Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-18 00:00:00

І. Стислий виклад позицій учасників справи: позивачка [PERSON] звернулась до суду із позовом (а.с. 1-3), до відповідача Вигодської селищної ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача [PERSON] , в якому просить визнати недійсним договір дарування від 01.12.1993, посвідчений секретарем виконавчого комітету Лолинської сільської ради народних депутатів Долинського району Івано Франківської області. В обґрунтування позовних вимог послалась на те, що [INFO] помер її чоловік [PERSON] , а [INFO] помер її син [PERSON] . Після смерті чоловіка відкрилась спадщина за законом, до складу якої ввійшло будинковолодіння, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Звернувшись до нотаріуса їй стало відомо, що окрім неї, спадкоємицею є і третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача [PERSON] , яка була дружиною її померлого сина, оскільки її чоловік [PERSON] , ще за життя, у 1993 році подарував 1/2 частку цього будинковолодіння їхньому сину [PERSON] . Вказаний договір вважає таким, що підлягає визнанню недійсним, оскільки: у договорі неправильно зазначена адреса місцезнаходження майна; вона, як дружина, не надавала згоду на укладення цього договору; право власності на майно, яке було предметом дарування, не було зареєстровано у встановленому законом порядку; даний договір не був нотаріально посвідчений і такий фактично посвідчений неуповноваженою особою. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача [PERSON] подала письмові пояснення (а.с. 36-39), в яких просить відмовити у задоволенні позову з таких підстав: позов пред`явлений до неналежного відповідача, оскільки селищна рада не може бути відповідачем у даній справі; договір дарування посвідчений уповноваженою на те особою; дозвіл на будівництво будинку померлий чоловік позивачки отримав ще до одруження з нею; даний договір жодним чином не порушує її прав; також просить застосувати позовну давність. У судовому засіданні позивачка [PERSON] та її представник адвокат Кажук В.Б. позовні вимоги підтримали і просили їх задовольнити. Представник відповідача Вигодської селищної ради Луцький В.Я. у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, у задоволенні позову просив відмовити за безпідставністю такого. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача [PERSON] та її представниця адвокатка Оленин О.Ф. у судовому засіданні зазначили, що вважають позов безпідставним та у задоволенні такого просять відмовити. ІІ. Заяви та клопотання учасників справи, процесуальні дії у справі: 24 червня 2025 року ухвалою суду відкрито провадження у даній справі та призначено підготовче судове засідання. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача [PERSON] 24.07.2025 подала письмові пояснення. 24 липня 2025 року ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин: матеріалами справи встановлено, що згідно із копією виписки із погосподарської книги (а.с. 13), померлому [INFO] (копія свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с. 11)) чоловіку позивачки [PERSON] (копія свідоцтва про шлюб (повторне) серії [NUMBER] (а.с. 8)), належала 1/2 частка будинковолодіння, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Інша 1/2 частка цього ж будинковолодіння належала (на підставі договору дарування) їхньому сину [PERSON] , який помер [INFO] (копія свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с. 10)). Дана 1/2 частка була подарована [PERSON] [PERSON] , що підтверджується копією договору дарування від 01.12.1993, посвідченого секретарем виконавчого комітету Лолинської сільської ради народних депутатів Долинського району Івано Франківської області Сікан І.М. (а.с. 15). Предметом договору дарування було будинковолодіння, яке знаходиться в с. Лолин. Також, згідно із ч. 3 ст. 6 Закону України «Про доступ до судових рішень», у відповідності до якої, суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Реєстру, та ч. 4 ст. 82 ЦПК України, згідно із якою, обставини, встановлені рішенням суду, зокрема у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом, судом із ЄДРСР встановлено, що відповідно до рішення Долинського районного суду Івано Франківської області від 26.05.2025, яке набрало законної сили 26.06.2025, справа №343/779/25, спадкоємцями після смерті [PERSON] є третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача [PERSON] та їхня дочка [PERSON] . Отже, суд встановив, що померлий чоловік позивачки [PERSON] , за життя, подарував 1/2 частку належного йому будинковолодіння їхньому сину [PERSON] , який помер [INFO] . Вважаючи, що при укладенні даного правочину не було додержано вимог чинного на той час законодавства, позивачка [PERSON] просить визнати даний правочин недійсним. Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку із недодержанням на думку позивачки [PERSON] вимог чинного на час укладення спірного правочину законодавства. ІV. Оцінка суду: суд, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши докази, які надані на обґрунтування позовних вимог, з`ясувавши таким чином фактичні обставини справи, доходить такого висновку. Статтею 55 Конституції України передбачено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Саме суди є останньою правовою інстанцією в державі, в якій кожен громадянин за необхідності шукає захисту своїх прав, свобод та інтересів. Частиною 1 статті 2 Цивільно процесуального кодексу України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Стаття 15 Цивільного кодексу України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Приватно - правовими нормами визначене обмежене коло підстав відмови у судовому захисті цивільного права та інтересу особи, зокрема, до них належать: необґрунтованість позовних вимог (встановлена судом відсутність порушеного права або охоронюваного законом інтересу позивача); зловживання матеріальними правами; обрання позивачем неналежного способу захисту його порушеного права/інтересу; сплив позовної давності (постанова Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 листопада 2023 року в справі № 761/42030/21 (провадження № 61-12101св23), постанова Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 11 грудня 2023 року в справі № 607/20787/19 (провадження № 61-11625сво22)); неналежний відповідач (постанова Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі №523/9076/16-ц). Слід зазначити, що у постанові Великої Палати Верховного Суду від 17.04.2018, справа №523/9076/16-ц, зроблено висновок, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Водночас встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження. Крім того, щоб визнати відповідача неналежним, суд повинен мати дані про те, що обов`язок відповідати за позовом покладено на іншу особу. Про неналежного відповідача можна говорити тільки в тому випадку, коли суд може вказати особу, що повинна виконати вимогу позивача, - належного відповідача. Таким чином, неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві. Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. Так, суд встановив, що позивачка [PERSON] звернулась до суду із позовом до органу місцевого самоврядування Вигодської селищної ради Калуського району Івано Франківської області, про визнання договору дарування недійсним. При цьому, орган місцевого самоврядування не був стороною спірного правочину, а лише уповноважена особа даного органу посвідчила такий правочин. Також суд встановив, що після смерті сина позивачки [PERSON] , відкрилась спадщина за законом, спадкоємцями першої черги спадкування якої є [PERSON] (як дочка померлого) та третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача [PERSON] (як дружина, яка його пережила). Здатність особисто здійснювати цивільні процесуальні права та виконувати свої обов`язки в суді (цивільна процесуальна дієздатність) мають фізичні особи, які досягли повноліття, а також юридичні особи (ч. 1 ст. 47 ЦПК України). Згідно з вимогами до форми та змісту позовної заяви вона повинна, зокрема, містити ім`я (найменування) відповідача, а також зміст позовних вимог (п. 3, 4 ч. 2 ст. 175 ЦПК України). Як неодноразово у своїх постановах виснував Верховний Суд, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (постанови Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі №523/9076/16-ц (пункт 41), від 20 червня 2018 року у справі №308/3162/15-ц (пункт 49), від 21 листопада 2018 року у справі №127/93/17-ц (пункт 50), від 12 грудня 2018 року у справі №372/51/16-ц (пункт 31.4), від 12 грудня 2018 року у справі №570/3439/16-ц (пункт 37, 54), від 30 січня 2019 року у справі №552/6381/17 (пункт 38), від 13 березня 2019 року у справі №757/39920/15-ц (пункт 31), від 27 березня 2019 року у справі №520/17304/15-ц (пункт 63)). Таким чином, суд доходить висновку, що орган місцевого самоврядування в особі Вигодської селищної ради, за наявності спадкоємців за законом [PERSON] та [PERSON] , яка залучена у даній справі в якості третьою особою без самостійних вимог, не є належним відповідачем. У постанові Верховного Суду від 20.10.2020, справа №705/3876/18, вказано, що суд має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у ч. ч. 1, 2 ст. 51 ЦПК, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача. У постанові Верховного Суду від 28.04.2021, справа №707/2-1006/2011, вказано про те, що суд при розгляді справи має виходити зі складу осіб, які залучені до участі у справі позивачем. У разі пред`явлення позову до частини відповідачів, суд не вправі зі своєї ініціативи і без згоди позивача залучати інших відповідачів до участі у справі як співвідповідачів та зобов`язується вирішити справу за тим позовом, що пред`явлений, і відносно тих відповідачів, які зазначені в ньому. Якщо позивач не заявляє клопотання про заміну неналежного відповідача (або залучення інших співвідповідачів в окремих справах згідно зі специфікою спірних правовідносин), суд повинен відмовляти у задоволенні позову. Встановивши, що позов пред`явлений до неналежного відповідача та відсутності визначеної процесуальним законом підстави для заміни неналежного відповідача належним, суд відмовляє у позові до такого відповідача. Оскільки, сторона позивачки клопотань про заміну первісного відповідача належним відповідачем чи про залучення до участі у справі іншої особи як співвідповідача не заявляла, а орган місцевого самоврядування не є належним відповідачем у даній справі, суд доходить висновку про необхідність відмови у позові. Відповідно до ст. 8 Конституції України, ч. 3 ст. 2 ЦПК України та ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, та застосовує цей принцип з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини. Європейський суд з прав людини в рішенні у справі «Гарсія Руїз проти Іспанії» (рішення від 21.01.1999), зокрема, зазначив, що хоча п. 1 ст. 6 Європейської конвенції з прав людини і зобов`язує суди викладати підстави для своїх рішень, це не можна розуміти як вимогу давати докладну відповідь на кожний аргумент. Тому, за наведених вище підстав, якими суд обґрунтував своє рішення, суд не вважає за необхідне давати докладну відповідь на інші аргументи, зазначені сторонами та їх представниками, оскільки вони не є визначальними для прийняття рішення у даній справі. На підставі вищевикладеного, ст. 55 Конституції України, ст. 2, 4, 12, 51, 82, 175 ЦПК України, ст. 15, 16 ЦК України та

Outcome: dismissed