Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-12 00:00:00

19.11.2025 року [PERSON] звернулася до суду із скаргою на рішення, дії приватного виконавця виконавчого округу Чернівецької області Кондрюка Костянтина Олександровича, в обґрунтування якої вказувала наступне. У провадженні приватного виконавця Кондрюка К. О. перебуває виконавче провадження № 64241811, відкрите на підставі виконавчого листа про примусове виконання судового рішення. Постановою від 13.03.2023 року приватним виконавцем було поновлено вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні № 64241811. Постановою від 04.11.2025 року приватний виконавець повернув виконавчий документ стягувачу. Скаржниця вважає дії та рішення приватного виконавця неправомірними, оскільки вони порушують її права та законні інтереси як боржника у виконавчому провадженні. Приватним виконавцем Кондрюком К. О. було стягнуто з рахунку скаржниці кошти в сумі 8 115 грн. 77 коп., що на думку скаржниці є неправомірним. У зв`язку із вищевикладеним скаржниця просить: визнати дії приватного виконавця Кондрюка К. О. неправомірними; скасувати постанову про поновлення вчинення виконавчих дій від 13.03.2023 року у виконавчому провадженні № 64241811; скасувати постанову про повернення виконавчого документа стягувачу від 04.11.2025 року у виконавчому провадженні № 64241811; закінчити виконавче провадження № 64241811; зобов`язати приватного виконавця Кондрюка К. О. повернути [PERSON] стягнуті кошти в сумі 8 115 грн. 77 коп. Ухвалою суду від 24.11.2025 року скаргу прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. До початку судового засідання від скаржниці [PERSON] надійшла заява про розгляд справи без її участі, підтримує вимоги, заявлені у скарзі. Приватний виконавець Кондрюк К. О. у судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. У зв`язку з неявкою учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Встановлено, що у провадженні приватного виконавця виконавчого округу Чернівецької області Кондрюка Костянтина Олександровича перебуває виконавче провадження № 64241811, відкрите на підставі виконавчого листа про примусове виконання судового рішення. Постановою приватного виконавця Кондрюка К. О. від 13.03.2023 року було поновлено вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні № 64241811. Постановою приватного виконавця Кондрюка К. О. від 04.11.2025 року виконавчий документ повернуто стягувачу у виконавчому провадженні № 64241811. Приватним виконавцем у процесі виконавчого провадження було стягнуто з рахунку боржника [PERSON] кошти в загальній сумі 8 115 грн. 77 коп. Частиною першою статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Під час виконання судових рішень сторони виконавчого провадження мають право оскаржити рішення, дії або бездіяльність державних виконавців, приватних виконавців у порядку судового контролю, оскільки виконання судового рішення є завершальною стадією судового розгляду. Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи. Згідно із положеннями статті 19 Закону України «Про виконавче провадження» приватний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Згідно зі ч. 5 статтею 35 Закону України «Про виконавче провадження» поновлення вчинення виконавчих дій здійснюється виконавцем у випадках та порядку, визначених цим Законом. Після усунення обставин, що стали підставою для зупинення вчинення виконавчих дій, виконавець не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли йому стало про це відомо, зобов`язаний продовжити примусове виконання рішення у порядку, встановленому цим Законом. Відповідно до статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу, зокрема, якщо: стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа; у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними; стягувач відмовився залишити за собою майно боржника, нереалізоване під час виконання рішення, за відсутності іншого майна, на яке можливо звернути стягнення; в інших випадках, передбачених законом. Частиною третьою статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі повернення виконавчого документа з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, стягувачу повертаються невикористані суми внесеного ним авансового внеску. Частиною п`ятою статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону. Відповідно до частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження закінчується у разі: фактичного виконання виконавчого документа; скасування виконавчого документа; закінчення строку, на який накладено арешт на майно (кошти) або інші обмеження; в інших випадках, передбачених цим Законом. Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинстває справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд повинен реалізовувати своє основне завдання (стаття 2 ЦПК України), а саме справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення спорів на засадах верховенства права з метою ефективного забезпечення кожному права на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Аналізуючи матеріали справи, суд встановив, що приватним виконавцем Кондрюком К. О. були вчинені дії в межах виконавчого провадження № 64241811, зокрема, винесена постанова про поновлення вчинення виконавчих дій від 13.03.2023 року та постанова про повернення виконавчого документа стягувачу від 04.11.2025 року. Суд враховує, що застосування приватними виконавцями наданого їм широкого кола повноважень та законодавчо визначених механізмів, спрямованих на виконання судових рішень, входить до їх обов`язків, визначених Законом України «Про виконавче провадження», щодо вжиття передбачених цим Законом заходів для неупередженого, ефективного, своєчасного і повного вчинення виконавчих дій. Однак, дослідивши обставини справи, суд дійшов висновку, що постанова про поновлення вчинення виконавчих дій від 13.03.2023 року та постанова про повернення виконавчого документа стягувачу від 04.11.2025 року не відповідають вимогам чинного законодавства з наступних підстав. Постанова про поновлення вчинення виконавчих дій від 13.03.2023 року не містить належного обґрунтування щодо усунення обставин, які стали підставою для попереднього зупинення виконавчих дій, що також свідчить про невідповідність цієї постанови вимогам статті 37 Закону України «Про виконавче провадження». З вищевикладеного, суд дійшов висновку, що дії приватного виконавця Кондрюка К. О. є неправомірними, а постанова про поновлення вчинення виконавчих дій від 13.03.2023 року та постанова про повернення виконавчого документа стягувачу від 04.11.2025 року у виконавчому провадженні № 64241811 підлягають скасуванню. Розглядаючи вимогу скаржниці про закінчення виконавчого провадження № 64241811, суд виходить з наступного. Відповідно до статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження закінчується у разі: фактичного виконання виконавчого документа; скасування виконавчого документа органом, який його видав, чи визнання його судом таким, що не підлягає виконанню; відмови стягувача від примусового виконання рішення; в інших випадках, передбачених цим Законом. Закінчення виконавчого провадження є виключною компетенцією виконавця, який здійснює примусове виконання судового рішення. Суд у порядку статті 447 ЦПК України здійснює судовий контроль за рішеннями, діями чи бездіяльністю виконавця, проте не може підміняти виконавця у вчиненні виконавчих дій, зокрема у винесенні постанови про закінчення виконавчого провадження. Враховуючи, що суд скасовує постанову приватного виконавця про повернення виконавчого документа стягувачу від 04.11.2025 року, питання про закінчення виконавчого провадження має вирішуватися виконавцем відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження» після належного вчинення всіх необхідних виконавчих дій. Крім того, суд зазначає, що закінчення виконавчого провадження можливе лише за наявності підстав, визначених статтею 39 Закону України «Про виконавче провадження». З матеріалів справи не вбачається, що виконавчий документ фактично виконано, а інші підстави для закінчення виконавчого провадження мають встановлюватися виконавцем під час вчинення виконавчих дій. За таких обставин суд вважає, що вимога скаржниці про закінчення виконавчого провадження № 64241811 не підлягає задоволенню, оскільки винесення такого рішення виходить за межі повноважень суду при здійсненні судового контролю за діяльністю виконавця. Розглядаючи вимогу скаржниці про зобов`язання приватного виконавця Кондрюка К. О. повернути стягнуті кошти в сумі 8 115 грн. 77 коп., суд виходить з наступного. Відповідно до частини першої статті 47 Закону України «Про виконавче провадження» грошові кошти, стягнуті з боржника (у тому числі одержані від реалізації майна боржника), зараховуються на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця. Стягнення коштів з рахунку боржника є виконавчою дією, що здійснюється виконавцем у межах виконавчого провадження з метою примусового виконання судового рішення. Повернення стягнутих коштів боржнику можливе лише у випадках, визначених законом, зокрема у разі скасування судового рішення, на підставі якого відкрито виконавче провадження, або у разі помилкового стягнення коштів. З матеріалів справи не вбачається, що судове рішення, на підставі якого відкрито виконавче провадження № 64241811, було скасовано. Крім того, скаржницею не надано доказів того, що стягнення коштів у сумі 8 115 грн. 77 коп. було здійснено помилково або з порушенням закону. Суд зазначає, що скасування постанов приватного виконавця про поновлення вчинення виконавчих дій та про повернення виконавчого документа не є самостійною підставою для повернення стягнутих у процесі виконавчого провадження коштів, оскільки ці постанови стосуються процесуальних аспектів провадження, а не безпосередньо правомірності стягнення коштів на виконання судового рішення. Повернення стягнутих коштів може бути здійснене лише за рішенням суду, яким скасовано виконавчий документ, або за рішенням суду про визнання стягнення коштів неправомірним у разі встановлення факту порушення закону при здійсненні такого стягнення. У цій справі таких обставин не встановлено. Крім того, суд враховує, що відповідно до частини третьої статті 447 ЦПК України суд за результатами розгляду скарги має право: залишити скаргу без задоволення; скасувати рішення, визнати дії державного виконавця, іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця неправомірними або бездіяльність незаконною та зобов`язати вчинити відповідні дії, визначені законом. Повноваження суду не включають право зобов`язувати виконавця повернути стягнуті кошти без встановлення факту їх неправомірного стягнення. За таких обставин суд вважає, що вимога скаржниці про зобов`язання приватного виконавця Кондрюка К. О. повернути стягнуті кошти в сумі 8 115 грн. 77 коп. не підлягає задоволенню. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про часткове задоволення скарги [PERSON] .

Outcome: partial