Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-13 00:00:00

У вересні 2025 року [PERSON] (далі позивач, [PERSON] ) звернулася до суду із зазначеною позовною заявою, в якій просила стягнути з [PERSON] (далі відповідач, [PERSON] ) аліменти у зв`язку з продовженням навчання сина [PERSON] (далі [PERSON] ) у розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходів, починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до закінчення навчання 30 червня 2027 року. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що від шлюбу, який розірвано рішенням Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 01 вересня 2015 року, сторони мають повнолітнього сина [PERSON] . На даний час син навчається у Вищому професійному училищі № 7 міста Кременчука Полтавської області, проживає разом із матір`ю та перебуває на її утриманні. [PERSON] потребує матеріальної допомоги, оскільки не має можливості працювати та не має власних доходів. Ухвалою від 02 жовтня 2025 року суд прийняв позовну заяву, відкрив провадження та призначив судове засідання для розгляду справи по суті. Позивач у судове засідання не з`явилася, надала суду заяву, в якій позов підтримала та просила проводити судовий розгляд справи без її участі. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, із клопотанням про відкладення розгляду справи не звертався, своїм правом подати відзив на позовну заяву не скористався, тому в силу вимог частини восьмої статті 178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Згідно з частиною першою статті 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причини або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін та ухвалити заочне рішення відповідно до частини першої статті 280 ЦПК України. Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог з огляду на таке. За правилами статті 180 Сімейного кодексу України (далі СК України) батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у випадках, передбачених статтями 198, 199 цього Кодексу, і своїх повнолітніх дочку, сина. Відповідно до частин першої, третьої статті 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] (батько) та [PERSON] (мати), що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим Власівською селищною радою міста Світловодська Кіровоградської області, актовий запис № 61, серія [NUMBER] (а. с. 7). Як убачається з довідки № 327 від 10 вересня 2025 року [PERSON] навчається у Вищому професійному училищі № 7 міста Кременчука Полтавської області на ІІІ ступені; навчання з 01 вересня 2025 року по 30 червня 2027 року; наказ № 165-КУ від 15 серпня 2025 року за спеціальністю «Прикладна техніка» ОПП «Обслуговування верстатів з програмним управлінням і робототехнічних комплексів» і не перебуває на повному державному забезпеченні (а. с. 11). За змістом статей 191, 200 СК України аліменти присуджуються рішенням суду від дня пред`явлення позову. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів. Частина заробітку (доходу) матері, батька, яка стягуватиметься як аліменти на повнолітніх дочку, сина, визначається судом з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Згідно з частиною першою статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до пункту 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. СК України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. За змістом частин першої, другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, встановлено, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до вимог частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд ураховує працездатний вік [PERSON] , а також відсутність відомостей щодо неспроможності сплачувати аліменти через незадовільний стан його здоров`я, скрутне матеріальне становище, наявності на його утриманні інших неповнолітніх дітей, непрацездатної дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина. Окрім того, з матеріалів позовної заяви вбачається, що [PERSON] проживає разом із матір`ю за адресою: [ADDRESS] та за доводами останньої знаходиться на її утриманні. Оскільки в силу вимог закону відповідач зобов`язаний утримувати повнолітню дитину, яка продовжує навчатися та потребує матеріальної допомоги, суд вбачає підстави для задоволення позову про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина на період його навчання. Відповідно до частини другої статті 199 СК України право на утримання припиняється лише у разі припинення навчання. Таким чином, аліменти необхідно стягувати у розмірі 1/4 частки від всіх видів доходів відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку від дня пред`явлення позову 24 вересня 2025 року до 30 червня 2027, тобто закінчення навчання. Оскільки позивач в силу вимог пункту 3 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду із позовом про стягнення аліментів, витрати зі сплати судового збору відповідно до вимог статті 141 ЦПК України слід покласти на відповідача.

Outcome: approved