Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з вищевказаним позовом. В обґрунтування позову зазначає, що [INFO] померла мати позивача [PERSON] . Після її смерті залишилася спадщина у вигляді 1/3 двокімнатної квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Позивач є єдиним спадкоємцем померлої. Інші 2/3 частини двокімнатної квартири за вищезазначеною адресою належать позивачу на підставі свідоцтва про право власності та свідоцтва про право на спадщину. Померла [PERSON] була зареєстрована та фактично проживала за адресою: [ADDRESS] . Місце проживання позивача до 22.09.2009 року також було за вищезазначеною адресою. 03.08.2009 року [PERSON] позивачу було подаровано квартиру за адресою [ADDRESS] , у зв?язку з чим позивач з 20.10.2009 року був прописаний за вказаною адресою, хоча фактично проживав з матір?ю за адресою [ADDRESS] . Наприкінці літа 2020 року [PERSON] - мати позивача при падінні зламала шийку правого стегна, після операції самостійно не пересувалася, була прикута до крісла колісного, у зв?язку з чим позивач постійно проживав та доглядав за нею. Після російського вторгнення 05.03.2022 року позивач забрав родину, маму на кріслі колісному та переїхав у більш безпечне, як здавалося на той час місце в центрі міста Маріуполя. 18.03.2022 року позивачу з родиною та мамою вдалося виїхати з окупованого Маріуполя на підконтрольну уряду України територію в село Малі Канівці, Золотоніського району Черкаської області. Зареєструватися як внутрішньо переміщені особи не встигли відразу як приїхали, оскільки займалися питаннями пошуку житла. 24.03.2022 року стан матері позивача погіршився і останній відвіз її до обласної лікарні м. Черкаси, де вона і померла в відділенні реанімації від широкого інфаркту міокарду. 26.03.2022 року позивач поховав матір на кладовищі в с. Великі Канівці, Золотоніського району Черкаської області. 28.03.2022 року позивач та його родина отримали статус внутрішньо переміщених осіб. Строк для прийняття спадщини після смерті матері позивача сплив 25.09.2022 року. У встановлений законом шестимісячний строк позивач не звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини з наступних причин. Для внутрішньо переміщених осіб з міста Маріуполя Маріупольською міською радою були влаштовані місця, де можна було отримати соціальну та юридичну допомогу. Позивач повідомив юриста, що окрім свідоцтва про смерть мами інших документів у нього немає, з тієї причини, що коли позивач виїздив з родиною та мамою, з окупованого міста під обстрілами, менше про все думав про квартиру та документи. Юрист центру «Я Маріуполь» (м. Черкаси) зі спадкових питань проінформував позивача, що отримати свідоцтво та прийняти спадщину на окупованій території без правовстановлюючих документів на спадкове майно він не має можливості та крім того законодавцем подовжено строк для прийняття спадщини у зв?язку з введенням воєнного стану на території України. З 12.03.2020 року на всій території України було запроваджено карантин, який неодноразово подовжувався та діяв до 30.06.2023 року, що ускладнювало здійснення можливості звернення до державних органів, в тому числі до органів нотаріату. Вищевикладені обставини мали вплив на можливість та строки звернення позивача до нотаріальної установи для подачі заяви про прийняття спадщини, і відокремлення понять прийняття спадщини та її подальшого оформлення. З урахуванням реалій окупації м. Маріуполя, з місцевих телеграм каналів позивач дізнався, що будинок за адресою [ADDRESS] , був частково зруйнований після обстрілів, при цьому позивач протягом всього цього періоду намагався з?ясувати - залишилися чи ні квартира, в якій позивач проживав разом з мамою та чи збереглися правовстановлюючі документи на квартиру. Наприкінці березня 2025 року позивачу зателефонувала сусідка, яка до війни мешкала за адресою [ADDRESS] , та повідомила, що вона приїздила на два тижні до м. Маріуполя та в квартирі батьків позивача, за адресою [ADDRESS] , яку частково відремонтували, мешкають якісь невідомі люди, які передали їй коробку зі старими родинними фотографіями та інвентарною справою та іншими документами на квартиру. 22.04.2025 року позивач отримав від сусідки у м. Київ документи і одразу звернувся до найближчого нотаріуса- для внесення відомостей про право власності до Реєстру речових прав на нерухоме майно та щодо набуття права власності на 1/3 частини квартири. 25.04.2025 року позивач отримав витяг з Державного Реєстру речових прав на нерухоме майно. Щодо набуття права власності на 1/3 частини квартири нотаріус надала лист-роз?яснення за №117/01-116 про відмову в оформленні спадщини в розмірі 1/3 кватири, що належала померлій матері позивача [PERSON] та про можливість розв?язання питання про визначення додаткового строку прийняття спадщини в судовому порядку. У зв?язку з чим позивач звернувся до суду. Ухвалою Новокодацького районного суду міста Дніпра від 03.06.2025 року відкрито провадження у вищевказаній справі, визначено проводити розгляд справи у порядку загального позовного провадження. Ухвалою Новокодацького районного суду міста Дніпра від 17.12.2025 року вищезазначену справу призначено до судового розгляду по суті. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, підтримав позовні вимоги у повному обсязі. Представник відповідача Маріупольської міської ради Донецької області Бастрига С.М. у судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення позовної заяви не заперечує. Третя особа [PERSON] у судове засідання не з`явилася, надала суду заяву, в якій просила розглянути справу без її участі у порядку письмового провадження, на розсуд суду. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження (повторно) Серії [NUMBER] від 22.09.2023 року, виданим цифровим офісом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис № 150 від 10.02.1972 року, [PERSON] , [INFO] , є сином [PERSON] та [PERSON] . Згідно свідоцтва про смерть Серії [NUMBER] від 28.03.2022 року, виданого Чорнобаївським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Золотоніському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис № 132 від 28.03.2022 року, [PERSON] померла [INFO] . Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина у складі 1/3 двокімнатної квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що належить спадкодавцеві на підставі свідоцтва про право власності на житло, видане Маріупольським ДВП «Житловик» №33423 від 15.03.1995 року. Позивач є єдиним спадкоємців померлої, інших спадкоємців за заповітом чи за законом немає. Інші 2/3 частини квартири двокімнатної квартири за вищезазначеною адресою належать позивачу на підставі свідоцтва про право власності № [NUMBER] від 15.03.1995 року, видане Маріупольським ДВП «Житловик» та свідоцтва про право на спадщину від 20.11.2015 року. Згідно з листом ККП «Маріупольського бюро технічної інвентаризації-Маріупольська нерухомість» від 17.04.2025 року №770 підтверджується право власності на двокімнатну квартиру за адресою [ADDRESS] , станом на 31.12. 2012 року зареєстровано ККП «Маріупольського бюро технічної інвентаризації-Маріупольська нерухомість» на праві приватної, спільної сумісної власності між [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] в рівних частинах за кожним. Відповідно до даних паспорту громадянина України серія [NUMBER] виданого Орджонікідзевським РВ Маріупольського МУ УМВС України в Донецькій області 01.12.2000 року, [PERSON] була зареєстрована та фактично проживала за адресою [ADDRESS] . Місце проживання позивача, відповідно до відомостей зазначених у паспорті серія [NUMBER] , виданого Орджонікідзевським РВ Маріупольського МУ УМВС України в Донецькій області 29.11.1995 року, до 22.09.2009 року було зареєстровано за адресою [ADDRESS] . 03.08.2009 року позивачу [PERSON] , згідно договору дарування ВМІ №648213, подаровано квартиру за адресою [ADDRESS] , про що приватним нотаріусом Борисевич Т.С. зареєстровано в реєстрі за №1532 та в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно 30.09.2009 року, у зв?язку з чим позивач з 20.10.2009 року був прописаний за вказаною адресою, хоча фактично проживав з матір?ю за адресою [ADDRESS] . Позивач звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Макаревич В.Г. для внесення відомостей про право власності до Реєстру речових прав на нерухоме майно та щодо заведення спадкової справи після смерті померлої [INFO] [PERSON] , для набуття права власності на 1/3 частини квартири за адресою [ADDRESS] . 25.04.2025 року позивач отримав витяг з Державного Реєстру речових прав на нерухоме майно. Щодо набуття права власності на 1/3 частини квартири нотаріус Київського міського нотаріального округу Макаревич В.Г. надала позивачу лист-роз?яснення за №117/01-116 від 29.04.2025 року про відмову в оформленні спадщини в розмірі 1/3 квартири, що належала померлій його матері [PERSON] , у зв?язку з пропущеним строком на прийняття спадщини та про можливість розв?язання питання про визначення додаткового строку прийняття спадщини в судовому порядку. Таким чином судом встановлено, що позивач [PERSON] є єдиним спадкоємцем після смерті матері [PERSON] , інших спадкоємців за заповітом чи за законом немає. Статтею 1217 ЦК України встановлено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно з ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Статтею 1272 ЦК України визначено наслідки пропущення строку для прийняття спадщини, зокрема, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом ст. 1272 ЦК України позов про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини подається: 1) у разі відсутності письмової згоди всіх спадкоємців, які прийняли спадщину, на подання спадкоємцем, який пропустив шестимісячний строк, заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори; 2) у разі пропуску шестимісячного строку подання заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори та відсутності інших спадкоємців, які прийняли спадщину та могли б дати письмову згоду на подання цієї заяви. Згідно роз`яснень, викладених у п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року, особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Верховний Суд України у своєму рішенні від 26 вересня 2012 року, прийнятому у справі № 6-85цс12 за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права (ч.3 ст. 1272 ЦК України) у подібних правовідносинах, зробив правовий висновок про те, що право на спадщину належить спадкоємцеві з моменту її відкриття й закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; ці обставини визнані судом поважними. Аналогічні позиції викладені у постановах Верховного Суду у справах №520/10377/17 від 17 червня 2020 року, №766/16770/17 від 18 березня 2020 року, у справах № 286/27/18 від 26 лютого 2020 року. Указом Президента України №64/2022 у зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України введено воєнний стан, який триває досі. Через запеклі бої та окупацію міста Маріуполь Донецької області а також військові дії на території нашої Держави і її перебування за кордоном у зв`язку з вказаними обставинами позивач не міг вчасно отримати необхідні документи для оформлення спадщини та звернутись із заявою про прийняття спадщини у встановлений законом строк. Проаналізувавши вищенаведене, суд дійшов висновку, що строк для прийняття спадщини за законом пропущений позивачем [PERSON] з поважних причин, тому суд вважає, що вимоги позивача є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, внаслідок чого визначає позивачу додатковий строк терміном на три місяці, який зазначає представник позивача в позові, для подання відповідної заяви про прийняття спадщини, з дня набрання цим рішенням законної сили.

Outcome: approved