Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-12 00:00:00

Фізична особа-підприємець [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, мотивуючи тим, що 08.09.2021р. між ТДВ «СК Гардіан» та [PERSON] було укладено Договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс) №АР-2166515, забезпечений транспорт «Toyota Avensis», д.р.н. [NUMBER] . 03.02.2022р. об 09-10год. в м. Херсоні, вул. Чорноморська, 101, мала місце ДТП за участю транспортного засобу «Toyota Avensis», д.р.н. [NUMBER] під керуванням [PERSON] та транспортного засобу «Kia Sportagе» д.н.з. [NUMBER] . Внаслідок даного ДТП було пошкоджено транспортний засіб «Kia Sportagе» д.н.з. [NUMBER] . Постановою Херсонського міського суду Херсонської області по справі № 766/2916/22 від 22.02.2024р. провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, відносно [PERSON] закрито у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення та Постановою Херсонського міського суду Херсонської області по справі № 766/2915/22 від 22.02.2024 року постановлено провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 122-4 КУпАП відносно [PERSON] , закрито у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення. Вину в судовому засіданні [PERSON] визнав. Згідно з умовами Полісу ОСЦПВ № АР-2166515, на підставі страхового акту № G-17418-1 заяви про страхове відшкодування та зібраних документів, розмір виплати за пошкоджень транспортний засіб «Kia Sportagе`д.н.з. [NUMBER] складає 7261,80 грн. В зв`язку з викладеним і відповідно до умов договору страхування ТДВ відшкодувало власнику транспортного засобу «Kia Sportagе» д.н.з. [NUMBER] ремонт автомобіля в сумі 7261,80 грн, що підтверджується платіжним дорученням №33406 від 23.02.2022р. 14.08.2025р. між ТДВ «СК «Гардіан» та Фізичною особою-підприємцем [PERSON] укладено Договір 1/Г про відступлення права вимоги, відповідно до умов якого право грошової вимоги від ТДВ «СК «Гардіан» до [PERSON] перейшло до ФОП [PERSON] . Просила стягнути з відповідача на свою користь матеріальну шкоду, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 7261,80грн., судовий збір та витрати на правову допомогу. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 25.09.2025 року у справі відкрито провадження у справі та постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення сторін, за наявними у справі матеріалами. За змістом ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Позивач належим чином повідомлений про розгляд даної цивільної справи у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, клопотань про розгляд справи в іншому порядку не подавав. Відповідач належним чином повідомлявся про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін шляхом надсилання копії ухвали суду про відкриття провадження в порядку спрощеного позовного провадження разом з позовом та доданими до нього документами за зареєстрованою адресою проживання, однак поштове відправлення повернулось до суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», що відповідно до ст.128 ЦПК України є належним повідомленням. Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без участі сторін за наявними у справі матеріалами. Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази суд, приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову, враховуючи таке. Судом встановлено, що 08.09.2021р. між ТДВ «СК Гардіан» та [PERSON] було укладено Договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс) №АР-2166515, забезпечений транспорт «Toyota Avensis», д.р.н. [NUMBER] . 03.02.2022р. об 09-10 год. в м. Херсоні, вул. Чорноморська, 101, [PERSON] керуючи транспортного засобу «Toyota Avensis», д.р.н. [NUMBER] , був неуважний, рухаючись заднім ходом, не вибрав безпечного лівого інтервалу та скоїв наїзд на припаркований зліва автомобіль «Kia Sportagе» д.н.з. [NUMBER] , залишив місце дорожньо-транспортної пригоди. У результаті дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Своїми діями [PERSON] порушив п.2.10. «А», п.п.2.3 «б», 10.9, 13,1 ПДР, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306. Постановою Херсонського міського суду Херсонської області по справі № 766/2916/22 від 22.02.2024р. провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, відносно [PERSON] закрито у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення. В змісті постанови вказано, що [PERSON] свою вину визнав. Постановою Херсонського міського суду Херсонської області по справі № 766/2915/22 від 22.02.2024р. провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 122-4 КУпАП, відносно [PERSON] закрито у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення. В змісті постанови вказано, що [PERSON] свою вину визнав. Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інше, справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Згідно з ч.6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. На підставі страхового акту № G-17418-1 заяви про страхове відшкодування та висновку про визначення вартості матеріального збитку завданого власнику колісного транспортного засобу від 22.02.2022 року розмір виплати за пошкоджень транспортний засіб «Kia Sportagе» д.н.з. [NUMBER] складає 7261,80 грн. Відповідно до умов договору страхування ТДВ «СК «Гардіан» відшкодувало власнику транспортного засобу «Kia Sportagе» д.н.з. [NUMBER] ремонт автомобіля в сумі 7261,80 грн, що підтверджується платіжним дорученням №33406 від 23.02.2022р. 14.08.2025р. між ТДВ «СК «Гардіан» та Фізичною особою-підприємцем [PERSON] укладено Договір 1/Г про відступлення права вимоги, відповідно до умов якого право грошової вимоги від ТДВ «СК «Гардіан» до [PERSON] перейшло до ФОП [PERSON] . Згідно ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльністю майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Положеннями ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Згідно Підпункту "а" пункту 41.1 статті 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння: транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. Положеннями статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. За правилами ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Така ж позиція викладена уст. 27 Закону України «Про страхування». Згідно з наведеними положеннями до страховика в разі виплати страхового відшкодування за договором майнового страхування переходить право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки. Перехід права вимоги від страхувальника до страховика за договором добровільного страхування є суброгацією. Відповідно до ст. 980 ЦК України та ст. 4 Закону України «Про страхування» предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані з: життям, здоров`ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням (особисте страхування); володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування); відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності). Таким чином, Цивільний кодекс України та Закон України «Про страхування» передбачає три види страхування, а саме особисте, майнове та страхування відповідальності. Виходячи із вищезазначеного, можливість застосування механізму суброгації обмежена рамками майнового страхування з урахуванням наведених приписів. Суброгація істотно відрізняється від регресу. Основна відмінність суброгації від регресу полягає в тому, що при суброгації переходить існуюче право з усіма його забезпеченнями, а регрес породжує нове право. Суброгаціяце перехід прав до третьої особи на основі закону. Регрес - це право, що виникає у особи внаслідок платежу. При суброгації до страховика переходить право, що вже виникло (з моменту заподіяння шкоди) у страхувальника. Право регресу це право зворотної вимоги, що виникає у страховика (регредієнта) до винної особи (регресату) на тій основі, що страховик попередньо провів виконання за страховим зобов`язанням, виплативши страхове відшкодування страхувальникові, тобто право регресу виникає з моменту сплати за третю особу. Таким чином, регрес, це нове право що виникає у особи внаслідок здійснення платежу. Право регресу це право зворотної вимоги страховика до регресату, через те що страховик виконав обов`язок за страховим зобов`язанням. А, отже, у страхуванні відповідальності, навіть після виконання зобов`язання страховиком суброгація не припустима, оскільки виникають правовідносини із відшкодування витрат у порядку регресу. Відповідно п. 27 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01.03.2013 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» при вирішенні спорів про право зворотної вимоги страховика суди повинні розрізняти поняття «регрес» та «суброгація». У випадку суброгації відбувається лише заміна осіб у вже наявному зобов`язанні (заміна активного суб`єкта) зі збереженням самого зобов`язання. У такому разі страхувальник передає свої права страховикові на підставі договору і сприяє реалізації останнім прийнятих суброгаційних прав. У випадку регресу одне зобов`язання замінює собою інше, але переходу прав від одного кредитора до іншого не відбувається. При цьому, регрес регулюється загальними нормами цивільного права (зокрема, статтею 1191 ЦК), а також статтею 38 Закону № 1961-IV, а для суброгації відповідно до статті 993 ЦК і статті 27 Закону України «Про страхування» встановлено особливий правовий режим. При суброгації перебіг строку позовної давності починає обчислюватися з моменту виникнення страхового випадку, а при регресі - з того моменту, коли страховик виплатив страхове відшкодування. Оскільки при суброгації відбувається заміна особи в зобов`язанні, тому з урахуванням положення статті 515 ЦК суброгація застосовується лише до майнового страхування. Із правового висновку Верховного Суду України у спорі про стягнення з особи, винної у настанні страхового випадку, сум виплаченого страховою компанією страхового відшкодування, викладеного в постанові від 25.12.2013 у справі №6-112цс13 вбачається, що при розгляді цієї справи Верховний Суд України зробив наступний правовий висновок: у разі настання страхового випадку за договором добровільного страхування наземного транспортного засобу у потерпілої особи виникає право або вимагати відшкодування шкоди від особи, винуватої в її заподіянні, або вимагати виплати страхового відшкодування від страхової компанії, з якою нею укладено договір добровільного страхування автомобіля. У разі виплати страховою компанією страхового відшкодування до неї у межах фактичних витрат від потерпілої особи переходить право вимоги до особи, винуватої у заподіянні шкоди (ст. 993 ЦК України). При цьому, перебіг позовної давності не змінюється і він обчислюється від дня настання страхового випадку (ч. 1 ст.261, ст.262 ЦК України). Страхувальник, який отримав майнову шкоду, набув право вимоги відшкодування до заподіювача, але у зв`язку з погашенням шкоди коштами страхового відшкодування до страховика переходить право вимоги (права кредитора, яким у деліктному зобов`язанні є потерпілий) до заподіювача. Таким чином, у спірному зобов`язанні відбулася заміна кредитора, а саме, страхувальник передав страховикові, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відтак, до ФОП [PERSON] перейшло право вимоги до відповідача на підставі ст. 993 ЦК України в порядку суброгації. Будь-яких доказів відшкодування витрат, пов`язаних із виплатою страхового відшкодування, відповідачем суду надано не було. Відтак, суд дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення з відповідача на користь позивача страхового відшкодування підтверджується наявними матеріалами справи, є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню судом. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача витрати на правову допомогу у розмірі 3000,00 грн. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Позивачем в обґрунтування понесених витрат на професійну правничу допомогу адвоката надано ордер серії АІ № 1986598 від 29.08.2025 року, договір про надання юридичної допомоги №4 від 20.08.2025 року, акт прийняття наданих послуг, відповідно до договору про надання правничої допомоги №4 від 20.08.2025р., суд приходить до висновку про стягнення з відповідача 3000,00 грн. витрат на правову допомогу. Крім того, в силу ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача 1211,20 грн. в рахунок відшкодування витрат по оплаті судового збору.

Outcome: approved