Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-18 00:00:00

27.10.2025 акціонерне товариство «Таскомбанк» звернулося до суду з позов, в якому просила стягнути з до [PERSON] на свою користь заборгованість за кредитним договором №4675695456 від 26.10.2021 у сумі 112068,83 грн та судові витрати по справі. Позовні вимоги мотивовані тим, що 26.10.2021 між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» (далі ТОВ ФК ЦФР) та [PERSON] укладено кредитний договір №4675695456 та підписано паспорт кредиту №5695456, за умовами яких позичальнику надано кредит у розмірі 122660 грн шляхом безготівкового зарахування коштів, строком 60 місяців, з річними процентами 9,99 % та щомісячними процентами 2,99 % від суми кредиту. 27.01.2023 між ТОВ ФК ЦФР та АТ «Таскомбанк» укладено Договір факторингу №HI/11/8-Ф, відповідно до умов якого ТОВ ФК ЦФР передає (відступає) АТ «Таскомбанк» за плату права грошової вимоги Боржників за Кредитними договорами, вказаними у Реєстрі боржників, зокрема, до [PERSON] за кредитним договором №4675695456 від 26.10.2021. Посилаючись на те, що за умовами кредитного договору відповідач зобов`язувалась повернути кредит, сплатити проценти та виконати інші зобов`язання, однак в порушення умов договору своїх обов`язків не виконала, внаслідок чого станом на 16.04.2025 утворилась заборгованість у розмірі 112068,83 грн, тому позивач звернувся до суду з даним позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором в примусовому порядку. Ухвалою судді Хорошівського районного суду Житомирської області від 03.11.2025 відкрито провадження у справі, ухвалено здійснювати розгляд справи в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 09.12.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. 18.11.2025 до суду надійшов відзив на позовну заяву, де відповідач просить позовні вимоги задоволити частково, а саме в частині стягнення тіла кредиту 6969,78 грн та процентів за користування кредитом 6075,47 грн. Зазначено, що розрахунок заборгованості в позовній заяві не відповідає розрахунку заборгованості, який міститься в матеріалах справи. З розрахунку заборгованості, позикодавцем здійснюється систематичне (щомісячне) нарахування комісії, що не передбачена ні Договором, ні паспортом споживчого кредиту. Кредитний договір від 26.10.2021 не містить опису комісії та обґрунтованого розрахунку вартості таких послуг. Позивачем не доведено правомірності здійснюваних нарахувань. В рахунок погашення заборгованості по комісії, було стягнуто 51 345, 56 грн за період з січня 2023 року по березень 2024 року. Дані кошти неправомірно зараховано в рахунок заборгованості. Однак, положення Договору про нарахування комісії є нікчемними, а тому і зарахування коштів на погашення заборгованості по комісії є неправомірним. 19.11.2025 представником позивача до суду направлено відповідь на відзив, де вказано, що дійсно при підготовці розрахунку було допущено помилку - вказано комісію, замість заборгованості по щомісячним процентам. Відповідно до умов Кредитного договору №4675695456 від 26.10.2021 передбачені щомісячні проценти 2,99% від суми кредиту, що складає 3667,54 гривень. До суду представник позивача надіслав заяву, де просить справу розглядати без його участі, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Представник відповідача до суду надіслав заяву про розгляд справи без участі відповідача та його представника, проти задоволення позовних вимог заперечують, оскільки розрахунок наданих з повозом є помилковим. Згідно з ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. За приписами ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та подані докази, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд дійшов до наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно положень статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За загальним правилом (ч. 1 ст.13 ЦПК України) суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи, при цьому кожна сторона відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Частиною 1 статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ч.1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Частиною першою ст. 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Загальні правила щодо форми договору визначені ст.639 ЦК України, згідно з якою договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору невстановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитор) зобов`язана надати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі і на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов`язаний повернути кредит і сплатити відсотки. Частина 2 ст.1056-1 ЦК України визначає, що розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Судом встановлено, що 26.10.2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та [PERSON] укладено кредитний договір №4675695456. Договір, Паспорт кредиту №5695456 та Умови отримання фінансових кредитів ТОВ "ФК "ЦФР" розміщені на сайті ТОВ "ФК "ЦФР" www.kreditmarket.ua та з якими позичальник ознайомився до укладення договору та до яких позичальник приєднався, підписавши договір власноручно, складають єдиний кредитний договір. Відповідно до умов кредитного договору [PERSON] отримала кредит строком на 60 місяців у сумі 122660,00 грн зі сплатою щомісячних процентів у розмірі 2,99 % (3667,54 грн) та річних процентів 9,99 %. У кредитному договорі погоджено графік погашення заборгованості по кредиту в межах строку кредитування. Графік платежів є невід`ємною частиною Договору, відповідно до якого встановлюється кількість платежів, їх розмір та періодичність внесення позичальником з повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом, визначається загальна вартість кредиту, щомісячна процентна ставка та реальна річна процентна ставка. Відповідно до Графіку платежів за кредитним договором, загальна вартість кредиту становить 122660 гривень. Крім цього, згідно з п. 5 Паспорту кредиту, за користування кредитом визначена щомісячна процентна ставка у розмірі 2,99 % від суми кредиту та річна процентна ставка у розмірі 9,99% від суми боргу за договором. Ставка кожного виду процентів є фіксованою і загальні витрати за кредитом становлять 253661,72 грн, орієнтовна загальна вартість кредиту за весь строк користування кредитом становить 376321,72 грн., а реальна річна процентна ставка 75,91 % річних. Факт отримання та користування кредитними коштами підтверджується випискою по рахунку, з якого слідує, що відповідач користувалася кредитними коштами та має заборгованість. Зазначене також підтверджується стороною відповідача. За приписами п.1 ч.1 ст.512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ч.1 ст.513 ЦК України, правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Згідно ст.514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину. Нормами ч.1 ст.1077 ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). За змістом ч.1 ст.1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Згідно ст.1081 ЦК України, клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. 27.01.2023 ТОВ ФК ЦФР та АТ «Таскомбанк» уклали договір факторингу №HI/11/8-Ф, відповідно до умов якого, ТОВ ФК ЦФР передає (відступає) АТ «Таскомбанк» за плату права грошової вимоги Боржників за Кредитними договорами, вказаними у Реєстрі боржників, зокрема, до [PERSON] за кредитним договором №4675695456 від 26.10.2021 (а.с. 55-55). Згідно з п. 2.3. вказаного договору факторингу відступлення права вимоги і всіх інших прав, належних ТОВ «ФК «ЦФР» за кредитними договорами, договорами поруки та їх перехід від ТОВ «ФК «ЦФР» до АТ «ТАСКОМБАНК» відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі реєстру прав вимог згідно із додатку № 2 до цього договору, але не раніше оплати АТ «ТАСКОМБАНК» суми, зазначеної у п. 3.1. договору, після чого АТ «ТАСКОМБАНК» стає кредитором по відношенню до позичальників стосовно боргу та набуває всі права вимоги, визначені цим договором та всі права вимоги за договорами поруки. Сторони підписують акт прийому-передачі реєстру прав вимог в день здійснення оплати суми фінансування згідно із п. 3.1. цього договору. Підписаний сторонами та скріплений печатками акт прийому-передачі реєстру прав вимог підтверджує факт переходу від ТОВ «ФК «ЦФР» до АТ «ТАСКОМБАНК» прав вимоги боргу та є невід`ємною частиною цього договору. На виконання вимог п. 3.1. договору факторингу №HI/11/8-Ф від 27.01.2023 АТ «ТАСКОМБАНК» сплатив ТОВ «ФК «ЦФР» суму фінансування, а також сторони підписали реєстр прав вимог до договору факторингу (а.сп.62, 68). Таким чином, ТОВ «ФК «ЦФР» передало АТ «ТАСКОМБАНК» права вимоги за кредитним договором №4675695456 від 26.10.2021року, укладеним із [PERSON] 29.01.2025 АТ «Таскомбанк» направило [PERSON] повідомлення-вимогу №195364/70.2.2 про дострокове повернення заборгованості по кредитному договору №4675695456 від 26.10.2021року (а.с.69). Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості за договором, станом на 16.04.2025 за відповідачем утворилася заборгованість за кредитним договором у розмірі 112068,83 грн, що складається: по тілу кредиту у розмірі 58315,34 грн; по простроченим процентам 6075,47 грн; по комісії 47678,02 грн (а.с. 70). Відповідач частково визнає заборгованість по кредиту, а саме в розмірі 13 045, 25 грн (6 969, 78 грн - тіло кредиту та 6 075, 47 грн - проценти за користування кредитом). Зазначає, що сплачені кошти в сумі 51345,56 гривень кредитором безпідставно зараховано в рахунок погашення заборгованості по комісії, яка взагалі не була передбачена кредитним договором, а умови про нарахування комісій є нікчемними в силу закону. Відтак, тіло кредиту слід розраховувати, врахувавши фактично сплачені кошти: 58315,34 грн - 51345,56 грн = 6 969, 78 грн. Також безпідставним є нарахування заборгованості по комісії в сумі 47678,02 гривень. Разом з тим суд враховує відповідь на відзив, згідно з якою позивачем при підготовці розрахунку було допущено помилку - вказано комісію, замість нарахувань та заборгованості по щомісячним процентам. Відповідно до умов кредитного договору №4675695456 від 26.10.2021 передбачені щомісячні проценти 2,99% від суми кредиту, що складає 3667,54 гривень (п.1.2, п. 1.3 договору). Щомісячна комісія договором не визначалась. При цьому, розмір щомісячних нарахувань по комісії (3667,54 грн), згідно розрахунку заборгованості (а.сп.70), відповідає щомісячним процентам, які визначені умовами договору. Окрім цього, відповідно до виписки по рахункам [PERSON] , нараховувались саме щомісячні проценти, а не комісія. Суд зазначає, що технічна помилка в назві нарахувань при розрахунку заборгованості не свідчить про відсутність заборгованості по щомісячним процентам, які були узгоджені сторонами договору. Відтак, суд вважає обґрунтованими вимоги про стягнення з відповідача заборгованості по тілу кредиту у розмірі 58315,34 грн; по простроченим процентам 6075,47 грн. Щодо стягнення заборгованості по щомісячних процентах у розмірі 47678,02 гривень, то суд враховує наступне. Згідно із частинами першою, четвертою статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. За умовами кредитного договору №4675695456 від 26.10.2021 сторони погодили строк кредитування, а також термін щомісячного виконання зобов`язання та розмір щомісячних платежів. Суд зазначає, що правовий висновок щодо нарахування та стягнення процентів від суми позики після спливу строку кредитування викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18). Зокрема, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Позивач 29.01.2025 пред`явив відповідачу письмову вимогу про дострокове повернення суми кредиту у повному обсязі (а.с.69). Такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом, а отже у кредитора відсутні підстави для нарахування боржнику процентів за кредитом після 29.01.2025. Відтак, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовної вимоги - в межах суми нарахованих відсотків за період з 26.10.2021 до 29.01.2025, що складає 36675,40 гривень. У задоволенні решти позовних вимог слід відмовити. За правилами частини 1 статті 141 Цивільного процесуального кодексу України у зв`язку з частковим задоволенням позову, з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати зі сплати судового збору пропорційно задоволеним позовним вимогам - у розмірі 2184,52 гривень.

Outcome: partial