Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-18 00:00:00

У жовтні 2025 року позивач Виконавчий комітет Покровської районної у місті ради звернувся до суду із вказаним позовом у якому просили визнати відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням за адресою: [ADDRESS] та стягнути з останнього понесені судові витрати. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що кімната [ADDRESS] належить до комунальної власності міста. У вказаній кімнаті виділено два ліжкомісця для тимчасового проживання осіб. Згідно довідки з Реєстру Криворізької міської територіальної громади за вказаною адресою зареєстрований відповідач з 29 липня 2011 року по теперішній час. На адресу виконкому від ТОВ Житлокомцентр надійшла виписка з фінансово-особового рахунку, відповідно до якої борг за утримання будинку та території, електроенергію станом на 01 липня 2025 року складає 12847,52 грн. Відповідно до акту обстеження житлово-побутових умов проживання, відповідач у кімнаті [ADDRESS] не мешкає з 2022 року і його місцезнаходження невідоме. Відповідач житлом не цікавиться, витрати по його утриманню не несе, його фактичне місце проживання невідоме. Таким чином, відповідач понад шість місяців відсутній за місцем реєстрації, що є підставою для визнання його таким, що втратив право користування вказаним жилим приміщенням. Ухвалою суду від 23 жовтня 2025 року справу призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Ухвалою суду від 18 грудня 2025 року витребувано у Міністерства оборони України: відомості про проходження військової служби за контрактом або за мобілізацією в складі Збройних Сил України, Національної гвардії України, Державної прикордонної служби або інших військових формуваннях [PERSON] , [INFO] . Витребувано у Державної прикордонної служби України: відомості про перетин державного кордону України наступним громадянином України - [PERSON] , [INFO] . Представник позивач у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, повідомлений належним чином про дату, час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи та/або розгляду справи без його участі не надходило. Відзиву надано не було. Суд, відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України, з урахуванням згоди позивача на проведення заочного розгляду справи, вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до ст.247 ч.2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, право власності на кімнату [ADDRESS] та [ADDRESS] не зареєстроване (а.с.13-14). З довідки ТОВ Житлокомцентр вбачається, що за адресою: [ADDRESS] наявна заборгованість на 01 липня 2025 року: утримання будинку та території 2033,20 грн., електроенергія 10814,32 грн., всього 12847,52 грн. (а.с.7 зворот). Згідно відповіді Покровського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) від Вих. № 1931/31.10-40 від 26 липня 2025 року, відомості у Державному реєстрі актів цивільного стану громадян про смерть [PERSON] , [INFO] , відсутні (а.с.5 зворот). З Акту обстеження житлово-побутових умов проживання від 24 липня 2025 року, складеного комісією у складі завідувача відділу із житлових питань, головного спеціаліста відділу із житлових питань, у присутності мешканців гуртожитку [ADDRESS] , вбачається, що було обстежено кімнату [ADDRESS] , з метою виявлення осіб, які у ній проживають. Житлова площа квартири становить 8,45 м2 і якій зареєстрований [PERSON] з 29 липня 2011 року. На час перевірки [PERSON] не мешкає у кімнаті з 2022 року, його місце знаходження невідоме. Технічний стан обстежити не надалось можливим, двері зачинені (а.с.5). Згідно виписки з фінансового-особового рахунку № [NUMBER] від 28 липня 2025 року, наймач [PERSON] , [INFO] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (загальна площа 8,45 м2) (а.с.7). Згідно інформації, за відомостями Реєстру Криворізької міської територіальної громади № 11523 від 07 серпня 2025 року, за адресою: [ADDRESS] зареєстрований [PERSON] , [INFO] з 29 липня 2011 року (а.с.6). За відповіді начальника [INFO] Вих. № 1/9675 від 10 вересня 2025 року, [PERSON] , [INFO] до лав ЗСУ та інших військових формувань [INFO] не призивався (а.с.6 зворот). Згідно відповіді Центрального управління персоналу штабу [INFO] Вих.№116/2/1/760 від 06 січня 2026 року, за наявними даними у Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів станом на 03 січня 2026 року громадянин [PERSON] перебуває на військовому обліку у [INFO] . Згідно відповіді Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України Вих.№19/100178-25 від 19 грудня 2025 року, [PERSON] виїхав за межі України 02 серпня 2021 року і не повертався. Згідно зі статтею 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до статті 127 ЖК України, для проживання робітників, службовців, студентів, учнів, а також інших громадян у період роботи або навчання можуть використовуватись гуртожитки. Для тимчасового проживання осіб, які відбували покарання у виді обмеження волі або позбавлення волі на певний строк і потребують поліпшення житлових умов або жила площа яких тимчасово заселена чи яким повернути колишнє жиле приміщення немає можливості, а також осіб, які потребують медичної допомоги у зв`язку із захворюванням на туберкульоз, використовуються спеціальні гуртожитки. Під гуртожитки надаються спеціально споруджені або переобладнані для цієї мети жилі будинки. Жилі будинки реєструються як гуртожитки у виконавчому комітеті районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів. Згідно із ч.2 ст.128 ЖК України, жила площа в гуртожитку надається одиноким громадянам і сім`ям, які мають право проживати у гуртожитках, за рішенням адміністрації підприємства, установи, організації або органу місцевого самоврядування, у власності чи управлінні яких перебуває гуртожиток. Статтею 129 ЖК України передбачено, що на підставі рішення про надання жилої площі в гуртожитку адміністрація підприємства, установи, організації, орган місцевого самоврядування видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою про вселення на надану жилу площу в гуртожитку. Відповідно до статті 61 ЖК України, користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а у разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім`я якого видано ордер. Статтею 9 ЖК Української РСР передбачено, що ніхто не може бути обмежений в праві користування житловим приміщенням інакше як на підставах і в порядку, передбаченому законом, житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони використовуються проти їх призначення або з порушенням прав інших громадян. Стаття 71 ЖК встановлює загальні правила збереження жилого приміщення за тимчасово відсутніми громадянами. Відповідно до ч.1-2 ст.71 ЖК, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору судом. Частиною 3 статті 71 ЖК визначені підстави для збереження жилого приміщення за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім`ї понад шість місяців. Згідно із ст.72 ЖК визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Аналіз ст.71, 72 ЖК дає підстави для висновку, що особа може бути визнана такою, що втратила право користування жилим приміщеннями за двох умов: не проживання особи в жилому приміщенні більше шести місяців та відсутність поважних причин. Аналогічна правова позиція була викладена Верховним Судом у постанові від 24 жовтня 2018 року по справі № 490/12384/16-ц. Відповідно до ст.ст.15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ст.ст.13, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього , в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Так, судом встановлено, що кімната [ADDRESS] є комунальною власністю і наданими суду доказами підтверджено, що відповідач будучи зареєстрованим у вказаній кімнаті безперервно не проживає у ньому понад встановлений законом строк, не несе витрати по його утриманню без поважних причин, при цьому зібраними доказами підтверджено факт виїзду за межі України відповідача у серпні 2021 року, тобто до початку війни в України. Отже, відсутні будь-які законні підстави для застосування положень ч.3 ст.71 ЖК, оскільки відповідачем не надано належних та допустимих доказів щодо наявності підстав для збереження за ним спірного жилого приміщення та/або поважності його причин відсутності. На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. На підставі ст.141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню сума судового збору у розмірі 3028 грн. на користь позивача.

Outcome: approved