Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-15 00:00:00

представник [PERSON] адвокат Бочаров О.М. звернувся до Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області із заявою про оголошення фізичної особи померлою. Заяву мотивував тим, що 24.08.2023 син заявника [PERSON] був призваний на військову службу під час мобілізації, а з 15.11.2023 його було зарахований до списків особового складу військової частини [NUMBER] . 29 листопада 2023 року заявник отримала сповіщення про те, що її син зник безвісти 27.11.2023 в районні населеного пункту Іванівське Донецької області, гідно виконуючи військовий обов`язок під час штурмових дій противника. Відповідно до акта службового розслідування комісією від 04.12.2023 на підставі наказу № 6583 командира військової частини від 27.11.2023 «Про призначення службового розслідування за фактом зникнення безвісті» встановлено факт зникнення безвісти [PERSON] за наступних обставин. 27 листопада 2023 року близько о 02.30 год. під час штурмових дій противником ВП «БАУНТІ», що в районні села Іванівське Донецької області, було втрачено зв`язок з солдатом [PERSON] , бойовим медиком 1 штурмового взводу 9 штурмової роти [NUMBER] штурмового батальйону військової частини [NUMBER] . Через інтенсивність бойових дій на ВП «БАУНТІ», що в районні села Іванівське Донецької області, провести пошукові дії солдата [PERSON] на момент призначення службового розслідування неможливо. Внаслідок відсутності солдата [PERSON] з 27.11.2023 облікувати, як безвісті зниклого. Згідно акту службового розслідування від 04.12.2023 за результатами проведення службового розслідування було встановлено, що солдат [PERSON] , відносно якого проводиться службове розслідування, зник безвісті 27.11.2023 під час штурмових дій противником ВП «БАУНТІ», що в районні села Іванівське Донецької області. Причиною зникнення безвісти солдата [PERSON] є бойові дії в районні села Іванівське Донецької області. Зважаючи на те, що [PERSON] зник безвісти понад шість місяців, будь-якої інформації про те, що останній живий або перебування його в полоні немає, заявник звернулась до Золотоніського відділу ДРАЦС з метою отримання свідоцтва про смерть [PERSON] .. Проте їй усно роз`яснено, що державна реєстрація смерті проводиться на підставі документа встановленої форми про смерть, виданого закладом здоров`я або судово-медичної установи, рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення особи померлою, та відповідно заявнику відмовлено у реєстрації смерті її сина. Оголошення померлим [PERSON] заявнику необхідно для отримання свідоцтва про смерть, оформлення спадщини та отримання грошової допомоги за загибель при виконанні завдань по захисту Батьківщини. Враховуючи викладене вище, представник заявника просить оголосити [PERSON] померлим. Ухвалою судді Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 17.09.2024 заяву представника [PERSON] адвоката Бочарова Олександра Михайловича про оголошення фізичної особи померлою залишено без руху. Ухвалою судді Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 02.10.2024 відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи здійснювати за правилами окремого провадження. Ухвалою суду від 23.12.2024 провадження у справі за заявою представника [PERSON] адвоката Бочарова Олександра Михайловича, заінтересовані особи: ЗОЛОТОНІСЬКИЙ ВІДДІЛ ДЕРЖАВНОЇ РЕЄСТРАЦІЇ АКТІВ ЦИВІЛЬНОГО СТАНУ У ЗОЛОТОНІСЬКОМУ РАЙОНІ ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ ЦЕНТРАЛЬНОГО МІЖРЕГІОНАЛЬНОГО УПРАВЛІННЯ МІНІСТЕРСТВА ЮСТИЦІЇ (М.КИЇВ), МІНІСТЕРСТВО ОБОРОНИ УКРАЇНИ, про оголошення фізичної особи померлою зупинено до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи № 755/11021/22. Ухвалою судді Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 10.01.2025 поновлено провадження у справі за позовом представника [PERSON] адвоката Бочарова Олександра Михайловича, заінтересовані особи: ЗОЛОТОНІСЬКИЙ ВІДДІЛ ДЕРЖАВНОЇ РЕЄСТРАЦІЇ АКТІВ ЦИВІЛЬНОГО СТАНУ У ЗОЛОТОНІСЬКОМУ РАЙОНІ ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ ЦЕНТРАЛЬНОГО МІЖРЕГІОНАЛЬНОГО УПРАВЛІННЯ МІНІСТЕРСТВА ЮСТИЦІЇ (М.КИЇВ), МІНІСТЕРСТВО ОБОРОНИ УКРАЇНИ, про оголошення фізичної особи померлою. Ухвалою суду від 01.04.2025 залучено до участі у справі як заінтересовану особу малолітнього [PERSON] , законним представником якого є [PERSON] . У судовому засіданні заявник [PERSON] та її представник адвокат Бочаров С.М. заяву підтримали в повному обсязі та просили її задовольнити. Представник заінтересованої особи МІНІСТЕРСТВА ОБОРОНИ УКРАЇНИ Кучма А.Г. у судове засідання не з`явилася. Була належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи. Про причини неявки суд не повідомила. 30 жовтня 2024 року подала пояснення до суду, у яких зазначила наступне. Як вбачається з заяви, [PERSON] пропав безвісти в період дії воєнного стану на території України, за обставин, які виникли в результаті збройної агресії РФ проти України. Тому, виходячи з положень ч. 2 ст. 46 ЦК України, коли воєнні дії на території України не закінчилися та про закінчення воєнного стану в Україні не оголошено, особа може бути оголошена померлою лише через два роки , або з урахуванням конкретних обставин і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців. Відповідно до частин першої, третьої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк та термін можуть бути визначені актами цивільного законодавства, правочином або рішенням суду. Частиною першою статті 253 ЦК України встановлено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Враховуючи поняття та визначення строків, що встановлені цивільним законодавством України, слід дійти висновку, що ч. 2 ст. 46 ЦК України визначає строк, зі спливом якого особа може бути оголошена померлою. Цей строк може бути загальним (два роки), або спеціальним (шість місяців) і пов`язується з настанням відповідної події моментом закінчення воєнних дій. Тобто, у ч. 2 ст. 46 ЦК України законодавець чітко визначив, з настанням якої події пов`язаний початок перебігу строку, коли суд може оголосити фізичну особу померлою, а саме: день закінчення воєнних дій. У постанові від 11.04.2019 року по справі № 490/342/17 Верховний Суд, відмовляючи у заяві про оголошення особи померлою, зазначив, що тлумачення частини першої та другої статті 46 ЦК України (в редакції, чинній на момент подання заяви про оголошення померлим) свідчить, що цивільним законодавством передбачалося декілька підстав для оголошення фізичної особи померлою: по-перше, тривала безвісна відсутність, тобто якщо у місці постійного проживання фізичної особи немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років; по-друге, особа пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, якщо у місці постійного проживання фізичної особи немає відомостей про місце її перебування протягом шести місяців; по-третє, за можливості вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру фізична особа може бути оголошена судом померлою протягом одного місяця після завершення роботи спеціальної комісії, утвореної внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру; по-четверте, якщо особа пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, в такому випадку вона може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій. При цьому, суду надано право оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців. Як вже зазначалось, правовий режим воєнного стану триває по теперішній час. У зв`язку з чим, оголосити фізичну особу померлою можливо лише після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій (за загальним правилом) або після спливу шести місяців (у виключних випадках) від дня закінчення воєнних дій. У постанові від 19.03.2018 по справі № 638/18251/16-ц Верховний Суд виснував, що визнання особи померлою є крайньою мірою, передчасно обраним заявниками способом захисту своїх прав, та потребує встановлення всіх об`єктивних обставин, що стали передумовою для такого звернення, з метою уникнення в подальшому негативних наслідків щодо переходу майнових прав особи, оголошеної померлою, у разі її появи. Крім того, слід зазначити, що в ухвалі Касаційного цивільного суду від 10.07.2024 у справі № 755/11021/22, Верховний Суд, передаючи справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду, зазначив «…аналіз коментарів до ЦК України та ЦПК України, відповідної юридичної літератури та наукових публікацій свідчить про те, що вказані «шість місяців» слід обчислювати «не раніше спливу шести місяців після закінчення воєнних дій». Натомість, інші коментарі зазначають таке: «З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців». Тобто, не прив`язують відлік цього строку до закінчення воєнних дій». Наведені обставини слугували підставою для передачі цієї справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду для забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовчої практики щодо застосування ч.2 ст. 46 ЦК України, забезпечення розумної передбачуваності судових рішень. Таким чином, у зв`язку з тим, що воєнні дії на території України тривають, відлік встановленого шестимісячного строку відповідно ще не розпочався, тому звернення заявниці до суду із заявою про оголошення фізичної особи померлою є передчасним і виключає можливість визнання особи померлою в порядку ч. 2 ст. 46 ЦК України.Представник просила врахувати письмові пояснення під час прийняття рішення в справі. Представник ЗОЛОТОНІСЬКОГО ВІДДІЛУ ДЕРЖАВНОЇ РЕЄСТРАЦІЇ АКТІВ ЦИВІЛЬНОГО СТАНУ У ЗОЛОТОНІСЬКОМУ РАЙОНІ ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ ЦЕНТРАЛЬНОГО МІЖРЕГІОНАЛЬНОГО УПРАВЛІННЯ МІНІСТЕРСТВА ЮСТИЦІЇ (М.КИЇВ) у судове засідання не з`явилася. В.о. начальника Тетяна Швед направила на адресу суду заяву про розгляд справи без участі представника. Проти задоволення заяви не заперечувала. Представник заінтересованої особи малолітнього [PERSON] , законним представником якого є [PERSON] , адвокат Сизько Д.Б. у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні заяви, оскільки відповідно до правової позиції у справі № 755/11021/22 не сплив шестимісячний строк після закінчення воєнних дій. Також послався на правову позицію у справі № 741/2034/23. Вважає, що недостатньо у справі доказів для оголошення [PERSON] померлим. Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що заявник [PERSON] є матір`ю [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] . Відповідно до витягу з наказу командира військової частини [NUMBER] [PERSON] № 33 від 20.11.2023, солдата [PERSON] , бойового медика 1 штурмового взводу 9 штурмової роти [NUMBER] штурмового батальйону, вважати таким, що прибув до району виконання бойових завдань (забезпечення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії) м. Костянтинівка з пункту постійної дислокації м. Київ 20.11.2023. Згідно довідки командира військової частини [NUMBER] [PERSON] від 20.12.2023 № 10329 солдат [PERSON] , [INFO] , бойовий медик взводу, (серія і номер паспорта [NUMBER] ; реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] ) дійсно в період з 20.11.2023 по 26.11.2023 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією РФ проти України, перебуваючи в н.п. Костянтинівка Донецької обл.. Відповідно до акту за підсумками проведеного службового розслідування від 04.12.2023, затвердженого командиром військової частини [NUMBER] встановлено, що наказом командира військової частини [NUMBER] № 326 від 15.11.2023 солдат [PERSON] призначений на посаду бойового медика 1 штурмового взводу [NUMBER] штурмового батальйону військової частини [NUMBER] . [INFO] близько 02.30 год. під час штурмових дій противником ВП «БАУНТІ», що в районі с. Іванівське Донецької обл., було втрачено зв`язок з солдатом [PERSON] , бойовим медиком 1 штурмового взводу 9 штурмової роти [NUMBER] штурмового батальйону військової частини [NUMBER] . Через інтенсивність бойових дій на ВП «БАУНТІ, що в районі с. Іванівське Донецької обл., провести пошукові дії солдата [PERSON] на момент призначення службового розслідування неможливо. Факт зникнення безвісти солдата [PERSON] також підтверджується витягом з журналу ведення бойових дій (№ 89т від 30.11.2023) [NUMBER] штурмового батальйону військової частини [NUMBER] , подія від 27.11.2023. Таким чином, службовим розслідуванням було встановлено, що солдат [PERSON] зник безвісті 27.11.2023 під час штурмових дій противником ВП «БАУНТІ», що в районі с. Іванівське Донецької обл.. Причиною зникнення безвісті солдата [PERSON] є бойові дії в районі с. Іванівське Донецької обл.. Відповідно до сповіщення сім`ї № 25 начальника [INFO] [PERSON] від 29.11.2023 року №648 солдат [PERSON] , [INFO] , зник безвісти 27.11.2023 в районі н.п. Іванівське Донецької обл., гідно виконуючи військовий обов`язок під час штурмових дій противника. Згідно витягу з Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин № 20240213-677 від 13.02.2024 [PERSON] , [INFO] , зник на території бойових дій. Відповідно до витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань 02.12.2024 зареєстровано кримінальне провадження № 12023250370001540 за повідомленням від [PERSON] , [INFO] , про те, що згідно до сповіщення сім`ї 27.11.2023 під час штурмових дій противника зник безвісти його рідний брат солдат [PERSON] в районі н.п. Іванівське Бахмутського р-ну Донецької обл. Таким чином, є підстави вважати солдата [PERSON] таким, що зник безвісти за особливих обставин, в населеному пункті Іванівське Бахмутського р-ну Донецької обл. З 27.11.2023 немає жодних відомостей про місце перебування солдата [PERSON] . Відповідно до п. 3 ч. 2ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою. Згідно з ч. 1ст.308 ЦПК України суд розглядає справу за участю заявника, свідків, зазначених у заяві, та осіб, яких сам суд визнає за потрібне допитати, і ухвалює рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або про оголошення її померлою. Згідно ч. 1 ст. 46 ЦК України фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців. Згідно частини 2 цієї статті фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців. Згідно частини 3 цієї статті фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили відповідним рішенням суду. Фізична особа, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави припустити її загибель від певного нещасного випадку або у зв`язку з воєнними діями, може бути оголошена померлою від дня її вірогідної смерті. Отже, особливістю цієї категорії справ є те, що висновок суду про оголошення громадянина померлим ґрунтується на юридичному припущенні смерті особи. Пункт 13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.1995 № 5 роз`яснює, що на відміну від факту смерті особи, який встановлюється судом за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин, громадянин може бути оголошений у судовому порядку померлим у разі встановлення обставин, зазначених у ст. 21 ЦК України, на підставі яких суд робить вірогідне припущення про смерть громадянина, коли немає доказів про факт його смерті. У цих справах суд визнає днем смерті громадянина, оголошеного померлим, день його гаданої смерті, якщо він пропав без вісті за обставин, які загрожували смертю або давали підстави припускати його загибель від певного нещасного випадку, а в інших випадках днем смерті вважається день набрання законної сили рішення суду про оголошення громадянина померлим. Відповідно до абз.3 п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд визнає днем смерті громадянина, оголошеного померлим, день його гаданої смерті, якщо він пропав безвісті за обставин, які загрожували смертю або давали підстави припускати його загибель від певного нещасного випадку, а в інших випадках днем смерті вважається день набрання законної сили рішення суду про оголошення громадянина померлим. Аналогічний правовий висновок міститься, зокрема, у постанові Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 31.05.2023 у справі № 177/11/20. Верховний Суд погодився із судами попередніх інстанцій про задоволення заяви про оголошення особи померлою, вказавши, що особа пропала безвісти у серпні 2014 року під час безпосередньої участі в АТО, а саме під час виходу з оточення в районі Іловайська, тобто за обставин, що загрожували йому смертю, до сьогодні немає відомостей щодо місця його перебування як за місцем постійного проживання, так і за місцем проходження служби. Оскільки день вірогідної смерті точно встановити неможливо, то суди дійшли правильного висновку про оголошення особи померлою з дня набрання рішенням законної сили. У випадку, якщо особа, яка несла військову службу, пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, зокрема внаслідок вогневого впливу незаконних збройних формувань під час проведення антитерористичної операції (операції об`єднаних сил), такі обставини можуть виступати підставою для оголошення судом особи померлою на підставі ч.2 ст. 46 ЦК України, а не визнання фізичної особи безвісно відсутньою (про яку немає відомостей про місце її перебування в місці її постійного проживання) на підставі ч.1 ст. 43 ЦК України (постанова КЦС ВС від 29.01.2020 у cправі № 154/2135/17). У постанові КЦС ВС від 13.03.2024 у справі № 204/7924/23 зроблено висновок про те, що за наявності припущень про факт смерті фізичної особи, у тому числі у зв`язку з воєнними діями, без достовірних доказів, які свідчать про цей факт, правильним буде звернення до суду із заявою про оголошення судом особи померлою (ч.2 ст. 46 ЦК України), а не із заявою про встановлення факту смерті цієї фізичної особи (п. 8 ч.1 ст. 315 ЦПК України). Верховний Суд у постанові від 28.02.2024 в справі № 506/358/22 зазначив, що з огляду на встановлені у цій справі обставини та наявність у заявниці вірогідного припущення про смерть чоловіка, вона не позбавлена можливості звернутися до суду із заявою про оголошення судом її чоловіка померлим на підставі ч. 2 ст. 46 ЦК України. Відповідно до правової позиції Великої палати Верховного суду, викладеній Постанові від 11.12.2024 у справі № 755/11021/22 у ситуації, коли внаслідок збройної агресії РФ проти України фізична особа пропала безвісти, суд має право оголосити цю фізичну особу померлою відповідно до ч.2 ст. 46 ЦК України саме на підставі цих приписів (за умови доведеності зазначених обставин), використовуючи ці норми як спеціальні. Приписи ч. 2 ст. 46 ЦК України пов`язують оголошення фізичної особи померлою у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, а не у зв`язку з воєнним станом як таким. Велика Палата Верховного Суду зауважує, що словосполучення «від дня закінчення воєнних дій», особливо у контексті широкомасштабної збройної агресії РФ проти України, потрібно розуміти як визначення строку тривалістю в шість місяців, який потрібно обраховувати передусім від дня закінчення активних бойових дій на певній території України. Визначення шести місяців як мінімально потрібного строку відображає необхідність обґрунтованого періоду для пошуку зниклої особи, враховуючи особливі обставини зникнення, зокрема під час активних бойових дій. Встановлення такого строку дозволяє зменшити ймовірність того, що особа, яка може бути ще живою, буде передчасно визнана померлою. Оголошення фізичної особи померлою пов`язується з виникненням у її родичів та інших заінтересованих осіб прав і законних інтересів, як-от: право на спадкування майна, отримання соціальних виплат, призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника, припинення шлюбу, припинення зобов`язань, пов`язаних із такою особою, або інші матеріальні чи нематеріальні інтереси, пов`язані зі смертю цієї особи, тощо. Зазначене рішення також має важливе значення для правового статусу членів сім`ї, їх соціального забезпечення та можливості розпоряджатися майном особи, яка була оголошена померлою. Це оголошення має наслідки й для договірних зобов`язань, кредитних відносин і будь-яких інших правочинів, у яких брала участь особа, оскільки це може вплинути на вимоги кредиторів та інші правовідносини, пов`язані із зобов`язаннями. Тому суд, зважаючи на конкретні обставини справи, повинен застосовувати норми права, які сприяють досягненню справедливого та передбачуваного результату. Правило про мінімальний шестимісячний строк дозволяє використовувати правові приписи до специфічних умов з огляду на активні бойові дії, соціальний контекст і правову невизначеність, яка виникає внаслідок збройної агресії РФ. Відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих РФ, затвердженого Наказом Міністерства розвитку громад та територій України № 376 від 28.02.2025, із змінами, с. Іванівське Бахмутської міської територіальної громади Донецької області, з 24.02.2022 по 18.02.2025 відносилось до територій активних бойових дій, а з 18.02.2025 до теперішнього часу до територій України, тимчасово окупованих РФ. Отже, з моменту зникнення безвісти [PERSON] (27.11.2023) та закінчення активних бойових дій у місці його зникнення (18.02.2025) станом на час розгляду справи пройшло вже більше шести місяців. Протягом вказаного часу [PERSON] додому не повернувся, після його зникнення безвісти при виконанні бойових завдань в розташуванні військової частини інформація про нього відсутня, останній відсутній у списках загиблих. Згідно з п. 3 постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 №975 «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві», днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є дата смерті, що зазначена у свідоцтві про смерть. Відповідно до п. 8 ст. 16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цим Законом, у разі загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби, можуть реалізувати його протягом трьох років з дня виникнення у них такого права. В той же час, до видання уповноваженим органом свідоцтва про смерть військовослужбовця таке право об`єктивно не існує і родичі загиблих не мають можливості звернутись за отриманням одноразової грошової допомоги. Таке право і така можливість виникає виключно після отримання ними свідоцтва про смерть. Суд враховує, що оголошення [PERSON] померлим є необхідним заявнику [PERSON] для реалізації права на спадкування та права на соціальний захист членів сімей загиблих військовослужбовців. Оскільки судом встановлено, що [PERSON] пропав безвісти 27.11.2023 під час штурмових дій противника в населеному пункті, де відбувалися інтенсивні бойові дії, тобто за обставин, що загрожували йому смертю, до теперішнього часу на зв`язок з рідними не виходив та відсутні будь-які відомості про місце його перебування, а тому є всі підстави вважати, що він помер. Суду не надано жодних належних доказів, які б містили інформацію про відоме місце перебування [PERSON] , у тому числі про те, що він на даний час протиправно позбавлений волі та перебуває у полоні. Таким чином, на підставі зібраних доказів встановлено, що з 27.11.2023 відсутні відомості про місце перебування [PERSON] , який зник безвісти під час штурмових дій противника в населеному пункті Іванівське Бахмутського району Донецької області, а тому суд вважає, що заява є обґрунтованою та є всі підстави оголосити [PERSON] померлим. Разом з тим суд враховує, що встановлення факту визнання особи померлою для заявника має юридичне значення. При цьому, суд вважає за необхідне роз`яснити заявнику, що відповідно до норм ч. 1 ст. 309 ЦПК України, у разі одержання заяви про появу фізичної особи, яку оголошено померлою, або відомостей про місце перебування цієї особи, суд за місцем перебуванням особи або суд, який ухвалив рішення про оголошення її померлою, призначає справу до слухання за участю цієї особи, заявника та інших заінтересованих осіб і скасовує своє рішення про оголошення її померлою. Заяву може бути подано особою, яку оголошено померлою, або іншою заінтересованою особою. Відповідно до ч. 7 ст.294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Outcome: approved