Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-11 00:00:00

До суду надійшла вказана позовна заява обґрунтована тим, що позивач [PERSON] у липні 2025 року дізналась, що приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Куземченко Андрієм Сергійовичем було відкрито виконавче провадження за N? 68335530 від 25.01.2022 р. на підставі заяви про відкриття виконавчого провадження отриманої від Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ДІНЕРО», де відповідач просить відкрити виконавче провадження на підставі виконавчого напису Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бригіди Володимира Олександровича вчиненого за № 46483 від 16.12.2021 р. щодо стягнення з [PERSON] , [INFO] РНОКПП [NUMBER] , що мешкає за адресою - [ADDRESS] , боргу в розмірі 15 591, 00 грн. 09.09.2022 року позивач, [PERSON] уклала шлюб та змінила дошлюбне прізвище на " [PERSON] ". Згідно відповіді приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Куземченко Андрія Сергійовича від 09.07.2025 року на адвокатський запит, вбачається, що у виконавця копія кредитного договору відсутня, і хоч у виконавчому написі вказано прізвище боржника « [PERSON] , боржником він вважає - « [PERSON] ». Саме з моменту отримання відповіді адвокатом, позивач отримала доступ до матеріалів виконавчого провадження і ознайомилася з виконавчим написом. Відповідно до постанови про відкриття виконавчого провадження від 25.01.2022 р. приватним виконавцем на підставі поданої відповідачем заяви про примусове виконання виконавчого напису приватного Київського міського нотаріального округу Бригіди В.О., було відкрито виконавче провадження про стягнення з позивача суми боргу в розмірі 15 591, 00 грн на користь відповідача. Відповідно до постанови про арешт коштів боржника від 04.11.2024 р. у ВП № 6833530 на рахунки позивача було накладено арешт у розмірі суми заборгованості. Згідно до виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бригіди В.О. вчиненого за N? 46483 від 16.12.2021 р., позивач нібито 01.01.2019 року уклала кредитний договір № AG5097601 з відповідачем. Однак про те, що існує така заборгованість, позивач не знала, так як гроші у позику у відповідача не брала, кредитні договори з ними не укладала. Відповідач жодним чином не повідомляв позивача про можливість стягнення боргу в позасудовому порядку, жодних кредитних договорів з нотаріальним посвідченням не здійснював. Від приватного нотаріуса позивач не отримувала жодних сповіщень чи копій документів. Вважає, що виконавчий напис нотаріуса № 46483 від 16.12.2021 р., було вчинено з порушенням вимог ст. ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат», Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року N? 296/5 та Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172. 28 жовтня 2025 року було відкрито провадження по даній справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, подала заяву про розгляд справи без її участі. Відповідач участь свого представника в судовому засіданні не забезпечив, про час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, причини неявки до суду не повідомив, заяв про розгляд справи без його участі до суду не надходило, у зв`язку з чим, суд відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда В.О., в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином, про поважні причини неявки до суду не повідомили, з заявою про відкладення розгляду справи не звертались. Також третій особі було направлено ухвалу від 28 жовтня 2025 року, в якій було витребувано належним чином завірені копії документів, на підставі яких вчинено виконавчий напис № 46483 від 16 грудня 2021 року щодо стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ДІНЕРО» заборгованості за кредитним договором № AG5097601 від 02 січня 2019 року у розмірі 14 941,00 гривень, однак вказану ухвалу не було виконано, у зв`язку із поверненням рекомендованого поштового повідомлення із відміткою «адресат відсутній». Суд, ознайомившись з письмовими доказами, дослідивши матеріали справи, врахувавши нижченаведені фактичні обставини справи, зміст спірних правовідносин, оцінку доказів, прийшов до наступного висновку. Судом встановлено, що 16 грудня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О., на підставі ст.ст. 87-91 Закону України «Про нотаріат» та п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, вчинено виконавчий напис за кредитним договором № AG5097601 від 01 січня 2019 року укладеного між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ДІНЕРО». Виконавчий напис зареєстровано в реєстрі за № 46483 (а.с. 10). 25 січня 2022 року приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Куземченко Андрієм Сергійовичем було відкрито виконавче провадження № 68335530 з примусового виконання Виконавчого напису № 46483 від 16 грудня 2021 року, виданого Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою Володимиром Олександровичем, про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ДІНЕРО»(код ЄДРПОУ: 41350844), заборгованості у розмірі 15 591,00 гривень. та додаткові витрати пов`язані з вчиненням виконавчого напису у розмірі 1 559,10 гривень (а.с. 08). 04 листопада 2024 року приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Куземченко А.С. по виконавчому провадженню № 68335530 було винесено постанову про арешт коштів боржника, відповідно до якої приватним виконавцем було накладено арешт на грошові кошти/електронні гроші, що містяться на відкритих рахунках/електронних гаманцях, а також на кошти/електронні гроші на рахунках/електронних гаманцях, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів, крім коштів/електронних грошей, що містяться на рахунках/електронних гаманцях, що мають спеціальний режим використання, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належить боржнику [PERSON] , у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів, яка становить 17 650,10 гривень (а.с. 11). Приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Куземченко А.С. у своїй відповіді від 09 липня 2025 року на адвокатський запит [PERSON] , зазначив, що у виконавця копія кредитного договору відсутня, і хоч у виконавчому написі вказано прізвище боржника « [PERSON] », боржинком він вважає « [PERSON] » (а.с. 12-13). Так відповідно до копії свідоцтва про шлюб від 09 вересня 2022 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, про що Самарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) зроблено відповідний актовий запис № 322, свідоцтво [NUMBER] , та позивач змінила дошлюбне прізвище з « [PERSON] » на " [PERSON] " (а.с. 14). Так, за правилами статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок). Відповідно до статті 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. Цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 8 Закону України «Про нотаріат»). Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Підставами оскарження виконавчих написів може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення напису, так і необґрунтованість вимог до боржника. Такого ж висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у своїй постанові від 03.10.2019 по справі № 753/7572/18. Водночас контекстний аналіз наведених норм дозволяє дійти висновку, що безспірною заборгованістю є заборгованість боржника, яка виключає можливість спору з боку боржника щодо її розміру, строку, за який вона нарахована, тощо, а відтак, і документи, які підтверджують її безспірність і на підставі яких нотаріуси здійснюють виконавчі написи, мають бути однозначними, беззаперечними та стовідсотково підтверджувати наявність у боржника заборгованості перед кредитором саме в такому розмірі. За змістом ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Так, проаналізувавши вищевикладене, суд вважає, що нотаріус під час вчинення оспорюваного виконавчого напису не дотримався всіх вимог передбачених Порядком вчинення нотаріальних дій, оскільки сума заборгованості [PERSON] не є безспірною, остання не погоджується із визначеною сумою заборгованості, відповідачем до суду виписки з рахунку [PERSON] не надано, ухвала суду від 28 жовтня 2025 року в частині витребування у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О. належним чином завірених копій документів, на підставі яких вчинено виконавчий напис № 46483 від 16 грудня 2021 року щодо стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ДІНЕРО» заборгованості за кредитним договором № AG5097601 від 02 січня 2019 року у розмірі 14 941,00 гривень, залишено без виконання, що позбавляє суд можливості пересвідчитись у її безспірності. Крім того, на підставі постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» доповнено новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Разом із цим, ухвалою Вищого Адміністративного Суду України від 01 листопада 2017 року у справі № К/800/6492/17 залишено постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року без змін, якою в свою чергу визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», в частині пункту 2 змін, яким Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів доповнено розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Відповідно до п. 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ № 1172 від 29 червня 1999 року, для одержання виконавчого напису подаються: оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Таким чином, на момент вчинення оскаржуваного виконавчого напису нотаріуса 16 грудня 2021 року, постанова Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», якою Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів доповнений розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин», втратила законної сили внаслідок визнання судовим рішенням нечинною та незаконною, нотаріус мав право вчиняти виконавчий напис лише про стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами. Викладене у своїй сукупності свідчить про наявність підстав для задоволення вимог позивача у повному обсязі та визнання спірного виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Також, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору, сплачена при зверненні до суду із позовною заявою.

Outcome: approved