Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-14 00:00:00

Представник ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» Ґедзь О.В. звернулась до суду з позовом до [PERSON] , у якому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором позики № 75285368 від 19.06.2021 року в сумі 10 434, 30 грн, з яких 4 000, 0 грн - заборгованість за основною сумою боргу та 6434, 30 грн сума заборгованості за відсотками. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 19.06.2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (ідентифікаційний код юридичної особи - 39861924) та [PERSON] укладено Договір позики № 75285368 (на умовах повернення позики в кінці строку позики), за умовами якого позикодавець надав відповідачу грошові кошти у розмірі 4 000, 00 грн. Строк позики - 7 днів зі сплатою процентів у розмірі 1.99 % в день. Договір підписано електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора, що був надісланий на вказану відповідачем електронну адресу у порядку визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Позикодавець виконав свої зобов?язання за договором позики та перерахував відповідачу грошові кошти в розмірі 4 000 грн за посередництвом платіжної установи ТОВ ФК «Фіенекспрес». Відповідачем належним чином зобов`язання щодо повернення суми боргу за договором позики та заборгованості за процентами, в зв`язку з чим утворилась заборгованість в сумі 10 434, 30 грн, яка складається з 4 000, 0 грн - заборгованості за основною сумою боргу та 6434, 30 грн суми заборгованості за відсотками. 19.11.2021 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія управління активами» укладено договір факторингу № 1911, за умовами якого право грошової вимоги за договором позики № 75285368 від 19.06.2021 перейшло від ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» до ТОВ «Фінансова компанія управління активами». 03.04.2023 між ТОВ «Фінансова компанія управління активами» та ТОВ «ФІНПРОММАРКЕТ» укладено договір факторингу № 030423-ФК, відповідно до якого право грошової вимоги за договором позики № 75285368 від 19.06.2021 перейшло до ТОВ «ФІНПРОММАРКЕТ». Згідно з Реєстром прав вимоги до зазначеного договору факторингу, ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» набуло права вимоги до відповідача за вказаним договором у сумі 10 434, 30 грн, яка складається з 4 000, 0 грн - заборгованості за основною сумою боргу та 6434, 30 грн суми заборгованості за відсотками. Зважаючи на викладене, позивач просить суд стягнути з відповідача зазначену суму заборгованості разом із судовими витратами по сплаті судового збору та витратна професійну правничу допомогу. Ухвалою судді Талалаївського районного суду від 05 листопада 2025 року відкрито спрощене позовне провадження у справі та призначено судове засідання на 08 грудня 2025 року. яке було відкладено за клопотанням відповідача на 15 січня 2026 року. Представник позивача в судове засідання не з`явився, нада в до суду клопотання про розгляд справи без участі представника позивача, позовні вимоги підтримує, проти заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином, надав до суду додаткові пояснення у справі, позовні вимоги визнає частково в сумі згідно погодженої суми до повернення 4557, 20 грн та просить зменшити витрати на правничу допомогу до 2000 грн. Оскільки всі учасники справи не з`явились в судове засідання, то у відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке. 19 червня 2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] укладено Договір позики № 75285368 (на умовах повернення позики в кінці строку позики), за умовами якого позикодавець надав відповідачу грошові кошти у розмірі у розмірі 4 000, 00 грн. Строк позики - 7 днів зі сплатою процентів у розмірі 1.99 % в день. Договір підписано електронним підписом позичальника шляхом використання одноразового ідентифікатора (а.с.18) Одноразовий ідентифікатор був надісланий на вказану відповідачем електронну адресу, що підтверджується довідкою про ідентифікацію (а.с.19) Кошти в сумі 4000, 0 грн перераховані на платіжну картку позичальника 19.06.2021, що підтверджується довідкою ТОВ «ФІНЕКСПРЕС» та копією платіжної інструкції (а.с. 20 зв-21) 19 листопада 2021 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія управління активами» укладено договір факторингу № 1911, згідно з яким право грошової вимоги за договором позики № 75285368 від 19.06.2021 перейшло від ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» до ТОВ «Фінансова компанія управління активами». (а.с.33 зв-40) 03 квітня 2023 між ТОВ «Фінансова компанія управління активами» та ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» укладено договір факторингу № 030423-ФК, відповідно до якого право грошової вимоги за договором позики № 75285368 від 19.06.2021 перейшло до ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» (а.с. 41 зв-48) Згідно з витягом із реєстру прав вимоги до договору факторингу ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» набуло права вимоги до відповідача на суму 10 434, 30 грн, яка складається з 4 000, 0 грн - заборгованості за основною сумою боргу та 6434, 30 грн суми заборгованості за відсотками. (а.с.47-48) Таким чином, в ході розгляду справи було встановлено, що первісним кредитором - ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» належним чином було виконано свої зобов`язання за укладеним Кредитним договором, зокрема шляхом надання відповідачці кредитних коштів в розмірі 4000,00 грн., в порядку передбаченому умовами Кредитного договору. При цьому, відповідач [PERSON] в порушення умов вищевказаного Кредитного договору свої зобов`язання належним чином не виконав, зокрема не сплатив в передбачені Договором строки заборгованість по тілу кредиту, а також не сплатив відсотки за користування кредитом. Так, згідно розрахунку заборгованості [PERSON] за період з 19.06.2021 по 15.10.2025 року із зазначенням суми заборгованості, строку, за який провадиться стягнення та відміткою стягувача про непогашення заборгованості за Договором позики № 75285368 від 19.06.2021 року вбачається, що сума боргу [PERSON] по договору позики становить 10 434, 30 грн, яка складається з 4 000, 0 грн - заборгованості за основною сумою боргу та 6434, 30 грн суми заборгованості за відсотками. (а.с.5-7) Відповідно до частин 1 і 2 статті 207 ЦК України правочин вважається укладеним у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (зокрема, у листах чи телеграмах), якими обмінялися сторони. Правочин вважається укладеним у письмовій формі, якщо він підписаний стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені та погоджені сторонами, а також умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частина перша статті 638 ЦК України передбачає, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, які визначені законом як істотні або є необхідними для договорів відповідного виду, а також усі ті умови, щодо яких хоча б одна зі сторін висунула вимогу про досягнення згоди. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов і вимог відповідно до звичаїв ділового обороту чи інших вимог, що зазвичай ставляться. Згідно з частиною першою статті 530 ЦК України, якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до частини першої статті 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Частина перша статті 1054 ЦК України передбачає, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальнику у розмірах та на умовах, визначених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит і сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Відповідно до статті 627 ЦК України та статті 6 цього Кодексу, сторони вільні в укладенні договору, виборі контрагента й визначенні умов договору з урахуванням вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності й справедливості. Стаття 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначає, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями та підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожен примірник електронного документа з накладеним на нього підписом (визначеним статтею 12 цього Закону) є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту отримання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про її прийняття у порядку, встановленому частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію, підписаного за правилами статті 12 цього Закону; заповнення формуляра (заяви) про прийняття пропозиції в електронній формі, який підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, які вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, де розміщено пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Крім того, стаття 204 ЦК України встановлює, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або він не визнаний недійсним судом. Позивач надав суду письмову форму укладеного між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» і відповідачем [PERSON] договору позики № 75285368 від 19.06.2021 у пункті 18 «Юридичні адреси та реквізити сторін» якого зазначено електронний підпис одноразовим ідентифікатором. Укладений договір містить погоджені сторонами суму кредиту, строк кредитування та проценти за користування кредитом. Відповідачем не надано жодних доказів, що спростовували б факт укладення договору в електронній формі. Отже, ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» виконало власні обов`язки за електронним договором позики від 19.06.2021та надало відповідачу кредит у розмірі 4 000 грн. Водночас відповідач належним чином не виконав свої зобов`язання за договором. Відповідно до частини першої статті 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони за плату, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи. Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання свого зобов`язання перед фактором. Згідно зі статтею 1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав, а також право вимоги, що виникне в майбутньому. Майбутня вимога вважається переданою факторові з дня виникнення права вимоги до боржника. Стаття 1080 ЦК України встановлює, що договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону чи обмеження відступлення права грошової вимоги. У такому разі клієнт не звільняється від зобов`язань чи відповідальності перед боржником у зв`язку з порушенням ним умови про заборону чи обмеження відступлення права грошової вимоги. Згідно зі статтею 1084 ЦК України, якщо за умовами договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання цієї вимоги. Можливість заміни кредитора у зобов`язанні передбачена положеннями статті 512 ЦК України, відповідно до яких кредитор може бути замінений іншою особою шляхом передання ним своїх прав за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до статті 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі й на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не передбачено договором або законом. Заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва і може мати місце на будь-якій стадії процесу. При цьому відступлення права вимоги призводить до зміни сторони за кредитним договором (кредитора) та не змінює змісту самого кредитного договору. Факт переходу до позивача права кредитора за договором позики № 75285368 від 19.06.2021 підтверджується доказами, дослідженими у судовому засіданні, а саме договорами факторингу від 19.11.2021 та 03.04.2023 року. Тлумачення статті 516 та частини другої статті 517 ЦК України свідчить про те, що боржник, котрий не отримав повідомлення про відступлення права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення боргу, а лише має право на його сплату первісному кредитору, і таке виконання є належним. Аналогічний висновок зроблено Верховним Судом України в постанові від 23.09.2015 у справі № 6-979цс15, де вказано, що «боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним», а також Верховним Судом у постанові від 12.02.2020 у справі № 522/22802/17. До суду не подано доказів, що після заміни кредитора відповідач вчиняв дії щодо погашення заборгованості за вказаним договором позики. Станом на день звернення до суду відповідач не погасив у добровільному порядку заборгованість за договором позики в частині повернення суми позики, а тому позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за основним боргом у розмірі 4 000 грн підлягають задоволенню в повному обсязі. Водночас, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, позивач просить окрім заборгованості за основною сумою боргу стягнути з відповідачки 6434, 30 грн заборгованості за відсотками. Вирішуючи по суті позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за відсотками, суд ураховує, що відповідно до усталеної судової практики припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики за відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише в межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування або з моменту пред`явлення позичальнику вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регулює наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Зазначених висновків дійшов Верховний Суд у постановах Великої Палати від 28.03.2018 у справі № 444/9519/1, від 04.02.2020 у справі № 912/1120/16, від 23.06.2020 у справі № 536/1841/15-ц та від 05.04.2023 у справі № 910/4518/16. Отже, проценти за користування кредитом, нараховані поза межами строку кредитування, не підлягають стягненню. Як вбачається з п. 2.2 Договору позики № 75285368 від 19.06.2021, позика була надана на 7 днів із 19.06.2021 до 26.06.2021. Таким чином, суд приходить до висновку що термін дії договору позики становить 7 днів. Позивач не довів, що сторони домовлялися про продовження строку позики понад передбачений п. 2.2 Договору. Згідно із ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Надані позивачем Правила надання грошових коштів у позику ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», є неналежним доказом у справі, так як даний документ не містить підпису позичальника та відповідач з ним не ознайомлений. Такі правила є роздруківкою із сайту позикодавця, які не можуть виступати належним доказом, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони, яка може вносити відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування. Така позиція суду узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною ним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17. На підставі викладеного суд приходить до висновку, що позивач ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» набув право на стягнення заборгованості за відсотками за користування кредитними коштами за договором позики № 75285368 від 19.06.2021 у межах погодженого сторонами строку кредитування, тобто з 19.06.2021 (дата укладення договору) до 26.06.2021 (останній день повернення позики). Водночас згідно з розрахунком заборгованості, наданим позивачем, відсотки нараховувались до 15.10.2025, тобто поза межами строку договору позики. В той же час, згідно з наданим позивачем розрахунком заборгованості, станом на 26.06.2021 заборгованість за відсотками становить 557, 20 грн. Суд вважає, що саме ця сума відсотків є такою, що відповідає умовам договору і вимогам закону та підлягає стягненню з відповідача. З огляду на викладене та з урахуванням невиконання відповідачем [PERSON] зобов`язань за договором позики № 75285368 від 19.06.2021, позовні вимоги ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» про стягнення заборгованості підлягають частковому задоволенню в сумі 4557, 20 грн, що складається з 4 000 грн суми заборгованості за основною сумою боргу та 557, 20 грн суми заборгованості за відсотками. В іншій частині позов задоволенню не підлягає через недоведеність та невідповідність вимогам закону. Вирішуючи вимогу позивача про стягнення з відповідача понесених витрат на правничу допомогу, суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 1, п.п. 1, 4 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Позивачем заявлено вимоги про стягнення витрат на правничу допомогу в розмірі 4 500 грн. На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу позивачем подано належні докази на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі ст 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (пункт 268) (рішення від 23 січня 2014 року у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України»). У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Враховуючи вищевказане та те, що зазначені витрати на правничу допомогу підтверджені належними доказами, беручи до уваги принципи співмірності та розумності судових витрат, типовість позовних заяв характерних позивачу, критерії реальності адвокатських витрат, з урахуванням часткового задоволення позову, суд доходить висновку, що з [PERSON] на користь позивача ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» підлягають стягненню витрати на правничу допомогу в суді у розмірі 2 000 грн. Судом встановлено сплату позивачем при зверненні до суду судового збору в сумі 2422 грн 40 коп. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки в ході розгляду справи суд прийшов до висновку про часткове задоволення позову, що становить 44 %, то з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 1065 грн 86 коп., тобто пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. На основі викладеного,

Outcome: partial