Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-18 00:00:00

02 травня 2024 року позивач в особі представника через систему «Електронний суд» звернувся до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська із позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, відповідно до якої просив стягнути з відповідача на користь Акціонерного товариства «Сенс Банк» заборгованість за кредитним договором №501384261 у розмірі 387 423,55 грн. та суму сплаченого судового збору. Вимоги позовної заяви обґрунтовані тим, що 02 листопада 2021 року між ПАТ «Альфа Банк», правонаступником якого є АТ «Сенс Банк», та [PERSON] було укладено кредитний договір №501384261. Відповідно до умов кредитного договору банк зобов`язувався надати позичальнику кредит, а позичальник зобов`язувався в порядку та на умовах, що визначені Кредитним договором, повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісію та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені Кредитним договором. Умовами Кредитного договору передбачено, що у випадку невиконання Позичальником умов Договору останній зобов`язаний достроково виконати всі боргові зобов`язання перед Банком протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дня отримання від Банку інформації. Позивач вказує, що свої зобов`язання за договором щодо надання позичальнику кредиту виконав в повному обсязі. Однак, відповідач свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконав, внаслідок чого станом на 18.09.2023 року має заборгованість в розмірі 387423,55 грн., з яких: 244300,51 грн. заборгованість по тілу кредиту; 143123,04 грн. заборгованість по відсотках. Банк направив позичальнику вимогу про усунення порушень та погашення заборгованості в розмірі простроченого боргу. Відповідь на зазначену вимогу не надходило, порушення умов угоди позичальником не усунені. Наведене зумовило позивача звернутись до суду з відповідною позовною заявою. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08 травня 2024 року, головуючим суддею у розгляді вказаної справи визначено суддю Слюсар Л.П. В порядку ч.ч. 6, 8 ст. 187 ЦПК України, 09 травня 2024 року суддею сформовано запит до Єдиного державного демографічного реєстру щодо надання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) відповідача [PERSON] , на який надано відповідь № 583368 від 09.05.2024. Ухвалою судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 10 травня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі з призначенням до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 28 листопада 2024 року здійснено перехід розгляду справи в загальному позовному провадженні. Протокольною ухвалою Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 14 січня 2025 року частково задоволено клопотання представника відповідача про витребування доказів по справі. Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 22 квітня 2025 року витребувано докази по справі. Ухвалою Індустріального районного суду міста Дніпра від 18 червня 2025 року, заяву представника відповідача [PERSON] - [PERSON] про забезпечення доказів, шляхом призначення судової почеркознавчої експертизи у цивільній справі за позовною заявою Акціонерного товариства «Сенс Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором - залишено без розгляду. Ухвалою Індустріального районного суду міста Дніпра від 18 червня 2025 року закрито підготовче провадження. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав. Вказав, що відповідач не визнає доведення до відповідача оферти та підписання її ним. Зазначив, що відсутні документи, які підтверджують саме факт отримання відповідачем кредитних коштів, грошової суми в розмірі 250000 грн. Не зрозуміло, яким же чином відповідач отримував кредитні кошти.. Вважає що твердження позивача, що кредитний договір був укладений та є чинним, не відповідає дійсності. Суд, заслухавши представника позивача, представника відповідача, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, доходить до наступного. Судом встановлено, що 02 листопада 2021 року між [PERSON] та ПАТ «Альфа Банк» була підписана оферта на укладення угоди про надання споживчого кредиту №501384261, акцепт пропозиції на укладення угоди про надання споживчого кредиту №501384261, які в сукупності становлять кредитний договір, згідно умов якого [PERSON] отримав кредит в сумі 250000,00 гривень, з відсотками за користування в розмірі 36,00% річних на строк 60 місяців. Дата повернення кредиту 02.11.2026 року. Підписанням електронним підписом Оферти Сивоконь М.В. свідчить про отримання всієї інформації про умови кредитування. Спосіб видачі переказ коштів на рахунок № [NUMBER] , відкритий в АТ «Альфа-Банк». Паспорт споживчого кредиту містить погоджені сторонами основні умови кредитування з урахуванням побажання споживача, а саме: розмір тіла кредиту, строк кредитування, мету отримання кредиту, спосіб та строк надання кредиту, максимальну суму кредиту, а також розмір відсоткової ставки, розмір комісійної винагороди та наслідки прострочення виконання зобов`язання. Відповідно до Додатку №1 до Угоди про надання кредиту №501384261 від 02.11.2021 року встановлено Графік платежів та розрахунок сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки з урахуванням вартості всіх супровідних послуг. Згідно з Витягом з Державного реєстру банків, сформованого 02.12.2022, та Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, затверджено рішення про зміну найменування АТ «Альфа-Банк» на АТ «Сенс Банк». Запис про зміну найменування Акціонерного товариства «Альфа-Банк» (скорочене найменування - АТ «Альфа банк») на Акціонерне товариство «Сенс банк» (скорочене найменування - АТ «Сенс Банк»), внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 30 листопада 2022 року. Позивач виконав свої зобов`язання, надавши відповідачу кредитні кошти на поточний рахунок у розмірі 250000,00 грн., що підтверджується випискою по особовим рахункам [PERSON] за період з 02.11.2021 року по 18.09.2023 року та меморіальним ордером №672992491 від 02 листопада 2021 року. Всупереч умов кредитного договору [PERSON] належним чином не виконує взяті на себе договірні зобов`язання, не здійснює щомісячно погашення кредитної заборгованості, у зв`язку з чим за останнім утворилась заборгованість, яка відповідно до наданого позивачем розрахунку, станом на 18.09.2023 року становить 387423,55 грн., з яких 244300,51 грн. заборгованість по тілу кредиту, 143123,04 грн. заборгованість по відсотках. 25.01.2024 року АТ «Сенс Банк» звернувся з досудовою вимогою до [PERSON] щодо виконання договірних зобов`язань. Виниклі спірні правовідносини між сторонами у справі, регулюються наступними нормами права. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно зі ст. 626 ч. 1 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1 статті 1049 ЦК України також передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України у разі невиконання позичальником обов`язків, встановлених договором позики, щодо забезпечення повернення позики, а також у разі втрати забезпечення виконання зобов`язання або погіршення його умов за обставин, за які позикодавець не несе відповідальності, позикодавець має право вимагати від позичальника дострокового повернення позики та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу, якщо інше не встановлено договором. Згідно зі статтею 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Вимогами ст. 599 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Підписуючи 02.11.2021 року оферту на укладення угоди про надання споживчого кредиту № 501384261 та акцепт пропозиції на укладення угоди про надання споживчого кредиту № 501384261, які в сукупності становлять кредитний договір, відповідач визнав надані позивачем умови кредитного договору, тарифи та правила. Тобто, сторонами при укладенні договору були досягнути усі істотні умови договору. Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 2 ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 612 цього Кодексу боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Суд не приймає до уваги доводи представника відповідача щодо не підписання [PERSON] оферти та не отримання ним кредитних коштів, оскільки це спростовується наданим позивачем доказами по справі, а саме: офертою на укладення угоди про надання споживчого кредиту №501384261; акцептом пропозиції на укладення угоди про надання споживчого кредиту №501384261; Додатком №1 до Угоди про надання кредиту №501384261 від 02.11.2021; випискою по особовим рахункам [PERSON] за період з 02.11.2021 року по 18.09.2023 року та меморіальним ордером №672992491 від 02 листопада 2021 року. Судом встановлено, що відповідач одержав та використав за цільовим призначенням кредитні кошти, про що свідчить розрахунок заборгованості та виписка по особовим рахункам та здійснив три платежі щодо погашення заборгованості, останній платіж здійснено 24.01.2022 року. Будь-яких доказів, які б спростовували проведений позивачем розрахунок заборгованості [PERSON] за вказаним договором, відповідачем по справі суду не надано. Враховуючи, що з матеріалів справи вбачається, що відповідач свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконував, про що свідчить наявність заборгованості, доказів на спростування доводів позивача та суми заборгованості відповідач суду не надав, позивач скористався правом дострокового повернення позики та сплати процентів, суд вважає, що позов підлягає задоволенню та з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором № 501384261 від 02.11.2021 року, яка станом на 18.09.2023 року становить 387423 грн. 55 коп., з яких: 244300,51 грн. заборгованість по тілу кредиту, 143123,04 грн. заборгованість по відсотках. Підстав для звільнення [PERSON] від сплати зазначеної суми судом не встановлено. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується приписами ст.141 ЦПК України, відповідно до якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому з відповідача також слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 4649,08 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved