Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-18 00:00:00

У липні 2025 року [PERSON] в інтересах [PERSON] звернувся до Обухівського районного суду з вказаним позовом про скасування арешту з нерухомого майна. В обґрунтування позову вказав, що [PERSON] є власницею двох земельних ділянок з кадастровими номерами 32231101100:01:057:0057 та 3223110100:01:059:0044. Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 29.06.2011 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] борг в сумі 9 500 грн. та судові витрати в розмірі 215 грн. В подальшому [PERSON] звернулася до Обухівського районного відділу державної виконавчої служби із заявою про відкриття виконавчого провадження щодо примусового стягнення з [PERSON] грошових коштів. 27.04.2012 року [PERSON] подала письмову заяву до Обухівського районного відділу державної виконавчої служби про повернення виконавчого документа без подальшого виконання у зв`язку з повним виконанням рішення Обухівського районного суду Київської області від 29.06.2011 року. Однак, згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за суб`єктом [PERSON] виявлено арешт нерухомого майна за № 12004513 та № 12004717. Листом начальника Обухівського відділу державної виконавчої служби повідомлено, що відомості про накладення арешту на майно [PERSON] відсутні та запропоновано звернутися до суду для вирішення питання про звільнення майна з під арешту. Ухвалою суду від 28.08.2025 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 07.11.2025 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті. В судове засідання позивач не з`явився, представник подав суду заяву про розгляд справи без їх з позивачем участі, позов підтримав та просив задовольнити. Відповідач та третя особа до суду не прибули, про час розгляду справи повідомлялись належним чином, заяв, клопотань до суду не направили. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Судом встановлено, що [PERSON] є власницею двох земельних ділянок з кадастровими номерами 32231101100:01:057:0057 та 3223110100:01:059:0044, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна. Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 29.06.2011 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] борг в сумі 9 500 грн. та судові витрати в розмірі 215 грн. 22.12.2011 року постановою старшого державного виконавця Обухівського відділу державної виконавчої служби було накладено арешт на майно [PERSON] , а саме на земельну ділянку з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою: [ADDRESS] з кадастровим номером 3223110100:01:059:0044 та на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства за адресою: [ADDRESS] з кадастровим номером 32231101100:01:057:0057. Лстом №85908 від 19.05.2025 року Начальника Обухівського ВДВС в Обухівському районі [PERSON] повідомлено про те, що станом на травень 2025 року відомості про накладення арешту на майно [PERSON] відсутні, так як відповідно до правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями від 07.06.2017 №1829/5 виконавчі провадження перебувають на зберіганні в архіві три роки після чого знищуються. Надати інформацію про накладення арешту не має можливості в зв`язку зі знищенням архівних справ. Для вирішення питанн про звільнення майна зпід арешту запропоновано звернутись до суду. Згідно Інформації з Єдиного реєстру боржників від 18.12.2025 року відомості про боржника [PERSON] в ньому відсутні. Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року № 475/97 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини 1950 року та основоположних свобод. Першого протоколу та протоколів № 2, 4. 7. та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Відповідно до ч. 1 ст.40 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, не стягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження. Виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. Відповідно до ч.4 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; 9) підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону. У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. Із матеріалів справи вбачається, що на належне позивачеві майно протягом тривалого часу накладено арешт, на разі правомірність існування вказаного арешту судом не встановлена, однак на даний час державний виконавець позбавлений можливості скасувати арешт самостійно у зв`язку зі спливом строків зберігання матеріалів виконавчих проваджень. Виходячи з викладеного вище, на час звернення з заявою до суду за наявності арештів (обтяжень) накладених на майно, порушується право позивача на реалізацію своїх майнових прав, внаслідок чого вона позбавлена змоги в повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном, підстави для продовження обтяження майна арештом судом в ході розгляду справи не встановлена, а тому право позивача підлягає судовому захисту у заявлений ним спосіб шляхом зняття арешту з майна. Враховуючи вищенаведене та

Outcome: approved