Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-12 00:00:00

заявник [PERSON] звернулась 23 червня 2025 року до Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. В обґрунтування вимог заявник зазначила, що [INFO] помер її дідусь [PERSON] . Після його смерті відкрилась спадщина на квартиру за адресом [ADDRESS] . Вона є спадкоємцем після смерті дідуся за заповітом. 27 червня 2023 року вона звернулась до приватного нотаріуса Криворізького районного нотаріального округу із заявою про видачу свідоцтва про спадщину, але їй було відмовлено, оскільки у свідоцтві про право власності на частку квартири по-батькові її дідусь зазначений, як « [PERSON] ». Внаслідок такої помилки, існує невідповідність між документами її дідуся, а саме, свідоцтва про смерть, паспорта та свідоцтва про право власності. Зазначена помилка перешкоджає їй вільно володіти, розпоряджатися та користуватися спадковим майном після смерті дідуся. Вирішити це питання у досудовому порядку та врегулювати зазначений спір, неможливо. Просить встановити факт належності померлому [PERSON] , який помер [INFO] свідоцтва про право власності № 981 від 20 грудня 1993 року на 1/3 частку 2-х кімнатної квартири за адресою [ADDRESS] . На підставі ухвали від 30 червня 2025 року провадження по справі було відкрито та справу призначено до судового розгляду на 11 серпня 2025 року. Заявник [PERSON] у судовому засіданні підтримала заяву, просила встановити факт належності її дідусю правовстановлюючого документа. Представник заінтересованої особи виконавчого комітету Криворізької міської ради у судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Суд, заслухавши заявника, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги, об`єктивно оцінивши докази за правиламист. 89 ЦПК України, вважає, що заявлені вимоги треба задовольнити за такого. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, що передбачено ст. 16 ЦК України. Так, згідно з п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно з положенням ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Суд встановив, що відповідно до копії паспорта серія [NUMBER] , зазначено « [PERSON] , народився [INFO] село Гдешичі Старосамбірського району Львівської області» (а.с.5). У свідоцтві про народження серія [NUMBER] від 09 березня 1930 року зазначено, що батьками [PERSON] , який народився [INFO] є [PERSON] та [PERSON] (а.с.6). У свідоцтві про одруження, про що зроблено актовий запис № 14 від 25 липня 1956 року зазначено [PERSON] , народився 1930 року у селі Гдешичі Нижанковицького району Дрогобицької області (а.с.7). У свідоцтві про народження [PERSON] , який народився [INFO] (серія [NUMBER] , актовий запис №2551 від 25 вересня 1957 року) зазначено батьків: [PERSON] та [PERSON] (а.с.8). Трудова книжка 03 червня 1950 року була видана на ім`я [PERSON] , 1930 року народження (а.с.9). У воєнному білеті серія [NUMBER] зазначено, що його видано Дзержинським районним воєнним комісаріатом на ім`я [PERSON] (а.с.10). Згідно із свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] [PERSON] , народився [INFO] у селі Гдешичі Старосамбірського району Львівської області помер [INFO] у місті Кривий Ріг (а.с11). Відповідно до заповіту від 29 жовтня 2005 року [PERSON] народився [INFO] у селі Гдешичі Старосамбірського району Львівської області, мешкав за адресою [ADDRESS] заповів усе належне йому майно [PERSON] (а.с.12). У витязі про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 68376280 від 03.02.2022 року зазначено, що спадкодавцем є [PERSON] (а.с.13). Згідно з копією ордера № 588 від 24 серпня 1967 року, зазначено, що його видано [PERSON] на вселення в квартиру [ADDRESS] на сім`ю з трьох осіб (а.с.14). Проте, у свідоцтві № 981 на право власності на житло від 20 грудня 1993 року на квартиру [ADDRESS] , зазначено, що її власниками є [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а.с.15). Також, у технічному паспорті на квартиру [ADDRESS] зазначено, що вона є у власності [PERSON] (а.с.16). 27 червня 2023 року приватний нотаріус Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Папуча М.О. відмовила [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 1/3 частку квартири за адресою [ADDRESS] після смерті [PERSON] [INFO] , в зв`язку з тим, що неможливо встановити належність документа особі, яка померла, що посвідчує право власності та є спадкоємцем [PERSON] , який також помер і має право на обов`язкову частку у спадщині, подав заяву про відмову від її одержання (а.с.17). За пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про: встановлення фактів, що мають юридичне значення. У пункті 6 частини першої статті 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Згідно з роз`ясненнями, які містяться в пункті 12постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про встановлення фактів, що мають юридичне значення`при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я по батькові, місце і час народження якої зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові надати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. У листі Верховного Суду України від 01.01.2012 року "Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення" роз`яснено, коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до пункту 6 частини першої статті 256 ЦПК України громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Предмет розгляду заяви є встановлення факту належності правовстановлюючого документу, що необхідний заявнику для вільного розпоряджання своєю власністю. Оскільки зазначений факт підтверджують письмові докази у справі, суд висновує, що є підстави для задоволення вимог заяви і встановлення факту належності правовстановлюючого документа [PERSON] , який помер [INFO] свідоцтва на право власності № 981 від 20 грудня 1991 року та технічного паспорту на 1/3 частку двокімнатної квартири [ADDRESS] . Судові витрати відповідно до частини сьомої ЦПК України віднести на рахунок заявника. На підставі викладеного,

Outcome: approved