Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-12 00:00:00

У квітні 2025 року Акціонерне товариство «Акцент-Банк» засобами поштового зв`язку звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу в сумі 18 981 грн. 18 коп. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 07.01.2024 року відповідач, будучи клієнтом Банку, уклала з Банком кредитний договір АВН0СТ155101704616059145 щодо надання кредиту у розмірі 9800.00 грн., строком на 36 місяців (тобто до 06.01.2027 року), зі сплатою процентів у розмірі 85,00% щорічно та комісії у розмірі 0,00 грн. Кредитний договір складається із Заяви клієнта та Графіку погашення кредиту. Однак, відповідач взяті на себе зобов`язання щодо повернення кредитних коштів належним чином не виконував, у зв`язку з чим станом на 14.04.2025 року виникла заборгованість у сумі 18 981.18 грн, яка відповідачем у добровільному порядку не погашена, та складається з 9800.00 грн загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту), 9181.18 грн загальний залишок заборгованості за процентами. За таких обставин представник АТ «Акцент-Банк» звернувся до суду з даним позовом. Ухвалою Золотоніського міськрайонного суду від 01.05.2025 року відкрито провадження у справі, постановлено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи. За зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання відповідача направлялась ухвала про відкриття провадження та позовна заява з додатками, які були вручені, повторний судовий виклик повернувся з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі №911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). У судове засідання представник АТ «Акцент-Банк» не з`явився. У позовній заяві просив розгляд справи проводити без участі представника позивача. Проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явилась. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась судом належним чином, причини неявки суду не повідомила. Враховуючи, що належним чином повідомлений відповідач у судове засідання повторно не з`явився, причини неявки не повідомив, відзиву на позовну заяву не надав, суд вважає за можливе, відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, провести заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши письмові матеріали справи та докази в їх сукупності, на підставі повного, об`єктивного та всебічного дослідження, суд встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. 07.01.2024 року [PERSON] уклала з Банком кредитний договір АВН0СТ155101704616059145, щодо надання кредиту у розмірі 9800.00 грн., строком на 36 місяців (тобто до 06.01.2027 року), зі сплатою процентів у розмірі 85.00% щорічно та комісії у розмірі 0.00 грн. Кредитний договір складається із Заяви клієнта та Графіку погашення кредиту. Відповідно до п. 9 Заяви про надання послуги «Швидка готівка» № АВН0СТ155101704616059145 від 01.07.2024 року платіжна картка, що є доступом до поточного рахунку, на який зараховується сума кредиту № 5169155129273288. Загальна сума до повернення з урахуванням суми кредиту, відсотків та комісій (загальна вартість кредиту) становить 27 615 грн. 23 грн. (п. 10 Заяви). Погашення заборгованості за кредитом здійснюється шляхом зарахування коштів на рахунок № [NUMBER] (п. 11 Заяви) 07 січня 2024 року відповідачем був підписаний паспорт споживчого кредиту «Швидка готівка», який підписано простим електронним підписом позичальника. Згідно меморіального ордеру № TR.34242404.23637.65455 від 07.01.2024 банком було видано кредит на ім`я [PERSON] у у сумі 9800.00 грн. Пунктом 1 частини другої статті 11 Цивільного кодексу України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст.12 цього Закону є оригіналом такого документа. Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Частиною першою статті 509 Цивільного кодексу України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Позивачем зазначено, що свої зобов`язання за договором він виконав у повному обсязі та надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених договором, однак, відповідач свої зобов`язання належним чином не виконувала, у зв`язку з чим утворилася заборгованість. Так, згідно розрахунку позивача, заборгованість відповідача за вказаним договором станом на 14.04.2025 року становить 18 981 грн. 18 коп., до якої входить: 9800.00 грн. - загальний залишок заборгованості за кредитом, 9181 грн. 18 коп. - загальний залишок заборгованості за процентами. Відповідачем вказаного розрахунку не спростовано. Згідно зі статтею 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до частини першої статті 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Частинами першою, другою статті 612 ЦК України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Згідно із частиною другою статті 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Враховуючи норми закону та те, що відповідач свої зобов`язання за договорами не виконав, наявну заборгованість у добровільному порядку не погасив, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість по тілу кредиту та відсотках, у зв`язку із чим позов підлягає до повного задоволення. Також, відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача належить стягнути витрати по сплаті судового збору пропорційно до задоволених позовних вимог. Враховуючи викладене,

Outcome: approved