Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-14 00:00:00

У листопаді 2025 року [PERSON] , від імені якої діє представник [PERSON] , звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності, в якому просила суд визнати за нею право особистої приватної власності на нежитлові приміщення М3 загальною площею 93,8 кв.м. 1-го поверху 9 блок секції в житловому будинку літ. «А-16» за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1537448763101; нежитлові приміщення М4 загальною площею 140,7 кв.м. 1-го поверху 9 блок секції в житловому будинку літ. «А-16» за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1537484963101. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 29.11.2013 уклала з АТ «КДБК» договір купівлі-продажу майнових прав № 3045, за умовами якого набула у власність майнові права на нежитлові приміщення на першому поверсі дев`ятої блок секції загальною проектною площею 95,2 кв.м. в об`єкті капітального будівництва житловому будинку, який будувався АТ «КДБК». Вартість майнових прав становила 756602,00 грн, яка була сплачена нею у повному обсязі 17.12.2013. Житловий будинок прийнято до експлуатації 07.06.2017. За результатами проведеної технічної інвентаризації було встановлено, що фактична площа нежитлового приміщення зменшилась до 93,80 кв.м., у зв`язку із чим було зменшено також їх ціну до 745475,00 грн. Нежитловому приміщенню було присвоєно номер «М3». 19.04.2018 за [PERSON] було проведено державну реєстрацію права власності на нежитлове приміщення М3 загальною площею 93,8 кв.м. 1-го поверху 9 блок секції в житловому будинку літ. «А-16» за адресою: [ADDRESS] , Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1537448763101. За аналогічних обставини [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу майнових прав № 3046, укладеного з АТ «КДБК», набула у власність нежитлове приміщення М4 загальною площею 140,7 кв.м. 1-го поверху 9 блок секції в житловому будинку літ. «А-16» за адресою: [ADDRESS] . 19.04.2018 проведено державну реєстрацію права власності за [PERSON] вказане майно, якому присвоєно реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1537484963101. 19.11.2025 [PERSON] виявила намір здійснити продаж належних їй нежитлових приміщень, для чого звернулась до приватного нотаріусу Харківського міського нотаріального округу Янбекової О.І. Проте, позивачу було відмовлено у вчиненні цих нотаріальних дій, оскільки у зв`язку із тим, що державна реєстрація права власності за позивачем була проведена під час її перебування у зареєстрованому шлюбі із [PERSON] . Позивач зазначає, що дійсно перебувала у шлюбі з [PERSON] з 16.06.2016. Вказаний шлюб розірвано рішенням Дзержинського районного суду міста Харкова від 20.10.2022 у справі № 638/2631/22. Проте, позивач вважає, що нежитлові приміщення набуті нею до реєстрації шлюбу, а отже є її особистою приватною власністю, оскільки вона повністю сплатила їх вартість до реєстрації шлюбу із відповідачем [PERSON] . Ухвалою суду від 09 грудня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання. Відповідач [PERSON] відзиву на позовну заяву не подав, проте подав заяву, в якій позовні вимоги визнав у повному обсязі. У підготовче судове засідання сторони не з`явилися, просили справу розглянути за їх відсутністю. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав. Судом встановлено, що 29 листопада 2013 року [PERSON] (Покупець) уклала із АТ «КДБК» (Продавець) Договір купівлі-продажу майнових прав № 3045, відповідно до п. 2.1 якого Продавець зобов`язується передати майнові права на Нежитлове щення у власність Покупцеві, а Покупець зобов`язується прийняти майнові права на приміщення та оплатити їх на умовах та в порядку, визначених у цьому Договорі. Об`єкт капітального будівництва - житловий будинок, який будується Продавцем на підставі Державного акта на право постійного користування земельною ділянкою серія ЯЯ № 306197 від 07.02.2007 р, Декларації про початок виконання будівельних робіт № ХК 14311014178 від 07.06.2011 р., Договору на завершення будівництва житлового будинку № П15/11 від 21.04.2011 р. та має наступні характеристики: Адреса забудови: [ADDRESS] . Кількість поверхів: 16. Орієнтовний термін закінчення робіт та введення об`єкту нерухомості в експлуатацію: 3 квартал 2014 року (п. 1.1. Договору). Згідно з п. 1.2 Договору Нежитлове приміщення об`єкт нерухомості, який буде створено у майбутньому, складова і невід`ємна частина Об`єкту капітального будівництва, майнові права на яку купує Покупець, та має наступні характеристики: Нежитлове приміщення на 1 (першому) поверсі 9 (дев`ятої) блок секції Проектна загальна площа 95,2 кв.м. Відповідно до п. 4.1 Договору № 3045 договірна ціна на дату підписання цього Договору складає 756 602,00 грн. (сімсот п`ятдесят шість тисяч шістсот дві гривні 00 копійок), в тому числі ПДВ 126 100,33 грн., виходячи з вартості майнових прав в перерахунку на 1 кв.м. 7948 грн., в тому числі ПДВ. Графік здійснення оплати майнових прав встановлено в п. 4.2 Договору № 3045, згідно з яким останній платіж у розмірі 6602,00 грн підлягає сплаті 17.12.2013. Станом на 17.12.2013 [PERSON] повністю сплатила вартість майнових прав, що підтверджується квитанціями до прибуткових касових ордерів № 946 від 29.11.2013, № 951 від 02.12.2013, № 954 від 03.12.2013, № 957 від 04.12.2013, № 960 від 05.12.2013, № 963 від 06.12.2013, № 966 від 09.12.2013, № 970 від 10.12.2013, № 974 від 11.12.2013, № 979 від 12.12.2013, № 991 від 17.12.2013, а також довідкою Публічного акціонерного товариства Куряжський домобудівельний комплекс № б/н від 17.12.2013. 17 грудня 2013 року ПАТ «КУРЯЖСЬКИЙ ДОМОБУДІВЕЛЬНИЙ КОМПЛЕКС» та [PERSON] підписали Акт приймання передачі майнових прав, чим підтвердили факт передання майнових прав на нежитлове приміщення загальною проектною площею 95,2 кв.м. на суму 756602,00 грн, в тому числі ПДВ 124 245,83 грн, розташоване за адресою: [ADDRESS] . Майнові права на квартиру передаються в рахунок виконання Договору купівлі-продажу майнових прав № 3045 від 29.11.2013. 29 листопада 2013 року [PERSON] (Покупець) уклала із АТ «КДБК» (Продавець) Договір купівлі-продажу майнових прав № 3046, відповідно до п. 2.1 якого Продавець зобов`язується передати майнові права на Нежитлове щення у власність Покупцеві, а Покупець зобов`язується прийняти майнові права на приміщення та оплатити їх на умовах та в порядку, визначених у цьому Договорі. Об`єкт капітального будівництва - житловий будинок, який будується Продавцем на підставі Державного акта на право постійного користування земельною ділянкою серія ЯЯ № 306197 від 07.02.2007 р. Декларації про початок виконання будівельних робіт № ХК 14311014178 від 07.06.2011 р., Договору на завершення будівництва житлового будинку № П15/11 від 21.04.2011р. та має наступні характеристики: Адреса забудови: [ADDRESS] . Кількість поверхів: 16. Орієнтовний термін закінчення робіт та введення об`єкту нерухомості в експлуатацію: 3 квартал 2014 року. (п. 1.1. Договору). Згідно з п. 1.2 Договору Нежитлове приміщення об`єкт нерухомості, який буде створено у майбутньому, складова і невід`ємна частина Об`єкту капітального будівництва, майнові права на яку купує Покупець, та мас наступні характеристики: Нежитлове приміщення на 1 (першому) поверсі 9 (дев`ятої) блок секції Проектна загальна площа 144,6 кв.м. Відповідно до п. 4.1 Договору № 3046 договірна ціна на дату підписання цього Договору складає 1 149 281,00 грн, в тому числі ПДВ 191 546,83 грн., виходячи з вартості майнових прав в перерахунку на 1 кв.м. 7948 грн., в тому числі ПДВ. Графік здійснення оплати майнових прав встановлено в п. 4.2 Договору № 3046, згідно з яким останній платіж у розмірі 99 281,00 грн підлягає сплаті 17.12.2013. Станом на 17.12.2013 [PERSON] повністю сплатила вартість майнових прав, що підтверджується квитанціями до прибуткових касових ордерів № 945 від 29.11.2013, № 950 від 02.12.2013, № 953 від 03.12.2013, № 956 від 04.12.2013, № 959 від 05.12.2013, № 962 від 06.12.2013, № 965 від 09.12.2013, № 969 від 10.12.2013, № 973 від 11.12.2013, № 978 від 12.12.2013, № 981 від 13.12.2013, № 986 від 16.12.2013, № 990 від 17.12.2013, а також довідкою Публічного акціонерного товариства Куряжський домобудівельний комплекс № б/н від 17.12.2013. 17 грудня 2013 року ПАТ «КУРЯЖСЬКИЙ ДОМОБУДІВЕЛЬНИЙ КОМПЛЕКС» та [PERSON] підписали Акт приймання передачі майнових прав, чим підтвердили факт передання майнових прав на нежитлове приміщення загальною проектною площею 144,60 кв.м. на суму 1149281,00 грн, в тому числі ПДВ 191546,83 грн, розташоване за адресою: [ADDRESS] . Майнові права на квартиру передаються в рахунок виконання Договору купівлі-продажу майнових прав № 3046 від 29.11.2013. Відповідно до Повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб № 00054720355 від 12 листопада 2025 року, [PERSON] 16 червня 2016 року зареєструвала шлюбу з [PERSON] , про що Московським районним у місті Харкові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області складено відповідний актовий запис № 649. 29.03.2018 між [PERSON] та ПрАТ «Куряжський домобудівельний комплекс» укладено Додаткову угоду № 1 до договору купівлі-продажу майнових прав № 3045 від 29.11.2013 року, якою, серед іншого, сторони погодили викласти п. 1.2. в наступній редакції: «1.2. Нежитлове приміщення - об`єкт нерухомості, який буде створено у майбутньому, складова і невід`ємна частина Об`єкту капітального будівництва, майнові права на яку купує Покупець, та має наступні характеристики: Нежитлове приміщення М3 на 1 (першому) поверсі 9 (дев`ятої) секції; Загальна площа 93,80 кв.м.». 29.03.2018 між [PERSON] та ПрАТ «Куряжський домобудівельний комплекс» укладено Додаткову угоду № 1 до договору купівлі-продажу майнових прав № 3046 від 29.11.2013 року, якою, серед іншого, сторони погодили викласти п. 1.2. в наступній редакції: «1.2. Нежитлове приміщення - об`єкт нерухомості, який буде створено у майбутньому, складова і невід`ємна частина Об`єкту капітального будівництва, майнові права на яку купує Покупець, та має наступні характеристики: Нежитлове приміщення М4 на 1 (першому) поверсі 9 (дев`ятої) секції; Загальна площа - 140,70 кв.м.». 02 квітня 2018 року [PERSON] та ПрАТ «Куряжський домобудівельний комплекс» підписали Акт приймання-передачі майнових прав на нежитлове приміщення до договору купівлі-продажу майнових прав № 3045 від 29.11.2013, а також акт приймання-передачі нежитлового приміщення до договору купівлі-продажу майнових прав № 3045 від 29.11.2013, чим підтвердили, що на виконання Договору купівлі-продажу майнових прав № 3045 від 29.11.2013 року, Продавець передав, а Покупець прийняв нежитлове приміщення М3 на 1 поверсі 9 секції, розташоване за адресою: [ADDRESS] , та майнові права на нього. 02 квітня 2018 року [PERSON] та ПрАТ «Куряжський домобудівельний комплекс» підписали Акт приймання-передачі майнових прав на нежитлове приміщення до договору купівлі-продажу майнових прав № 3046 від 29.11.2013, а також акт приймання-передачі нежитлового приміщення до договору купівлі-продажу майнових прав № 3045 від 29.11.2013, чим підтвердили, що на виконання Договору купівлі-продажу майнових прав № 3046 від 29.11.2013 року, Продавець передав, а Покупець прийняв нежитлове приміщення М4 на 1 поверсі 9 секції, розташоване за адресою: [ADDRESS] , та майнові права на нього. 19.04.2018 приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Золотоус-Жидковою Оксаною Олександрівною проведено державну реєстрацію права власності за [PERSON] на нежитлове приміщення М3 загальною площею 93,8 кв.м. 1-го поверху 9 блок секції в житловому будинку літ. «А-16» за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1537448763101, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 24.04.2018 № 121718262. 19.04.2018 приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Золотоус-Жидковою Оксаною Олександрівною проведено державну реєстрацію права власності за [PERSON] на нежитлове приміщення М4 загальною площею 140,7 кв.м. 1-го поверху 9 блок секції в житловому будинку літ. «А-16» за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1537484963101, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 24.04.2018 № 121749675. Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно з ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Частинами 1, 3 статті 368 ЦК України визначено, що спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловіку на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважних причин (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до статті 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Згідно із частиною першою статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільної сумісної власності подружжя на майно, яке набуте ними за час шлюбу. За загальним правилом застосування презумпції спільності майна подружжя, згідно зі статтею 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є об`єктом спільної сумісної власності подружжя. Презумпція спільності майна подружжя може бути спростована, один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.11.2018 у справі № 372/504/17-ц. Отже, на майно, набуте за час шлюбу, діє презумпція виникнення права спільної сумісної власності подружжя, а визнання такого майна особистою приватною власністю дружини чи чоловіка потребує доведення. Водночас згідно із п. 1 ч. 1 ст. 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: майно, набуте нею, ним до шлюбу. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно зі ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Згідно статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ст.78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Частиною шостою статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За змістом частин першої-третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. За результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем (ч. 3 ст. 200 ЦПК України). Аналізуючи наведені положення законодавства в контексті встановлених судом фактичних обставин справи, суд зазначає наступне. Позивач належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами довела обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог, та які входять до предмету доказування у справі, а саме що нежитлові приміщення М3 загальною площею 93,8 кв.м. та М4 загальною площею 140,7 кв.м. 1-го поверху 9 блок секції в житловому будинку літ. «А-16» за адресою: [ADDRESS] , набуті нею в особисту приватну власність у грудні 2013 року, тобто до укладення шлюбу з відповідачем (червень 2016 року), відтак є її особистою приватною власністю відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 57 СК України. При розгляді цієї справи суд також враховує, що відповідно до статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (державна реєстрація прав)- це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. За змістом наведеної вище норми права державна реєстрація прав не є підставою набуття права власності, а є лише засвідченням державою вже набутого особою права власності, що унеможливлює ототожнення факту набуття права власності з фактом його державної реєстрації. При дослідженні судом обставин існування в особи права власності, необхідним є перш за все встановлення підстави, на якій особа набула таке право, оскільки сама по собі державна реєстрація прав не є підставою виникнення права власності, такої підстави закон не передбачає. Такий висновок суду узгоджується з правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 17 січня 2024 року у справі № 522/3999/23. Тобто, факт державної реєстрації права власності на спірні нежитлові приміщення за позивачкою у квітні 2018 року, тобто під час перебування у шлюбі з відповідачем, не може бути ототожнений з фактом набуття права власності на ці приміщення. Так, [PERSON] набула право власності на спірне нерухоме майно після повної сплати його вартості, тобто 17 грудня 2013 року, тобто до укладення шлюбу з відповідачем, а 19 квітня 2018 року відбулася лише державна реєстрація цього права, тобто офіційне визнання і підтвердження державою цього факту. При цьому, дата проведення державної реєстрації жодним чином не змінює дату набуття позивачкою речового права на спірне нерухоме майно. З огляду на предмет та підстави позову, встановлені судом фактичні обставини справи, які підтверджені належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, суд приходить до висновку, що визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує та не може порушувати права, свободи чи інтереси інших осіб, у зв`язку з чим суд приймає визнання позову відповідачем та вважає за можливе ухвалити рішення про задоволення позову за результатами підготовчого судового засідання. На підставі ч. 1 ст. 141, ч. 1 ст. 142 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача 50 % сплаченого позивачкою судового збору, тобто 6065,60 грн, тоді як решту судового збору (50%, тобто 6065,60 грн) повертає позивачу з державного бюджету України.

Outcome: approved