Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-14 00:00:00

У вересні 2025 року представник заявника [PERSON] адвокат Тимошенко Наталія Михайлівна звернулася до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. Заява обґрунтована тим, що [PERSON] звернулась до Білогородської сільської ради Бучанського району Київської області щодо надання інформації з погосподарської книги стосовно її домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , та отримала відмову №О-829/02-20 від 09 липня 2025 року на підставі того, що вище вказане домогосподарство рахується за [PERSON] . При заповненні погосподарської книги Білогородською сільською радою було допущено помилку, що перешкоджає заявнику володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власність на свій розсуд. Внаслідок такої помилки, у заявника на даний час, виникла певна невідповідність між документом, що посвідчує її особу та правовстановлюючим документом, який був виданий на її ім`я. У зв`язку з викладеним, а також з урахуванням заяви про встановлення факту належності правовстановлюючого документу в новій редакції від 03 грудня 2025 року, заявник просить суд, встановити факт, що має юридичне значення, а саме те, що погосподарська книга Білогородської сільської ради №13/1 на 1991-1995 роки за адресою: [ADDRESS] дійсно належить [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] . Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12 вересня 2025 року відкрито провадження у цивільній справі в порядку окремого провадження та призначено судове засідання. Заявник та її представник у судове засідання не з`явились, повідомлялись належним чином про дату, час та місце розгляду справи. Будь-яких заяв, клопотань станом на дату винесення рішення суду не надано. Представник заінтересованої особив судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання справи сповіщений належним чином. Будь-яких заяв, клопотань станом на дату винесення рішення суду не надано. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Відповідно до постанови КЦС ВС від 30 вересня 2022 року за № 761/38266/14 якщо проголошення судового рішення не відбувається, то датою його ухвалення є дата складення повного судового рішення, навіть у випадку, якщо фактичне прийняття такого рішення відбулось у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата, яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явились всі учасники такої справи. Дослідивши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно з ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У відповідності до ч. 1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи немайнових прав. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Частиною 2 ст. 315 ЦПК України передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Судом встановлено, що в. о. сільського голови Білогородської сільської ради Бучанського району Київської області Павло РЕГАН листом від 09 липня 2025 року №О-829/02-20 у відповідь на заяву [PERSON] від 10 червня 2025 року № О-1900/02-19 щодо надання інформації з погосподарської книги повідомив, що у погосподарській книзі Білогородської сільської ради № 13/1 на 1991-1995 роки за адресою: [ADDRESS] (згідно розпорядження Білогородського сільського голови від 18 лютого 2016 року [ADDRESS] ), рахується домогосподарство, голова домогосподарства [PERSON] , [INFO] , загальна площа житлового будинку 24,0 м?, у тому числі житлова площа - 16,0 м?. Аналогічну відповідь разом з прошитою та завіреною копією вказаної погосподарської книги було надано адвокату Наталії ТИМОШЕНКО. Правильність написання прізвища [PERSON] , [INFO] , як « [PERSON] » замість неправильного « [PERSON] » підтверджується наступними документами: паспортом громадянина України № [NUMBER] , витягом з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання № 3232-924707-2017 від 17 жовтня 2017 року, пенсійним посвідченням серії [NUMBER] , свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] виданого 11 жовтня 1991 року, свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] виданого 08 серпня 2017 року та технічною документацією із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) гр. [PERSON] для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до копії витягу з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання № 3232-924707-2017 від 17 жовтня 2017 року, [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . З копії погосподарської книги № 13/1 на 1991-1995 роки вбачається, що за адресою: [ADDRESS] , рахується домогосподарство, голова домогосподарства [PERSON] , [INFO] , члени домогосподарства, зокрема, [PERSON] (син), [INFO] , та [PERSON] (син), [INFO] . На підтвердження відповідних родинних відносин до матеріалів справи долучено копію свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] виданого 22 березня 1978 року, копію свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 01 квітня 1977 року, копію свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого повторно 02 липня 2007 року. Заявник вважає, що причиною неправильного написання її прізвища є неправильний переклад прізвища з російської мови на українську мову. Внаслідок такої помилки, у заявника на даний час, виникла певна невідповідність між документом, що посвідчує її особу та правовстановлюючим документом, який підтверджує за ким рахується домогосподарство за адресою: [ADDRESS] , а саме, погосподарської книги. Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року за № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Згідно роз`яснень, наведених у п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31 березня 1995 року № 5: на підставі п. 6 ст. 273 ЦПК суд може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу, наприклад, довідок про поранення чи перебування у госпіталі у зв`язку з пораненням, повідомлення військових частин, військкоматів і інших органів військового управління про загибель чи пропажу без вісті в зв`язку з обставинами військового часу, а також заповіту, страхового свідоцтва (полісу), ощадної книжки, трудової книжки, іншого документа про трудовий стаж. Відповідно до п. 2.9 Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі, затвердженої Наказом Державного Комітету України по земельних ресурсів №43 від 04 травня 1999 року (у редакції чинній на час виготовлення видачі державних актів на право власності на землю), заповнення державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою покладається на Державне підприємство «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах» та його структурні підрозділи, усі записи мають бути зроблені державною мовою, чітко і розбірливо, виправлення не допускаються. У постанові Верховного Суду від 08 грудня 2021 року в справі № 464/6696/20 зазначено, що в разі коли установи, які видали правовстановлюючі документи, не можуть виправити допущені в них помилки, особи мають право звернутись до суду з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа відповідно до положень вищезазначеної норми. При розгляді цих справ суд встановлює саме належність особі документа, а не тотожність осіб, які неоднаково названі у різних документах. Положеннями ст. 80, 81 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, аналізуючи зібрані по справі докази, оцінивши їх в сукупності, враховуючи наведені обставини, приймаючи до уваги необхідність встановлення факту належності правовстановлюючих документів для можливості реалізації заявником свого права на розпорядження своїм майном, суд вважає, що вимоги [PERSON] є обґрунтованими, доведеними і такими, що підлягають до задоволення. Встановлення даного юридичного факту в достатній мірі захистить інтереси заявника та відповідатиме завданням цивільного судочинства, визначеним у ст. 2 ЦПК України.

Outcome: approved