Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-13 00:00:00

У жовтні 2025 року представник позивача ТОВ «Юніт Капітал» Хлопкова М.С. звернулась до Богуславського районного суду Київської області, в якому просить стягнути зі [PERSON] заборгованість за кредитним договором №00-10074793 від 19.11.2024 у розмірі 15 315,20 грн., що складається із заборгованості за тілом кредиту, відсотків за користування кредитними коштами, судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2 422,40 грн. та 7000,00 грн. професійної правничої допомоги. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 19.11.2024 між ТОВ «Макс Кредит» та [PERSON] в електронній формі укладено кредитний договір № 00-10074793, за умовами якого відповідач отримав кредит в безготівковій формі, шляхом перерахування на банківську картку [NUMBER] у сумі 9600,00 грн. 14.05.2025 між ТОВ «Макс Кредит» та ТОВ «Юніт Капітал» укладено договір факторингу № 14052025-МК/ЮнітКапітал, за умовами якого позивач отримав право грошової умови до відповідача за кредитним договором № 00-10074793. Відповідач умови кредитного договору щодо повернення кредиту не виконав у зв`язку з чим виникла заборгованість в сумі 15 315,20 грн., яка складається з: 9 600,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 5715,20 грн. - заборгованість за несплаченими відсотками за користування кредитом, 3200 грн. - заборгованість за штрафними санкціями (пеня, штрафи). Оскільки у добровільному порядку [PERSON] заборгованість не погашає, просить стягнути її у судовому порядку. Ухвалою судді Богуславського районного суду Київської області від 13 листопада 2025 року позовну заяву прийнято до провадження, відкрито провадження у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів. Заперечень щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження та про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін до суду не надходило. Сторонам було надано строк для подання відзиву, відповіді на відзив та заперечень, позивач та відповідач своїм правом на подання письмових заяв по суті справи не скористалися. Дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази у їх сукупності, суд дійшов такого висновку. Судом встановлено, що 19 листопада 2024 року між ТОВ «Макс Кредит» та [PERSON] укладено договір кредитної лінії №00-10074793, який укладений в електронній формі, підписаний відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором (а.с. 24-28). За умовами договору відповідач отримав кредит в сумі 8000,00 грн. у вигляді безвідкличної кредитної лінії строком на 360 календарних днів до 14 листопада 2025 року. Тип процентної ставки - фіксована. Стандартна процентна ставка 0,94%. Одноразова комісія за надання кредиту 20 %, що становить 1600,00 грн. денна процентна ставка 1%. Підписанням договору сторони погодили усі істотні умови, відповідач зобов`язався повернути суму кредиту та сплатити відсотки за користування кредитом. З метою укладення договору ТОВ «Макс Кредит» було здійснено ідентифікацію відповідача шляхом надсилання одноразового ідентифікатора 58671 на вказаний відповідачем номер телефону [NUMBER] (а.с.16). До договору позивачем додано паспорт споживчого кредиту (Інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит) від 19 листопада 2024 року, Правила надання коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту ТОВ «Макс Кредит» (а.с.17-23). В рамках Договору про надання фінансових платіжних послуг з переказу коштів №ПГ-714 від 28.07.2023 та на підставі платіжних інструкцій (замовлень) відправника, ТОВ «ПрофітГід» було здійснено успішні перекази грошових коштів на рахунки отримувачів, у тому числі на рахунок [PERSON] , про що свідчить підтвердження щодо здійснення переказу грошових коштів (а.с.14-15). Згідно з інформацією, наданою АТ «Універсал Банк», на ім`я [PERSON] банком емітовано платіжну картку [NUMBER] та інші картки. У період з 19.11.2024-24.11.2024 на вказану картку було зараховано 8000,00 грн., номер телефону, вказаний відповідачем при укладенні договору [NUMBER] є фінансовим номером телефону за картковим рахунком [NUMBER] та знаходиться в анкетних даних [PERSON] (а.с. 74). Згідно з розрахунком заборгованості та випискою з особового рахунку за кредитним договором № 00-10074793 від 19.11.2024, заборгованість [PERSON] за період з 14.05.2025-01.10.2025 перед ТОВ «Юніт Капітал» складає 18 515,20 грн., яка складається з наступного: 9600,00 грн. - за сумою кредиту, 5 715,20 грн. - за відсотками, 3 200,00 грн. - за штрафними санкціями (а.с. 46-47). 14 травня 2025 року між ТОВ «Юніт Капітал» (Фактор) та ТОВ «Макс Кредит» (Клієнт) укладено договір факторингу №14052025-МК/ЮнітКапітал, за умовами якого позивач отримав право грошової вимоги до відповідача за договором кредитної лінії № 00-10074793 від 19.11.2024. До договору позивачем додано платіжну інструкцію від 16.05.2025 № 449 про оплату за відступлення прав вимоги згідно договору факторингу №14052025-МК/ЮнітКапітал; акт прийому-передачі Реєстру боржників до договору факторингу №14052025-МК/ЮнітКапітал; Реєстр боржників за кредитними договорами, укладеними між боржниками та ТОВ «Макс Кредит», у якому під № [NUMBER] значиться відповідач [PERSON] . Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Враховуючи положення ч.1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа. Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до закону. Згідно статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина четверта статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію»; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію»; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (частина шоста статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію», вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі частина дванадцята статті 11 Закону України «Про електронну комерцію». Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Пунктом 12 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що одноразовий Ідентифікатор алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Відповідно до ст. 640 ЦК України, договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною (ст. 642 ЦК України). При цьому, на виконання вимог ч.1ст. 638 ЦК України сторони у вказаному договорі досягли згоди щодо всіх істотних умов цього правочину, в зв`язку з чим він в силу положень ст. 629 ЦК України є обов`язковим для виконання сторонами. Частиною 1 статті 1049 ЦК України також передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі статтею 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Як встановлено у ч. 2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Частино першою статті 1050 ЦК України встановлено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ч. 1 ст. 612 цього Кодексу боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 634 ЦК України договором про приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Частиною 1 ст. 633 ЦК України визначено, що публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Відповідно до положень статей 1077, 1078 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Згідно з статтею 1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Частинами першою, другою статті 1082 ЦК України встановлено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Відповідно до вимог ст. 76, 77, ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Оцінивши всі докази у їх сукупності, суд робить висновок, що між первісним кредитором ТОВ «Макс Кредит», правонаступником якого є позивач, та відповідачем виникли правовідносини у зв`язку з укладенням договору кредитної лінії №00-10074793. [PERSON] отримав кредитні кошти і у нього виникло зобов`язання повернути їх, у розмірах та у строки, зазначеними в кредитному договорі. ТОВ «Юніт Капітал» є правонаступником первісного кредитора, що свідчить про належні правові підстави для переходу права вимоги до [PERSON] , і товариство вправі вимагати захисту порушених прав у судовому порядку шляхом зобов`язання боржника виконати обов`язок з повернення коштів. Сума заборгованості за основним боргом, яка підлягає стягненню, повністю відповідає умовам договору та строку його дії. Окрім того, відповідач своїх заперечень щодо розміру заборгованості за основною сумою боргу чи власних розрахунків не надав, а відтак наданий позивачем розрахунок за відсутності заперечень щодо такого розрахунку від відповідача, приймається судом як достовірний. Фактично отримані та використані позичальником грошові кошти у добровільному порядку не повернуті і правонаступник первісного кредитора вправі вимагати захисту порушених прав у судовому порядку шляхом зобов`язання боржника виконати обов`язок з повернення коштів. Також суд зазначає, що нарахування відсотків здійснено первісним кредитором у межах строку дії договору, позивач не здійснював власних нарахувань відсотків та штрафних санкцій, а тому позовні вимоги суд задовольняє. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується наступним. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, як розподілити між сторонами судові витрати. Згідно із ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. На підтвердження понесених ТОВ «Юніт Капітал» витрат на правничу допомогу в заявленому розмірі 7000,00 грн. позивачем надано договір про надання правничої допомоги №10/09/25-02 від 10.09.2025; додаткову угоду №25770874144 до договору про надання правничої допомоги; протокол погодження вартості послуг до договору про надання правничої допомоги; копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю Соломка Олексія Володимировича; акт прийому-передачі наданих послуг від 01.10.2025. Разом із тим, суд враховує принципи співмірності та розумності, обсяг наданої правничої допомоги, складність справи, час, витрачений представником позивача на надання такої допомоги, той факт, що розгляд справи відбувався у спрощеному позовному провадженні, представник позивача не брав участь у судовому засіданні, та дійшов висновку про доцільність зменшення розміру витрат на правничу допомогу з 7 000,00 грн до 3000,00 грн. Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позивачем при зверненні до суду був сплачений судовий збір в розмірі 2422,40 грн. згідно платіжної інструкції від 24.10.2025 №28292, позовні вимоги судом повністю задоволено, вказана сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved