Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про позбавлення відповідача батьківських прав. На підтвердження позовних вимог в позовній заяві позивач вказав, що відповідач є батьком неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , але не виконує своїх батьківських обов`язків по вихованню та навчанню дитини. Мати дитини [PERSON] померла [INFO] та дитина влаштована в родину [PERSON] . Відповідач звертався до суду з позовами про виключення відомостей про нього як про батька [PERSON] , проте суд відмовив у задоволенні позову. Відповідач не цікавиться життям дитини, не надає йому жодної фінансової допомоги. На підставі викладеного, в зв`язку з тим, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, позивач просив ухвалити рішення про позбавлення відповідача батьківських прав відносно неповнолітнього [PERSON] , [INFO] та вирішити питання про стягнення з нього аліментів. Процесуальні дії у справі та заяви сторін: Позов надійшов до суду 16.10.2025 року. 27.10.2025 року відкрите провадження у справі, вирішено розглядати справу в порядку загального позовного провадження та залучений до участі у справі для надання письмового висновку щодо розв`язання вказаного спору незаінтересований в результатах розгляду орган опіки та піклування за місцем проживання відповідача - Баштанська районна військова адміністрація. 02.12.2025 року від Баштанської районної військової адміністрації надійшов висновок про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав відносно неповнолітнього [PERSON] 03.12.2025 року закрите підготовче провадження та справа призначена до судового розгляду на 15.01.2026 року. Представник позивача підтримав позов. Неповнолітній [PERSON] підтримав поданий в його інтересах позов. Третя особа Баштанська районна військова адміністрація належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи. Відповідач до суду не з`явився, про дату та час розгляду повідомлялися рекомендованим листом з рекомендованим повідомленням (до суду повернулося поштове відправлення, з відміткою про відсутність відповідача за зареєстрованим у встановленому порядку місцем свого проживання, тому він відповідно до ч. 8 ст. 128 ЦПК України вважається повідомленим). До суду не надходило клопотань про відкладення розгляду справи та відзиву на позов. З огляду на те, що сторони належним чином повідомлені, відповідач не з`явилися в судове засідання та не подав відзив, суд ухвалив про заочний розгляд справи. Вислухавши пояснення представника позивача, думку дитини, дослідивши наявні у справі матеріали (копію свідоцтва про народження [PERSON] , копію паспорта [PERSON] , копію витягу з Державного реєстру актів цивільного стану від 22.12.2022 року, копію паспорта [PERSON] , копію свідоцтва про смерть [PERSON] , копію повідомлення Привільненської сільської ради від 19.01.2023 року, копію повідомлення Привільненської сільської ради від 11.06.2025 року, копію повідомлення Служби у справах дітей Привільненської сільської ради Баштанського району Миколаївської області від 02.02.2023 року, копію довідки Привільненського ліцею від 02.02.2023 року, пояснення [PERSON] від 15.09.2025 року, копію ухвали Баштанського районного суду Миколаївської області від 14.03.2023 року №468/465/23-ц, копію постанови Миколаївського апеляційного суду від 17.05.2023 року №22-ц/812/459/23, копію рішення Баштанського районного суду Миколаївської області від 03.02.2025 року №468/1563/23-ц, висновок від 14.10.2025 року, висновок органу опіки та піклування Баштанської районної військової адміністрації про доцільність позбавлення батьківських прав від 01.12.2025 року), суд, розглянувши спір в межах заявлених позивачем вимог, приходить до висновку про можливість задоволення позову. В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] у відповідному актовому записі записаний батьком неповнолітнього [PERSON] , [INFO] . Мати дитини [PERSON] померла [INFO] . Відповідач тривалий час ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків відносно дитини, не піклується про її фізичний та духовний розвиток, не надає матеріальної допомоги, не виявляє жодного інтересу до дитини. Відповідач зареєстрований по [ADDRESS] , але наразі фактичне місце його проживання невідоме. Неповнолітній [PERSON] підтримав в суді поданий в його інтересах позов, вказавши, що взагалі ніколи не спілкувався з відповідачем та він не цікавиться життям дитини. Згідно з ч.2 ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. За ч. 4 ст. 155 Сімейного кодексу України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до п. 2 ч.1 ст. 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до постанови Верховного Суду від 29.09.2021 року по справі №459/3411/18 ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Суд на перше місце ставить «якнайкращі інтереси дитини», оцінка яких включає знаходження балансу між усіма елементами, необхідними для прийняття рішення. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, правові наслідки позбавлення батьківських прав визначено статтею 166 СК України. Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращий бік неможливо, і лише за наявності вини у діях батьків. Пунктом 1 статті 9 Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону та процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо та необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зав`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним. Відповідач протягом тривалого часу ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків відносно дитини, не піклується про її фізичний та духовний розвиток, навчання та лікування, не виконує свого обов`язку щодо утримання дитини, не виявляє жодного інтересу до дитини, повністю самоусунувся від виконання батьківських обов`язків щодо дитини. Відсутні об`єктивні підстави, які б зумовлювали таку тривалу неналежну поведінку батька відносно дитини, тому суд приходить до переконання, що інші заходи впливу на відповідача окрім позбавлення його батьківських прав будуть недостатніми, а позбавлення його батьківських прав буде відповідати інтересам дітей. Згідно зі ст.ст. 180-184 Сімейного Кодексу України, із змісту яких слідує, що батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей, які потребують матеріальної допомоги до досягнення дітьми повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дітей (аліменти) присуджуються у частці від доходу батька (матері), або у твердій грошовій сумі. Частка доходу батька (матері) визначається судом з врахуванням матеріального становища платника аліментів та наявності у нього інших дітей. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку Крім того, відповідно до вимог ч.ч. 2, 3 ст. 166 Сімейного Кодексу України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. За такого позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved