Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-13 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] , в якому просила розірвати укладений між нею та відповідачем шлюб, що зареєстрований 14 лютого 2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану Долинського районного управління юстиції Івано-Франківської області, актовий запис № 23, неповнолітніх дітей: дочку [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] , залишити з нею на проживанні, її прізвище після розірвання шлюбу не змінювати, а також стягнути з відповідача на її користь судові витрати. Свої вимоги мотивувала тим, що одруження з відповідачем виявилося невдалим, оскільки у них різні погляди на сімейне життя та обов`язки. Спочатку сімейне життя складалося добре, в них народилося двоє дітей: дочка [PERSON] та син [PERSON] . Однак, з часом відносини між ними погіршилися, почали постійно виникати суперечки та скандали, відповідач почав поводити себе непорядно, відноситися до неї без поваги. Крім того, відповідач почав зловживати алкогольними напоями і в нетверезому стані вчиняє сварки, свідками яких є їхні неповнолітні діти, що негативно впливає на їх психологічний стан, тому їхнє спільне проживання стало нестерпним. Вважає, що їхня сім`я остаточно розпалася і подальше спільне проживання з відповідачем є неможливим, в зв`язку з чим звернулася в суд з даним позовом. В судове засідання позивачка не з`явилася, подала письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій вказала, що позовні вимоги підтримує та наполягає на розірванні шлюбу, щодо ухвалення заочного рішення не заперечує (а.с. 29). Відповідач відзиву на позов не подавав, в судове засідання не з`явився та не повідомив про причини своєї неявки, незважаючи на те, що про дату, час та місце розгляду справи був належно повідомлений у встановленому законом порядку шляхом направлення йому судової повістки рекомендованим листом з повідомленням про вручення, яку отримав 27.11.2025 року (а.с. 26). Також [PERSON] викликався в судове засідання шляхом поміщення оголошення про виклик його до суду на сайті Долинського районного суду Івано-Франківської області 23.12.2025 року (а.с. 25). За таких обставин, суд 14.01.2026 року постановив ухвалу про заочний розгляд даної справи у відповідності до вимог ст. 280 ЦПК України. Дослідивши та оцінивши здобуті й перевірені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає, що даний позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступних підстав. Згідно зі ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ст.ст. 110, 112 вищевказаного Кодексу, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається зі свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 14.02.2009 року (а.с. 4), сторони по справі 14 лютого 2009 року зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Долинського районного управління юстиції Івано-Франківської області, про що складено відповідний актовий запис за № 23. Про те, що в цьому шлюбі у них народилося двоє дітей: дочка [PERSON] , [INFO] , та син [PERSON] , [INFO] , свідчать свідоцтва про їх народження серії [NUMBER] від 22.03.2010 року та серії [NUMBER] від 16.04.2014 року (а.с. 5,6). В судовому засіданні встановлено, що в сторін по справі виявилися різні погляди на сімейне життя та сімейні відносини, що стало причиною розпаду їх сім`ї. Як вказала в заяві позивачка, вони з відповідачем сімейних відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть, тому збереження шлюбу буде суперечити її інтересам, так як вона наполягає на розірванні шлюбу. Наданий судом 16.06.2025 року строк для примирення (а.с. 19) результату не приніс. За таких обставин суд вважає, що укладений між сторонами по справі шлюб існує формально, фактично їхня сім`я розпалася і подальше збереження шлюбу є неможливим та буде суперечити інтересам позивачки, а тому заявлений позов в цій частині слід задоволити та укладений між [PERSON] та [PERSON] шлюб розірвати, неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , залишити на проживанні з матір`ю, позивачкою по справі, прізвище якої після розірвання шлюбу не змінювати. Що стосується вимоги позивачки про залишення на проживанні з нею після розірвання шлюбу неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , то вона до задоволення не підлягає, оскільки згідно з вимогами ст. 160 ч. 3 Сімейного кодексу України, якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла 14 років, визначається нею самою, а дочка [PERSON] вже досягла вказаного віку. Оскільки в поданій 14.01.2026 року заяві (а.с. 29) позивачка просить витрати по справі покласти на неї, то з урахуванням принципу диспозитивності суд не вбачає підстав для стягнення судових витрат з відповідача. На підставі викладеного, ст.ст. 24,105,110,112-114,160 Сімейного кодексу України,

Outcome: dismissed