Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-18 00:00:00

23 вересня 2025 року адвокат Терещенко Тетяна Валеріївна, яка діє в інтересах [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , та просить суд стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку відповідача щомісячно, починаючи з дати подання позову і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що між сторонами 05 травня 2017 року було укладено шлюб. За час шлюбу у подружжя народились донька [PERSON] , [INFO] . 07 грудня 2023 року [PERSON] та [PERSON] розірвали шлюб. Після розірвання шлюбу, малолітня дитина [PERSON] , [INFO] , перебуває на повному утриманні позивача. Відповідач [PERSON] не приймає матеріальної участі у забезпеченні дитини. У зв`язку з воєнними діями в Україні, позивач разом із дитиною була змушена виїхати за кордон. На момент виїзду дитині було 3 роки, власного закордонного паспорта вона не мала, тому виїзд здійснювався за паспортом матері. У Польському консульстві України дитину було внесено до закордонного паспорта матері, що підтверджує факт її перебування за межами України разом із Позивачем. Згодом, перебуваючи вже в Іспанії (м. Барселона) дитині було оформлено перший власний закордонний паспорт. На даний час дитина проживає разом із матір`ю на території Іспанії. З огляду на вік (6 років), вона перебуває у періоді, коли потребує значних витрат на виховання та розвиток, а також підготовки до навчання. Перехід у навчальний період зумовлює додаткові витрати на забезпечення освітнього процесу, одяг, навчальні матеріали та інші супутні потреби. Відтак, позивач звернулася до суду із даним позовом та просить його задовольнити. Ухвалою від 15.10.2025 року суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі. Ухвалою суду від 27.11.2025 року стороні відповідача відмовлено у задоволенні клопотання про зупинення провадження у справі. 12.01.2026 року від представника відповідача [PERSON] адвоката Купченка В.В. через систему «Електронний суд» поступила заява про часткове визнання позовних вимог. Заява мотивована тим, що відповідач в теперішній час проходить військову службу в лавах ЗСУ, його єдиним видом доходу в теперішній час є грошове забезпечення як військовослужбовця. Так, згідно розрахункового листа стрільця-помічника гранатометника [PERSON] за грудень відповідачу нараховано та виплачено заробітної плати в розмірі 32 322 (тридцять дві тисячі триста двадцять дві) грн. 31 коп. Окрім цього по специфіці служби відповідача, він змушений спільно з дружиною за власний рахунок сплачувати оренду квартири, в якій вони проживають у теперішній час у м.Бровари Київської області за місцем розташування військової частини. Згідно договору оренди від 16.11.2025 року розмір щомісячної орендної плати становить 11 000 (одинадцять тисяч) грн. Сторона відповідача наголосила, що [PERSON] ніколи не відмовлявся від свого обов`язку щодо прийняття участі в утриманні дитини та оплаті аліментів. Проте, стягнення з відповідача аліментів в розмірі, який бажає позивач поставить відповідача у складне матеріальне становище, оскільки після вирахування з доходу 1/3 аліментів та сплати 11 000 грн. орендної плати у відповідача на двох з дружиною залишаться грошові кошти у розмірі навіть меншому, ніж вирахувані аліменти на одну дитину. У судове засідання учасники не прибули, а подали клопотання про розгляд справи за їх відсутності. Згідно ст.247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З`ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши наявні у справі докази, давши оцінку належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності, застосовуючи до визначених правовідносин норми матеріального та процесуального права, суд приходить такого. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 3 ст. 12 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом ( ст. 81 ЦПК України). Згідно ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. У відповідності до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого або майнового права та інтересу. Суд встановив, що [PERSON] та [PERSON] з 05.05.2017 року перебували у шлюбі, який зареєстрований Дарницьким районним у м. Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції м. Києва, актовий запис № 650. У шлюбі в подружжя народилась донька [PERSON] , [INFO] /арк. спр. 13/ і яка проживає із своєю мамою за адресою [ADDRESS] та перебуває на її утриманні. Відповідно до рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 07.12.2023 року у справі №466/9768/23 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. На час розгляду справи дитині виповнилося 6 років. Перехід у навчальний період зумовлює додаткові витрати на забезпечення освітнього процесу, одяг, навчальні матеріали та інші супутні потреби. Відповідно до ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, зазначений законом або договором. У відповідності до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 3 зазначеної вище статті передбачено, що право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України кожен з батьків повинен утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Даний обов`язок не залежить від матеріального становища батьків. Отже, обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері так і батька. Згідно з статтею 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Визначаючи розмір аліментів, суд враховує матеріальне становище позивача дитина проживає разом з матір`ю закордоном та перебуває на утриманні матері. Також суд враховує: матеріальне становище платника аліментів - він є працездатним, проходить військову службу у Збройних силах України. За змістом зазначених норм права будь-які витрати на утримання дітей мають визначатись за домовленістю між батьками або за рішенням суду. Факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не знаходиться в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розмірів аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини. Згідно з частиною другою та третьою статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Суд встановив, що відповідач проходить військову службу у ЗСУ, одружений на утриманні перебуває дружин, частково визнає позов. У відповідності зі ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття визначено ст. 51 Конституції України та ст. 180,184 СК України. Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. Згідно правових позицій, викладених у п.п. 3 п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. При визначенні розміру аліментів суд відповідно до вимог ст. 182, 200 СК України враховує майновий стан позивача, відповідача, який офіційно працевлаштований, а також стан його здоров`я, часткове визнання позовних вимог. З урахуванням зазначених обставин суд приходить до переконання, що позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню шляхом стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини, [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи з 23.09.2025 року, з дати подання позову і до досягнення дитиною повноліття. Разом з тим, суд роз`яснює, що у відповідності до ст.193 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. У відповідності до ст.141 ЦПК України суд стягує з відповідача судовий збір в доход держави в сумі 1331, 20 гривень.

Outcome: partial