Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-11 00:00:00

У вересні 2025 року ТОВ «Споживчий центр» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, у якому вказувало, що 20 січня 2025 року ТОВ «Споживчий центр» уклало з [PERSON] . Кредитний договір №20.01.2025-100002309 (кредитної лінії). Відповідно до договору ТОВ «Споживчий центр» зобов`язалося надати та надало [PERSON] кредит у розмірі 4 500 грн зі строком користування коштами протягом 140 днів з дня надання, а відповідач зобов`язався частинами (згідно узгодженого графіку) повертати кредит, повернувши його в повному обсязі до 08 червня 2025 року, а також сплачувати проценти за користування ним за пільговою процентною ставкою у розмірі 0,5 % за кожен день користування коштами (процентна ставка «Економ», що застосовується в межах періодів кредитування, що слідують за періодами, в яких застосовується процентна ставка «Стандарт»), а також проценти за стандартною ставкою у розмірі 1 % за кожен день користування кредитом (процентна ставка «Стандарт», що застосовується протягом перших семи періодів кредитування), а також комісію за надання кредиту у розмірі 225 грн та комісію за обслуговування кредитної заборгованості у розмірі 225 грн, яка сплачується у кожному з трьох чергових періодів, наступних за першим черговим періодом кредитування. У разі прострочення виконання позичальником грошового зобов`язання останній зобов`язався сплачувати на користь кредитодавця неустойку у розмірі 67 грн за кожен день прострочення, а також відповідно до ст. 625 ЦК України сплатити 547,5 % річних за період прострочення. Проте позичальник свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконав, у зв`язку з чим станом на 09 вересня 2025 року виникла заборгованість у загальному розмірі 13 005 грн, у тому числі: -заборгованість за кредитом 4 500 грн; -заборгованість за процентами 5 355 грн; -заборгованість за комісією за надання кредиту 225 грн; -заборгованість за додатковою комісією (за обслуговування кредитної заборгованості) 675 грн; -нарахована неустойка 2 250 грн. Вказану заборгованість позивач просив стягнути з відповідача у повному обсязі. В судове засідання представник позивача Рассказов Д.І. не з`явився, проте у позові просив про розгляд справи без його участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, судом відповідно до ч.ч. 7, 8 ст. 128 ЦПК України вважається належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи за місцем його реєстрації, причину неявки суду не повідомив. Суд вважав можливим провести розгляд справи в заочному порядку з ухваленням заочного рішення, оскільки представник позивача у позові не заперечував проти такого порядку вирішення спору. Дослідивши матеріали справи в межах позовних вимог та на підставі поданих доказів, суд прийшов до наступного. Зокрема, суд встановив, що 20 січня 2025 року ТОВ «Споживчий центр» уклало з [PERSON] . Кредитний договір №20.01.2025-100002309 (кредитної лінії). Відповідно до договору ТОВ «Споживчий центр» зобов`язалося надати [PERSON] кредит у розмірі 4 500 грн зі строком користування коштами протягом 140 днів з дня надання, а відповідач зобов`язався частинами (згідно узгодженого графіку) повертати кредит, повернувши його в повному обсязі до 08 червня 2025 року, а також сплачувати проценти за користування ним за пільговою процентною ставкою у розмірі 0,5 % за кожен день користування коштами (процентна ставка «Економ», що застосовується в межах періодів кредитування, що слідують за періодами, в яких застосовується процентна ставка «Стандарт»), а також проценти за стандартною ставкою у розмірі 1 % за кожен день користування кредитом (процентна ставка «Стандарт», що застосовується протягом перших семи періодів кредитування), а також комісію за надання кредиту у розмірі 225 грн та комісію за обслуговування кредитної заборгованості у розмірі 225 грн, яка сплачується у кожному з трьох чергових періодів, наступних за першим черговим періодом кредитування. У разі прострочення виконання позичальником грошового зобов`язання останній зобов`язався сплачувати на користь кредитодавця неустойку у розмірі 67 грн за кожен день прострочення, а також відповідно до ст. 625 ЦК України сплатити 547,5 % річних за період прострочення. Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Стаття 627 ЦК України передбачає, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів Цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. При цьому, згідно ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною (ст. 638 ЦК України). Згідно ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами. Згідно ч. 2 ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. З матеріалів справи вбачається, що ТОВ «Споживчий Центр» та [PERSON] з дотриманням положень ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» уклали між собою кредитний договір в електронній формі, узгодили у ньому усі істотні умови, відповідно до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» позичальник підписав договір за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Таким чином, [PERSON] набув статусу, прав та обов`язків позичальника у кредитних правовідносинах з ТОВ «Споживчий Центр». Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору. Водночас ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» передбачено можливість встановлення кредитодавцем додаткових комісій, пов`язаних з наданням, обслуговуванням та поверненням кредиту, які включаються до загальних витрат за споживчим кредитом. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст.ст. 611, 612, 623-625, 1049, 1050 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцю позику у строк та в порядку, що встановлені договором. В разі несвоєчасного повернення позики або її чергової частини (прострочення боржника) він не звільняється від обов`язку виконання зобов`язання, зокрема повинен повернути суму позики разом з процентами та іншими нарахуваннями, відшкодувати позикодавцю збитки та сплатити неустойку. З копії довідки ТОВ «Універсальні платіжні рішення» від 03 вересня 2025 року за вих. №86-0309 (а.с. 18) вбачається, що ТОВ «Споживчий центр» повністю виконало взяті на себе зобов`язання перед позичальником шляхом перерахування 20 січня 2025 року кредитних коштів у розмірі 4 500 грн на зазначену у кредитному договорі банківську картку позичальника. У той же час, позичальник взяті на себе зобов`язання належним чином не виконав, у зв`язку з чим станом на 09 вересня 2025 року йому нараховано заборгованість у загальному розмірі 13 005 грн, у тому числі: -заборгованість за кредитом 4 500 грн; -заборгованість за процентами (за період з 20 січня 2025 року до 08 червня 2025 року) 5 355 грн; -заборгованість за комісією за надання кредиту 225 грн; -заборгованість за додатковою комісією (за обслуговування кредитної заборгованості) 675 грн; -нарахована неустойка 2 250 грн. Перевіривши вказаний розрахунок, суд встановив наступне. Суд констатує, що проценти дійсно нараховувалися позивачем відповідно до умов кредитного договору (в тому числі за узгодженими сторонами розмірами процентної ставки та строком кредитування). Зі змісту кредитного договору також вбачається правильність нарахування комісії за видачу кредиту та додаткової комісії за обслуговування кредитної заборгованості, тобто плати за додаткові послуги, що надаються в інтересах позичальника (у кредитному договорі сторони узгодили, що вказаною комісією охоплюються додаткові послуги, що кредитодавець надає позичальнику, а саме - інформаційна, консультаційна підтримка, онлайн обслуговування тощо, за винятком послуг, що законодавчо визначені як безоплатні), а тому така комісія підлягає стягненню. Що стосується нарахування неустойки, то в цій частині слід зазначити наступне. Особа може бути звільнена від цивільного обов`язку або його виконання у випадках, встановлених договором або актами цивільного законодавства (ч. 1 ст. 14 ЦК України). Відповідно до п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Верховний Суд у постанові від 18 жовтня 2023 року у справі № 706/68/23 вказав, що з аналізу положень п. 18 Прикінцевих та перехідних положень та ст.ст. 1046, 1049, 1050, 1054 ЦК України слід дійти висновку про те, що на кредитний договір розповсюджується дія п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України. Зважаючи на наведене, законодавцем звільнено позичальників від відповідальності, визначеної ст. 625 ЦПК України, а також сплати неустойки (штрафу, пені) та від інших платежів за прострочення виконання зобов`язань за кредитним договором, які були нараховані у період дії в Україні воєнного стану, тобто з 24 лютого 2022 року, та такі нарахування підлягають списанню. За встановленого, нарахована позивачем неустойка не підлягає стягненню. Таким чином, заборгованість за кредитним договором до стягнення становить 10 755 грн, у тому числі: -заборгованість за кредитом 4 500 грн; -заборгованість за процентами 5 355 грн; -заборгованість за комісією за надання кредиту 225 грн; -заборгованість за додатковою комісією (за обслуговування кредитної заборгованості) 675 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача (згідно розміру задоволених позовних вимог) також підлягають стягненню понесені останнім судові витрати, а саме 2 003,32 грн судового збору.

Outcome: partial