Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-12 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача. АТ «Сенс Банк» звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 68 681 гривень 35 копійок, 2 422 гривні 40 копійок судового збору та 5 991 гривень 49 копійок витрат на професійну правничу допомогу. Заявлені вимоги обґрунтовані тим, що 19 жовтня 2021 року між АТ «Альфа-Банк» (12 серпня 2022 року загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» затверджено рішення про зміну найменування з АТ «Альфа-Банк» на АТ «Сенс Банк») та [PERSON] укладено угоду про надання споживчого кредиту № 501374313, обслуговування кредитної картки та відновлювальної кредитної лінії. Відповідно до умов Кредитного договору сума кредиту 52 750 гривень, фіксована процентна ставка -35% річних, строк кредиту 18 місяців, дата повернення кредиту 19 квітня 2023 року. Банк належним чином виконав свій обов`язок щодо надання позичальнику кредиту. Позичальник своїх зобов`язань за Кредитним договором належним чином не виконав, внаслідок чого утворилась заборгованість за кредитним договором, яка становить 68 681 гривень 35 копійок, з яких: заборгованість за кредитом 42 630 гривень 89 копійок, заборгованість по відсотках 26 050 гривень 46 копійок. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи та інші процесуальні дії у справі. Ухвалою судді від 04 вересня 2025 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Ухвалою суду від 12 листопада 2025 року розгляд справи відкладено у зв`язку з неотриманням відповідачем копії ухвали про відкриття провадження. Відповідач не скористалася своїм процесуальним правом на подання відзиву на позовну заяву, клопотань про відкладення розгляду справи не заявляла, що в силу вимог ч. 1 ст. 223 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи по суті. На підставі статей 280, 281 ЦПК України судом вирішено провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Відповідно до оферти на укладання угоди про надання споживчого кредиту № 501374313 обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії від 19 жовтня 2021 року [PERSON] запропонувала АТ «Альфа-Банк» укласти угоду про надання споживчого кредиту в сумі 52 750 гривень строком на 18 місяців з фіксованою процентною ставкою 35% (а.с.17-18). 19 жовтня 2021 року АТ «Альфа-Банк» прийняло пропозицію [PERSON] , що підтверджується акцептом пропозиції на укладення угоди про надання споживчого кредиту № 501374313 обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії (а.с. 18-19). Відповідно до меморіального ордеру № 634691000 від 19 жовтня 2021 року [PERSON] перераховано кошти у розмірі 52 750 гривень з призначенням платежу надання кредиту за кредитним договором № 501374313 від 19 жовтня 2021 року (а.с. 24). Також позивач надав копію паспорту споживчого кредиту (а.с. 23). 12 серпня 2022 року загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» затверджено рішення про зміну найменування з АТ «Альфа-Банк» на АТ «Сенс Банк». Користування кредитними коштами підтверджується копією виписки по рахунку за період з 19 жовтня 2021 року по 21 травня 2025 року (а.с. 25-37). Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості станом на 21 травня 2025 року загальний розмір заборгованості [PERSON] становить 68 681 гривень 35 копійок, яка складається: з тіла кредиту 42 630 гривень 89 копійок, відсотків за користування кредитом 26 050 гривень 46 копійок (а.с. 38). 11 квітня 2025 року АТ «Сенс Банк» направило засобами поштового зв`язку цінним листом з описом вкладення на адресу [PERSON] досудову вимогу щодо виконання зобов`язань за Кредитним договором № 501374313 (а.с. 39, 40, 41-42). Однак, відповідач вимогу не виконала, заборгованість не погасила. ІV. Норми права, які застосував суд, та оцінка аргументів сторін. Відповідно до частин 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Положеннями ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним - стаття 1055 ЦК України. Згідно із ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно з положеннями ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Отже, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави, стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави, стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Відповідно до статей 12, 13 ЦПК України суд вирішує цивільний спір на засадах змагальності із застосуванням принципу диспозитивності в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Як зазначено в ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідачем не надано суду доказів, які б спростовували докази, надані позивачем щодо розміру заборгованості за кредитним договором. За вказаних обставин, суд дійшов висновку, що відповідач порушила зобов`язання щодо повернення кредиту та сплати відсотків, а тому, відповідно до статтей 525, 526, 530, 533, 611, 625, 1050, 1054 ЦК України, позовні вимоги Акціонерного товариства «СЕНС БАНК» про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором № 501374313 від 19 жовтня 2021 року в розмірі 68 681 гривень 35 копійок обґрунтовані і підлягають задоволенню. V. Розподіл судових витрат. Позивачем понесені та документально підтверджені судові витрати (а.с. 6), які відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Згідно п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Позивач просить стягнути з відповідача на його користь витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5 991 гривня 49 копійок. Статтею 137 ЦПК України врегульовано порядок розподілу витрат на професійну правничу допомогу. Згідно із частинами 2, 3 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Як убачається з матеріалів справи, між Адвокатським об`єднанням «Смарт Лекс» та позивачем АТ «Сенс Банк» було укладено Договір про надання послуг № 1006 від 28 січня 2025 року. Відповідно до п. 3.1 Договору за надання послуг замовник сплачує на користь виконавця винагороду (гонорар) у нижченаведеному розмірі: за підготовку і подання позовної заяви до суду 375 гривень, за отримання рішення суду 225 гривень, комісійна винагорода від стягнутих коштів на користь замовника 7,85% (а.с. 48-51). Відповідач заперечень щодо розміру витрат на професійну правничу допомогу або клопотання про їх зменшення не заявляв. Суд, з урахуванням складності справи, спрощеного порядку її розгляду, обсягу виконаних адвокатом робіт, часом, витраченим адвокатом на виконання таких робіт, з урахуванням принципу розумності та справедливості, вважає вказані витрати є не співмірними зі складністю справи та обсягом вищезазначених наданих адвокатом послуг, що є підставою для визначення витрат на правничу допомогу у розмірі 5 000 гривень. На підставі наведеного,

Outcome: approved