Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-12 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до Яблунівської селищної ради Косівського району Івано-Франківської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] померла її мати [PERSON] , [INFO] , яка до дня своєї смерті постійно проживала у житловому будинку, розташованому за адресою: [ADDRESS] . Після її смерті відкрилася спадщина на належне спадкодавцю майно. Позивачка є єдиною спадкоємицею за законом після смерті [PERSON] , інших спадкоємців за заповітом чи за законом не встановлено. У визначений законом шестимісячний строк позивачка не подала заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори з поважних причин, а саме у зв`язку з тим, що після смерті матері виїхала за межі України з наміром повернутися для належного оформлення спадкових прав. Однак у подальшому, внаслідок запровадження воєнного стану в Україні, обмежень на пересування та постійної загрози життю і здоров`ю через повітряні тривоги, вона була позбавлена реальної можливості своєчасно повернутися в Україну та звернутися до нотаріуса. Після повернення з-за кордону позивачка звернулася до приватного нотаріуса Косівського районного нотаріального округу із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, однак у вчиненні нотаріальної дії їй було відмовлено з підстав пропуску встановленого законом строку для прийняття спадщини, при цьому роз`яснено, що поновлення такого строку можливе виключно в судовому порядку. Позивачка подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила суд їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи без її участі, заперечень проти задоволення позовних вимог не заявила. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.6). Як вбачається з копії свідоцтва про народження позивачки, а також копії свідоцтва про одруження, поданих до суду, [PERSON] є дочкою померлої [PERSON] , що підтверджує факт родинних відносин між сторонами спадкового правовідношення (а.с.4,5). Відповідно до частини першої статті 1269 Цивільного кодексу України спадкоємець, який має намір прийняти спадщину, зобов`язаний подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно зі статтею 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк тривалістю шість місяців з дня відкриття спадщини, яким є день смерті спадкодавця. Як убачається з матеріалів справи та пояснень позивачки, у встановлений законом строк вона не подала заяву про прийняття спадщини з об`єктивних причин, а саме у зв`язку з тривалим перебуванням за межами України, що унеможливило своєчасне звернення до нотаріуса. Подальша реалізація позивачкою права на прийняття спадщини була також об`єктивно ускладнена, зокрема внаслідок запровадження воєнного стану в Україні, пов`язаних із цим обмежень пересування та загроз безпеці життя і здоров`ю. Оцінивши подані сторонами докази в їх сукупності, відповідно до вимог статей 7681 ЦПК України, суд дійшов висновку, що перебування позивачки за межами України, а також неможливість її своєчасного повернення у зв`язку з дією воєнного стану, є поважними та об`єктивними причинами пропуску строку для прийняття спадщини. За таких обставин суд приходить до висновку про наявність правових підстав для визначення позивачці додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, у зв`язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню. Частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України закріплено право кожної особи на судовий захист свого цивільного права або інтересу у разі його порушення, невизнання чи оспорювання. Згідно зі статтею 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб спадкоємців. Відповідно до частин першої та другої статті 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, а часом відкриття спадщини є день смерті спадкодавця. Статтею 1217 ЦК України встановлено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до частин першої, третьої та п`ятої статті 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або відмовитися від її прийняття. Спадкоємець, який на час відкриття спадщини постійно проживав разом зі спадкодавцем, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. При цьому незалежно від часу фактичного прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з моменту її відкриття. Фактичний вступ спадкоємця в управління або володіння будь-якою частиною спадкового майна свідчить про прийняття всієї спадщини. Отже, з моменту відкриття спадщини у спадкоємців за законом або за заповітом виникає право на спадкування, однак перехід спадкового майна до спадкоємця можливий лише за умови його волевиявлення щодо прийняття спадщини. Прийняття спадщини є правом, а не обов`язком спадкоємця. Згідно з частинами першою та другою статті 1269 ЦК України спадкоємець, який має намір прийняти спадщину і на час її відкриття не проживав постійно разом зі спадкодавцем, зобов`язаний подати нотаріусу, а в сільських населених пунктах уповноваженій посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування, особисту заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини законом встановлено строк тривалістю шість місяців з дня її відкриття (частина перша статті 1270 ЦК України). Правові наслідки пропуску зазначеного строку визначені статтею 1272 ЦК України. Так, відповідно до частини першої цієї статті спадкоємець, який у встановлений строк не подав заяву про прийняття спадщини, вважається таким, що не прийняв її. Водночас, згідно з частиною третьою статті 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин, суд має право визначити йому додатковий строк, достатній для подання відповідної заяви. Пленум Верховного Суду України у пункті 24 постанови від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснив, що під час вирішення питання про визначення додаткового строку для прийняття спадщини суд зобов`язаний перевіряти поважність причин пропуску такого строку. При цьому поважними визнаються причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними та істотними труднощами, що унеможливлювали вчинення спадкоємцем необхідних дій. До таких причин, зокрема, належать: тривала хвороба спадкоємця, значна відстань між місцем його проживання та місцем знаходження спадкового майна, складні умови праці, пов`язані з тривалими, у тому числі закордонними, відрядженнями, проходження строкової військової служби, а також необізнаність спадкоємця про наявність заповіту тощо. При цьому питання поважності причин пропуску строку вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням усіх обставин справи. Оцінивши доводи позовної заяви та надані докази у їх сукупності, суд доходить висновку про поважність причин пропуску [PERSON] строку для подання заяви про прийняття спадщини, у зв`язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню з визначенням їй додаткового строку для прийняття спадщини. При цьому суд враховує, що додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини, не може перевищувати шестимісячного строку, встановленого статтею 1270 ЦК України. У випадках, коли право на спадкування виникає внаслідок неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, такий строк становить три місяці з моменту неприйняття спадщини або відмови від неї. На підставі викладеного,

Outcome: approved