Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-19 00:00:00

22 грудня 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Деал Фінанс Груп» через свого представника директора Велікданова С.К. засобами підсистеми ЄСІТС «Електронний суд» звернулося до суду з позовом, у якому просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором в сумі 9819,00 грн, судовий збір в сумі 2422,40 грн, та 4500,00 грн витрат на правничу допомогу. На обґрунтування своїх вимог вказує про те, що відповідно до електронного договору про надання кредиту від 02 квітня 2025 року №ДП 0013141, укладеного між [PERSON] та ТОВ «Фінансова компанія «Майбіз» відповідач отримав кредит в сумі 4500,00 грн строком на 98 днів з 02 квітня 2025 року до 08 липня 2025 року зі сплатою відсотків за користування кредитом за фіксованою процентною ставкою в розмірі 0,90% за кожен день користування кредитом, комісією в розмірі 30% від суми наданого кредиту, що становить 1350,00 грн. [PERSON] свого обов`язку із повернення кредитних коштів та процентів за їх користування не виконував, внаслідок чого утворилась заборгованість за кредитним договором. 14 жовтня 2025 року між ТОВ «Фінансова компанія «Майбіз» та ТОВ «Деал фінанс груп» укладено договір факторингу № 14/10/25, відповідно до якого ТОВ «Фінансова компанія «Майбіз» передало (відступило) ТОВ «Деал фінанс груп» належні йому права вимоги до боржників, зокрема за кредитним договором № ДП 0013141 від 02 квітня 2025 року. За таких обставин ТОВ «Деал фінанс груп» наділено правом вимоги до відповідача за кредитним договором. Оскільки [PERSON] не погасив заборгованість ні на рахунок первісного кредитора, ні на рахунок позивача, ТОВ «Деал фінанс груп» у заявленому позові просило суд стягнути з відповідача заборгованість у заявленому, а також судові витрати, які складаються з судового збору та витрат на правничу допомогу. Покликаючись на те, що заборгованість за кредитним договором не погашена, позивач просив задовольнити позов. Ухвалою Зарічненського районного суду Рівненської області від 22 грудня 2025 року у справі відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін в судове засідання. Копію ухвали відповідач [PERSON] отримав 30 грудня 2025 року. Станом на дату ухвалення судом рішення відзиву не подано. Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що заявлені позивачем вимоги підлягають до задоволення, виходячи з таких підстав. Судом встановлено, що 02 квітня 2025 року між [PERSON] та ТОВ «Фінансова компанія «Майбіз» відповідач отримав кредит в сумі 4500,00 грн строком на 98 днів з 02 квітня 2025 року до 08 липня 2025 року зі сплатою відсотків за користування кредитом за фіксованою процентною ставкою в розмірі 0,90% за кожен день користування кредитом, комісією в розмірі 30% від суми наданого кредиту, що становить 1350,00 грн. Цей договір укладено та підписано сторонами в електронній формі, зокрема відповідачем договір підписано електронним підписом 6SCn20y3. Такі дії сторін повністю узгоджуються з вимогами ст. 6, 627 ЦК України та ст. 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію». Підписавши 02 квітня 2025 року договір № ДП 0013141 про надання кредиту (Споживчий кредит. Електронна форма) [PERSON] взяв на себе зобов`язання у встановлений договором строк повернути кредит у порядку та умовах визначених у договорі (п.1 Договору). Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а відповідно до ч. 1 ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. 14 жовтня 2025 року між ТОВ «Фінансова компанія «Майбіз» та ТОВ «Деал фінанс груп» укладено договір факторингу № 14/10/25, відповідно до якого ТОВ «Фінансова компанія «Майбіз» передало (відступило) ТОВ «Деал фінанс груп» належні йому права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі прав вимог. Відповідно до копії реєстру прав вимоги до договору факторингу № 14/10/25 від 14 жовтня 2025 року, ТОВ «Деал фінанс груп» набуло права вимоги до відповідача за кредитним договором № ДП 0013141 від 02 квітня 2025 року на загальну суму 9819,00 грн, з яких: 4 500,00 коп. - заборгованість за тілом кредиту, 3969,00 - заборгованість за відсотками та 1350,00 коп. - заборгованість за комісією. Згідно із ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом строк. Відповідно до ст.1054 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути кредит. А тому позов в частині стягнення заборгованості за кредитним договором підлягає до задоволення. Відповідно до ч. 1, п.п. 1, 4 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Позивачем заявлено вимоги про стягнення витрат на правничу допомогу в розмірі 4500 грн. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставістатті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція). Заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (пункт 268) (рішення від 23 січня 2014 року у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України»). У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Враховуючи вищевказане та те, що зазначені витрати на правничу допомогу підтверджені належними доказами, беручи до уваги принципи співмірності та розумності судових витрат, типовість позовних заяв характерних позивачу, критерії реальності адвокатських витрат, з урахуванням часткового задоволення позову, суд доходить висновку, що із на користь позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Деал Фінанс Груп» підлягають стягненню витрати на правничу допомогу у розмірі 1000 грн. Відповідно до вимог ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Деал Фінанс Груп» задоволено повністю, а тому, з відповідача підлягає до стягнення на користь позивача судові витрати у розмірі 2422,40 грн.

Outcome: approved