Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-13 00:00:00

За позовом сторона позивача просить визнати за [PERSON] право приватної власності на житловий будинок з господарськими і побутовими будівлями та надвірними спорудами в цілому, який розташований по [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог у позові зазначено про те, що в [ADDRESS] , розташований житловий будинок з господарськими і побутовими будівлями та надвірними спорудами, який був придбаний позивачем ще до шлюбу. Згідно типового договору купівлі продажу садового типу з надвірними будівлями, який був укладений між колгоспом імені Фрунзе Семенівського району та позивачем 10 жовтня 1993 року, була здійснена купівля продаж будинку за 34 574 000 крб. Вказана сума була сплачена, що підтверджується довідкою № 80 від 22.10.1996, що була видана колективним сільгоспідприємством ім. Фрунзе. Відповідно до виписки Семенівської міської ради Чернігівської області № 313 від 12.11.2025 житловий будинок 1990 року побудови з надвірними будівлями, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , зареєстроване за номером особового рахунку № [NUMBER] в погосподарській книзі № 02 по селу Хотіївка Семенівської міської ради НовгородСіверського району на 1996 2000 роки на ім`я позивача. Шлюб з дружиною [PERSON] був зареєстрований 18 листопада 1995 року Хотинівською сільською радою Семенівського району. Дружина не заперечує проти визнання за позивачем права особистої власності на будинок. Житловий будинок розташований на земельній ділянці, яка приватизована і перебуває у приватній власності позивача. Згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 20.01.2015 земельна ділянка в [ADDRESS] , площею 0,25 га має кадастровий номер 7424787001:01:001:0147 з цільовим призначенням: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Згідно інформаційної довідки № 456 від 12.11.2025 Семенівського відділення КП «Новгород-Сіверське міжміське бюро технічної інвентаризації» по обліку БТІ станом на 31.12.2012 даний будинок не зареєстрований. Коли позивач вирішив зареєструвати своє право власності на вказаний вище житловий будинок, то це виявилося не можливим. Державний реєстратор прав на нерухоме майно, до якого звернувся позивач, виніс рішення № 82219269 від 05 грудня 2025 року, яким відмовив у проведенні реєстраційних дій за даним будинком на підставі того, що подані йому документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно. Державний реєстратор зазначив, що відповідно до ст. 227 Цивільного кодексу УРСР, який був чинний на той момент, договір купівлі продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору. Однак, на час забудови будинку питання набуття права власності регулювалося постановою Ради Міністрів СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю та будівництво індивідуальних житлових будинків». Цей нормативний правовий акт не пов`язував виникнення права власності на житловий будинок з проведенням його реєстрації. Це також підтверджено правовим висновком Верховного Суду України в цивільній справі 6-137цс13 від 18.12.2013 року. 31.01.1966 наказом Мінкомгоспу УРСР була затверджена Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, яка діяла до 13.12.1995 року (далі - Інструкція). Відповідно до п. 4 вказаної Інструкції реєстрації підлягали лише всі будинки та домоволодіння в межах міст і селищ міського типу Української РСР, а відповідно до п. 6 Інструкції не підлягали реєстрації будинки і домоволодіння, що розташовані в сільських населених пунктах. У сільській місцевості оформлення індивідуальних (приватних) будинків здійснювалося шляхом проведення у господарській книзі сільської ради відповідного запису та відкриття особистого рахунку на ім`я забудовника. Інших правовстановлюючих документів чинне на той час законодавство не передбачало. Таким чином, житловий будинок позивача був зареєстрований відповідно до чинного на той час законодавства і фактично позивач став фактичним власником житлового будинку та господарських будівель. Відповідно до вимог частини 1 ст. 182 Цивільного кодексу України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Обов`язковість державної реєстрації права власності на нерухоме майно встановлена також пунктом 1 частини 1 ст. 4 Закону України "Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень". В той же час в частині 5 ст. 3 цього ж Закону зазначено, що право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. Відповідно до цього Закону реєстрація речових прав на нерухомість, їх обтяжень здійснюється лише в разі вчинення правочинів щодо нерухомого майна, а також за заявою власника (володільця) нерухомого майна. Не зважаючи на внесення запису у погосподарську книгу, позивачем право власності в БТІ не було зареєстроване. Таким чином, право власності на будинок у встановленому законом порядку на даний час не зареєстровано. Зареєструвати право власності зараз неможливо, так як на будинок відсутній правовстановлюючий документ. Крім позивача на будинок ніхто не претендує. Згідно ст. ст. 41, 55 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Права людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Особа має право звернутися до суду з позовом про визнання права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншими особами (ч.1 ст.392 Цивільного кодексу України). Тобто, передумовою для застосування ст.392 Цивільного кодексу України є відсутність іншого, окрім судового, шляху для відновлення порушеного права. У судове засідання позивач [PERSON] та представник позивача, адвокат Івашко Володимир Володимирович, не прибули, подали до суду за підписом представника позивача Івашка В. В. через підсистему «Електронний суд» відомості про розгляд справи за їх відсутності, за змістом яких позов підтримали (а. с. 49). Також при ухваленні цього рішення суд враховує, що прибуття до суду позивача та його представника ускладнюють умови воєнного стану. Представник відповідача, Семенівської міської ради Чернігівської області, міський голова Деденко Сергій Іванович, у судове засідання не прибув, відзиву не подав, але подав до суду через підсистему «Електронний суд» заяву про розгляд справи за його відсутності, за змістом якої зазначив, що проти задоволення позовних вимог міська рада не заперечує (а. с. 47). Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, вважає за необхідне позов задовольнити повністю за приведених вище обставин, викладених у позові, які знайшли своє повне підтвердження у судовому засіданні через те, що вони доводяться сукупністю відомостей доданих до позову копій документів, зокрема: даними копії виписки із погосподарської книги від 12.11.2025 № 313 з даними про будинок (а. с. 5); даними копій витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності земельні ділянки (а. с. 6-7); даними копії довідки, виданої колгоспом ім. Фрунзе про оплату вартісті будинку (а. с. 8); даними копії інформаційної довідки Семенівського відділення КП «Новгород-Сіверське МБТІ» від 12.11.2025 № 456 про відсутність реєстрації спірного будинку (а. с. 8 на звороті), даними копії договору купівлі-продажу житлового будинку садибного типу з надвірними побудовами від 10.10.1993 (а. с. 9); даними копії звіту про оцінку майна (а. с. 10-17); даними копій облікової картки об`єкта погосподарського обліку на 2011-2020 роки (а. с. 20-24); даними копії паспорта, яким документований позивач (а. с. 25-26); даними копії рішення про відмову в проведенні реєстраційних дій №82219269 від 05.12.2025 (а. с. 27); даними копії технічного паспорта № 272 комунального підприємства «Новгород-Сіверське МБТІ», виготовленого 22.10.2025 на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами (а. с. 30-38); Крім позивача на будинок ніхто не претендує. Через відсутність відповідної реєстрації права власності на житловий будинок, що не оспорюється відповідачем, зараз позивач не має можливості отримати вказаний будинок у власність інакше, аніж за рішенням суду. Також слід зазначити, що згідно даних висновку про вартість майна, який міститься в звіті про оцінку майна, поданого разом із позовом до суду, житловий будинок, що розташований по [ADDRESS] , знаходиться в задовільному технічному стані та використовується за своїм функціональним призначенням (а. с. 11). Позов відповідачем визнається повністю, а тому у суду за присутньої достатньо ґрунтовної аргументації, викладеної у позові, немає аніяких перешкод для визнання права власності на зазначений будинок за позивачем на підставі положень ст. ст. 16, 328 Цивільного кодексу України.

Outcome: approved