спосіб життя відповідача, вона хоче убезпечити сина на майбутнє з метою недопущення ситуації щодо стягнення аліментів з [PERSON] на користь батька. На підставі наведеного позивач просить позов задовольнити та позбавити [PERSON] батьківських прав відносно сина [PERSON] , [INFO] . Представник позивача адвокат Ковальчук Ю. М. у судовому засіданні позов підтримала з підстав, які зазначені в позовній заяві, просила позов задовольнити в повному обсязі. Представник третьої особи Виконавчого комітету Житомирської міської ради Кур`ята В. Ц. у судовому засіданні просив позов задовольнити, оскільки таке рішення суду відповідатиме інтересам дитини. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився. Суд ураховує, що останнє відоме зареєстроване місце проживання відповідача: [ADDRESS] . Дата зняття з реєстрації 16 січня 2023 року. Відповідачу копія ухвали про відкриття провадження, копія позовної заяви з додатками, а в подальшому і судові повістки надіслані рекомендованим листом на адресу останнього відомого зареєстрованого місця проживання. Однак, відповідні поштові відправлення повернулись на адресу суду неврученим відповідачу з відміткою пошти про причину повернення «адресат відсутній за вказаною адресою». Крім того, відповідача було повідомлено про дату, час та місце розгляду справи шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України, що відповідає вимогам ч. 10 ст. 187, ч. 11 ст. 128 ЦПК України. Враховуючи наявність всіх умов, передбачених ст. 280 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про здійснення заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення учасників справи, показання свідка, а також думку дитини [PERSON] , дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Частиною 1 статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд установив, що сторони [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Наведене підтверджено копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а. с. 11). Також установлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 13 червня 2014 року, однак заочним рішенням Корольовського районного суду міста Житомира від 14 грудня 2020 року (справа № 296/5702/20) шлюб між ними розірвано (а. с. 13). Суд установив, що малолітній син сторін [PERSON] зареєстрований та фактично проживає разом з матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Місце реєстрації позивача [PERSON] та дитини [PERSON] підтверджено витягами з реєстру Житомирської територіальної громади (а. с. 10,12). [PERSON] , [INFO] , навчається в Ліцеї № 30 міста Житомира та має позитивну характеристику від класного керівника. У вказаній характеристиці також зазначено, що за період 2022-2025 років класний керівник жодного разу не бачила батька [PERSON] і не спілкувалася з ним. Всю відповідальність за навчання та виховання [PERSON] взяли на себе мама, бабуся та дідусь дитини (а. с. 15). Відповідно до психологічної характеристики дитини [PERSON] , [INFO] , яка надана директором Ліцею № 30 міста Житомира та практичним психологом навчального закладу, [PERSON] дуже цінує родину та стосунки, що панують між її членами. Зі слів [PERSON] , він батька майже не пам`ятає. Під час проведення проективних методик образ батька не прослідковується. Також психолог зазначає, що батько дитини до не ї за консультацією не звертався (а. с. 16). На виконання ухвали суду про витребування доказів Головне управління Національної поліції в Житомирській області надало відомості, наявні в автоматизованих обліках підсистем «Кримінальне провадження» інформаційно-комунікаційної системи «Інформаційний портал Національної поліції України» відносно [PERSON] , [INFO] . Відповідно до представленої інформації відповідач [PERSON] неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху. Крім того, Головне управління Національної поліції в Житомирській області підтверджує, що відносно [PERSON] було відкрите кримінальне провадження № 12017060020006425 за ч. 1 ст. 286 КК України, в 2018 році вказане кримінальне провадження передано до суду з обвинувальним актом (а. с. 112). На виконання ухвали суду про витребування доказів КНП «Обласний медичний спеціалізований центр» Житомирської обласної ради надає підтвердження того, що [PERSON] , з 2018 року тричі перебував на стаціонарному лікуванні в закладі щодо лікування психічних та поведінкових розладів внаслідок вживання алкоголю, синдрому залежності. 01 жовтня 2025 року рішенням виконавчого комітету Житомирської міської ради № 1359 затверджено висновок щодо позбавлення батьківських прав [PERSON] . Відповідно до висновку виконавчого комітету Житомирської міської ради орган опіки та піклування, розглянувши матеріали та з`ясувавши фактичні обставини, встановив, що [PERSON] після розірвання шлюбу з позивачем в сім`ї не проживає, не забезпечує дитині необхідного харчування, лікування, станом здоров`я та розвитком дитини не цікавиться, матеріально не забезпечує, не відвідує сина за місцем проживання, самоусунувся від виконання батьківських обов`язків. На підставі наведеного, виходячи з інтересів дитини, виконавчий комітет Житомирської міської ради, як орган опіки та піклування, вважає доцільним позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . В ході розгляду справи судом допитано свідка [PERSON] , яка є старшою дочкою позивача та, відповідно, сестрою [PERSON] . Так, свідок [PERSON] суду повідомила, що за час спільного проживання її матері з відповідачем нерідко були ситуації, коли [PERSON] під впливом алкоголю або інших речовин поводив себе неадекватно та з агресією. Свідок розповіла про конкретний випадок, коли відповідач після спільного відпочинку на природі (за містом), посварившись з позивачем, поїхав на автомобілі і просто залишив їх самих. Тоді їй з мамою довелось пізно ввечері повертатись додому пішки, хоча йти було далеко. Крім того, будучи в стані сп`яніння, відповідач вчинив сварку та напав на її маму з ножем. Тоді вони закрились на балконі та викликали поліцію. Також свідок підтвердила, що відповідач більше 5 років поспіль не проявляє жодного інтересу до [PERSON] , не відвідує його, не телефонує, не вітає з днем народження, жодної матеріальної участі в забезпеченні сина не бере. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном (ч. 2 ст. 171 СК України). Суд ураховує, що система правосуддя має прислухатися до дітей, серйозно ставиться до їхніх думок і має гарантувати захист прав дитини. Дитина [PERSON] виявив бажання висловити свою думку в судовому засіданні, а тому був заслуханий судом. [PERSON] пояснив, що він батька майже не пам`ятає. Зі своїх спогадів про батька розповів лише про одну телефонну розмову, в якій відповідач вітав його з днем народження, коли йому було 4 роки. Тоді відповідач пообіцяв подарувати йому машинку, однак так і не зробив цього. Марк зазначив, що не бажає спілкуватись з батьком, оскільки той не цікавиться його життям. Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає таке. Дитина є найбільш вразливою стороною в ході будь-яких сімейних конфліктів, оскільки на її долю випадає найбільше страждань та втрат. Судовий розгляд сімейних спорів, у яких зачіпаються інтереси дитини, є особливо складним, оскільки в його процесі вирішуються не просто спірні питання між батьками та іншими особами, а визначається доля дитини, а тому результат судового розгляду повинен бути спрямований на захист найкращих інтересів дитини. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (частина третя статті 51 Конституції України). Відповідно до частини сьомої статті 7 Сімейного кодексу України (далі - СК України) дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. У статті 9 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року передбачено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування (стаття 18). ЄСПЛ зауважує, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року). Статтею 150 СК України визначено обов`язок батьків щодо виховання та розвитку дитини. Згідно з частинами другою та четвертою статті 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України, у якій зазначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків. Разом з тим це, насамперед, є способом захисту прав та інтересів дитини, а тому при вирішенні цього питання перш за все необхідно виходити з інтересів дитини, з`ясувати та оцінити який позитивний чи негативний наслідок для дитини матиме таке рішення. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Оцінюючи наявні в справі докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд дійшов висновку, що відповідач тривалий час поспіль не бере участі у вихованні сина [PERSON] , [INFO] , не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, не забезпечує сина необхідними матеріально-побутовими умовами, доглядом, вихованням, не спілкується з ним, що свідчить про свідоме нехтування відповідачем своїми батьківськими обов`язками. Вказані факти в своїй сукупності свідчать про відсутність у відповідача батьківської любові та відповідальності за життя дитини. З наведених мотивів суд дійшов висновку про наявність правових підстав для позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] .

Outcome: approved