Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-18 00:00:00

У вересні 2025 року позивач ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» в особі свого директора звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить поновити строк позовної давності для подання позову та стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №200404923 від 11.12.2015 у сумі 53 577,40 грн. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 11.12.2015 між ПАТ «Банк Михайлівський» та [PERSON] укладено угоду № 200404923 щодо кредитування. Відповідно до умов Кредитного договору (на умовах повернення, платності, строковості) Банк надав Позичальнику у користування кредитні кошти в розмірі 17 654,82 грн, з встановленим строком користування з 11.12.2015 по 11.12.2017, а відповідач зобов`язався повернути отримані кошти у встановлений в Кредитному договорі строк, та сплатити відсотки за користування кредитними коштами. 20 липня 2020 року ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» набуто право вимоги за кредитними договорами, укладеними з позичальниками ПАТ «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ», на підставі договору № 7_БМ від 20.07.2020, укладеному за результатами публічних торгів (аукціону) лоту № GL16N618071 проведеного 15.06.2020, що підтверджено постановою Північного апеляційного господарського суду від 01.07.2021 у справі № 910/11298/16, відповідно до якої позивача визнано єдиним та належним кредитором за кредитними договорами укладеними з позичальниками ПАТ «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ», в тому числі і за Кредитним договором. Додатком до договору є реєстр кредитних договорів. До позовної заяви надано витяг з додатку 1 до договору від 15.06.2020 №7_БМ про відступлення прав вимоги, який мав місце станом на дату укладання договору із зазначенням, окрім іншого, суми заборгованості. Оскільки кредитний портфель придбано з електронного аукціону Національної електронної біржі, протокол №UA-EA-2020 06-09-000032-b від 15.06.2020, то інформація про відступлення права вимоги міститься в публічному доступі на сайтах https://zakupivli.pro/auctions/ua-ea-2020-06 09-000032-b (посилання на аукціон) та https://torgi.fg.gov.ua/216108 (посилання на паспорт активу на сайті ФГВФО). Окрім того підписаний паперовий варіант реєстру кредитних договорів. 23 травня 2016 року згідно з рішенням Правління НБУ України №14/БТ ПАТ "Банк Михайлівський" віднесено до категорії неплатоспроможних, а відповідно до рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №812 розпочато процедуру виведення ПАТ "Банк Михайлівський" з ринку шляхом запровадження у ньому тимчасової адміністрації. Фактично управління банком перейшло до Фонду. Фонд має право передати право грошової вимоги до позичальника (боржника) за кредитним договором іншому банку на підставі договору про відступлений права вимоги. При цьому згода відповідного боржника (позичальника) на укладення такого договору не вимагається. Приймаючий банк набуває усіх прав та обов`язків кредитора щодо позичальника (боржника), вимоги до якого передані відповідно до договору про відступлення прав вимоги, разом із правами за договором забезпечення таких вимог. Банк, правонаступником якого є позивач, виконав свої зобов`язання за Кредитним договором належним чином, в той же час відповідач порушив умови Кредитного договору щодо повернення кредитних коштів та сплати відсотків за користування кредитними коштами в повному обсязі та в визначений строк. Станом на 19.08.2025 загальний розмір заборгованості відповідача перед позивачем за Кредитним договором становить 40 943,09 грн, з яких: 13 886,97 грн заборгованість за кредитом; 27 056,12 грн заборгованість за відсотками. Господарські операції на підставі договору № 200404923 від 11.12.2015, в тому числі розрахунок заборгованості, проводились ПАТ «Банк Михайлівський», відповідно до вимог НБУ та умов договору на основі зарахованих на розрахунковий рахунок сум та за допомогою ліцензованого програмного забезпечення, як визначено чинним законодавством України (ст. 534 ЦК України). Заборгованість відповідача за кредитним договором № 200404923 від 11.12.2015 40 943 ,09 грн. Сума збитків з урахуванням 3% річних 3681,51 грн. Сума збитків інфляційних втрат за несвоєчасне виконання кредитних зобов`язань - 8952,80 грн. Разом заборгованість становить 53 577,40 грн. Наявність тривалого судового спору щодо приналежності права вимоги кредитору, в деяких випадках за частиною кредитних договорів, призвело до спливу встановленого законодавством загального строку позовної давності, в межах якого суд має право задовольнити позовні вимоги кредитора (за умови що боржник клопотатиме перед судом про застосування такої позовної давності), що в свою чергу також є підставою для його поновлення/не застосування судом позовної давності, оскільки кредитор з об`єктивних причин був позбавлений можливості звернутись до суду в межах такого строку (ч. 5 ст. 267 ЦКУ). Ухвалою судді від 03.09.2025 позовну заяву залишено без руху. 12.09.2025 від представника позивача надійшла заява про усунення недоліків. Ухвалою судді від 18.09.2025 провадження у справі відкрито в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позовна заява містить клопотання про визнання поважними причин пропуску позовної давності для звернення до суду з позовною заявою. Відповідно до ч.2, ч. 3 ст. 267 ЦК України заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. За таких обставин, за відсутності заяви сторони про застосування позовної давності, порушення питання про визнання поважними причин пропуску позовної давності для звернення до суду з позовною заявою є передчасним та задоволенню не підлягає. Представник позивача у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, у позові зазначив про розгляд справи без участі представника позивача, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі, заяв про відкладення розгляду справи та відзив не подавав. Відповідно до положень ч. 4 ст. 223 ЦПК України суд розглядає справу у відсутності відповідача та постановляє заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи та наявні у справі докази, встановив такі обставини. 11.12.2015 між ПАТ «Банк Михайловський» та [PERSON] укладено кредитний договір №200404923, згідно з умовами якого відповідач отримав кредит у розмірі 17 654,82 грн на строк з 11.12.2015 по 11.12.2017, розмір процентної ставки за кредитом 0,0001% річних, щомісячна комісія 3,99% з першого місяця дії Кредитного договору та до закінчення строку дії договору, комісія за видачу кредиту 1,5%. Відповідач зазначив у договорі реквізити для переказу грошових коштів (а.с.32). В цей же день, 11.12.2015 відповідачем підписано анкету ПАТ «Банк Михайловський» №2114545 (а.с.33). Сторонами кредитного договору погоджено графік платежів до кредитного договору №200404923 (а.с.35). Крім того, сторонами кредитного договору укладено та підписано довідка про умови кредитування та орієнтовну сукупну вартість споживчого кредиту, відповідно до якої орієнтовна сукупна вартість кредиту 132,33% -19 849,14 грн (а.с.35 зворот), договір добровільного страхування життя та здоров`я позичальника (а.с.36). Також відповідачем надана згода суб`єкта персональних даних (а.с.37). Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором №200404923 від 11.12.2015 інфляційних витрат та 3% річних на основний борг 40 943,09 з 25.02.2019 по 23.02.2022, зроблений ТОВ «Діджи Фінанс»: інфляційні втрати складають 8952,80 грн, 3% річних-3681,51 грн (а.с.38). Відповідно до платіжної інструкцій №25 від 09.07.2020 ТОВ «Діджи Фінанс» сплатило ПАТ «БАНК МИХАЙЛОВСЬКИЙ» за протоколом № UA -ЕА-2020-06-09-00032-b від 15.06.2020 5 307 308,39 грн (а.с.47). 20.07.2020 між ПАТ «БАНК МИХАЙЛОВСЬКИЙ» та ТОВ «Діджи Фінанс» відповідно до результатів відкритих торгів (аукціону), оформлених протоколом електронного аукціону № UA -ЕА-2020-06-09-00032-b від 15.06.2020 укладено договір факторингу №07_БМ, згідно з умовами якого банк відступає новому кредитору належні банку, а новий кредитор набуває права вимоги банку до позичальників та/або заставодавців фізичних осіб, зазначених у додатку №1 до цього договору, включаючи права вимоги до правонаступників боржників, спадкоємців боржників або інших осіб, до яких перейшли обов`язки боржників, за кредитними договорами згідно з реєстром у додатку №1 до цього договору. Новий кредитор сплачує банку за права вимоги грошові кошти у сумі та у порядку, визначених цим договором (а.с.45-46, 135-138, 142-145). Пунктом 5 договору факторингу передбачено, що наявні у банку документи, що підтверджують право вимоги до боржників, а також реєстри прав вимог в електронному вигляді передаються банком новому кредитору за відповідним актом не пізніше 30 днів із дати настання відкладальної обставини відповідно до п. 16-1 цього договору. 20.07.2020 ПАТ «БАНК МИХАЙЛОВСЬКИЙ» та ТОВ «Діджи Фінанс» був підписаний Реєстр права вимоги за якими відступаються та боржників за такими договорами (Додаток №1 до Договору №7_БМ по відступлення прав вимоги від 20.07.2020), в якому під п. 18055 зазначений договір №200404923, укладений з боржником [PERSON] , заборгованість за яким складає 40 943,09 грн, з яких: 13 886,97 грн заборгованість за основним зобов`язанням; 27 056,12 грн заборгованість за відсотками (а.с.144-145). Відповідно до виписки по особовому рахунку [PERSON] з 23.05.2016 по 27.07.2020 вбачається користування відповідачем кредитними коштами, нарахування відсотків (а.с.48-119). Відповідно до постанови Північного апеляційного господарського суду від 01.07.2021 по справі №910/11298/16 (а.с.13-28): застосовано наслідки нікчемності договору факторингу від 19.05.2016 № 1905, а саме: зобов`язано ТОВ «Фінансова компанія «Плеяда» передати ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» документи, отримані ним від ПАТ «Банк Михайлівський» згідно з договором факторингу від 19.05.2016 № 1905 та актів прийому-передачі від 20.05.2016 № 1 і № 2. Визнано відсутніми у ТОВ «Фінансова компанія «Плеяда» будь-яких майнових прав (прав вимоги) до боржників, перелік яких зазначено у договорі факторингу від 19.05.2016 №1905, реєстрах прав вимог від 19.05.2016 № 1 та від 20.05.2016 № 2 до цього договору та актах прийому-передачі від 20.05.2016 № 1 і № 2 до зазначеного договору факторингу. Визнано недійсним договір факторингу від 20.05.2016 № 1, укладений між ТОВ «Фінансова компанія «Плеяда» та ТОВ «Фінансова компанія «Фагор». Зобов`язано ТОВ «Фінансова компанія «Фагор» передати ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» документи, отримані ним від ПАТ «Банк Михайлівський» згідно договору факторингу від 19.05.2016 № 1905 та актів прийому-передачі до нього від 20.05.2016 № 1 і № 2. Визнано відсутніми у ТОВ «Фінансова компанія «Фагор» будь-яких майнових прав (прав вимоги) до боржників, перелік яких зазначено у договорі факторингу від 19.05.2016 №1905, реєстрах прав вимог до нього від 19.05.2016 № 1 та від 20.05.2016 № 2, актах прийому-передачі від 20.05.2016 до зазначеного договору факторингу № 1 і № 2, та в договорі факторингу від 20.05.2016 № 1 та додатках до нього. У справі №910/11298/16 було видано судові накази, які були виконані в примусовому порядку виконавче провадження №66483131 та №66491947 та закриті у зв`язку з виконанням в повному обсязі (а.с.29, 30). Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Як передбачено ст. 627 ЦК України, відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Ст. 1077 ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Отже, до позивача перейшли права первісного кредитора ПАТ «БАНК МИХАЙЛОВСЬКИЙ» за кредитним договором №200404923 від 11.12.2015 в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Не дивлячись на те, що ухвалою судді від 03.09.2025 позов було залишено без руху, зокрема з підстав ненадання позивачем обгрунтованого розрахунку заборгованості відповідача за кредитним договором, позивачем на виконання ухвали суду зазначено, що позивачем зазначена сума заборгованості, яка розрахована банком та зазначена в додатку до договору факторингу (реєстрі). ПАТ «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ» від 23.05.2016 знаходився у стані ліквідації, а до обов`язків ФГВФЩ не входить формування таких розрахунків, тому запитати такі документи можливості нема. Клопотань щодо витребування доказів у разі неможливості отримати такі докази самостійно позивач суду не заявляв. Разом з цим, п. 5 договору факторингу передбачено, що наявні у банку документи, що підтверджують право вимоги до боржників, а також реєстри прав вимог в електронному вигляді передаються банком новому кредитору за відповідним актом не пізніше 30 днів із дати настання відкладальної обставини відповідно до п. 16-1 цього договору. Тобто договором факторингу передбачено передачу банком новому кредитору, позивачу по справі, документів, що підтверджують право вимоги до боржників та реєстри прав вимог. За таких обставин, розрахунок заборгованості боржників, який підтверджує право вимоги до боржника у визначеному у розрахунку розмірі є документом, який відповідно до договору факторингу повинен бути переданий новому кредитору. Обгрунтований розрахунок заборгованості позивачем суду не надано, а тому суд позбавлений можливості перевірити за які періоди нарахована заборгованість, з яких складових вона складається: основний борг, проценти, комісія. Суд має з`ясовувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми, які підлягають стягненню (Постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 10 жовтня 2019 року у справі № 320/8618/15-ц (провадження № 61-4393сво18). З кредитного договору вбачається що він укладений на 24 місяці, по 11.12.2017, сума кредиту 17 654,82 грн зі сплатою процентної ставки 0,0001% річних, щомісячної комісії за обслуговування кредиту - 3,99%. Враховуючи умови кредитного договору, за 24 місяці (2 роки) проценти нараховані на повну суму кредиту складають 0,04 грн. Відповідно до графіку платежів по кредитному договору проценти за користування кредитом за весь час дії договору складають 0 грн. (а.с.35). Велика Палата Верховного Суду у постанові від 13 червня 2018 року у справі № 548/981/15-ц зазаначила, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Отже, починаючи з 12.12.2017 банк мав право нараховувати боржнику індекс інфляції та 3% річних відповідно до положень ст. 625 ЦК України, проте з наданих позивачем доказів, серед яких відсутній розрахунок заборгованості за кредитним договором, право вимоги за яким було передано ПАТ «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ» позивачу, неможливо встановити які саме проценти нараховувалися відповідачу та, як наслідок, суд позбавлений можливості перевірити правомірність та правильність нарахування процентів за користування кредитом. З кредитного договору вбачається, що він передбачає нарахування комісії, яка виходячи зі змісту позовної заяви, доданих до неї та досліджених у судовому засіданні, доказів, до заборгованості, яка пред`явлена до стягнення не включена. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено правомірність нарахування заборгованості за відсотками по кредитному договору у сумі 27 056,12 грн, а тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають. Однак, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку банку та позивачу не повернуті, позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів, яка відповідно до позову дорівнює 13 886,97 грн. Що стосується нарахування позивачем інфляційних втрат та 3% річних за період з 25.02.2019 по 23.02.2022 суд зазначає таке. Відповідно до договору факторингу №7_БМ від 20.07.2020 та реєстру-додатку до нього право вимоги до відповідача за кредитним договором №200404923 від 11.12.2015 позивач набув 20.07.2020, тому нарахування, передбачені ст. 625 ЦК України підлягають саме за період з 20.07.2020 по 23.02.2022 на суму заборгованості за основним зобов`язанням 13 886,97 грн. Відповідно до розрахунку суду за період з 20.07.2020 по 23.02.2022 індекс інфляції на суму заборгованості за кредитним договором складає 2394,08 грн, 3% річних 666,06 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, установлених ст. 82 ЦПК України. Згідно з принципом диспозитивності, встановленим ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено факт невиконання належним чином зобов`язань по поверненню кредитних коштів відповідачем. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором №200404923 від 11.12.2015 у сумі 16 947,11 грн, з яких: 13 886,97 грн сума заборгованості за кредиту; індекс інфляції на суму заборгованості за кредитним договором - 2394,08 грн, 3% річних 666,06 грн за період з 20.07.2020 по 23.02.2022. Питання щодо судових витрат судом вирішується відповідно до положень ст. 141 ЦПК України. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог та підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у сумі 766,23 грн. Крім того, позивачем заявлено про відшкодування витрат на правничу допомогу, стосовно якого суд зазначає таке. Відповідно до договору №26 про надання правової допомоги від 15.02.2024, укладеному між клієнтом ТОВ «Діджи Фінанс» та Адвокатським бюро «Анастасії Міньковської», клієнт доручає, а Адвокатське бюро приймає на себе зобов`язання надавати юридичну допомогу в обсязі та на умовах, передбачених даним договором (а.с.42-44). Відповідно до акту про підтвердження факту надання правничої допомоги адвокатом (виконання робіт, надання послуг) від 26.08.2025 сторони підтвердили, що адвокат надав клієнт прийняв правничу допомогу загальною вартістю 7000 грн (а.с.39). Суду надано детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних Адвокатським бюро «Анастасії Міньковської», необхідних для надання правничої допомоги за позовом ТОВ «Діджи Фінанс» щодо стягнення кредитної заборгованості, б/д, відповідно до якого адвокат надав послуги, а саме: підготовка позовної заяви з додатками про стягнення кредитної заборгованості вартістю 7000 грн (а.с.41). Відповідно до додаткової угоди до Договору №26 про надання правової допомоги від 15.02.2024 розширено розділ «1. Предмет договору» та доповнено новим пунктом: «1.2. Адвокатське бюро зобов`язується здійснити представництво та захист інтересів клієнта у справі щодо стягнення кредитної заборгованості з [PERSON] » (а.с.123). Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Така заява була зроблена представником позивача зокрема у позовній заяві. Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до правової позиції, висловленої у постанові Верховного Суду від 17.10.2018 №301/1894/17 вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд має з`ясувати склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). У відповідності до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, до яких зокрема відносяться витрати на професійну правничу допомогу покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про стягнення витрат на правову допомогу в межах доведених позивачем витрат пропорційно задоволеним вимогам, а саме в сумі 2214,17 грн.

Outcome: partial