Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-11 00:00:00

13.10.2025 ТОВ «Українські фінансові операції» звернулось до Подільського районного суду міста Полтави з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 01.07.2024 між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та [PERSON] укладений Договір № 4775047 про надання коштів на умовах споживчого кредиту. На умовах, встановлених Договором, ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» зобов`язалось надати клієнту грошові кошти на умовах строковості, зворотності, платності, а відповідач [PERSON] зобов`язалась повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. Кредитний договір укладений сторонами в електронному вигляді з використанням електронного підпису, відповідно до вимог ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», при укладенні якого сторони досягли згоди щодо всіх істотних умов та у сторін, відповідно до приписів ст. 11 ЦК України, виникли права та обов`язки, які витікають із кредитного договору. За взаємною згодою, сторони погодили наступні умови договору: сума кредиту - 17600 грн, строком на 360 днів: з 01.07.2024 року по 26.06.2025 року. Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів. На пільговий (строк 30 днів) з позичальником погоджено умови пільгового кредитування (пониженої відсоткової ставки) на умовах 1,35 відсотків у день, проте позичальником не виконано зазначених у договорі умов і до нього, як результат, застосовано повну ставку кредитування у розмірі 1,5 % у день. На підставі погоджених умов, викладених в п. 2.1. Договору, ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» надає кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на банківський рахунок фізичної особи за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) [NUMBER] , яку відповідачем [PERSON] вказано особисто під час укладання Договору. Так, ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» свої зобов`язання перед [PERSON] виконало та надало йому кредит в сумі 17600 грн, шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку № [NUMBER] , емітовану Банком АТ КБ «ПриватБанк. У подальшому з позичальником був підписаний Додатковий договір від 01.07.2024 та відповідно кошти у розмірі 1400 грн від первісного кредитора згідно договору були надіслані платіжною системою ТОВ «ПЕЙТЕК» на картку споживача. 27.02.2025 року ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» на підставі Договору факторингу № 27/02/2025 за плату відступило, а ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» набуло право грошової вимоги до відповідача [PERSON] . Відповідно до Реєстру боржників до вказаного Договору факторингу №27/02/2025 року від 27.02.2025 року перейшло право грошової вимоги до відповідача за Договором № 4775047 від 01.07.2024 року на загальну суму заборгованості 97449 грн., з якої заборгованість з тіла кредиту 19000 грн., заборгованість за процентами 68949 грн. та заборгованість по нарахованим штрафам/неустойкам у розмірі 9500 грн. Відповідно до пункту 1.1. Договору факторингу № 27/02/2025 від 27.02.2025, Фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта (ціна продажу) за плату, а Клієнт відступити Факторові Право грошової Вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - Боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить Клієнту. Відповідно до умов п. 1.3 Договору № 4775047 строк кредитування - 360 днів: з 01.07.2024 року по 26.06.2025 року. Станом на дату укладання Договору факторингу від 27.02.2025 № 27/02/2025, строк дії Договору № 4775047 від 01.07.2024 не закінчився, а тому, в межах строку дії Договору, укладеного між первісним кредитором та відповідачем, ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» з дати факторингу 27.02.2025 донараховано відсотки за (118 календарних днів). 19000 грн * 1,5 % = 285 грн* 118 календарних дні = 33630 грн. відсотки нараховані ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ». Всупереч умовам договору, відповідач не виконав свого зобов`язання та не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості, у зв`язку з чим позивач просить стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» заборгованість за кредитним договором № 4775047 від 01.07.2024 загальною сумою 121579 грн., яка складається з суми заборгованості з тіла кредиту 19000 грн, нарахованих процентів первісним кредитором 68949 грн; відсотки нараховані ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» - 19000 грн * 1,5 % = 285 грн* 118 календарних дні = 33630 грн; та судові витрати. Крім того, позивач, в порядку ч. ч. 10, 11 ст. 265 ЦПК України, просить зобов`язати орган (особу), який здійснюватиме примусове виконання рішення суду, нарахувати інфляційні втрати та 3% річних відповідно до ст. 625 ЦК України. Ухвалою Подільського районного суду міста Полтави від 06.11.2025 року відкрито провадження у справі, вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначено у справі судове засідання. Крім того, вказаною ухвалою задоволене клопотання представника позивача про витребування доказів у АТ КБ «Приват Банк» інформацію чи належить платіжна картка № [NUMBER] [PERSON] (ІПН [NUMBER] ); - інформацію щодо підтвердження або спростування факту зарахування коштів на платіжну картку № [NUMBER] , банком-емітентом якої є АТ КБ «Приват Банк» за період з 01.07.2024 року включено та протягом наступних п`яти календарних днів у сумі 17600 грн за ініціативою ТОВ «Лінеура Україна» через платіжного провайдера (платіжну систему) ТОВ «ПЕЙТЕК»; - інформацію про зарахування коштів на картку № [NUMBER] з 01.07.2024 року включно та протягом наступних п`яти календарних днів у сумі 1400 грн за ініціативою ТОВ «Лінеура Україна» через платіжного провайдера (платіжну систему) ТОВ «ПЕЙТЕК». У судове засідання представник позивача не з`явився, в прохальній частині позовної заяви, зазначив, що, просить розглянути справу без його участі, на підставі наявних у справі доказів, задовольнити позов у повному обсязі. Проти ухвалення заочного рішення по справі не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, про причину неявки суд не повідомив, про день, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином. Заяви про розгляд справи без його участі до суду не надходило, відзиву на позов від відповідача також не надходило. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи неявку в судове засідання належним чином повідомленого відповідача, який про причини неявки не повідомив, неподання відповідачем відзиву на позов, згоду представника позивача на ухвалення заочного рішення, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності відповідача та ухвалення заочного рішення у даній справ. За таких обставин суд вважає можливим розглянути справу у відсутності сторін на підставі доказів, які додані до справи. У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 01.07.2024, відповідно до Закону України «Про електронну комерцію», ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та [PERSON] уклали Договір № 4775047 про надання коштів на умовах споживчого кредиту (а.с.58-69, 70-81). За умовами укладеного договору, ТОВ «Лінеура Україна» надає [PERSON] кредитні кошти в сумі 17600,00 грн. на строк 360 днів шляхом перерахування цих коштів на електронний платіжний засіб (платіжну картку) [NUMBER] , на умовах строковості, зворотності, платності, а [PERSON] зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені договором. (п.1.2, п.1.3, п.2.1 Договору). За користування кредитом укладеним між сторонами договором передбачені стандартна та знижена процентні ставки: стандартна процентна ставка становить 1,50% за кожен день користування кредитом та застосовується в межах всього строку кредиту, вказаного в п.1.3 (п.1.4.1 договору); знижена процентна ставка становить 1,35% за кожен день користування кредитом та застосовується на таких умовах: якщо клієнт до 29.07.2024 (включно) сплатить кошти в сумі, не менше суми першого платежу, визначеного в графіку платежів, або здійснить часткове дострокове повернення кредиту, клієнт як учасник програми лояльності отримає від товариства індивідуальну знижку на стандартну процентну ставку, у зв`язку із чим розмір процентів, що повинен сплатити клієнт за стандартною процентною ставкою до вказаної вище дати буде перераховано за зниженою процентною ставкою. У випадку невиконання клієнтом умов для отримання індивідуальної знижки від товариства, користування кредитом для клієнта здійснюється за стандартною процентною ставкою на звичайних (стандартних) умовах (п.1.4.2 договору). Відповідно до реквізитів Договору № 4775047 від 01.07.2024 року, укладеного між сторонами, відповідач підписав договір за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором 44955. Перерахування 01.07.2024 кредитних коштів в сумі 17600,00 грн. на банківську картку відповідача [NUMBER] підтверджується листом ТОВ «Пейтек» № 20250306-1306 від 06.03.2025 (а.с. 33). Крім того, 01.07.2024 відповідно до Закону України «Про електронну комерцію», ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та [PERSON] уклали Додатковий договір до Договору №4775047 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 01.07.2024 року, відповідно до якого сторонами погоджена сума кредиту, яка надається згідно з Додатковим договором, у розмірі 1400 грн. Також Додатковим договором були внесені зміни до п.2.1 Договору, шляхом вкладення його у новій редакції, та визначена сума кредиту (загальний розмір) у сумі 19000,00 грн. Строк кредитування та періодичність сплати процентів залишені незмінними, відповідно до п.1.3 Договору. Умовами Додаткового договору сторонами погоджено надання кредиту в розмірі 1400,00 грн. шляхом перерахування цих коштів на електронний платіжний засіб (платіжну картку) [NUMBER] (п.2.1 Додаткового договору). Додатковий договір від 01.07.2024 підписаний відповідачкою електронним підписом одноразовим ідентифікатором 31467 (а.с. 85-87). Перерахування 01.07.2024 кредитних коштів в сумі 1400,00 грн. на банківську картку відповідача [NUMBER] підтверджується листом ТОВ «Пейтек» № 20250306-1308 від 06.03.2025 (а.с. 33). Зі змісту отриманої судом інформації від АТ КБ «Приват Банк» слідує, що на ім`я [PERSON] в банку емітовано карту № [NUMBER] ( [NUMBER] ). При цьому, по рахунку № [NUMBER] ( [NUMBER] ) 01.07.2024 року відбулось зарахування коштів на суму: 17600 грн - платник FUIB MoneyTransfer, Visa Direct; 1400 грн - платник FUIB MoneyTransfer, Visa Direct. Згідно з розрахунком заборгованості за кредитним договором № 4418507 від 01.07.2024, станом на 27.02.2025 у відповідачки [PERSON] перед ТОВ «Лінеура Україна» виникла заборгованість у сумі 97449,00 грн., з яких: тіло кредиту 19000,00 грн., проценти за користування 68949,00 грн., штрафні санкції 9500,00грн.(а.с. 51-54). 27.02.2025 між ТОВ «Українські фінансові операції» (фактор) та ТОВ «Лінеура Україна» (клієнт) укладений договір факторингу № 27/02/2025, відповідно до умов якого ТОВ «Лінеура Україна» відступило ТОВ «Українські фінансові операції» право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - Боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить ТОВ «Лінеура Україна». Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в реєстрі боржників, який формується згідно з додатком № 1 та є невід`ємною частиною договору. Відповідно до умов пункту 1.2 Договору факторингу № 27/02/2025, перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається після підписання сторонами Акту прийому-передачі Реєстру боржників згідно додатку № 2 та надходження ціни продажу у повному обсязі, відповідно до п.3.3 цього договору на рахунок клієнта, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Згідно з умовами п.3.3 Договору факторингу № 27/02/2025, ціна продажу за договором становить 2161034,10 грн. (а.с. 109-117). 27.02.2025, платіжними інструкціями № 5 та № 1028, ТОВ «Українські фінансові операції» здійснило оплату ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» згідно з умовами Договору факторингу № 27/02/2025 від 27.02.2025 (а.с. 131-132). Згідно з актом приймання-передачі Реєстру боржників від 27.02.2025, ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» передало ТОВ «Українські фінансові операції»Реєстр Боржників кількістю 3557 (а.с. 95). Згідно з наявним у справі витягом з реєстру боржників, за договором факторингу № 27/02/2025 від 27.02.2025 від ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» до ТОВ «Українські фінансові операції»передане право вимоги до [PERSON] , за кредитним договором № 4775047, на загальну суму 97449,00 грн., в сума заборгованості за основною сумою боргу 19000,00 грн., сума заборгованості за відсотками 68949,00 грн., сума заборгованості за пенею, штрафами 9500,00 грн. (а.с. 47-48). Після відступлення права вимоги, ТОВ «Українські фінансові операції» у межах строку дії договору № 4775047, нараховані відповідачці відсотки за користування кредитом за період з 28.02.2025 по 25.06.2025 (118 календарних дні), за стандартною процентною ставкою у розмірі 1,5%, на загальну суму 33630,00 грн., що підтверджується відповідним розрахунком заборгованості ТОВ «Українські фінансові операції» за договором № 4775047 про надання споживчого кредиту від 01.07.2024 (а.с. 49-50). Докази сплати заборгованості за кредитним договором у матеріалах справи відсутні. За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. У ч. 1 ст. 627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч. 2 ст. 639 ЦК України). Статтю 639 ЦК України передбачено, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». У ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» (далі Закон) визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно з ч. ч. 3, 4, 6 ст. 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Відповідно до ч. 12 ст. 11 Закону електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 12 Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно із ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 2 ст. 516 ЦК України якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (ч. 1 ст. 1077 ЦК України). Позивач ТОВ «Українські фінансові операції» приєднаним до позову договором факторингу з додатками довів набуття ним права вимоги до відповідача за договором № 4775047 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 01.07.2024, а відтак є належним позивачем у спірних правовідносинах. Досліджені в справі докази свідчать, що укладений між первісним кредитором ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] договір № 4775047 від 01.07.2024 року про надання коштів на умовах споживчого кредиту відповідає приписам Закону України «Про електронну комерцію», у ньому визначені усі істотні умови, характерні для кредитних договорів. Після підписання договору та додаткового договору у його сторін виникли взаємні права та обов`язки щодо надання кредитних коштів і їх повернення зі сплатою відповідних відсотків за користування. Також матеріалами справи підтверджене виконання кредитором ТОВ «Лінеура Україна» своїх договірних зобов`язань, а саме надання відповідачу кредитних коштів в обумовленій договором сумі 19000,00 грн. Відповідно до складених ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «Українські фінансові операції» розрахунків заборгованості відповідачка має перед позивачем заборгованість в загальній сумі 121579,00 грн., з яких: сума заборгованості за основним боргом (сумою кредиту) 19000,00 грн., сума заборгованості за процентами, нарахованими первісним кредитором - 68949,00 грн., сума заборгованості за процентами, нарахованими ТОВ «Українські фінансові операції» - 33630,00 грн. Оскільки надані до суду розрахунки заборгованості відповідачем не спростовані, докази оплати заборгованості до суду не надані, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ТОВ «Українські фінансові операції» є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Щодо заявлених у позові вимог позивача про застосування судом положень частин десятої та одинадцятої статті 265 ЦПК України, суд зазначає таке. Так, у прохальній частині позову представник позивача просить суд в порядку ч. ч. 10, 11 ст. 265 ЦПК України зобов`язати орган (особу), що здійснюватиме примусове виконання цього рішення, нараховувати інфляційні втрати і 3% річних відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України за відповідною формулою, а також роз`яснити органу (особі), що здійснюватиме примусове виконання рішення суду, що у разі часткової сплати основного боргу, інфляційні втрати і 3% річних нараховуються на залишок заборгованості, що залишився, при цьому день часткової оплати не включається до періоду часу, за який може здійснюватися таке нарахування. За змістом ч. ч. 10, 11 ст. 265 ЦПК України суд, приймаючи рішення про стягнення боргу, на який нараховуються відсотки або пеня, може зазначити в рішенні про нарахування відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення з урахуванням приписів законодавства України, що регулюють таке нарахування. Остаточна сума відсотків (пені) у такому випадку розраховується за правилами, визначеними у рішенні суду, органом (особою), який здійснює примусове виконання рішення суду і відповідні дії (рішення) якого можуть бути оскаржені в порядку, передбаченому розділом VII цього Кодексу. Отже, зміст наведеної норми передбачає можливість суду зазначення в рішенні про нарахування саме відсотків або пені, натомість представник позивача просить через орган виконання здійснювати нарахування інфляційних втрат та 3 % річних у відповідності до ст.625 ЦК України, що в розумінні Цивільного кодексу України є різними інституціями. Окрім того, відповідно до п.18 Перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). З врахуванням наведеного, суд не вбачає підстав для зазначення в рішенні про нарахування до моменту виконання рішення про стягнення боргу, платежів, передбачених ст.625 ЦК України. Таким чином, з вищенаведених підстав і мотивів вказана вимога задоволенню не підлягає. Відповідно до положень ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема судовий збір та витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Згідно ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. У ч. 4 ст. 137 ЦПК України зазначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України у разі задоволення позову судові витрати покладаються на відповідача. У ч. 8 ст. 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. На підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу представником позивача до матеріалів справи надані: договір № 01/08/2024-А від 01.08.2024; довіреність від 01.08.2024; свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю від 24.03.2017 № 5972/10; заявку №4775047 на виконання доручення до Договору №01/08/2024-А від 01.08.2024 року; акт прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) згідно Договору №01/08/2024-А від 01.08.2024; детальний опис робіт (наданих послуг) № 4775047 від 18.09.2025 року; рахунок на оплату № 4775047-2025 від 18.09.2025. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Всупереч вимог ст. 81 ЦПК України, відповідач не довів обставин щодо неспівмірності витрат позивача на оплату правничої допомоги адвоката. Враховуючи викладене, відповідно до положень частини другої ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2422,40 грн та витрати на правничу допомогу в розмірі 10000 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial