Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-15 00:00:00

У липні 2025 року позивач звернувся до суду з позовом, мотивуючи вимоги тим, що 18.10.2024 з вини відповідача сталася ДТП, в результаті якої був пошкоджений автомобіль позивача. Висновком експерта від 30.06.2025 за результатами додаткового автотоварознавчого дослідження встановлено, що вартість відновлювального ремонту автомобіля позивача складає 509 657 грн.. Страховою компанією «НАСК «Оранта» позивачу було виплачено страховий платіж в розмірі 160 000 грн. Зазначає, що відповідач має відшкодувати позивачу 349 657 грн. - різницю між вартістю відновлювального ремонту та сплаченим страховим платежем. Крім того, зазначає, що поніс витрати на проведення експертних досліджень в сумі 10400 грн. Протиправними діями відповідача позивачу заподіяна моральна шкода, яку оцінює в 500 000 грн. У відзиві на позовну заяву відповідач зазначає, у висновку автотоварознавчого дослідження вказано, що матеріальний збиток, завданий власнику автомобіля, становить 374 412,55 грн. Позивачем не додано документів, які б підтверджували понесені витрати на відновлювальний ремонт. Фактичним розміром шкоди є різниця між розміром матеріального збитку (374 412,55 грн.) та страховим відшкодуванням (160 000 грн.) і становить 214 412,55 грн. Саме ця сума визнається відповідачем. Позивачем не надано доказів на підтвердження понесених моральних страждань. Просить позовну заяву задовольнити частково, стягнувши з нього матеріальну шкоду в сумі 214 412,55 грн. та витрати на проведення експертизи в сумі 10 400 грн. У задоволенні моральної шкоди в сумі 500 000 грн. просить відмовити. У судове засідання позивач не з`явився. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Надав клопотання про розгляд справи без його участі. У судовому засіданні представник відповідача частково визнав позов із зазначених у відзиві підстав. Ухвалою суду від 10.09.2025 відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження. Ухвалою від 24.11.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника відповідача, суд дійшов таких висновків. Судом встановлено, що позивач є власником транспортного засобу Kia Sportage, д.н.з [NUMBER] (а.с. 8). Сторонами визнається та обставина, що 18.10.2024 з вини відповідача сталася ДТП, в результаті якої належний позивачу автомобіль був пошкоджений. Сторонами також не заперечується той факт, що позивачу було виплачено страхове відшкодування в межах встановленого ліміту - 160 000 грн. 04.11.2024 на замовлення позивача судовим експертом автотоварознавцем Сіталом Є.В. було складено висновок за результатам автотоварознавчого дослідження. Відповідно до нього вартість відновлювального ремонту автомобіля Kia Sportage, д.н.з [NUMBER] внаслідок отриманих пошкоджень 18.10.2024, без врахування ПДВ на роботи, матеріали, без врахування коефіціента фізичного зносу на складові частини та з врахуванням ПДВ на складові частини станом цін на дату розрахунку складає 509 657,20 грн. Вартість матеріального збитку причиненого автомобіля Kia Sportage, д.н.з [NUMBER] внаслідок отриманих пошкоджень 18.10.2024, без врахування ПДВ на роботи, матеріали, з врахуванням ПДВ та коефіціента фізичного зносу на складові частини станом цін на дату розрахунку складає 315 456,74 грн. 30.06.2025 на замовлення позивача експертом було здійснено додаткове автотоварознавче дослідження та складено висновок, відповідно до якого загальна вартість відновлювального ремонта транспортного засобу склала 572 341,00 грн., загальна вартість матеріального збитку - 374412,55 грн. Частиною першою статті 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України). Статтею 979 ЦК України визначено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. У пункті 22. 1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до положень статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Отже, відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність. З огляду на частину другу статті 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягає відшкодуванню, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на час розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. У постанові Верховного Суду від 11 грудня 2019 року у справі № 522/15636/16-ц, провадження 61-1819св17, зазначено, що якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), було використано нові вузли, деталі, комплектуючі частини, у тому числі іншої модифікації, що випускаються в обмін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не має права вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Враховуючи те, що на відновлення автомобіля позивача окремі вузли підлягали заміні, суд апеляційної інстанції правильно визначив розмір коштів, який необхідний на відновлення пошкодженого автомобіля позивача та дійшов обґрунтованого висновку про стягнення на користь позивача різниці між фактичним розміром шкоди, страховою виплатою і витратами, які необхідні для повного відновлення транспортного засобу. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в пункті 9 постанови від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків). Таким чином, різницю між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування необхідно вираховувати саме з вартості матеріального збитку, а не з вартості відновлювального ремонту. Відповідно до п. 1 ч.2 ст. 49 ЦПК України відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу. Враховуючи часткове визнання відповідачем позову щодо відшкодування майнової шкоди, а також враховуючи положення наведених вище норм, з відповідача на користь позивача підглядає відшкодуванню шкода, розрахована як різниця між вартістю матеріального збитку (374 412,55 грн.) та виплаченим страховим відшкодуванням (160 000 грн.), тобто 214 412,55 грн. Відносно вимог про стягнення з відповідача моральної шкоди суд зазначає таке. Згідно з приписами ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п.п. 3, 9 постанови № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Сторонами не заперечується наявність вини у ДТП відповідача, його протиправні дії безумовно призвели до моральних страждань позивача. Разом з тим, позивачем не надано доказів та доводів на підтвердження наявності підстав для стягнення матеріальної шкоди у визначеному ним розмірі - 500 000 грн. Тому з урахуванням принципів розумності та справедливості, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду у розмірі 5000 грн, зважаючи на характер і обсяг страждань, яких зазнав позивач внаслідок пошкодження автомобіля. Позивачем заявлено клопотання про відшкодування судових витрат: витрат по сплаті судового збору в сумі 8500 грн., витрат на проведення експертної оцінки в сумі 10400 грн. На підставі ст. 141 ЦПК України у зв`язку частковим, на 26% від заявлених, задоволенням позовних вимог наявні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача 2240 грн. Судового збору. Позивачем не надано доказів на підтвердження оплати за проведення експертних досліджень, тому ці витрати розподілу не підлягають.

Outcome: partial