Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-11 00:00:00

Заявник звернувся до суду з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючих документів. В обгрунтування заяви вказує, що він народився [INFO] в селі Середи, Ємільчинського району, Житомирської області. До повномасштабного вторгнення на територію України збройних сил російської федерації 24 лютого 2022 року був зареєстрований та фактично проживав в с.Константинополь Великоновосілківського району Донецької області. В зв`язку з окупацією збройними силами російської федерації частини Донецької області він з дружиною переселився для проживання до с.Водяне Божедарівської ТГ, Камянського району Дніпропетровської області. Станом на [INFO] досяг віку 66 років і має право на пенсію за віком. При зверненні до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області йому було відмовлено у призначені пенсії за віком у зв`язку з тим, що його страховий стаж, що підтверджується документально становить 08 років 03 місяці 18 днів. Робота, зазначена у трудовій книжці та строк дійсної строкової служби в армії зазначений у військовому квитку в розрахунок страхового стажу включені не були, так як прізвище в паспорті та трудовій книжці не співпадають, тобто зазначене прізвище в трудовій книжці, вкладиші до трудової книжки та військовому квитку не відповідають його паспортним даним, відсутній апостроф у прізвищі, вказано « [PERSON] », замість належного « [PERSON] », що перешкоджає йому в призначенні пенсії. Тому заявник просить встановити факт належності йому трудової книжки колгоспника, вкладиша до трудової книжки та військового квитка. Заявник у судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій просив справу розглянути без його присутності, вимоги підтримує. Представник заінтересованої особи Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області, у судове засідання не з`явився, згідно відзиву на позовну заяву, просить розглянути справу без їх участі. Згідно ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення, заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення, встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Суд, перевіривши матеріали справи, оцінивши докази по справі суд вважає, що вимоги заявника, у відповідності зі ст.315 ЦПК України, мають бути задоволені. Судом встановлено, що [PERSON] станом на 01.07.2025 року досяг віку 66 років та 26 червня 2025 року звернувся до Пенсійного фонду України із заявою щодо призначення пенсії. Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області від 04.07.2025 року № 10966/03-16 повідомило його про відмову у призначенні пенсії у зв`язку, з тим що до страхового стажу не зараховано періоди: -20.05.1978-15.08.1979, згідно військового квитка, оскільки прізвище, ім`я, по батькові не відповідає паспортним даним; -згідно трудової книжки, оскільки прізвище, ім`я, по батькові не відповідає паспортним даним. Страховий стаж складає 8 років 3 місяці 18 днів. Встановлення факту належності трудової книжки має для заявника юридичне значення, оскільки необхідне для реалізації права на пенсійне забезпечення. Згідно свідоцтва про народження (повторне) серії [NUMBER] , виданого 06.11.2025 року, Вільногірським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Кам`янському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис № 69, [PERSON] народився [INFO] в селі Середи Ємільчинського району Житомирської області. Згідно паспорта громадянина України серії [NUMBER] , виданого Великоновосілківським РВ УМВС України в Донецькій області 13 листопада 2001 року, прізвище, ім`я та по-батькові заявника українською мовою « [PERSON] », а російською мовою - « [PERSON] ». Згідно військового квитка серія [NUMBER] , виданого 20.05.1978 року [INFO] , [PERSON] , [INFO] , в розділі 1 «Загальні відомості» вказане місце народження: с.Середи Ємільчинського району Житомирської області. 26 червня 2025 року заявник звернувся до територіальних органів Пенсійного фонду України для призначення пенсії за віком. Згідно зі ст.48 Кодексу законів про працю України, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. До трудової книжки заносяться відомості про роботу. У відповідності до ст.62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, зокрема, про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» певні юридичні факти можуть підтверджуватися рішенням суду. Відповідно до п. 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року за № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. З огляду на наведене, судом може бути встановлено факт належності особі трудової книжки, як документа, що підтверджує трудовий стаж та дає право на призначення пенсії. Відповідно до п. 1.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України № 58 від 29 липня 1993 року, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації усіх форм власності або у фізичної особи понад п`ять днів. Згідно з п. 2.2. Інструкції до трудової книжки вносяться, зокрема, відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення. Відповідно до п. 2.11 Інструкції відомості про працівника записуються на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Прізвище, ім`я та по батькові (повністю, без скорочення або заміни імені та по батькові ініціалами) і дата народження вказується на підставі паспорту або свідоцтва про народження. Згідно з п. 2.12. Інструкції після зазначення дати заповнення трудової книжки працівник своїм підписом завіряє правильність внесених відомостей. Першу сторінку (титульний аркуш) трудової книжки підписує особа, відповідальна за видачу трудових книжок, і після цього ставиться печатка підприємства (або печатка відділу кадрів), на якому вперше заповнювалася трудова книжка. Судом встановлено, що трудова книжка серії [NUMBER] , була видана 28 серпня 1984 року на прізвище, ім`я та по-батькові (російською мовою) « [PERSON] », вкладиш до трудової книжки серії [NUMBER] був виданий 5.12.1986 на прізвище, ім`я та по-батькові (російською мовою) « [PERSON] ». У вищевказаній трудовій книжці та вкладиші до трудової книжки записи про прізвище заявника [PERSON] вказані на російській мові « [PERSON] », через технічну помилку не вказано літеру «ь». Заявником на підтвердження правильності написання свого прізвища також надано довідку про присвоєння ідентифікаційного номеру виданої Державною податковою інспекцією України від 23.02.2006, довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи №1222-7002176736 від 17 грудня 2024 року. Статтею 55 Конституції України визначено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Згідно ч. 3 ст. 48 Кодексу законів про працю Українипрацівникам, що стають на роботу вперше, трудова книжка оформляється не пізніше п`яти днів після прийняття на роботу. Студентам вищих та учням професійно-технічних навчальних закладів трудова книжка оформляється не пізніше п`яти днів після початку проходження стажування. Відповідно до пункту 4постанови Кабінету Міністрів України від 27 квітня 1993 року № 301 «Про трудові книжки працівників»відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації. Суд вважає, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у її трудовій книжці. Відсутність посилання чи неточних записів у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретну посаду, яку займав позивач у той чи інший період його роботи у підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу позивача, що дає йому право на призначення пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком. Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постанові від 21.02.2018 року у справі № 687/975/17, де зазначено, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Заявник не несе відповідальності за заповнення трудової книжки, оскільки записи у його трудову книжку вносяться відповідальним працівником підприємства, а не особисто ним, більше того, недоліки її заповнення не є підставою вважати про відсутність трудового стажу заявника за спірний період. Недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для не врахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії. Встановлення факту належності вищезазначеної трудової книжки має для заявника юридичне значення, оскільки необхідно для захисту його прав на пенсійне забезпечення. Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне встановити факт належності [PERSON] , [INFO] , трудової книжки серії [NUMBER] , яка була заповнена 28 серпня 1984 року та вкладиша до трудової книжки серії [NUMBER] від 5 грудня 1986 року. Згідно з вимогами п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені у документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. При цьому, ч. 3 ст. 315 ЦПК України передбачено, що справи про встановлення факту належності особі паспорта, військового квитка, квитка про членство в об`єднанні громадян, а також свідоцтв, що їх видають органи державної реєстрації актів цивільного стану, судовому розгляду в окремому провадженні не підлягають. Таким чином, вимоги заявника в частині встановлення факту належності військового квитка серії [NUMBER] , виданого 20.05.1978 року [INFO] є безпідставними та задоволенню не підлягають. Враховуючи викладене, суд вважає заяву [PERSON] такою, що підлягає частковому задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: partial