Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-12 00:00:00

Представник позивача адвокат Кожокар Т.Я. звернулася з позовом до суду в якому просить встановити факт, постійного проживання [PERSON] , [INFO] , разом зі спадкодавцем [PERSON] , [INFO] , на час відкриття спадщини [INFO] за адресою: [ADDRESS] . Визнати за [PERSON] , [INFO] , право власності в порядку спадкування за законом на право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП імені Ворошилова, село Петропавлівка Білгород-Дністровського району, Одеської області, розміром 5,4 в умовних кадастрових гектарах, без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яке належало [PERSON] , померлого [INFO] , згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) ОД № 0554373 від 18 липня 2000 року. Позовні вимоги обґрунтувала тим, що [PERSON] народилась [INFO] в с. Фараонівка, Саратського району Одеської області. Її батьками є [PERSON] та [PERSON] . До укладення шлюбу з батьком позивачки, її мати [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище на « [PERSON] ». [PERSON] прожила з чоловіком 3 місяці, потім, через насильство в сім`ї покинула чоловіка та повернулась до своїх батьків. [INFO] мати позивачки народила сина [PERSON] . Реєстрація народження дитини була проведена за заявою матері, по-батькові дитини було вказано « [PERSON] » - ім`я фактичного батька дитини, з яким співмешкала мати позивачки. В подальшому [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище на « [PERSON] ». [INFO] [PERSON] померла. Брат позивачки по матері [PERSON] , з 1987 року мешкав в селі Петропавлівка Білгород-Дністровського району Одеської області, працював в колгоспі імені Ворошилова, розташованому в даному селі. Зимою 2004 року її брат захворів на тяжку хворобу. На той час він був одиноким, тому позивачка допомагала йому з лікуванням, купувала продукти, дбала про нього, оскільки брат тяжко хворів. Наприкінці літа 2006 року стан здоров`я брата погіршився, тому позивачка вирішила забрати його жити до себе в село Фараонівка Білгород-Дністровського району Одеської області. Напередодні храмогово свята села Фараонівка, 12 вересня 2006 року, [PERSON] остаточно переїхав до неї в село Фараонівка. З того часу позивачка з братом проживали разом в [ADDRESS] , вели спільне господарство, мали спільний бюджет та спільні витрати. [INFO] [PERSON] помер. Покійний ніколи не перебував у зареєстрованому шлюбі, дітей не всиновлював, спадкоємців першої черги в нього немає. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на майно покійного, яка складається з сертифікату на право на земельну частку (пай) на території Петропавлівської сільської ради Білгоро-Дністровського району Одеської області. Про цю спадщину позивачка дізналась восени 2024 року коли поїхала до Петропавлівської сільської ради отримати довідку для оформлення субсидії. Як ій повідомили в раді, при розпаюванні земель КСП ім. Ворошилова 1996-1998 роках її брату [PERSON] було видано сертифікат на право на земельну частку (пай), за межами села Петропавлівка. За цим сертифікатом земельна ділянка в натурі покійному не виділялась. У зв`язку з тим, що спадкоємці не оформили спадщину, земельна ділянка буде передана у комунальну власність Петропавлівської громади. Але, позивачка з цим не погоджується. Вважає, що вона має право на спадщину брата як спадкоємець покійного другої черги, яка на час відкриття спадщини постійно проживала разом зі спадкодавцем. Ні оригінал, ні копія сертифікату, виданого брату не збереглись, тому в Петропавлівській сільській раді позивачці видали довідку про те, що на ім`я [PERSON] було видано сертифікат ОД № 0554373 на право на земельну частку (пай) на території Петропавлівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області (за межами села Петропавлівка). З даною довідкою та своїми документами, що доводять ступінь родинних відносин зі спадкодавцем [PERSON] , [PERSON] , звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті брата, тобто на сертифікат на право на земельну частку (пай) на території Петропавлівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області. Проте, нотаріус, постановами від 10 червня 2025 року відмовив позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно брата через відсутність рішення суду про встановлення факту проживання зі спадкоємцем на час відкриття спадщини та відсутність оригіналу сертифіката на право на земельну частку (пай) ОД № 0554373 на ім`я [PERSON] , що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення у нотаріальному порядку. Отже, на час відкриття спадщини позивачка з братом проживали однією сім`єю. Вона є єдиною спадкоєміцею його майна другої черги. Оформити свої спадкові права та отримати свідоцтво про право на спадщину у нотаріуса Канджа Г.І. не має можливість через не підтвердження факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини штампом про реєстрацію місця проживання. Крім того, позивачка не має можливість надати нотаріусу оригінал правовстановлюючого документу на спадкове майно. Станом на цей час [PERSON] не має можливості отримати дублікат сертифіката на право на земельну частку (пай) брата, тому змушена звернутися з даним позовом до суду. Ухвалою судді Саратського районного суду Одеської області від 10 вересня 2025 року позовну заяву [PERSON] в особі представника адвоката Кожокар Тетяни Яківни до Петропавлівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області про встановлення факту проживання зі спадкодавцем та визнання права власності на майно у порядку спадкування за законом, прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за правилами загального позовного провадження. Призначене підготовче судове засідання на 21 жовтня 2025 року о 12 годині 15 хвилин. Витребувано від приватного нотаріуса Білгород-Дністровського районного нотаріального округу Одеської області Сулакова І.І., належним чином засвідчену копію спадкової справи щодо майна [PERSON] , померлого [INFO] . Витребувано у Саратського відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Білгород-Дністровському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), копію актового запису про народження № 68 від 04 грудня 1957 року, складений Фараонівською сільською радою Саратського району Одеської області про народження [PERSON] , [INFO] . 17 вересня 2025 року на адресу суду з Саратського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Білгород-Дністровському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) надійшла відповідь на виконання ухвали суду від 10 вересня 2025 року. 14 жовтня 2025 року до суду від приватного нотаріуса Білгород-Дністровського районного нотаріального округу Одеської області Сулакова І.І., надійшла належним чином засвідчена копія спадкової справи № 340/2024, щодо майна [PERSON] , померлого [INFO] . Ухвалою Саратського районного суду Одеської області від 21 жовтня 2025 року закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу за позовом [PERSON] в особі представника адвоката Кожокар Тетяни Яківни до Петропавлівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області про встановлення факту проживання зі спадкодавцем та визнання права власності на майно у порядку спадкування за законом, до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні на 02 грудня 2025 року о 13:45 годині в приміщенні Саратського районного суду Одеської області. У судовому засіданні 02 грудня 2025 року позивач [PERSON] та її представник адвокат Кожокар Т.Я. позов підтримали з підстав викладених у ньому. У судове засідання призначене на 13 січня 2026 року о 13 годині 45 хвилин не з`явились, від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без їх участі. Представник Петропавлівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, надав письмову заяву про розгляд справи без його участі, не заперечував проти задоволення позову. Свідок [PERSON] 02 грудня 2025 року у судовому засіданні пояснила, що вона є сусідкою позивача [PERSON] , живе трішки вище неї. [PERSON] знає її з 2004 року і до цього часу вони спілкуються. Знає як її так і її брата. Брат приїхав до неї у 2006 році, проживав разом з нею в одному будинку, в нього була окрема кімната, брат захворів, вона його лікувала, коли її брат помер, вона здійснювала його поховання. У покійного брата нікого не було, він був сам. Свідок [PERSON] у судовому засіданні 02 грудня 2025 року пояснив, що він живе поруч від позивача. В неї був брат [PERSON] , він його знає, він був трактористом у с. Петропавлівка. Він захворів і його сестра [PERSON] забрала його до себе, де він і проживав разом із нею в одному будинку, а коли він помер, вона його поховала. Свідок [PERSON] у судовому засіданні 02 грудня 2025 року пояснила, що вона добре знає позивача по справі. [PERSON] та її брат [PERSON] є братом та сестрою. Він проживав в с. Петропавлівка, одружений офіційно не був. В середині 2006 року [PERSON] забрала брата до себе в с. Фараонівку, оскільки він захворів в потребував догляду. Проживали разом, а коли брат помер здійснила його поховання. Заслухавши позивача [PERSON] , її представника адвоката Кожокар Т.Я., свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , дослідивши та оцінивши письмові докази, суд дійшов до наступних висновків. Згідно ч.2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до ст.ст.1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Частинами 1, 2 ст.1220 ЦК України визначено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). За положеннями ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплена заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно з частиною ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що [PERSON] народилась [INFO] , в с.Фараонівка, Старокозацького району Одеської області, що підтверджується копією паспорта № [NUMBER] , виданого 28 квітня 2025 року органом 5144. Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого повторно 11 січня 2007 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Саратського районного управління юстиції Одеської області, [PERSON] народилась [INFO] , її батьками записані [PERSON] та [PERSON] . 01 вересня 1984 року [PERSON] , [INFO] зареєстрував шлюб з [PERSON] , [INFO] , після реєстрації шлюбу дружина змінила прізвище з [PERSON] на [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого повторно 06 серпня 1992 року. Згідно Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статтей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України № 00048174786, сформованого 27 листопада 2024 року, [PERSON] народився [INFO] , його батьком вказаний [PERSON] , матір`ю [PERSON] . Згідно копії запису акта про народження №68 від 04 грудня 1957 року, [PERSON] народився [INFO] , його батьками записані батько [PERSON] , мати [PERSON] , Відповідно до Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя № 00048335017, сформованого 06 грудня 2024 року, 18 січня 1956 року Виконавчим комітетом Фараонівської сільської ради Саратського району Одеської області зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON] , після реєстрації шлюбу дружина змінила прізвище з [PERSON] на [PERSON] . Як вбачається з Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію розірвання шлюбу, № 00055310878 від 12 грудня 2025 року, 23 жовтня 1969 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Саратського районного управління юстиції Одеської області, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, актовий запис №64. Після розірвання шлюбу [PERSON] змінила прізвище на [PERSON] . Згідно Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя № 00048333723 сформованого 06 грудня 2024 року, 26 жовтня 1969 року Виконавчим комітетом Фараонівської сільської ради Саратського району Одеської області зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON] , після реєстрації шлюбу дружина змінила прізвище з [PERSON] на [PERSON] . [PERSON] померла [INFO] у віці 50 років в с.м.т Сарата, Саратського району Одеської області, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого повторно 20 жовтня 2016 року Саратським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області. Як убачається з копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 04 травня 2007 року, Петропавлівською сільською радою Саратського району Одеської області, [PERSON] помер [INFO] у віці 49 років в м. Одеса, Суворовський район. Відповідно до копії довідки № 444 від 07 жовтня 2024 року виданої Петропавлівською сільською радою Білгород-Дністровського району Одеської області, [PERSON] дійсно отримав сертифікат на земельну частку (пай) за № ОД 0554373 на території Петропавлівської сільської ради (за межами) населеного пункту с. Петропавлівка. Постановами приватного нотаріуса Білгород-Дністровського районного нотаріального округу від 10 червня 2025 року відмовлено у вчиненні нотаріальної дії видачі [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за законом на сертифікат на земельну ділянку (пай) за № ОД 0554373, розташовану на території Петропавлівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області (за межами) населеного пункту, після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , на підставі п.1 ч.1 ст. 49 Закону України «Про нотаріат», а також відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на сертифікат на земельну частку (пай) за №ОД-0554373, розташовану на території Петропавлівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області (за межами) населеного пункту, після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , на підставі п.1 ч.1 ст. 49 Закону України «Про нотаріат». Згідно копії довідки № 764 від 28 липня 2025 року виданої Фараонівським старостинським округом Петропавлівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, [PERSON] , [INFO] з 12 вересня 2006 року по день смерті [INFO] проживав без реєстрації за адресою: [ADDRESS] з сестрою [PERSON] , [INFO] . Як убачається з відповіді Управління забезпечення реалізації державної політики у сфері земельних відносин Головного управління Держгеокадастру в Одеській області № 2132/340-25 від 07 серпня 2025 року, відповідно до наявних у секторі № 1 відділу №2 управління забезпечення реалізації державної політики у сфері земельних відносин Головного управління Держгеокадастру в Одеській області Книг реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) КСП «ім. Ворошилова», зареєстровано сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ОД №0554373 від 18 липня 2000 року за №716 на ім`я [PERSON] , розміром 5,4 га в умовних кадастрових гектарах. Згідно з наявними у секторі Книгами реєстрації державних актів на право власності на земельну ділянку, на право постійного користування земельною ділянкою та других примірників державних актів по Петропавлівській сільській раді Саратського району Одеської області, станом на 31 грудня 2012 року відсутня інформація щодо реєстрації правовстановлюючих документів, що посвідчують право власності або користування землею гр. [PERSON] , а також виділення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ОД №0554373 від 18 липня 2000 року. Відповідно до відповіді Петропавлівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області №842-102 від 02 вересня 2025 року, Петропавлівська сільська рада видати дублікат сертифіката на ім`я [PERSON] не має юридичних повноважень так, як відсутня документація, яка підтверджує факт видачі сертифіката. Площа земельної ділянки яка виділялась в натурі членам КСП ім. Ворошилова на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) орієнтовано складає 3,8 га. Після проведення перевірки у книг обліку домоволодінь (господарств), які ведуться в Петропавлівській сільській раді, встановлено, що відомості щодо [PERSON] відсутні. Згідно відповіді Архівного відділу Білгород-Дністровської районної державної адміністрації від 16 грудня 2025 року № 270/02-18/391, при передачі документів постійного терміну зберігання Саратської районної державної адміністрації за 1995-1999 роки (відповідно до опису справ постійного терміну зберігання за 1995-1999 роки, затвердженого протоколом ЕПК Державного архіву Одеської області від 20 листопада 2000 року №12), до архівного відділу Саратської районної державної адміністрації було виявлено, що справа № 87 (розпорядження голови Саратської райдержадміністрації з № 246 по № 271- 01 серпня 1996 30 серпня 1996 127 арк.), відсутня. Як вбачається з відповіді Управління забезпечення реалізації державної політики у сфері земельних відносин Головного управління Держгеокадастру в Одеській області №3324/340-25 від 15 грудня 2025 року, згідно з наявними у секторі №1 відділу №2 управління забезпечення реалізації державної політики у сфері земельних відносин Головного управління Держгеокадастру в Одеській області (далі сектор) Книгами реєстрації сертифікатів на земельну частку (пай) КСП «ім. Ворошилова», зареєстровано сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ОД№0554373 від 18 липня 2000 року за № 716 на ім`я [PERSON] , розміром 5,4 га в умовних кадастрових гектарах. Надано титульну сторінку та копію сторінки із Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) КСП «ім. Ворошилова» серії ОД №0554373, де зазначене прізвище [PERSON] , місце проживання с. Петропавлівка, назва колективного сільськогосподарського підприємства ім. Ворошилова, виданий сертифікат № 0554373, розмір земельної ділянки 5,4 га, підстава для реєстрації, номер рішення і дата 30 серпня 1996 року №271. Згідно відповіді Петропавлівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області від 03 січня 2026 року № 5/10215, земельна ділянка на яку мав право власник сертифікату [PERSON] , який на той час був членом КСП ім. Ворошилова, яким видано сертифікати на право на земельну частку (пай) в натурі йому не передавалась. Також Петропалівська сільська рада повідомляє, що на території села Петропавлівка, за межами населеного пункту є земельна ділянка на якій знаходяться замельні паї (не витребувані сертифікати) орієнтовною площею 92,61 га, та на даний час вони перебувають тимчасово в оренді ТОВ «Агросвіт ТД». Судом також була досліджена спадкова справа № 340/2024 до майна [PERSON] , 1957 року народження. Досліджені судом докази підтверджують, що заявник постійно проживала разом із спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини. Позивач, відповідно до ст. 1262 ЦК України, є спадкоємцем за законом другої черги після смерті [PERSON] . Наведені докази є належними та допустимими, оскільки отримані у встановленому законом порядку, містять інформацію щодо предмету доказування, узгоджуються між собою, не заперечуються сторонами та не викликають сумніву щодо їх достовірності. Підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини справи свідчать про те, що між сторонами виникли правовідносини з приводу спадкування, що врегульовано нижченаведеними нормами цивільного законодавства станом на час виникнення спірних правовідносин. Згідно ч.1 ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч.1 ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Пленум Верховного Суду України в абз.3 п.23 постанови №7від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» зазначив, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст.1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» право на земельну частку (пай) мають: колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку; громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом; громадяни та юридичні особи України, які відповідно до законодавства України набули право на земельну частку (пай). Право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку. Відповідно до п.11 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 №7 «Про судову практику у справах про спадкування» при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право є сертифікат про право на земельну частку (пай). Якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку (пай) або помилково не був включений (безпідставно виключений) до списку, доданого до державного акта про колективну власність на землю відповідного сільськогосподарського підприємства, товариства тощо, при вирішенні спору про право спадкування на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин Земельного кодексу України 1990 року (561-12), Указу Президента України від 8 серпня 1995 року № 720/95 (720/95) "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" та відповідні норми ЦК УРСР (1540-06). У цьому разі слід ураховувати, що згідно з пунктом 17 Перехідних положень Земельного кодексу України від 25 жовтня 2001 року (2768-14) сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Відповідно до Указу Президента України від 8 серпня 1995 року за №720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на земельний пай одержали всі особи, які входили до складу КСП на момент паювання землі і яких внесено до списку, що додається до Державного акта на право колективної власності на землю. Згідно із п.2 вказаного Указу, членами КСП були, зокрема, такі особи: постійні працівники - члени КСП, пенсіонери, які раніше працювали в КСП і залишилися його членами. Крім того, право на земельний пай мають спадкоємці тих членів КСП, які мали таке право, але померли до моменту видачі документа про це право, а саме - земельного сертифіката (Указ Президента України від 10 листопада 1994 року №666/94 «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва»). Пленум Верховного Суду України у пункті 24 постанови "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ" роз`яснив, що сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта про право власності на землю (пункт 17 розд. X "Перехідні положення" ЗК (2768-14). Член колективного сільськогосподарського підприємства (далі - КСП), включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК (435-15), у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. При неможливості надати такій особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі остання відповідно до пункту 7 Указу Президента України від 8 серпня 1995 р. № 720/95 (720/95) "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою під час передачі землі у колективну власність. Позови громадян, пов`язані з паюванням земель (зокрема, про визнання права на земельну частку (пай), її розмір, незаконність відмови у видачі сертифіката, виділення паю в натурі), можуть бути предметом розгляду судів. Відповідачами в таких справах є КСП, сільськогосподарські кооперативи, районна державна адміністрація, яка затверджувала розмір паю, вирішувала питання про видачу сертифіката, а також виконавчий орган чи орган місцевого самоврядування, що має вирішувати питання про виділення земельної частки (паю) в натурі, тощо. Відповідно до ч.2 ст.2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Як випливає з відповіді Управління забезпечення реалізації державної політики у сфері земельних відносин Головного управління Держгеокадастру в Одеській області від 15 грудня 2025 року, [PERSON] отримував сертифікат на право на земельну частку (пай) розміром 5,4 умовних кадастрових гектарах серії ОД №0554373, суд доходить до висновку, що останній був членом КСП «ім. Ворошилова». Статтею 55 Конституції України передбачено право кожного на захист своїх прав і свобод від порушень і протиправних посягань будь-якими не забороненими законом засобами. Ураховуючи, що викладені у позовній заяві обставини підтверджені належними та допустимими доказами, позивач позбавлена можливості здійснення права на спадкування в інший спосіб, окрім як встановлення у судовому порядку тому, суд вважає за необхідне повністю задовольнити позов.

Outcome: approved