Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-18 00:00:00

В серпні 2025 року представник позивача АТ «ТАСКОМБАНК» - адвокат Рудницький Ю.І. звернувся до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя із позовною заявою, сформованою в системі «Електронний суд», в якій просить стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за кредитним договором № 4904740126 від 04.06.2020 року, у сумі 76 484 грн. 34 коп. та понесені судові витрати. Позов обґрунтований тим, що 04.06.2020 р. між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та відповідачем [PERSON] було підписано кредитний договір № 4904740126. Так, згідно умов кредитного договору кредитодавець зобов`язується надати кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором (п. 1.1 Договору), позичальник зобов`язується сплачувати проценти за користування кредитом та здійснювати повернення кредиту на умовах передбачених в паспорті кредиту № 4740126, який є невід`ємною частиною цього договору, всі інші умови кредитного договору, викладені в паспорті кредиту та в умовах отримання фінансових кредитів ТОВ «ФК «ЦФР», які розміщені на сайті ТОВ «ФК «ЦФР» (п. 2.1 Договору). Відповідно до умов паспорту кредиту та кредитного договору позичальнику було надано грошові кошти у сумі 50 929 грн. 31 коп. на 48 місяців зі сплатою річних процентів 0, 01% від суми боргу за договором та щомісячних процентів 2, 99% від суми кредиту. Позичальник підтвердила, що ознайомлена з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту. 20.09.2021 року права вимоги за вище вказаним кредитним договором відступлені АТ «ТАСКОМБАНК» на підставі Договору Факторингу № 200921. Відповідно до умов цього договору та витягу з реєстру прав вимоги до договору факторингу № 200921 від 20.09.2021 року - АТ «ТАСКОМБАНК» є новим кредитором відповідача за кредитним договором з усіма наступними додатками та змінами. Відповідач умови кредитного договору не виконувала, кредитні кошти у встановлені договором (графіком погашення кредиту) строки не повернула. Неодноразовими телефонними повідомленнями відповідача було сповіщено про наявність заборгованості за кредитом та про необхідність її погашення у стислі терміни. Як наслідок, станом на 12.05.2025 року заборгованість відповідача за кредитним договором становить 76 484 грн. 34 коп., з яких: заборгованість по тілу кредиту (в т.ч. прострочена) 47 746 грн. 42 коп.; заборгованість по річним процентам (в т.ч. прострочена) 6841 грн. 25 коп.; заборгованість по щомісячним процентам (в т.ч. прострочена) 21 896 грн. 67 коп. За таких обставин АТ «ТАСКОМБАНК» просить суд стягнути з [PERSON] на свою користь заборгованість за кредитним договором у сумі 76 484 грн. 34 коп. та понесені судові витрати. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 26.08.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження, розгляд справи призначено без повідомлення (виклику) сторін. 07 листопада 2025 року від представника відповідача [PERSON] - адвоката Зачепіло З.Я. надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач позовні вимоги не визнає, оскільки вважає їх безпідставними та незаконними, просить відмовити АТ «ТАСКОМБАНК» у їх задоволенні, так як вони пред`явлені з порушенням норм цивільного права. Представник відповідача зазначає, що позивачем не надано належного розрахунку, який би узгоджувався із матеріалами справи, умовами кредитного договору. Надані позивачем виписка та розрахунок заборгованості за кредитом, підготовлені робітниками банку - є відображенням односторонніх арифметичних розрахунків позивача і не є правовою підставою для стягнення відповідних сум та не може слугувати доказом безспірності розміру грошових вимог позивача до відповідача. Сама позовна заява не містить таких даних, а лише констатує наявність недоказаного розміру всієї суми непогашеного кредиту. Окрім того, доказами, які можуть підтвердити наявність або відсутність заборгованості, встановлювати розмір зазначеної заборгованості можуть бути виключно документи первинної бухгалтерської документації у відповідності до норм Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», Постанови Національного банку України «Про затвердження Положення про організацію бухгалтерського обліку та звітності в банках України», які позивачем не надано. Також, представником відповідача вказано, що [PERSON] систематично вносила платежі в рахунок погашення кредитної заборгованості, але тіло кредиту при цьому не зменшувалось, а відсотки тільки зростали, що порушує дисбаланс договірних відносин. Крім того, відповідач не була належним чином повідомлена про відступлення права вимоги за кредитним договором на користь АТ «Таскомбанк» та про наявну заборгованість. Долучений до матеріалів позовної заяви Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг, не містить підпису позичальника, а отже позивачем не доведено, що під час підписання заяви позичальника відповідач була ознайомлена саме з цими Умовами та Правилами надання банківських послуг. Крім того, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді пені та комісії за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. Також зазначає, що відповідач перебуває у вкрай важкому матеріальному становищі, оскільки є пенсіонером, проживає на території, що постійно потерпає від збройної агресії, має значні проблеми зі здоров`ям. Розмір її пенсії є недостатнім для задоволення навіть найнеобхідніших потреб, оскільки ці кошти повинні покривати витрати на продукти харчування, оплату житлово-комунальних послуг, а також придбання медикаментів. В зв`язку з вищевикладеним просить відмовити у задоволенні позовних вимог АТ «ТАСКОМБАНК». Відповідь на відзив та заперечення до суду не надходили. Розглянувши справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами (у письмовому провадженні), дослідивши письмові докази наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, суд встановив наступні обставини та дійшов наступних висновків. Так, суд зазначає, що згідно ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Стаття 12 ЦПК України передбачає, зокрема те, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Як передбачено ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Положеннями ст. 15, 16 ЦК України, ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Встановлені судом фактичні обставини справи. Судом встановлено, що між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та [PERSON] 04.06.2020 року було укладено кредитний договір № 4904740126 шляхом підписання, у тому числі паспорта кредиту від ТОВ «ФК «ЦФР» № 4904740126 та Заяви-анкети на отримання кредиту в ТОВ «ФК «ЦФР». Так, згідно п. 1.1. Кредитного договору кредитодавець зобов`язується надати кредит у розмірі та на умовах, встановлених цим договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором. Згідно з п. 1.2. Кредитного договору кредит надається позичальнику на наступних умовах: 50 929 грн. 31 коп. на 48 місяців зі сплатою річних процентів 0, 01% від суми боргу за договором та щомісячних процентів 2,99% від суми кредиту. Згідно п. 1.3. Кредитного договору позичальник зобов`язується сплачувати проценти за користування кредитом та здійснювати повернення кредиту на умовах передбачених договором. Паспорт кредиту № 4904740126 є невід`ємною частиною цього договору. Як видно з розділу 2 Кредитного договору всі інші умови цього кредитного договору, викладені в Умовах отримання фінансових кредитів ТОВ «ФК «ЦФР», редакція від 04.01.2021 року, які розміщені на сайті ТОВ «ФК «ЦФР»: www.kreditmarket.ua, та з якими позичальник ознайомився до укладення цього Договору та до яких позичальник приєднується, підписавши цей договір; цей Договір. Також до договору додано копію Паспорта кредиту № 4740126. Відповідно до Паспорту кредиту № 4740126 [PERSON] надано грошові кошти на наступних умовах: сума кредиту 50 929 грн. 31 коп., строк користування - 48 місяців; річні проценти - 0, 01% від суми боргу за договором; щомісячні проценти 2.99 00% від суми кредиту. Кредит надається безготівковим шляхом, протягом 3 банківських днів від дня укладення договору (п. 4, 5 Паспорта кредиту). Відповідач взяті на себе зобов`язання належним чином відповідно до умов кредитного договору не виконувала та внаслідок порушення договірних зобов`язань у відповідача виникла заборгованість за кредитним договором, яка згідно розрахунку заборгованості станом на 12.05.2025 року складає 76 484 грн. 34 коп., з яких: заборгованість по тілу кредиту (в т.ч. прострочена) 47 746 грн. 42 коп.; заборгованість по річним процентам (в т.ч. прострочена) 6 841 грн. 25 коп.; заборгованість по щомісячним процентам (в т.ч. прострочена) 21 896 грн. 67 коп. 20.09.2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та АТ «ТАСКОМБАНК» укладено Договір факторингу № 200921, у відповідності до умов якого ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» передає (відступає) АТ «ТАСКОМБАНК» за плату, а АТ «ТАСКОМБАНК» приймає належні ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, договорами поруки в обсязі та на умовах, що існують на дату відступлення прав вимоги. Відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги до Договору факторингу № 200921 від 20.09.2021 року позивач набув право вимоги, у тому числі до [PERSON] . Копією Повідомлення-Вимоги стверджується, що АТ «ТАСКОМБАНК» повідомило [PERSON] про правонаступництво, а також про необхідність погашення кредитної заборгованості. Згідно ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. За змістом ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Згідно з п. 1, 2 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва. Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив виконання зобов`язання, якщо він не приступив до його виконання або не виконав зобов`язання у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази мають бути належними і допустимими у відповідності до вимог ст. 77-78 ЦПК України. Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Приписами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. У контексті дотримання судом стандартів мотивування слід звернути увагу на рішення «Руїз Торіха проти Іспанії» (№ 18390/91, 09.12.1994 року, § 29) та «Проніна проти України» (№ 63566/00, 18.07.2006 року, § 23, 25), у яких ЄСПЛ зауважив, що у рішеннях національних судів мають бути належним чином зазначені мотиви, на яких вони ґрунтуються; міра, до якої суд має виконати свій обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення; проте, якщо подання сторони є вирішальним для результату проваджень, воно вимагає конкретної та прямої відповіді. В рішенні «Суомінен проти Фінляндії» (№ 37801/97, 01.07.2003 року, § 36) зазначено, що хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доводів сторін на підтвердження їхніх позицій, суд зобов`язаний виправдовувати свої дії і наводити обґрунтування своїх рішень. У п. 26 рішення ЄСПЛ у справі «Надточій проти України» та п. 23 рішення ЄСПЛ у справі «Гурепка проти України» наголошується на принципі рівності сторін одному із складників ширшої компетенції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони гуртуються. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Справа «Серявін та інші проти України» № 4909/04 § 58 ЄСПЛ, від 10.02.2010 року). Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Надані позивачем докази, суд визнає належними і допустимими, також достовірними і достатніми, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог, вони логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують наявність підстав для стягнення з відповідача заборгованості. Так, між сторонами виникли кредитні правовідносини на підставі кредитного договору № 4904740126 від 04.06.2020 року, укладеного між відповідачем [PERSON] та первісним кредитором ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень», правонаступником якого є позивач АТ «ТАСКОМБАНК». Зазначеним договором були визначені його предмет, розмір кредиту, строки та умови повернення кредиту, розміри плати за користування кредитними коштами, пені та інші умови правовідношення. Спір стосується стягнення заборгованості за договором, а саме заборгованості за кредитом, процентами за користування кредитними коштами та щомісячними процентами (платою за управління кредитом). Відповідачем [PERSON] були порушені зобов`язання стосовно своєчасного повернення сум отриманого кредиту, сплати нарахованих за користування кредитними коштами процентів, внаслідок чого, станом на 12.05.2025 року відповідач має заборгованість за вказаним вище кредитним договором у загальному розмірі 76 484 грн. 34 коп. Відповідачем не надано суду доказів, які б підтверджували належне виконання нею зобов`язань, які б спростовували суму заборгованості перед позивачем та позовні вимоги в цілому, зокрема не надано власного розрахунку заборгованості з обґрунтуванням його правильності та повноти на спростування розрахунку, наданого банком; не надано доказів внесення платежів в рахунок погашення заборгованості, про які зазначено у відзиві. Згідно зі статтею 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Законодавство не передбачає звільнення від виконання договірних зобов`язань у зв`язку із станом здоров`я чи низьким рівнем доходу. Законодавець чітко встановив, що грошове зобов`язання є безумовним та підлягає виконанню у повному обсязі, незалежно від майнового стану боржника чи наявності у нього джерел доходу. Таким чином, посилання відповідача на скрутне матеріальне становище не є підставою для звільнення її від виконання зобов`язань чи зменшення їх обсягу. Таким чином, беручи до уваги, що АТ «ТАСКОМБАНК», як новий кредитор набуло права вимоги до відповідача [PERSON] замість первісного кредитора ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень», за кредитним договором № 4904740126 від 04.06.2020 року, суд дійшов висновку, що позовні вимоги АТ «ТАСКОМБАНК» до [PERSON] про стягнення заборгованості підлягають задоволенню у повному обсязі. За змістом ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно платіжної інструкції № 2162737319 від 12.08.2025 року позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2 422 грн. 40 коп. З огляду на те, що заявлені позовні вимоги задоволено повністю, то на підставі ст. 133, 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути сплачений судовий збір у розмірі 2 422 грн. 40 коп.

Outcome: approved