Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-13 00:00:00

У вересні 2025 року позивач ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», від імені якого діє представник-адвокат Усенко М.І., через підсистему «Електронний суд» звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором, просить стягнути з [PERSON] на свою користь заборгованість за кредитним договором № 6377529 від 25.04.2024 в сумі 18 203,60 грн; судові витрати на оплату судового збору в розмірі 2 422,40 грн та на професійну правничу допомогу в розмірі 8 000,00 грн. Позовні вимоги обґрунтував тим, що 25 квітня 2024 року ТОВ «Мілоан» та [PERSON] уклали договір про споживчий кредит №6377529 в електронній формі, відповідно до умов якого відповідач отримала кошти у розмірі 5000,00 грн, зобов`язалась повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти. Згідно з п. 7.1. кредитного договору цей договір набуває чинності з моменту його укладення в електронній формі, а права та обов`язки сторін, з моменту переказу кредитних коштів на карту позичальника діють до повного виконання сторонами своїх зобов`язань. Товариство свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі, а саме надало відповідачу грошові кошти в обсязі та у строк, визначений умовами кредитного договору. У порушення вимог статей 509, 526, 1054 ЦК України відповідач не виконала свої зобов`язання - не вносила платежі, передбачені умовами кредитного договору, на повернення отриманих коштів, також сплату комісії та процентів за користування кредитом. 24 вересня 2024 року ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» уклали договір відступлення прав вимоги № 110-МЛ, за умовами якого ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги щодо осіб, які являлись боржниками ТОВ «Мілоан», включно і до [PERSON] за кредитним договором №6377529 від 25.04.2024. У зв`язку з неналежним виконанням зобов`язання за кредитним договором заборгованість відповідача перед позивачем становить 18 203,60 грн, з яких: прострочена заборгованість за сумою кредиту 5 000,00 грн; прострочена заборгованість за сумою відсотків 7 929,60 грн; прострочена заборгованість за комісією 374,00 грн, сума по неустойці та/або процентам за порушення грошового зобов`язання (а.с. 3-6). Ухвалою судді від 28 жовтня 2025 року після виконання вимог, передбачених частиною шостою статті 187 ЦПК України, прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено судове засідання на 24 листопада 2025 року, задоволено клопотання позивача про витребування доказів в АТ «Універсал Банк» та в ТОВ «Контрактовий дім» ( а.с. 66-69). Ухвалою суду від 24 листопада 2025 року відкладено судове засідання на 08 грудня 2025 року на підставі частини четвертої статті 223 ЦПК України (а.с.93-94). 08 грудня 2025 року цивільну справу знято з розгляду у зв`язку з перебуванням головуючої у справі судді Бабич Н.С. у нарадчій кімнаті у кримінальному провадженні (справа № 377/531/24, провадження № 1-кп/377/8/25), призначено судове засідання на 25 грудня 2025 року (а.с.109). 25 грудня 2025 року цивільну справу знято з розгляду у зв`язку з перебуванням головуючої у справі судді Бабич Н.С. у нарадчій кімнаті у кримінальному проваджені (справа № 377/512/24, провадження № 1-кп/377/6/25), призначено судове засідання на 31 грудня 2025 року ( а.с.118). Ухвалою суду від 31 грудня 2025 року судове засідання відкладено на 14 січня 2026 року на підставі пункту 1 частини другої статті 223 ЦПК України (а.с.130-131). Учасники справи у призначене судове засідання не з`явились, про дату, час і місце судового засідання повідомлялись належним чином в порядку, передбаченому статтями 128-130 ЦПК України (а.с.136-138, 141). У позовній заяві зазначено клопотання про розгляд справи без участі представника ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал». Крім того, у поданій до суду заяві представник позивача адвокат Усенко М.І. не заперечував щодо винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] причини неявки суду не повідомила, заяву про розгляд справи за її відсутності та відзив на позовну заяву не подала. За наявності умов, передбачених статтями 280-282 ЦПК України, відповідно до ухвали суду від 14 січня 2026 року, суд ухвалює заочне рішення у справі. Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку. Суд встановив, що 25 квітня 2024 року [PERSON] на сайті miloan.ua створила та заповнила анкету-заяву на кредит № 6377529, в якій зазначила свої персональні дані, зокрема: прізвище, ім`я, по батькові, ідентифікаційний номер, рік народження, номер мобільного телефону, паспортні дані, адресу зареєстрованого місця проживання та фактичного місця проживання та погодила основні умови кредитування (а.с.19). Анкета-заява на кредит № 6377529 від 25.04.2024 також містить інформацію про процес оформлення та розгляду заяви № 6377529, зокрема про такі дії: заповнення заяви, автоматичну перевірку, перевірку у базі кредитних історій, скоринг, перевірку у базі кредитних історій, скоринг, підтвердження зміни умов, обробку, підписання паспорту кредиту, підписання договору. Отже, відповідач через особистий кабінет на веб-сайті ТОВ «Мілоан» подала заявку на отримання кредиту за умовами, які вважала зручними для себе, та підтвердила умови отримання кредиту, після чого первісний кредитор надіслав відповідачу за допомогою засобів зв`язку на вказаний нею у заяві номер телефону одноразовий ідентифікатор, який відповідач використала для підтвердження підписання договору. 25 квітня 2024 року ТОВ «Мілоан» та [PERSON] уклали електронний договір про споживчий кредит (індивідуальна частина) № 6377529 шляхом підписання сторонами електронними підписами, зокрема [PERSON] підписала договір 25 квітня 2024 року о 15:36 одноразовим ідентифікатором 142750 ( а.с. 7-13). Відповідно до п. 1.1. договору кредитодавець зобов`язується на умовах визначених цим договором, на строк визначений п.1.3. договору надати позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі визначеній у п. 1.2. договору, а позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом відповідно до графіку платежів та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені договором. Кредит надається з метою задоволення потреб позичальника, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю та виконанням обов`язків найманого працівника. Типом кредиту є кредит. Згідно з п.п. 1.2. -1.3 договору сума (загальний розмір) кредиту становить 5000,00 грн; кредит надається загальним строком на 360 днів за умови виконання позичальником графіку платежів, з 25.04.2024 (дата надання кредиту); строк, на який надається окрема частина кредиту, встановлюється графіком платежів. За умовами, визначеними у п. 1.4 договору, повернення кредиту, сплата комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом має здійснюватися позичальником зі встановленою періодичністю відповідно до графіку платежів, наведеному у додатку №1 до договору. Остаточний термін (дата) повернення кредиту, сплати комісії та процентів за користування кредитом (за умови дотримання графіку платежів): 20.04.2025 (дата остаточного погашення заборгованості). Комісія за надання кредиту: 391,00 грн, яка нараховується за ставкою 8,05 % від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту ( п. 1.5.1. договору). Відповідно до п. 1.5.2. 1.5.3. проценти за користування кредитом протягом першого розрахункового періоду, визначеного графіком платежів, нараховуються за ставкою 357,70% річних на фактичну заборгованість за кредитом. Проценти за користування кредитом протягом решти строку кредитування нараховуються за стандартною процентною ставкою 511, 00 % річних від фактичного залишку кредиту, починаючи з другого розрахункового періоду, визначеного графіком платежів. Нараховані згідно з п. 1.5.2 та п. 1.5.3 договору проценти за користування кредитом за весь строк кредитування складатимуть 19 719,00 грн. Згідно з п.1.6. договору тип процентної ставки за цим договором: фіксована. Особливості нарахування та сплати комісій та процентів, а також тіла кредиту встановлені п.п.2.2.2., 2.2.3. цього договору. Комісія за надання кредиту нараховується кредитодавцем одноразово в момент видачі кредиту. Строк сплати загальної суми комісії позичальником настає в момент її нарахування і для кожної окремої частини комісії завершується у відповідну дату платежу- дату завершення розрахункового періоду, сума платежу за який включає цю частину комісії, відповідно до графіку платежів. Нарахування кредитодавцем процентів за користування кредитом здійснюється з дати, наступної за днем надання кредиту, по дату остаточного погашення заборгованості (включно) на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування. База для нарахування процентів: фактична кількість днів в місяці, 365 днів в році. Строк сплати процентів настає в день їх нарахування і триває до дати платежу (включно), з настанням якої завершується розрахунковий період, в якому такі проценти були нараховані, згідно графіку платежів. Строк сплати кожної окремої частини кредиту (тіла кредиту) настає та завершується у відповідну дату платежу, що передбачає сплату цієї частини (тіла) кредиту, згідно графіку платежів ( п.2.2.2. договору). Проценти нараховуються за стандартною ставкою, що визначена п. 1.5.3. цього договору, яка є незмінною протягом всього строку кредитування, окрім випадків, коли за умовами акцій, програм лояльності, спеціальних пропозицій, та з інших причин визначена в п.1.5.2 процентна ставка протягом встановленого графіком платежів першого розрахункового періоду запропонована позичальнику зі знижкою і є меншою за стандартну ставку визначену п.1.5.3 договору. Якщо визначена п.1.5.2 процентна ставка є нижчою від стандартної ставки, то після завершення першого розрахункового періоду, проценти, починаючи з другого розрахункового періоду встановленого графіком платежів, продовжують нараховуватись за стандартною ставкою, згідно п.1.5.3. договору. Стандартна процентна ставка не є підвищеною. Якщо розмір зобов`язань позичальника зі сплати процентів протягом першого розрахункового періоду є меншим ніж заборгованість зі сплати процентів за аналогічний строк та нарахованих на одну базу протягом будь-якого іншого періоду кредитування, це означає, що протягом першого розрахункового періоду позичальнику була надана знижка, що дорівнює різниці між стандартною ставкою встановленою п.1.5.3. та процентною ставкою визначеною п.1.5.2 договору. Після спливу строку кредитування нарахування процентів за користування кредитом припиняється (п.2.2.3 договору). Відповідно до п. 2.1 договору кредитні кошти надаються позичальнику безготівково на рахунок з використанням карти [NUMBER] . Як вбачається з графіку платежів, що є додатком № 1 до договору про споживчий кредит № 6377529 від 25.04.2024, дата видачі кредиту 25.04.2025; дата першого платежу 25.05.2024; наступні платежі в період з 09.06.2024 по 20.04.2025 розраховані через 15 днів; загальна вартість кредиту 25 110,00 грн, яка складається із: суми кредиту за договором 5 000,00 грн; процентів за користування кредитом 19 710,00 грн; комісії за надання кредиту 391,00 грн (а. с. 13). Додатком № 2 до договору про споживчий кредит № 6377529 є заява на отримання кредиту № 6377529 від 25.04.2024, з якої вбачається, що [PERSON] погодила такі умови кредитування: сума кредиту 5 000,00 грн; строк кредиту 360 днів, процентна ставка протягом першого розрахункового періоду 357,70 % річних; процентна ставка протягом решти строку кредитування 511,090 % річних; комісія 8,05% від суми кредиту; періодичність здійснення платежів: в перший період 30 днів, далі кожні 15 днів згідно графіку платежів. Платіжна картка, на яку має бути зарахована сума кредиту: № [NUMBER] (а.с. 14). Відповідно до довідки б/н від 14.10.2024 ТОВ «Мілоан» [PERSON] , з якою укладено договір про споживчий кредит № 6377529 від 25.04.2024, ідентифікована ТОВ «Мілоан». Акцепт (договір) підписаний позичальником із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором: одноразовий ідентифікатор 142750, дата і час відправки одноразового ідентифікатора позичальнику 25.04.2024 15:36:20; номер телефону, на який відправлено одноразовий ідентифікатор, [NUMBER] (а. с. 15). З платіжного доручення №129301679 від 25.04.2024 видно, що 25.04.2024 ТОВ «Мілоан» перерахувало на картку № [NUMBER] [PERSON] 5 000,00 грн з призначенням платежу: кошти згідно з договором № 6377529 (а. с. 18). Відповідно до інформації ТОВ «Фінансова компанія «Контрактовий дім» № 17326 від 03.11.2025 та квитанції до платіжної інструкції № 19828-1333-103713370, наданих на виконання вимог ухвали суду від 28 жовтня 2025 року, Товариством 25.04.2024 о 15:36 успішно здійснено (завершено) переказ коштів від платника ТОВ «Мілоан» за платіжною операцією № 1399314493 на суму 5 000,00 грн на користь отримувача [PERSON] на платіжну картку № [NUMBER] з призначенням платежу «кредитні кошти від ТОВ «Мілоан» згідно з договором № 6377529» ( а.с. 84-87,89). З відомості про щоденні нарахування та погашення, складеної ТОВ «Мілоан» за кредитним договором №6377529, укладеним з [PERSON] , вбачається, що 25 квітня 2024 року надано кредит у розмірі 5 000,00 грн; 25.04.2024 нараховано комісію за видачу кредиту в розмірі 391,00 грн відповідно до п.2.2.2. договору. За період з 26.04.2024 по 25.05.2024 проценти за користування кредитом нараховані відповідно до п. 1.5.2., договору; за період з 26.05.2024 по 24.09.2024 проценти за користування кредитом нараховані відповідно до п. 1.6., п. 2.2.3. договору. Також за вказаний період нараховано штраф згідно з п.4.1 договору по 700 грн 16.06.2024, 01.07.2024, 16.07.2024, 31.07.2024, 15.08.2024, 30.08.2024 , 14.09.2024. Враховано сплату 25.05.2024 процентів по кредиту на суму 1 470,00 грн та комісії на суму 17,00 грн (а.с. 16-17). 24 вересня 2024 року ТОВ «Мілоан» (кредитор) та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» (новий кредитор) уклали договір відступлення прав вимоги № 110-МЛ, відповідно до умов якого кредитор відступає новому кредитору за плату, а новий кредитор приймає належні кредиторові права грошової вимоги (права вимоги) до боржників за кредитними договорами, вказаними у реєстрі боржників, укладеними між кредитором і боржником (портфель заборгованості) ( а.с. 21-31). Пунктом п.6.2.3. договору № 110-МЛ передбачено, права вимоги переходять до нового кредитора у дату здійснення фінансування (оплати) на користь кредитора у повному обсязі в сумі, вказаній в п. 7.1. цього договору, після чого новий кредитор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно їх заборгованості. Оформлення відступлення права вимоги здійснюється шляхом підписання акту приймання- передачі реєстру боржників (додаток №2) відповідно до п. 8.3.2. договору. Згідно з п. 7.1 договору відступлення прав вимоги в якості компенсації за придбання (відступлення) прав вимоги новий кредитор протягом п`яти робочих днів від дати підписання цього договору сплачує кредиторові плату в розмірі, що станом на дату підписання сторонами цього договору складає 1 479 167, 31 грн. Договір набирає чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін та діє до 31.12.2028, але у будь-якому випадку до повного виконання відповідних зобов`язань сторонами ( п.13.1. договору відступлення). Відповідно до платіжної інструкції № 5898 від 24.09.2024 ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» перерахувало на рахунок ТОВ «Мілоан» грошові кошти у розмірі 1 479 167, 31 грн на виконання умов договору відступлення прав вимоги № 110-МЛ від 24.09.2024 ( а.с. 32). Згідно з витягом з реєстру боржників до договору відступлення прав вимоги № 110-МЛ від 24.09.2024, підписаного генеральним директором ТОВ «Мілоан» та генеральним директором ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», до ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» перейшло право грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 6377529 від 25.04.2024 на загальну суму 18 203,60 грн, з яких: залишок заборгованості за тілом (основною сумою) кредиту- 5 000,00 грн; залишок заборгованості за нарахованими процентами за користування кредитом 7 929,60 грн; залишок заборгованості за комісією за надання кредиту 374,00 грн, залишок за неустойкою та/або процентами за порушення грошового зобов`язання 4 900,00 грн (а.с. 33). За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до пункту 1 частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори. Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним ( стаття 204 ЦК України). За змістом частин першої та другої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. Приписами частини першої статті 207 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Згідно з частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Положеннями статті 627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства ( частина перша статті 628 ЦК України). Договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (частина перша стаття 638 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцю таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей. Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики (частина перша статті 1048 ЦК України). Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». У пункті 5 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пункт 12 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно з частиною шостою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За змістом частини восьмої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Інформаційна система суб`єкта електронної комерції, який пропонує укласти електронний договір, має передбачати технічну можливість особи, якій адресована така пропозиція, змінювати зміст наданої інформації до моменту прийняття пропозиції. Положеннями статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису ( факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів). Відповідно до частини тринадцятої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами згідно із статтею 64 Цивільного процесуального кодексу України, статтею 36 Господарського процесуального кодексу України та статтею 79 Кодексу адміністративного судочинства України. Згідно з частинами першою, другою статті 13 Закону України «Про електронну комерцію» розрахунки у сфері електронної комерції здійснюються відповідно до законів України « Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», інших законів та нормативно-правових актів Національного банку України. Розрахунки у сфері електронної комерції можуть здійснюватися з використанням платіжних інструментів, електронних грошей, шляхом переказу коштів або оплати готівкою з дотриманням вимог законодавства щодо оформлення готівкових та безготівкових розрахунків, а також в інший спосіб, передбачений законодавством України. Способи, строки та порядок розрахунків у сфері електронної комерції визначаються в електронному договорі з урахуванням вимог законодавства України. Пунктом 159 розділу VIII « Загальні правила документообігу за операціями з використанням платіжних інструментів» Положення про порядок емісії та еквайрингу платіжних інструментів, затвердженого постановою Правління Національного банку України 29.07.2022 за №164, передбачено, що документи за операціями з використанням платіжних інструментів мають статус первинного документа та можуть бути використані під час урегулювання спірних питань. Відповідно до частини шостої статті 6 Закону України «Про захист персональних даних» не допускається обробка даних про фізичну особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини. У частині першій статті 11 Закону України «Про захист персональних даних» встановлено, що підставою виникнення права використання персональних даних є, зокрема, згода суб`єкта персональних даних на обробку його персональних даних; дозвіл на обробку персональних даних, наданий володільцю персональних даних відповідно до закону виключно для здійснення його повноважень; укладення та виконання правочину, стороною якого є суб`єкт персональних даних або який укладено на користь суб`єкта персональних даних чи для здійснення заходів, що передують укладенню правочину на вимогу суб`єкта персональних даних. Відповідно до пункту 22 частини першої статті 1 Закону України « Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги» (в редакції, чинній станом на час укладення договору про споживчий кредит №м 6377529 від 25.04.2024) ідентифікація особи- процес використання ідентифікаційних даних особи з документів, створених на матеріальних носіях, та/або електронних даних, у результаті якого забезпечується однозначне встановлення фізичної, юридичної особи або уповноваженого представника юридичної особи та перевірка належності особі таких даних. Електронна ідентифікація здійснюється за допомогою засобів електронної ідентифікації та процедури автентифікації відповідно до схем електронної ідентифікації (частина перша статті 14 Закону України « Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги»). Відповідно до статей 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. У пункті 1 частини першої статті 512 та статті 514 ЦК України зазначено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Так, на підтвердження своїх вимог позивач надав паперову копію електронного договору про споживчий кредит № 6377529 ( індивідуальна частина) від 25.04.2024, що містить особисті дані позичальника [PERSON] , зокрема: реквізити паспорта, адресу місця реєстрації, РНОКПП, номер телефону, адресу електронної пошти; анкету-заяву на кредит № № 6377529 від 25.04.2024, де зазначені персональні дані позичальника [PERSON] , номер мобільного телефону, умови кредитування, відомості про процес оформлення та розгляду заяви, прийняття рішення кредитодавцем про погодження видачі кредиту та погоджені умови кредитування ( а.с.7-12, 19). Ідентифікація позичальника [PERSON] первісним кредитором ТОВ «Мілоан» підтверджується довідкою про ідентифікацію, в якій зазначено РНОКПП позичальника, її номер телефону, на який було відправлено одноразовий ідентифікатор (а.с. 15). Отже, для підписання кредитного договору позичальник [PERSON] використала електронний підпис одноразовим ідентифікатором відповідно до вимог частини шостої та восьмої статті 11 і 12 Закону України «Про електронну комерцію», що свідчить про те, що сторони досягли згоди з усіх істотних умов та уклали кредитний договір. Первісний кредитор ТОВ «Мілоан» свої зобов`язання надати грошові кошти позичальнику виконав у повному обсязі, що підтверджується платіжним дорученням №129301679 від 25.04.2024, інформацією ТОВ «Фінансова компанія «Контрактовий дім» №17326 від 03.11.2025 та квитанцією до платіжної інструкції № 19828-1333-103713370 (а.с. 18, 84-87,89). Згідно з інформацією АТ «Універсал Банк» № БТ/У-19847 від 03.12.2025, що надійшла на виконання вимог ухвали суду від 28 жовтня 2025 року, на ім`я [PERSON] банком емітовано платіжну картку № [NUMBER] , на яку 25.04.2024 о 15:36:25 здійснено зарахування коштів у сумі 5 000,00 грн ( а.с. 103-105). Таким чином, встановлені судом обставини справи та надані позивачем на їх підтвердження докази є достатніми для висновку про належне укладення кредитного договору №6377529 від 25.04.2024 первісним кредитором ТОВ «Мілоан» з відповідачем [PERSON] в електронній формі та отримання останньою кредитних коштів. Відповідач своїм правом на подання відзиву не скористалася та не надала жодних доказів на спростування факту отримання коштів, користування наданими кредитними коштами, тобто існування між сторонами договірних відносин позичальника і кредитора. На підтвердження факту переходу прав вимоги до боржника [PERSON] від ТОВ «Мілоан» до ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», позивач надав: копію договору про відступлення прав вимоги № 110-МЛ від 24.09.2024, укладеного між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал»; копію платіжної інструкції № 5898 від 24.09.2024 про перерахування ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» на рахунок ТОВ «Мілоан» грошових коштів на виконання умов договору відступлення прав вимоги № 110-МЛ від 24.09.2024; копію витягу з реєстру боржників до договору відступлення прав вимоги №110-МЛ від 24.09.20245, підписаного генеральним директором ТОВ «Мілоан» та генеральним директором ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», відповідно до якого до ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» перейшло право грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 6377529 від 25.04.2024 на загальну суму 18 203,60 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту- 5 000,00 грн; заборгованість за процентами 7 929,60 грн; заборгованість за комісією 374,00 грн, сума неустойки або процентів за порушення грошового зобов`язання 4 900,00 грн ( а.с. 21-33). Питання дійсності договору відступлення прав вимоги № 110-МЛ від 24.09.2024, укладеного між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», в установленому законом порядку не оспорено. У матеріалах справи відсутні документи, які б свідчили про визнання договору відступлення прав вимоги № 110-МЛ від 24.09.2024, недійсним, або заперечення учасниками справи факту правомірності укладення цього договору. Таким чином, на підставі договору відступлення прав вимоги №110-МЛ від 24.09.2024, укладеного між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», право вимоги до боржника [PERSON] за кредитним договором №6377529 від 25.04.2024 перейшло до позивача ТОВ «ФК «Кредит-Капітал». Відповідно до виписки з особового рахунку за кредитним договором №6377529 від 25.04.2024 [PERSON] станом на 12.08.2025 рахується заборгованість у загальному розмірі 18 203,60 грн, яка складається із: заборгованості за простроченим тілом кредиту 5 000,00 грн, заборгованості за простроченими відсотками 7 929,60 грн, заборгованості за комісією 374,00 грн та залишку заборгованості за неустойкою та/або процентами за порушення грошового зобов`язання 4 900,00 грн ( а.с.20). Доказів повернення тіла кредиту, сплати процентів за користування кредитом та комісії за надання кредиту, матеріали справи не містять. Відповідач не скористалась своїм правом на подання відзиву на позовну заяву та не спростувала доводів позивача про наявність заборгованості за тілом кредиту, процентами за користування кредитом та комісією та її розмір. Позивач також просить стягнути з відповідача неустойку та/або проценти за порушення грошового зобов`язання в сумі 4 900,00 грн. З відомості про щоденні нарахування та погашення, складеної ТОВ «Мілоан» за кредитним договором №6377529, укладеним з [PERSON] , вбачається, що за період з 26.04.2024 по 24.09.2024, крім процентів за користування кредитом, нараховувався штраф згідно з п.4.1 договору по 700 грн 16.06.2024, 01.07.2024, 16.07.2024, 31.07.2024, 15.08.2024, 30.08.2024 , 14.09.2024, всього на загальну суму 4 900,00 грн (а.с. 16-17). Пунктом 4.1 договору про споживчий кредит № 6377529 від 25.04.2024 передбачено, що у разі прострочення позичальником зобов`язань з повернення кредиту (частини кредиту згідно графіку платежів) та/або сплати процентів за його користування та/або комісії та/або інших платежів згідно з умовами цього договору та графіку платежів, позичальник зобов`язаний сплатити на користь кредитора штраф у розмірі 700,00 грн за кожний випадок порушення (невиконання або неналежного виконання зобов`язання зі сплати платежів у визначені графіком дати платежів, якщо порушення відповідної дати платежу триває більш ніж 6 днів. Відповідно до частин першої, третьої статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого відповідним Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-ІХ, на всій території України введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, дія якого триває до теперішнього часу. Згідно з пунктом 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). 15 березня 2022 року Верховна Рада України прийняла Закон України № 2120-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану», яким розділ IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» доповнено пунктом 6-1, відповідно до якого у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після дня його припинення або скасування у разі прострочення споживачем виконання зобов`язань за договором про споживчий кредит споживач звільняється від відповідальності перед кредитодавцем за таке прострочення. У разі допущення такого прострочення споживач звільняється, зокрема, від обов`язку сплати кредитодавцю неустойки (штрафу, пені) та інших платежів, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) споживачем зобов`язань за таким договором. Забороняється збільшення процентної ставки за користування кредитом з причин інших, ніж передбачені частиною 4 статті 1056-1 ЦК України, у разі невиконання зобов`язань за договором про споживчий кредит у період, зазначений у цьому пункті. Норми цього пункту поширюються, у тому числі, на кредити, визначені частиною 2 статті 3 Закону. Неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за таким договором, підлягають списанню кредитодавцем. Пункт 6-1 розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» виключено на підставі Закону України № 3498-IX від 22 листопада 2023 року « Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», та пунктом 6 даного розділу встановлено, що у разі прострочення споживачем у період з 1 березня 2020 року до припинення зобов`язань за договором про споживчий кредит, укладеним до тридцятого дня включно з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», у тому числі того, строк дії якого продовжено після набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», споживач звільняється від відповідальності перед кредитодавцем за таке прострочення. У тому числі, але не виключно, споживач у разі допущення такого прострочення звільняється від обов`язку сплати кредитодавцю неустойки (штрафу, пені) та інших платежів, передбачених договором про споживчий кредит за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) споживачем зобов`язань за таким договором. Забороняється збільшення процентної ставки за користування кредитом з інших причин, ніж передбачені частиною 4 статті 1056-1 Цивільного кодексу України, у разі невиконання зобов`язань за договором про споживчий кредит у період, зазначений у цьому пункті. Дія положень цього пункту поширюється, у тому числі, на кредити, визначені частиною другою статті 3 цього Закону. Отже, на дату укладення договору про споживчий кредит № 6377529 від 25.04.2024 існувала очевидна суперечність між одночасно чинними нормами розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» та пункту 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України щодо того ж самого питання: чи звільняється позичальник від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за порушення виконання зобов`язання за договором у період дії в Україні воєнного стану. Якщо ЦК України та інший нормативно-правовий акт, що має юридичну силу закону України, містять однопредметні норми, що мають різний зміст, то пріоритетними є норми ЦК України. Вказаний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 22.06.2021 у справі № 334/3161/17. З огляду на наведене, суд вважає, що в задоволенні позову в частині стягнення суми заборгованості за неустойкою та/або процентами за порушення грошового зобов`язання (нарахованими у вигляді штрафу на підставі п. 4.1 договору) за договором про споживчий кредит № 6377529 від 25.04.2024 у розмірі 4 900,00 грн, необхідно відмовити, оскільки неустойка (штраф), нарахована у період воєнного стану в Україні, підлягає списанню кредитодавцем. Таким чином, з [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за договором про споживчий кредит № 6377529 від 25.04.2024 у загальному розмірі 13 303,60 грн, з яких: прострочена заборгованість за сумою кредиту 5 000,00 грн, прострочена заборгованість за сумою відсотків 7 929,60 грн, прострочена заборгованість за комісією 374,00 грн. Відповідно до пункту 6 частини першої статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати. Згідно з частинами першою, третьою статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до частини першої- п`ятої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Як зазначено у пункті 1 частини другої статті 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Згідно з частиною третьою статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Відповідно до пункт 4 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Частиною першою статті 26 цього Закону визначено, що адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Згідно з попереднім (орієнтовним) розрахунком судових витрат, який зазначений у позовній заяві, позивач поніс витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 8 000,00 грн. Суд встановив, що адвокат Усенко М.І. надавав позивачу ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» професійну правничу допомогу на підставі договору про надання правової (правничої) допомоги №0107 від 01.07.2025, укладеного між Адвокатським об`єднанням «Апологет» в особі адвоката Усенка Михайла Ігоровича та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал»; ордеру на надання правничої допомоги серії ВС № 1381377 від 02.07.2025 ( а.с. 38-39). Відповідно до п.п. 1.1. договору клієнт замовляє, приймає та оплачує, а виконавець надає послуги правової (правничої) допомоги, адвокатського захисту, представництва клієнта у всіх судах загальної юрисдикції, а також у відносинах з юридичними особами незалежно від форми власності, та надає інші послуги, необхідні для забезпечення належного захисту прав і законних інтересів клієнта. Цим договором клієнт призначає виконавця своїм представником. Виконавець набуває права реалізовувати права клієнта, надавати від його імені пояснення, заяви, скарги, клопотання тощо, а також представляти інтереси в усіх органах державної влади, судах загальної юрисдикції, в організаціях будь-яких форм власності та вчиняти інші дії, користуючись правами, які передбачені, зокрема, статтями 43,49,64 Цивільного процесуального кодексу України ( п.п.1.2.). Всі вищевказані права надаються для комплексного супроводу судових справ і стягнення заборгованості за кредитними договорами, право вимоги щодо якої належить клієнту ( п.п.1.3.). Пунктом 2.1.договору передбачено, що порядок розрахунків та інші аспекти виконання договору визначаються додатком № 1 до договору. Додаток № 1 є документом, що стосується виключно правовідносин між сторонами, і становить собою конфіденційну інформацію. Для реалізації п.п.1.1. та 1.2. договору сторонам не потрібно пред`являти будь-якій третій особі додаткові частини цього договору. Даним пунктом сторони підтверджують, що між ними досягнуто домовленості щодо всіх істотних умов договору, та заявляють про достатність даного документу, у випадку його пред`явлення особам, вказаним в п.1.1., в якості підтвердження повноважень виконавця. Справи в роботу виконавця передаються на підставі замовлення, сформованого клієнтом ( п.п.2.2.). Згідно з п. п. 2.3. договору вартість наданих послуг правничої допомоги за одну кредитну справу складає 8000,00 грн, без ПДВ. Як вбачається з акту №Д/1497 наданих послуг ( правової (правничої) допомоги, складеного та підписаного 20.08.2025 АО «Апологет» в особі адвоката Усенка М.І. та ТОВ «ФК «Кредит Капітал», виконавцем надано клієнту, а клієнтом прийнято послугу згідно з договором про надання правової (правничої) допомоги № 0107 від 01.07.2025 щодо боржника [PERSON] кредитний договір № 6377529 від 25.04.2024; сума наданих послуг складає 8 000,00 грн ( а.с 40). З детального опису наданих послуг до акту №Д/1497 наданих послуг ( правової (правничої) допомоги № 0107 від 01.07. 2025, складеного 20 серпня 2025 року, вбачається, що у справі про стягнення заборгованості за кредитним договором № 6377529 від 25.04.2024 з боржника [PERSON] надані послуги: усна консультація клієнта щодо перспектив та порядку стягнення заборгованості за кредитним договором 30 хвилин; ознайомлення з матеріалами кредитної справи 2 години; погодження правової позиції 30 хвилин; складення позовної зави 3 години 30 хвилин; подання заяви до суду 1 шт., всього 6 годин 30 хвилин (а.с. 41). Вказані вище докази у своїй сукупності підтверджують факт надання адвокатом Усенком М.І. правової допомоги ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» за договором про надання правової (правничої) допомоги № 0107 від 01.07.2025. Відповідач не скористалась своїм правом на подання клопотання про зменшення заявлених позивачем витрат на правничу допомогу. Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд. Згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у пункті 95 рішення у справі «Баришевський проти України» (Заява № 71660/11), пункті 80 рішення у справі «Двойних проти України» (Заява № 72277/01), пункті 88 рішення у справі «Меріт проти України» (заява № 66561/01), заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. Крім того, у пункті 154 рішення Європейського суду з прав людини у справі Lavents v. Latvia (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму. Витрати на професійну правничу допомогу в разі підтвердження обсягу наданих послуг, виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено ( див. постанову Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19). Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що понесені позивачем витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 8000,00 грн, пов`язані з розглядом справи, є співмірними з предметом спору, складністю справи та підтверджуються належними доказами. За таких обставин, враховуючи, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з положень статті 141 ЦПК України, стягненню з відповідача на користь позивача підлягають судові витрати на професійну правничу допомогу пропорційно розміру задоволених позовних вимог, виходячи з такого розрахунку: 13 303,60 грн х 100 %: 18 203,60 грн = 73,08 % (відсоток розміру задоволених позовних вимог); 8 000,00 грн х 73,08 % :100 %= 5 846,40 грн (сума судових витрат на професійну правничу допомогу, пропорційна розміру задоволених позовних вимог). За правилами частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач сплатив за подання позовної заяви судовий збір в сумі 2 422,40 грн, що підтверджується платіжною інструкцією №19186 від 20.08.2025. Вказана сума судового збору зарахована до спеціального фонду державного бюджету України ( а.с.2). Оскільки суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, то з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати на оплату судового збору, виходячи з такого розрахунку 2 422,40 х 73,08 % (відсоток розміру задоволених позовних вимог):100 % = 1 770,29 грн (сума судових витрат, пропорційна розміру задоволених позовних вимог). На підставі викладеного,

Outcome: partial