Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 14 серпня 1999 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції, між нею та відповідачем зареєстровано шлюб, актовий запис № 988. Вказує, що від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Посилається на те, що сімейне життя у них не склалося, між ними постійно виникають непорозуміння через різні погляди на сімейне життя. Жоден із подружжя не намагався зберегти сім`ю. Зазначає, що вони не проживають разом. Вважає, що сім`я розпалася остаточно, шлюб носить формальний характер, а примирення між ними неможливе. На підставі наведеного просить шлюб розірвати. В судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилася, подала до суду заяву в якій вказала, що позов підтримує, проти ухвалення заочного рішення не заперечує, просила суд про розгляд справи у її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, відзиву не подав, а тому суд вважає, що справу можна розглянути у його відсутність. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. Відповідно до ст.51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Аналогічні норми закріплені в ч. 1 ст. 24 СК України. Згідно з ч. 5 ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Частинами 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно до ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Частиною 3 ст. 109 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до ч.1 ст. 110, ст. 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що 14 серпня 1999 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції, між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] зареєстровано шлюб, актовий запис № 988. Після укладення шлюбу дружина змінила прізвище на « [PERSON] ». Крім того, встановлено, що від шлюбу неповнолітніх дітей сторони не мають. Причиною розірвання шлюбу є те, що у сторін різні погляди на життя та вони втратили почуття любові один до одного, через що виникають постійні сварки та непорозуміння. Позивачка наполягає на розірванні шлюбу. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи. Суд встановив, що сім`я розпалась через непорозуміння, які виникли в сім`ї. Відсутність взаєморозуміння між сторонами призвела до втрати почуття любові та поваги, а тому, суд приходить до висновку, що збереження сім`ї між сторонами неможливе, збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам, тому шлюб слід розірвати. На підставі викладеного,

Outcome: approved