Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-18 00:00:00

06.10.2025 року ТОВ «ФК «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС» звернулося до Комунарського районного суду м. Запоріжжя з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № В03.13014.005020701 від 13.03.2019 року в розмірі 58 143 грн. 57 коп. та судові витрати, які складаються із судового збору в розмірі 3 028,00 грн. та витрат на правову допомогу 10 000,00 грн. Позов обґрунтований таким. 18.03.2019 року між АТ «Ідея Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір № В03.13014.005020701, відповідно до умов якого, відповідач отримала кредит у розмірі 25 668,00 грн., включаючи витрати на страховий платіж (у разі наявності) строком до 13.09.2020 року, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15,5% річних та платою за обслуговування кредитної заборгованості, згідно з графіком щомісячних платежів. 25.07.2023 року між АТ «Ідея Банк» та TOB «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА», правонаступником якого є ТОВ «СВЕА ФІНАНС», укладено Договір факторингу № 01.02-31/23, відповідно до умов якого право вимоги за кредитним договором перейшло до ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА». 26.07.2023 року між ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА», правонаступником якого є TOB «СВЕА ФІНАНС», та ТОВ «ФК «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС», укладено Договір факторингу № 01.02-38/23, відповідно до умов якого право вимоги за кредитним договором перейшло до ТОВ «ФК «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС». Первісний кредитор належним чином виконав свої зобов`язання, та надав [PERSON] передбачені договором кошти, натомість остання ухиляється від виконання своїх боргових зобов`язань, у зв`язку з чим позивач просить стягнути заборгованість за вищевказаним договором та судові витрати. Ухвалою суду від 07.10.2025 року відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання. Окрім того, відповідачу надано строк для подання відзиву на позовну заяву. Представник позивача в судове засідання не з`явився, при зверненні до суду окремим пунктом у позовній заяві просив розглянути справу без участі представника позивача, не заперечує проти винесення заочного рішення судом. Відповідач [PERSON] , будучи повідомленою судом належним чином про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання повторно не з`явилася і не повідомила суд про причини неявки, відзиву чи будь-яких інших заяв та клопотань до суду не надала. Оскільки суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, відповідно до вимог ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Ухвалою суду від 19.01.2026 року зазначений позов вирішено розглянути заочно на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази, давши оцінку належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності, застосовуючи до визначених правовідносин норми матеріального та процесуального права, вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до положень ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. На підставі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з положеннями ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Судом встановлено, що 13.03.2019 року укладено кредитний договір № В03.13014.005020701 між АТ «Ідея Банк» та відповідачем [PERSON] , відповідно до умов якого відповідач отримує кредит у розмірі 25 668,00 грн., строком до 13.09.2020 року, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15,5% річних та платою за обслуговування кредитної заборгованості, згідно графіку щомісячних платежів. Первісний кредитор АТ «Ідея Банк» виконав свої зобов`язання, надавши кредит відповідачу у розмірі 25 668,00 грн., що підтверджується випискою по рахунку з 13.03.2019 року по 25.03.2023 року, та є належним та допустимим доказом (Постанова Верховного Суду від 12.12.2024 року по справі № 298/825/15-ц (провадження № 61-998св24), в якій зазначено, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій). Відповідно до довідки-розрахунку АТ «Ідея Банк» розмір заборгованості за вказаним кредитним договором становить 58 143 грн. 57 коп., що складається з: 16 012 грн. 10 коп. сума заборгованості за кредитом; 8 311 грн. 37 коп. сума заборгованості за відсотками; 33 820 грн. 10 коп. сума заборгованості за плату за обслуговування. 25.07.2023 року між АТ «Ідея Банк» та TOB «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА», правонаступником якого є ТОВ «СВЕА ФІНАНС», укладено Договір факторингу № 01.02-31/23, відповідно до умов якого право вимоги за вказаним кредитним договором перейшло до ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА». 26.07.2023 року між ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА», правонаступником якого є TOB «СВЕА ФІНАНС», та ТОВ «ФК «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС», укладено Договір факторингу № 01.02-38/23, відповідно до умов якого право вимоги за вказаним кредитним договором перейшло до ТОВ «ФК «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС». Згідно з статтями 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися у встановлений зобов`язанням строк, належним чином відповідно до умов договору, вимог закону, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно з положеннями ч. 1 ст. 1049, ст. 1054 ЦК України позика/кредит надається на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути позику/кредит у строк та в порядку,що встановлені договором, та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених ст. 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст. 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Згідно зі ст. 1080 ЦК України презюмується дійсність договору факторингу незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження. Отже, саме до позивача як нового кредитора перейшло право вимоги до відповідача. Статтею 1054 ЦК передбачено, що кредит надається на умовах встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з положеннями ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається нарівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Статтею 1048 ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. За змістом ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. За правилами статей 546, 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого неустойкою. Відповідно до статей 610, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Згідно з ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Суд прийшов до переконання, що первісний кредитор виконав свої обов`язки за кредитним договором та надав кредит, проте відповідач [PERSON] взяті на себе договірні зобов`язання не виконала, не здійснювала погашення кредитної заборгованості, у зв`язку з чим виникла заборгованість в розмірі 58 143 грн. 57 коп., що складається із: 16 012 грн. 10 коп. сума заборгованості за кредитом, 8 311 грн. 37 коп. сума заборгованості за процентами, 33 820 грн. 10 коп. сума заборгованості за плату за обслуговування. Оскільки заборгованість відповідачем погашена не була ні попередньому кредиторові, ні позивачу, відповідачем було отримано кошти за договором кредиту та зобов`язання щодо повернення кредитів згідно з умов договору не виконала, тому вимоги позивача є законними та обґрунтованими та підлягають задоволенню. Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 3 028,00 грн. Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до положень ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат,пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову на відповідача; 2) у разі відмови в позові на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Так, при зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 3 028,00 грн., що підтверджується матеріалами справи. Окрім того, позивачем надано докази на підтвердження розміру витрат на правову допомогу, а саме: договір № 02/08/2024 про надання правової допомоги від 02.08.2024 року, акт приймання-передачі надання послуг № 56 до договору № 02/08/2024 про надання юридичних послуг від 03.03.2025 року року, витяг з реєстру № 1 до акту приймання-передачі надання послуг № 56 до договору № 02/08/2024 про надання юридичних послуг від 03.03.2025 року, платіжна інструкція № 2066 від 03.03.2025 року про переказ коштів про надання правової допомоги. З перелічених доказів встановлено, що витрати позивача на правову допомогу склали 10000,00 грн. Суд вважає, що заявлені до стягнення витрати на оплату послуг адвоката в загальному розмірі 10 000,00 грн. не є співрозмірними та не відповідають критеріям розумності та справедливості. Відповідно до правових висновків, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 року у справі № 755/9215/15-ц, від 12.05.2020 року у справі № 904/4507/18, від 07.11.2019 року у справі № 905/1795/18 та від 08.04.2020 року у справі № 922/2685/19 про те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, та в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду від 06.11.2020 року у справі № 760/11145/18, про те, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial