Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-14 00:00:00

16 жовтня 2025 року представник позивача [PERSON] - адвокат Бардадим Ольга Костянтинівна вернулася до Марганецького міського суду Дніпропетровської області з позовом до відповідача [PERSON] стягнення додаткових витрат на дитину. В обґрунтування позовних вимог зазначила, на те, що сторони по справі: [PERSON] та [PERSON] з 02 листопада 2010 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 16 вересня 2025 року біло розірвано. Від шлюбу мають спільну дитину - доньку: [PERSON] , [INFO] . Донька сторін, є дитиною з інвалідністю з діагнозом: ДЦП, спастична диплегія в стадії самостійної ходи, рухові порушення другого рівня, симптоматична епілепсія з фокальними нападами, сколіоз грудо-поперекового відділу хребта І ступеня. Дитина зареєстрована та проживає разом із позивачкою. Рішенням Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 19 серпня 2025 року з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, розпочинаючи з 13.08.2025 року, до досягнення дитиною повноліття. Відповідач жодної участі у додаткових витратах не несе. Спільна дитина позивача та відповідача має інвалідність, у зв`язку з хворою вона постійно потребує додаткових витрат на лікування та реабілітацію. Дитина зареєстрована та проживає разом із позивачкою. Позивач не в змозі самостійно утримувати їх з відповідачем спільну доньку та повністю забезпечувати необхідні витрати на лікування та реабілітацію дитини, оскільки є також особою з інвалідністю та має III групу безстроково. У грудні 2025 року дитині необхідно пройти курс відновного лікування у Міжнародній клініці відновного лікування у м. Трускавець. Добровільно надати позивачці допомогу на лікування доньки відповідач відмовляється, хоча згідно зі ст.185 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (її хворобою, каліцтвом тощо). На лікування у Міжнародній клініці відновного лікування у м. Трускавець потрібно 56 199,00 гривень, з яких: лікувальна путівка - 32 251,00 грн., проїзд в обидві сторони - 4548,00 грн. (квитки на потяг Дніпро - Трускавець станом на день подання позовної заяви складають 861,00 грн.*2особи*2 сторони = 3444,00 грн. та проїзд на рейсовому автобусі до м. Дніпро та у зворотному напрямку 276,00 грн. *2особи * 2 сторони = 1104,00), проживання в м. Трускавець на час лікування - 900,00 грн. (на добу)* 16 днів = 14400,00 грн., харчування - 5000,00 грн. Вважає, що відповідач повинен фінансувати наперед половину вартості лікування та реабілітації їх спільної доньки, яка має інвалідність, з понесеними додатковими витратами, що становить 28 099,50 грн. Просить суд стягнути з відповідача на користь позивача суму у розмірі 28 099,50 грн. додаткових витрат на дитину [PERSON] , [INFO] , у зв`язку з лікуванням у Міжнародній клініці відновного лікування у м. Трускавець у грудні 2025 року. Ухвалою від 27 жовтня 2025 року було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін та надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву. 11 листопада 2025 року відповідач надав відзив на позовну заяву, в якому вважає що позов є необґрунтованим та задоволенню не підлягає. Так, позивачем до позову наданий рахунок лікувальної путівки від 05 серпня 2025 року. Згідно індивідуальної програми реабілітації особи з інвалідністю №44 [PERSON] , [INFO] , встановлено санаторно-курортне лікування 1 раз на рік у ТОВ Міжнародна реабілітаційна клініка Козявкіна м. Трускавець. Відповідно до довідки УПСЗН №3766 від 04.11.2025 р. [PERSON] [INFO] , отримала реабілітаційні послуги ТОВ Міжнародна реабілітаційна клініка Козявкіна м. Трускавець з 12.05.2025 р. по 20.05.2025 р. за рахунок коштів державного бюджету згідно індивідуальної програми реабілітації дитини з інвалідністю, тому, належне лікування дитина отримує в повному обсязі згідно рекомендацій. Вважає посилання позивача на те, що вона планує їхати в грудні 2025 року в реабілітаційну клініку - це є особистим бажанням позивача та виходить за межі програми реабілітації дитини з інвалідністю. До того ж витрати позивача на оздоровлення є витратами майбутнього та не підлягають відшкодуванню, оскільки такі витрати позивачем ще не понесені. Позивач та її представник у судове засідання не з`явилися, надали суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують на їх задоволенні у повному обсязі наполягають. Відповідач у судове засідання не з`явився надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов до наступного висновку. Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Частиною 2 ст. 124 Конституції України передбачено, що юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Відповідно до ст. 6 Європейської конвенції з прав людини кожен має право на справедливий суд і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Згідно ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право на звернення до суду для захисту своїх прав. Статтею 5 ЦПК України передбачено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Правилами ст.12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 5 ст. 81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Згідно зі статтею 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог. Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» №14 від 18 грудня 2009 року передбачено, що рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права. У зв`язку з цим суди повинні неухильно додержувати вимог про законність і обґрунтованість рішення у цивільній справі (частина перша статті 263 ЦПК). Судом встановлено, що сторони по справі [PERSON] та [PERSON] з 02 листопада 2010 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 16 вересня 2025 року було розірвано. Від шлюбу мають спільну дитину - доньку [PERSON] , [INFO] . Копією свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] Серія [NUMBER] , виданого 15 квітня 2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Марганецького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 124 підтверджується, що її батьками є: батьком - [PERSON] , матір`ю - [PERSON] . Дитина зареєстрована та проживає разом із матір`ю - [PERSON] , що підтверджується Витягом з реєстру територіальної громади 2025/005112090, сформованого 21.04.2025 року та не заперечується відповідачем. Донька сторін, є дитиною з інвалідністю з діагнозом: ДЦП, спастична диплегія в стадії самостійної ходи, рухові порушення другого рівня, симптоматична епілепсія, сколіоз грудо-поперекового відділу хребта І ступеня, що підтверджується медичним висновком №18 від 08.09.2023 року, наявного в матеріалах справи, відповідно до якого [PERSON] встановлено статус дитини-інваліда на період до 15.10.2027 року. Судовим наказом, виданим Марганецьким міським судом Дніпропетровської області від 19 серпня 2025 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дитини - у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, розпочинаючи з 13.08.2025 року, до досягнення дитиною повноліття. Як зазначає позивач та її представник у позовній заяві, що у зв`язку з хворобою малолітня дитина сторін - [PERSON] постійно потребує додаткових витрат на лікування та реабілітацію. Позивач не в змозі самостійно утримувати їх з відповідачем спільну доньку та повністю забезпечувати необхідні витрати на лікування та реабілітацію дитини, оскільки є також особою з інвалідністю та має III групу безстроково, що підтверджується довідкою до акту огляду медико-соціальною експертною комісією Серія 12 ААБ №587940. Вона ніде не працює, здійснює догляд за своєю дитиною з інвалідністю, яка потребує постійного догляду, у зв`язку з цим позбавлена можливості працювати та забезпечувати себе і свою дитину належним чином. У грудні 2025 року дитині необхідно пройти курс відновного лікування у Міжнародній клініці відновного лікування у м. Трускавець. На лікування у Міжнародній клініці відновного лікування у м. Трускавець потрібно 56 199,00 гривень, з яких: лікувальна путівка - 32 251,00 грн., проїзд в обидві сторони - 4548,00 грн. (квитки на потяг Дніпро - Трускавець станом на день подання позовної заяви складають 861,00 грн.*2особи*2 сторони = 3444,00 грн. та проїзд на рейсовому автобусі до м. Дніпро та у зворотному напрямку 276,00 грн. *2особи * 2 сторони = 1104,00), проживання в м. Трускавець на час лікування - 900,00 грн. (на добу)* 16 днів = 14400,00 грн., харчування - 5000,00 грн. Відповідач відмовляється добровільно надати позивачці допомогу на лікування доньки. Відповідно до положень статті 185 Сімейного кодексу України, батько зобов`язаний приймати участь у додаткових витратах на свою дитину, якщо це обумовлено розвитком її здібностей, хворобою тощо. Цей перелік не є вичерпним - сюди входять усі потреби дитини, які не покриваються аліментами на її утримання. Розмір додаткових витрат встановлюється рішенням місцевого суду за позовом матері. При цьому повинні враховуватися всі обставини, які мають суттєве значення для визначення суми стягнення. Додаткові витрати на дитину можуть сплачуватися наперед, або вони покриваються після їх фактичного понесення. Конкретна форма залежить від наявних документів - чеків, квитанцій, актів виконаних робіт, рекомендацій чи діагнозів тощо. При цьому стягнення грошових коштів може відбуватися разово, з певною періодичністю або постійно (до досягнення дитиною повноліття). Виходячи з норм ст.185 СК України, додатковими витратами, які підлягають стягненню є: періодичні витрати на лікування дитини (в тому числі на оздоровлення); систематичні витрати, понесені у зв`язку з постійною хворобою дитини, фізичними травмами; витрати на гуртки, заняття, які розвивають конкретні здібності дитини. Відповідно до закону брати участь у додаткових витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. Додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини. Аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. Додаткові витрати визначаються залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. У п.18 постанови Пленуму Верховного Суду України Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів роз`яснено, що до участі у додаткових витратах на утримання дитини, можна притягати лише батьків, у цих випадках йдеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами. Верховний Суд зауважує, що до таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на якусь хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких особливих обставини підлягають доведенню особою, яка пред`явила такий позов. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. В силу ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.82 ЦПК. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В обґрунтування вимог про стягнення додаткових витрат, позивач та її представник зазначають, що у зв`язку з хворобою донька постійно потребує додаткових витрат на лікування та реабілітацію. Так у грудні 2025 року їй необхідно пройти курс відновного лікування у Міжнародній клініці відновного лікування у м. Трускавець. На лікування у Міжнародній клініці відновного лікування у м. Трускавець потрібно 56 199,00 гривень, з яких: лікувальна путівка - 32 251,00 грн., проїзд в обидві сторони - 4548,00 грн. (квитки на потяг Дніпро - Трускавець станом на день подання позовної заяви складають 861,00 грн.*2особи*2 сторони = 3444,00 грн. та проїзд на рейсовому автобусі до м. Дніпро та у зворотному напрямку 276,00 грн. *2особи * 2 сторони = 1104,00), проживання в м. Трускавець на час лікування - 900,00 грн. (на добу)* 16 днів = 14400,00 грн., харчування - 5000,00 грн. В якості доказу проходження лікування, надали рахунок МР000002122 від 05 серпня 2025 року ТОВ "Міжнародна реабілітаційна клініка Козявкіна", в якому зазначено вартість самої лікувальної путівки 08.12.2025-19.12.2025 [PERSON] , 28.03.2011 року та проходження необхідних процедур, загальна вартість яких до сплати складає 32 251,00 грн. Однак суд не може прийняти даний рахунок на лікувальну путівку, як доказ додаткових витрат на дитину, оскільки відсутні медичні призначення, що саме вказаний курс лікування та саме у цій клініці потребує дитина. Місце лікування (клініка) з батьком дитини не узгоджувалась. Доказів на підтвердження тих обставин, що проїзд в обидві сторони становитиме саме - 4548,00 грн. (квитки на потяг Дніпро - Трускавець станом на день подання позовної заяви складають 861,00 грн.*2особи*2 сторони = 3444,00 грн. та проїзд на рейсовому автобусі до м. Дніпро та у зворотному напрямку 276,00 грн. *2особи * 2 сторони = 1104,00), проживання в м. Трускавець на час лікування - 900,00 грн. (на добу)* 16 днів = 14400,00 грн., харчування - 5000,00 грн. суду не надано. Відповідачем по справі, до відзиву на позовну заяву про стягнення додаткових витрат на дитину, додано рахунок лікувальної путівки від 05 серпня 2025 року; копію Індивідуальної програми реабілітації особи з інвалідністю №44 [PERSON] , [INFO] , та копію листа Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Марганецької міської ради від 04.11.2025 року №3766 наданого [PERSON] з яких вбачається, що дитина [PERSON] , отримала реабілітаційні послуги ТОВ "Міжнародна реабілітаційна клініка Козявкіна" з 12.05.2025 року по 20.05.2025 року (терміном 9 днів) на загальну вартість 15870,00 грн. без ПДВ за рахунок коштів державного бюджету відповідно до акту здачі-прийняття наданих послуг №1 від 23.05.2025 року до Договору №03192193/Р/25/1 від 08.045.2025 року, на виконання Постанови Кабінету міністрів України від 27.03.2019 року № 309 "Про затвердження Порядку використання коштів, передбачених у державному бюджеті для здійснення реабілітації дітей з інвалідністю" (зі змінами) та згідно індивідуальної програми реабілітації дитини з інвалідністю [PERSON] від 08.09.2023 року № 40, що видається лікарсько-консультативними комісіями лікувально-профілактичних закладів, з рекомендацією отримання реабілітаційних заходів 1 раз на рік. Таким чином малолітній дитині [PERSON] , [INFO] встановлено санаторно-курортне лікування всього 1 раз на рік, яке вона, відповідно до вище вказаних документів, уже пройшла у ТОВ "Міжнародна реабілітаційна клініка Козявкіна" з 12 травня 2025 року по 20 травня 2025 року на загальну вартість 15870,00 грн. без ПДВ, за рахунок коштів державного бюджету, згідно індивідуальної програми реабілітації дитини з інвалідністю. Отже дитина сторін протягом 2025 року отримала належне їй лікування, в повному обсязі, згідно рекомендацій. Посилання позивача та її представника на ті обставини, що остання планує їхати ще в грудні місяці 2025 року в реабілітаційну клініку, розцінюється судом як її особистим бажанням та виходить за межі програми реабілітації дитини з інвалідністю. До того ж, позивач та її представник подаючи до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності 15 січня 2026 року, на час розгляду справи не надали відомостей, на підтвердження того, що лікування у м. Трускавець заплановане на грудень 2025 року дійсно відбулось і позивачкою понесені додаткові витрати, що є предметом даного спору. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог позивача та її представника про стягнення додаткових витрат на дитину у розмірі 28 099,50 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд вважає за доцільне віднести судові витрати у вигляді судового збору за рахунок держави.

Outcome: dismissed