Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-11 00:00:00

02 червня 2025 року адвокат Михайленко Н.М., яка є представником позивачів [PERSON] та [PERSON] , звернулася до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області з позовом до Очаківської міської ради, третя особа - товарна біржа «Сангай», в якому просить встановити факт належності померлому [PERSON] державного акту на право приватної власності на землю, визнати дійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна та визнати за позивачами право власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом. Позовні вимоги представник позивачів обґрунтовувала тим, що позивачі [PERSON] - є дружиною, [PERSON] - є сином [PERSON] , який помер [INFO] , та спадкоємцями померлого за законом, у зв`язку з фактичним прийняттям ними спадщини, оскільки були зареєстровані з померлим за однією адресою: [ADDRESS] . Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на майно померлого до складу якої увійшли всі права та обов`язки [PERSON] , що належали йому на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, в тому числі його майнові права на житловий будинок, що розташований за вказаною вище адресою та земельну ділянку площею 0,0913 га (кадастровий номер 4810300000:04:001:0035), з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, за тією ж адресою. При зверненні до нотаріальної контори з питань оформлення спадщини, позивачі отримали відмову нотаріуса через те, що підставою набуття права власності на житловий будинок у померлого є договір купівлі-продажу нерухомого майна, який нотаріально не посвідчений, а тому він не відповідає вимогам чинного законодавства України, не посвідчує право власності померлого на житловий будинок та більш того оригінал даного договору відсутній у позивачів, а також у позивачів відсутній оригінал Державного акту серія ЯК № 809921 на земельну ділянку виданий 30 серпня 2010 року на ім`я [PERSON] , а з копії державного акту на право приватної власності на землю вбачається, що в ньому міститься помилка в прізвищі власника земельної ділянки: замість « [PERSON] » зазначено « [PERSON] ». За договором купівлі-продажу нерухомого майна № 2 від 28 лютого 1999 року [PERSON] придбав вказаний вище житловий будинок у [PERSON] , яка як відомо позивачам померла в 2008 році, її спадкоємці їм невідомі. Даний договір був укладений на Товарній біржі «САНГАЙ» і відповідно до вимог Закону України «Про товарну біржу» зареєстрований в «Журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю» під номером 2 від 28 лютого 1999 року. Положеннями даного договору передбачено, що його подальше нотаріальне посвідчення не потрібно. Таким чином, після укладення даного Договору, сторони не здійснювали його нотаріального посвідчення. Договір було зареєстровано у Очаківському бюро технічної інвентаризацій 10 березня1999 року та записано в реєстрову книгу за № 2143. Крім того, помилка в прізвищі власника земельної ділянки, де власника зазначено « [PERSON] », замість правильного « [PERSON] », в копії вказаного вище Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серія ЯК № 809921 площею 0,0913 га, ставить під сумнів належність цього документу саме померлому [PERSON] . Посилаючись на викладене, представник позивачів просила встановити факт належності [PERSON] . Державного акту на право приватної власності на землю серії ЯК № 809921, виданого Очаківською міською радою від 30 серпня 2010 року, на підставі рішення Очаківської міської ради № 16 від 25 червня 2010 року; визнати дійсним Договір купівлі-продажу нерухомого майна № 2, укладений 28 лютого 1999 року між [PERSON] та [PERSON] ; визнати за позивачами [PERSON] та [PERSON] , в рівних частках, в порядку спадкування за законом, після смерті [PERSON] , право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та право власності на земельну ділянку площею 0,0913 га, кадастровий номер 4810300000:04:001:0035 з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; судові витрати віднести на рахунок позивачів. Ухвалою Очаківського місьркрайонного суду від 06 жовтня 2025 року було замінено неналежного відповідача у цій справі Очаківську міську раду на належного відповідача [PERSON] та виключено Очаківську міську раду з числа відповідачів. Позивачі та їх представник в судове засідання не з`явилися, від представника позивачів до суду надійшло клопотання про розгляд справи за її відсутності та за відсутності позивачів, в якій крім того, представник зазначила, що позов підтримують в повному обсязі. Відповідач та представник третьої особи товарної біржі «Сангай», будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи у порядку, передбаченому п. 2 ч. 7 ст. 128, ч. 3 ст. 131 ЦПК України, до суду не з`явилися, про причини неявки не повідомили. Враховуючи те, що учасники справи належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, суд вважає за можливе відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів, не здійснюючи фіксування судового процесу. Дослідивши письмові докази, суд дійшов наступного. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] є дружиною [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 16 серпня 1984 року (а.с.15). Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 16 серпня 1984 року позивач [PERSON] є сином [PERSON] та [PERSON] (а.с. 19). [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 29 жовтня 2021 року (а.с.21). 28 лютого 1999 року між [PERSON] з однієї сторони, та [PERSON] з другої сторони, було укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна, а саме житлового будинку [ADDRESS] , посвідчений товарною біржею «Сангай», що підтверджується цим письмовим договором (а.с. 17). Під час укладення угоди сторони дійшли згоди про всі істотні умови цього договору та виконали всі зобов`язання одна перед однією, а саме [PERSON] було передано у власність вказане нерухоме майно, він його прийняв та сплатив ціну цього майна обумовлену договором, що також підтверджується зазначеною вище копією договору. Як вбачається з реєстраційного посвідчення Миколаївського міжміського бюро технічної інвентаризації від 10 березня 1999 року за [PERSON] на підставі вказаного вище договору зареєстровано право приватної власності на житловий будинок [ADDRESS] (після перейменування - Рятівників) за реєстровим номером 2143 (а.с. 18). Згідно з повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть № 00052534599 від 22 липня 2025 року, [PERSON] померла [INFO] (а.с. 54-56). З копії спадкової справи № 68/2012, наданої на запит суду державним нотаріусом Першої Очаківської державної нотаріальної контори Миколаївської області, вбачається, що з заявою про прийняття спадщини після [PERSON] , яка померла [INFO] , звернувся син померлої [PERSON] (зв. бік а.с. 95). Відповідно до ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно зі ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» від 10 грудня 1991 року №1956-XII (що застосовувався до даних правовідносин на момент укладення договору), угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Угода вважається укладеною з моменту її реєстрації на біржі. Згідно зі ст. 48 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 14 червня 1994 року № 18/5 та зареєстрованої 07 липня 1994 року за № 152/361, що діяла на час спірних правовідносин, правовстановлюючим документом міг бути договір купівлі-продажу, зареєстрований на біржі. Зазначена норма закону протирічила діючій на той час ст. 227 ЦК України (1963р.), згідно з якою договір купівлі-продажу повинен бути нотаріально посвідчений та підлягає реєстрації у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Стаття 16 ЦК України передбачає, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів судом є визнання цього права. Враховуючи викладене, суд вважає, що на час укладання угоди мала місце суперечність законодавства, та приймаючи до уваги той факт, що підстав нікчемності правочину судом не виявлено, права та інтереси сторін укладений правочин не порушував, це є підставою для визнання угоди дійсною. Крім того, на підставі рішення Очаківської міської ради від 25 червня 2010 року № 16 на ім`я [PERSON] видано державний акт на право приватної власності на земельну ділянку серії ЯК № 809921 від 30 серпня 2010 року на посвідчення права власності на земельну ділянку площею 0,0913 га за адресою: [ADDRESS] , з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (а.с 22). Під час видачі вказаного державного акту, в прізвищі власника земельної ділянки допущено помилку та замість вірного « [PERSON] » зазначено « [PERSON] ». Вказана розбіжність у написанні прізвища власника ставить під сумнів належність цього документу саме померлому [PERSON] . Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України в судовому порядку встановлюються факти належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Згідно з роз`ясненнями, які містяться в п. 12 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про встановлення фактів, що мають юридичне значення» при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я по батькові, місце і час народження якої зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, утому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові надати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Встановлення факту належності правовстановлюючого документу померлому [PERSON] має для позивачів юридичне значення, оскільки помилка допущена в державному акті на право приватної власності на земельну ділянку в написанні прізвища власника позбавляє можливості реалізувати право на спадщину. Крім того, судом встановлено, що [PERSON] , як дружина померлого та [PERSON] , як син померлого, є спадкоємцями за законом після смерті [PERSON] , у зв`язку з фактичним прийняттям ними спадщини, оскільки вони були зареєстровані з померлим за однією адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою відділу забезпечення діяльності ЦНАП Очаківської міської ради вих. № 8630 від 24 квітня 2025 року та копією спадкової справи № 64/2025 після смерті [PERSON] , який помер [INFO] (а.с. 20, 57-65). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина у вигляді житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] та земельної ділянки площею 0,0913 га (кадастровий номер 4810300000:04:001:0035), з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, за адресою: [ADDRESS] . З листа приватного нотаріуса Миколаївського районного нотаріального округу Миколаївської області Остащенко Н.О. від 02 червня 2025 року № 125/01-16 вбачається, що нотаріусом запропоновано позивачам з питань оформлення спадщини звернутися до суду, оскільки наданий ними договір купівлі-продажу нерухомого майна на підтвердження права власності на житловий будинок спадкодавця нотаріально не посвідчений, а тому він не відповідає вимогам чинного законодавства України та не посвідчує право власності померлого на житловий будинок, в копії Державного акту на земельну ділянку серія ЯК № 809921 виданого на ім`я [PERSON] , оригінал якого відсутній, міститься помилка в прізвищі власника земельної ділянки, а саме замість « [PERSON] » зазначено « [PERSON] » (а.с.23). Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У п.п. 23, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008р. «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може з вернутися до суду у позовному провадженні. При розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема, відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. Потреба такого способу захисту права власності, як пред`явлення позову про його визнання, виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється (п. 37 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014р. № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав»). Аналізуючи викладені обставини, суд вважає, що померлий [PERSON] правомірно набув право власності на спірні житловий будинок та земельну ділянку, що розташовані за адресою: [ADDRESS] , і це надає право спадкоємцям на отримання спадщини за законом. Крім того, обставин, які б вказували, що окрім позивачів [PERSON] та [PERSON] на спірне майно в порядку спадкування чи з інших підстав претендують інші особи, судом не встановлено. За таких обставин, позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Судовий збір за клопотанням позивачів суд відносить за їх рахунок.

Outcome: approved