Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-18 00:00:00

свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 15.04.2025 року між ТОВ «Іннова Фінанс» та відповідачем укладено договір надання грошових коштів у позику № 7828120425, відповідно до умов якого товариство надало відповідачу грошові кошти в сумі 6 500 грн. шляхом перерахування на поточний рахунок, з використанням реквізитів платіжної картки, на умовах строковості, зворотності та платності строком на 360 днів, а відповідач зобов`язалась повернути позику та сплатити проценти за користування нею. Договір між сторонами укладений у вигляді електронного документа, створеного та підписаного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених статтями 3, 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію». Однак, всупереч умовам кредитного договору, відповідач свої зобов`язання за кредитним договором не виконала, внаслідок чого допустила виникнення заборгованості, загальний розмір якої станом на 21.09.2025 року позивачем визначено як 29 575 грн., з яких: 6 500 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 9 100 грн. - за відсотками; 975 грн. - за комісією; 13 000 грн. - неустойка за кожен день прострочення повернення позики. Тому позивач просить стягнути з відповідача вказану заборгованість, а також судові витрати в розмірі 2 422,40 грн. Представник позивача в судове засідання не з`явився, в позовній заяві зазначив клопотання про розгляд справи без його участі, проти заочного розгляду справи не заперечує ( а.с. 1-6). Відповідач в судове засідання повторно не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, а саме за зареєстрованим місцем проживання. Причин своїх неявок відповідач суду не повідомила, не звернулася із заявою про розгляд справи в її відсутності та не подала відзив на позов. Відповідно до ч. 4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Тому відповідно до положень ч. 4 ст. 223 та ч.1 ст.280 ЦПК України суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи. В зв`язку з неявкою в судове засідання сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, що відповідає правилам ч.2 ст.247 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи, та, оцінивши досліджені докази в сукупності, дійшов наступних висновків. Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. В силу положень ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставою для виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Судом встановлено, що 15.04.2025 року між ТОВ «Іннова Фінанс» та відповідачем укладено електронний договір надання грошових коштів у позику № 7828120425, який підписаний відповідачем електронним підписом з одноразовим ідентифікатором 5930 із зазначенням дати та часу 15.04.2025 року о 18:00 год., згідно з п.2.2 якого позикодавець зобов`язався надати позичальнику кредит у гривні, а позичальник зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити комісію за надання кредиту ( якщо умовами договору передбачено сплату комісії за надання кредиту), проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені договором ( а.с. 16-27 ). Пунктами 2.3-2.5, 2.6-2.10.1, 2.11.2-2.11.2.1 договору встановлено: сума кредиту - 6 500 грн.; тип кредиту - кредит; строк кредиту (строк дії договору) - 360 днів.; періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів, останній платіж з періодом внесення 30 днів. Детальні терміни повернення кредиту, сплати комісії за надання кредиту та процентів, визначені в таблиці обчислення загальної вартості кредиту для позичальника та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що є додатком №1 до цього договору. Процентна ставка - фіксована; мета отримання кредиту - споживчі ( особисті ) потреби; стандартна процентна ставка в день застосовується у межах строку кредиту, вказано в п.2.5 договору та становить: 1% за кожен день користування кредитом, яка застосовується протягом перших 180 календарних днів з дати укладення договору: 0,87% за кожен день користування кредитом, яка застосовується у період, починаючи з 181 календарного дня з дати укладення цього договору і до закінчення строку дії договору або до дати фактичного повернення всієї суми кредиту ( до тієї із дат яка настане раніше); комісія за надання кредиту становить 15% від суми наданого кредиту та нараховується на суму виданого за цим договором кредиту у день надання кредиту. Орієнтовна реальна річна процента ставка на день укладення договору за стандартною процентною ставкою за весь строк користування кредитом - 3 195,29% річних; орієнтована загальна вартість кредиту на день укладення договору за стандартною процентною ставкою за весь строк користування кредитом - 29 354 грн.; загальні витрати за кредитом на дату укладення договору за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом - 22 854 грн. Відповідно до п.3.1, 3.2 договору кошти надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок позичальника, уключаючи використання реквізитів платіжної картки № [NUMBER] . Сума кредиту перераховується товариством протягом двох календарних днів з моменту укладення цього договору, дата надання - 15.04.2025 року або наступний за ним календарний день. Згідно п. 4.1, 4.2, 4.4, 6.1 договору проценти, що нараховуються за цим договором, є платою за користування кредитом. Нарахування процентів здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом протягом строку кредиту, виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році, тобто метод " факт/факт ". До періоду розрахунку процентів включається день надання та день фактичного повернення кредиту, але не включається перша дата сплати процентів, вказана у графіку платежів. Розмір процентної ставки, встановлений у п.2.6 договору, залежить від умов її встановлення та є незмінним протягом усього строку дії договору та не може бути збільшений товариством в односторонньому порядку. Сторони домовились, що повернення кредиту, сплата комісії за надання кредит та процентів за користування кредитом включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, здійснюватимуться згідно графіка платежів. Відповідно до п. 7.1-7.4 договору сторони несуть відповідальність за порушення умов цього договору згідно з чинним законодавством України. Порушенням умов цього договору вважається його невиконання або неналежне виконання або отримання кредиту позичальником при використанні недостовірної, неповної, або помилкової інформації У разі невиконання або неналежного виконання позичальником зобов`язань згідно договору, уключаючи прострочення виконання зобов`язань зі сплати платежів, визначених графіком платежів, з наступного календарного дня позичальник повинен виплатити товариству штраф у розмірі 28% від суми простроченого платежу (частини суми кредиту, визначеної графіком платежів, та нарахованих процентів), за кожен факт такого прострочення. За порушення позичальником строків повернення позики та/або прострочення сплати процентів у строки, визначені договором, позикодавець має право стягнути з позичальника пеню за кожен день прострочення у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період прострочення, але не більше ніж 15% від суми простроченого платежу. Відповідно до п. 10.9 договору, підписуючи цей договір позичальник підтвердила, що перед укладенням договору, їй була в чіткій та зрозумілій формі надана інформація за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту ) відповідно до ст. 9 Закону України " Про споживче кредитування "; вказана в ст. 7 Закону України " Про фінансові послуги та фінансові компанії " та розміщена на веб-сайті. Згідно п. 10.10 договору невід`ємною частиною цього договору є Правила та паспорт споживчого кредиту, що надано позичальнику до укладення договору. Уклавши цей договір, позичальник підтверджує, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись Правил, текст яких розміщений на веб-сайті товариства https://finsfera.ua/. Відповідно до п. 10.17 вказаного договору сторони дійшли згоди, що у всіх відносинах з позичальником та товариством в якості підпису позичальника буде використовуватись електронний підпис одноразовим ідентифікатором, відповідно до Правил та Закону України " Про електронну комерцію ", що має таку саму юридичну силу як і власноручний підпис. Додатком №1 до договору про надання споживчого кредиту №7828120425, ТОВ «Іннова Фінанс» та відповідач погодили графік платежів, їх кількість, розмір та періодичність, що підписаний електронним підписом одноразовим ідентифікатором 5930, згідно з яким визначено дати платежу з 15.05.2025 року по 10.04.2026 року; чиста сума позики - 29 354 грн.; сума позики - 6 500 грн.; проценти за користування позикою - 21 879 грн.; комісія за надання кредиту - 975 грн.; реальна річна процента ставка - 3 195,29%, загальна вартість позики - 29 354 грн. ( а.с. 27 зворот, -28 ). Також, відповідачем 15.04.2025 року підписано електронними підписами з одноразовими ідентифікаторами паспорт споживчого кредиту, у якому зазначено інформацію та контактні дані кредитодавця, основні умови кредитування з врахуванням побажань споживача (сума кредиту 6 500 грн.; строк кредитування - 360 днів), процентна ставка протягом перших 180 днів - 1%, починаючи з 181 дня по 360 день дії договору - 0,87%, річна процента ставка - 356,49%; загальні витрати за кредитом за стандартною процентною ставкою 22 854 грн.; орієнтована загальна вартість кредиту для споживача за весь строк користування кредитом 29 354 грн., реальна річна процентна ставка за стандартною процентною ставкою за весь строк користування кредитом - 3 195,29%; порядок повернення кредиту (12 платежів кожні 30 днів останній платіж з періодом внесення 30 днів ( згідно графіком у договорі ) з поверненням суми кредиту в кінці строку дії договору ); додаткова інформація та інші аспекти ( а.с. 38-40 ). Згідно з даними анкети клієнта, [PERSON] надала ТОВ «Іннова Фінанс» свої анкетні дані, вказала суму бажаного кредиту у розмірі 6 500 грн., дати його отримання - 15.04.2025 року, власну електронну адресу, фінансовий номеру телефону [NUMBER] та номер банківської картки для перерахунку коштів [NUMBER] ( а.с. 10 ). Судом також встановлено, що 16.05.2023 року між ТОВ " Фінансова компанія " Контрактовий дім " ( ФК ) та ТОВ «Іннова Фінанс» ( клієнт ) укладено договір про надання послуг з приймання та переказу платежів №160523/1, відповідно до п.1.1 якого клієнт доручає ФК за відповідну плату здійснювати перекази коштів (платежів) з використанням реєстру виплат на користь отримувачів ( а.с. 11 зворот, -14 ). На виконання умов договору ТОВ «Іннова Фінанс» виконало свої зобов`язання, надавши позичальнику кредитні кошти в розмірі 6 500 грн., в порядку передбаченому умовами договору, що підтверджується відповідною квитанцією №20193-1354-208535591 від 15.04.2025 року, призначення платежу: кредитні кошти від ТОВ «Іннова Фінанс» Pay from account to card [NUMBER] , [NUMBER] . Зазначені реквізити банківської картки та номер мобільного телефону вказані у анкеті клієнта та співпадають із банківськими реквізитами карти відповідача, вказаними у договорі № 7828120425 від 15.04.2025 року ( а.с. 10, 16-27, 30 зворот). Відправлення одноразового ідентифікатора відповідачу підтверджується відповідною роздруківкою з електронної пошти (а.с. 29). Згідно з даними інформації, наданої АТ КБ «ПриватБанк», на ім`я [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) в банку емітовано карту № [NUMBER] , на яку, згідно з випискою по рахунку, 15.04.2025 року здійснено зарахування переказу коштів на суму 6 500 грн. ( а.с. 87, 88 ). Судом також встановлено, що на підставі рішення загальних зборів учасників змінено найменування юридичної особи: товариство з обмеженою відповідальністю з «Іннова Фінанс» на «Іннова-Нова», у зв`язку із чим 08.09.2025 року відповідні зміни внесені до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ( а.с.36 ). Позивачем вказано, що відповідач порушила умови кредитного договору і має заборгованість в загальній сумі 29 575 грн., з яких: 6 500 грн. - за тілом кредиту; 9 100 грн. - за процентами; 13 000 грн. - неустойка; 975 грн. - за комісією. З детального розрахунку ТОВ «Іннова-Нова» встановлено, що нарахування процентів за користування кредитом відбувалися відповідно до умов договору, а саме з 15.04.2025 року по 01.09.2025 року, тобто в межах строку кредитування, за стандартною процентною ставкою 1 % за кожен день (6500 *1%*140), будь-які проведені оплати у відповідній графі відсутні ( а.с. 49-52)). За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Статтею 1056-1 ЦК України визначено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно з частиною 1 статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію» № 675-VIII (надалі - Закон № 675-VIII) від 03 вересня 2015 року, який набрав чинності 30 вересня 2015 року, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних. У статті 3 Закону № 675-VIII визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до частини 3 статті 11 Закону № 675-VIII електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина 4 статті 11 Закону № 675-VIII). Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (частина 6 статті 11 Закону № 675-VIII). Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі - частина 12 статті 11 Закону № 675-VIII. Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до п. 12 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Відповідно до позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18 (провадження № 61-8449св19), вбачається, що електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону України «Про електронну комерцію», є оригіналом такого документа. У частинах 1, 3 ст. 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Нормою ст. 639 ЦК України передбачено, що якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Отже, між сторонами вказаного кредитного договору було досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договорів, які оформлені ними в електронній формі з використанням електронних підписів. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Статтею 6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», фінансові послуги відповідно до положень цього Закону надаються суб`єктами господарювання на підставі договору. Договір про надання фінансових послуг укладається виключно в письмовій формі: 1) у паперовому вигляді; 2) у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг"; 3) шляхом приєднання клієнта до договору, який може бути наданий йому для ознайомлення у вигляді електронного документа на власному веб-сайті особи, яка надає фінансові послуги, та/або (у разі надання фінансової послуги за допомогою платіжного пристрою) на екрані платіжного пристрою, який використовує особа, яка надає фінансові послуги; 4) в порядку, передбаченому Законом України "Про електронну комерцію". Відповідно до ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, що передбачено ЦК України. Отже, укладення кредитних договорів онлайн знаходиться в рамках правового поля України. Сторони електронних правочинів відповідають за невиконання своїх зобов`язань у порядку визначеному законодавством України або укладеним договором. Повернення позики за електронним договором є обов`язковим. При цьому, судом, згідно з ч.4 ст. 263 ЦПК України, враховані висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постанові Верховного Суду від 07.10.2020 у справі №127/33824/19. За приписами ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд звертає увагу на те, що відповідно до ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Згідно зі ст.ст. 76, 77 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Доказів належного виконання зобов`язань по сплаті кредиту відповідач суду не надала, не подала будь-яких доказів на спростування користування нею наданими їй кредитними коштами, а також не подала будь-яких доказів на спростування наданого позивачем розрахунку заборгованості. Оскільки судом встановлено, що відповідач уклала з фінансовою установою кредитний договір, та, взявши на себе зобов`язання з повернення кредитних коштів та сплати процентів за їхнє використання, належним чином їх не виконала, що призвело до виникнення заборгованості, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту в сумі 6 500 грн. та процентами - 9 100 грн. підлягають задоволенню. Позивач, звертаючись із цим позовом, також просить стягнути з відповідача 975 грн. комісії та 13 000 грн. неустойки. Слід зазначити, що якщо в кредитному договорі товариство не зазначило та не надало доказів наявності, переліку додаткових та супутніх послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються відповідачу та за які товариством встановлена комісія за обслуговування кредитної заборгованості, то положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за обслуговування кредиту (нарахування комісії за обслуговування кредитної заборгованості) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Отже, суд приходить до висновку, що положення вищевказаного кредитного договору про сплату комісії за обслуговування кредитної заборгованості в терміни та у розмірах, визначених у вказаному договорі, є нікчемними в силу ст.228 ЦК України. А тому в задоволенні вимог про стягнення з відповідача комісії в загальному розмірі 975 грн. слід відмовити. Суд звертає увагу, що в позовній заяві та в долучених до неї документах відсутні розрахунки щодо заборгованості за неустойкою, а лише зазначено, що її розмір становить 13 000 грн. Будь-якого окремого розрахунку заборгованості за неустойкою до позовної заяви також не долучено. Відтак, суд позбавлений можливості перевірити правильність нарахування позивачем неустойки в заявленому ним розмірі. Крім того, позивачем не враховано, що з 17.03.2022 року набрав чинності пункт 18 «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України, відповідно до якого у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Відтак, враховуючи наведене, боржник звільняється від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення на період воєнного стану. У зв`язку з наведеним, слід позовні вимоги задовольнити частково, стягнувши з відповідача на користь позивача заборгованість за вказаним кредитним договором в загальному розмірі 15 600 грн., яка складається із заборгованості: за тілом кредиту - 6 500 грн.; за відсотками - 9 100 грн. Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки судом задоволено позов у розмірі 15 600 грн., що становить 52,75 % від заявлених вимог в розмірі 29 575 грн., то з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви у розмірі 1 1 277,60 грн. На підставі ст. ст. 207, 509, 525, 526, 530, 610, 628, 638, 639, 1048, 1049, 1054, 1055 ЦК України та,

Outcome: partial