Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-14 00:00:00

16.10.2025 представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю ««ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС» Поляков О.В. звернувся в Шевченківський районний суд м. Львова із позовом до відповідачки [PERSON] , у якому просить стягнути з відповідачки на користь позивача заборгованість за кредитним договором №00-9783376 від 20.05.2024 в розмірі 25017,85 грн, судові витрати із сплати судового збору в сумі 2422,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 7000 грн. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 20.05.2024 між ТОВ «МАКС КРЕДИТ» та [PERSON] укладено кредитний договір №00-9783376 на суму 7150 грн. Для отримання кредиту відповідачка зареєструвалася на сайті кредитодавця та отримала доступ до Особистого кабінету. У процесі реєстрації вона пройшла процедуру ідентифікації та верифікації, дотримуючись підказок відповідного сайту кредитодавця, після чого ознайомилася з чинною редакцією Правил надання коштів у позику. Оскільки відповідачка погодилася з умовами, запропонованими в Паспорті споживчого кредиту, шляхом його підписання за допомогою одноразового ідентифікатора, первісний кредитор сформував та надав останній оферту щодо укладення кредитного договору. [PERSON] приєдналася до умов кредитного договору шляхом введення одноразового ідентифікатора 37997, що відповідно до вимог законодавства визнається належним та допустимим способом підтвердження волевиявлення сторони на укладення правочину. Після вчинення акцепту позичальником, кредитодавцем на кредитний договір накладено кваліфікований електронний підпис уповноваженої особи із кваліфікованою електронною позначкою часу. На виконання умов кредитного договору, 20.05.2024 ТОВ «МАКС КРЕДИТ» ініціювало переказ коштів безготівковим зарахуванням через ТОВ «ПЛАТЕЖІ ОНЛАЙН» на платіжну картку № [NUMBER] , що, в свою чергу, свідчить про те, що відповідачка прийняла пропозицію кредитодавця. ТОВ «МАКС КРЕДИТ» виконало свої зобов`язання щодо надання грошових коштів у повному обсязі, що підтверджується повідомленням від ТОВ «ПЛАТЕЖІ ОНЛАЙН» з відміткою та додатком до нього. 17.12.2024 між ТОВ «МАКС КРЕДИТ» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОНЛАЙН ФІНАНС» укладено договір факторингу №17122024-МК/Онлайн, відповідно до умов якого останньому відступлено право грошової вимоги до відповідачки за кредитним договором. Окрім цього, 02.06.2025 між ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» та позивачем укладено договір факторингу №02/06/25-Е, згідно умов якого позивачу відступлено право грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором на загальну суму 25017,85 грн. У період перебування права вимоги у ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» зі сторони відповідачки не здійснювалося погашення заборгованості за кредитним договором, а станом на дату подання позовної заяви на рахунки позивача не надходило жодного платежу на погашення існуючої заборгованості. Загальна сума заборгованості відповідачки перед позивачем на момент подання позовної заяви за кредитним договором становить 25017,85 грн, яка складається з 7150 грн - заборгованість по тілу кредиту; 17867,85 грн - заборгованість по несплачених відсотках за користування кредитом. Враховуючи наведене, просить позов задоволити. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Львова від 20.10.2025 цивільну справу передано за підсудністю до Галицького районного суду м. Львова. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.11.2025, справу розподілено судді Кротовій О.Б. Ухвалою судді від 28.11.2025 прийнято позов до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, витребувано документи в АТ КБ «ПРИВАТБАНК». 17.12.2025 представником відповідачки - адвокатом Шестаковим В.Ю. подано відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі, з наступних відстав. Вважає, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів на підтвердження того, що кредитні кошти за вказаним договором були отримані відповідачкою. Крім того, у матеріалах справи відсутні будь-які документи, які б підтверджували перерахування ТОВ «МАКС КРЕДИТ» кредитних коштів у розмірі 7150 грн, також матеріали справи не містять первинних документів, які повинні бути складені під час надання кредитних коштів [PERSON] . Вважає, що реєстри боржників як доказ на підтвердження переходу прав вимоги від ТОВ «МАКС КРЕДИТ» до ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС», від ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» до ТОВ «ФК «ЕЙС», долучені до позовної заяви, є недопустимими, оскільки їх форма та зміст не відповідає вимогам до таких реєстрів (має містити повний перелік кредитних договорів, боржників та інформації про заборгованості, які передаються). Окрім цього, вважає розмір правничої допомоги в сумі 7000 грн, про який заявив позивач у поданому позові, завищеним та необґрунтованим, враховуючи, що дана справа для позивача є типовою, відповідно до сфери діяльності ТОВ «ФК «ЕЙС», а також справою незначної складності. Також просить стягнути з позивача на користь відповідачки витрати на надання професійної правничої допомоги в розмірі 4500 грн. 17.12.2025 представником ТОВ ««ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС» Поляковим О.В. подано додаткові пояснення, в яких зазначив наступне. 20.05.2024 ТОВ «ПЛАТЕЖІ ОНЛАЙН» в ролі посередника (не на правах кредитора) перерахувало кошти ТОВ «МАКС КРЕДИТ» у сумі 6500 грн на рахунок зазначений відповідачкою, який було верифіковано первісним кредитором у спосіб передбачений Постановою НБУ №107 від 28.07.2020 Про затвердження Положення про здійснення установами фінансового моніторингу. Просить врахувати, що фінансова компанія може користуватись послугами іншої фінансової компанії для здійснення певних операцій, включаючи перерахування коштів фізичній чи юридичній особі. Це дозволяється законодавством України та регулюється договірними відносинами між компаніями, зокрема, питання договірних відносин між ТОВ «МАКС КРЕДИТ» та ТОВ «ПЛАТЕЖІ ОНЛАЙН» не стосуються предмету даного спору. Так, ТОВ «ПЛАТЕЖІ ОНЛАЙН» є лише оператором платіжної системи та внесений до Реєстру платіжних систем, систем розрахунків, учасників цих систем та операторів послуг платіжної інфраструктури, затверджений Національним банком України, та відомості про якого є у відкритому доступі на сайті НБУ. 20.05.2024 ТОВ «ПЛАТЕЖІ ОНЛАЙН» надіслало повідомлення з додатком, які підтверджують перерахування коштів на рахунок відповідачки. З даних документів вбачається, що 20.05.2024 ТОВ «МАКС КРЕДИТ» ініціювало переказ коштів у сумі 6500 грн згідно договору №00-9783376 від 20.05.2024 безготівковим зарахуванням через компанію ТОВ «ПЛАТЕЖІ ОНЛАЙН» на платіжну картку [NUMBER], що в свою чергу, свідчить доказом того, що відповідачка прийняла пропозицію кредитодавця - ТОВ «МАКС КРЕДИТ». Звертаємо увагу суду на те, що строк дії договору становить 360 днів, однак первісний кредитор ТОВ «МАКС КРЕДИТ» нарахував відсотки лише за період тривалістю 212 днів. При цьому, позивачем нарахування відсотків не здійснювалося. Вважає проведений розрахунок заборгованості [PERSON] за кредитним договором №00-9783376 від 20.05.2024 повним та правильним. Вважає, що вартість виконаних представником відповідачки робіт є завищеною та не відповідає критеріям обґрунтованості та розумності їх розміру. 09.01.2025 від представника АТ КБ «ПРИВАТБАНК» на виконання вимог ухвали суду від 28.11.2025 надійшли витребувані документи. Представник позивача ТОВ ««ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС» в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, у позовній заяві просить проводити розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідачка [PERSON] та її представник - адвокат Шестаков В.Ю. в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, будь-яких заяв чи клопотань від таких на адресу суду не надходило. У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з таких підстав. Згідно із ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Судом встановлено, що 20.05.2024 ТОВ «МАКС КРЕДИТ» та [PERSON] укладено договір кредитної лінії №00-9783376 у формі електронного документа з використанням останньою електронного підпису одноразового ідентифікатора 37977, за умовами якого ТОВ «МАКС КРЕДИТ» зобов`язалось надати [PERSON] кредит у вигляді кредитної лінії на умовах, передбачених договором, а остання зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Сторонами визначено наступні умови: сума ліміту кредитної лінії становить 6500 грн, тип кредиту - кредитна лінія (п.1.2.); строк дії кредитної лінії (строк кредитування) - 360 календарних днів, дата остаточного повернення кредиту - 15.05.2025 (п.1.2.); тип процентної ставки - фіксована, стандартна процентна ставка складає 1,47% від суми кредиту за кожний день користування кредитом, застосовується у межах строку дії кредитної лінії (п.1.5.1.). Відповідно до п.1.6. договору кредитодавець одноразово нараховує комісію за надання кредиту у розмірі 10,00% від суми кредиту, що складає 650 грн, яку позичальник зобов`язаний сплатити на умовах, визначених п.3.4. цього договору. Денна процентна ставка за цим договором при застосуванні стандартної процентної ставки та комісії (у разі її наявності) дорівнює 1,5% (один цілих 5 десятих) та розраховується в процентах з використанням такої формули: ДПС = (ЗВСК/ЗРК)/t ? 100% = (35048,00/6500.00)/360 ? 100%, де ДПС - денна процентна ставка; ЗВСК - загальні витрати за кредитом; ЗРК - загальний розмір кредиту; t - строк кредитування у днях (п.1.7.1 договору). Згідно п.1.10. договору, усі істотні умови цього договору, порядок їх застосування, погоджені сторонами під час укладення цього договору. Пунктом 2.8 договору №00-9783376 від 20.05.2024 визначено, що кредитодавець зобов`язався надати кредит у дату надання/видачі кредиту: 20.05.2024 у розмірі 6500 грн на рахунок відповідачки (позичальника) за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) [NUMBER]. Проценти за користування кредитом нараховуються на залишок неповернутої суми кредиту за кожен день користування кредиту та оплачуються згідно умов пункту 1.3. цього договору. Позичальник зобов`язаний здійснити оплату комісії за надання кредиту та повернути суму кредиту в останній день строку кредитування, а саме: 15.05.2025 (п.3.3, 3.4). В додатку №1 до договору кредитної лінії №00-9783376 від 20.05.2024 сторонами погоджено графік платежів. Згідно довідки про ідентифікацію ТОВ «МАКС КРЕДИТ» від 20.05.2024, [PERSON] ідентифікована ТОВ «МАКС КРЕДИТ», акцепт договору №00-9783376 від 20.05.2024 позичальником здійснено за допомогою одноразового ідентифікатора 37997. Також [PERSON] підписано паспорт споживчого кредиту, в якому зазначено інформацію та контактні дані кредитодавця, основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача, інформацію щодо орієнтовної реальної річної процентної ставки та орієнтованої загальної вартості кредиту для споживача. Кредитодавцем ТОВ «МАКС КРЕДИТ» умови укладеного договору виконано та надано відповідачці [PERSON] 6500 грн кредиту на карту [NUMBER], що підтверджується відповіддю АТ КБ «ПРИВАТБАНК» від 03.12.2025 №20.1.0.0.0/7-251203/88074-БТ та випискою за договором б/н за період з 20.05.2024 - 25.05.2024. Отримавши кредит, відповідачка взяті на себе зобов`язання за договором належним чином не виконувала, а відтак, згідно з розрахунком ТОВ «МАКС КРЕДИТ» в останньої утворилася заборгованість у сумі 25017,85 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням - 6500 грн, заборгованість за нарахованими процентами - 17867,85 грн, заборгованість за нарахованими комісіями - 650 грн. Частинами першою, третьою статті 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до ст.526, 615 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватись у встановлений термін, відповідно до вимог закону та умов договору. Згідно ст.599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. За нормою ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України). Відповідно до положень ст.638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно із статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.610, 611 ЦК України порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Частиною першою статті 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно ч.1 ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). 17.12.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «МАКС КРЕДИТ» (клієнт) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОНЛАЙН ФІНАНС» (фактор) було укладено договір факторингу №17122024-МК/Онлайн, відповідно до умов якого фактор зобов`язується передати (сплатити) клієнту суму фінансування, а клієнт зобов`язується відступити факторові права вимоги за укладеними кредитними договорами згідно реєстру, в обсязі та на умовах, що існують на дату відступлення прав вимоги. Відповідно до реєстру боржників за кредитними договорами, укладеними між боржниками та ТОВ «МАКС КРЕДИТ» до договору факторингу №17122024-МК/Онлайн від 17.12.2024 судом встановлено, що до ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОНЛАЙН ФІНАНС» перейшло право вимоги до [PERSON] за кредитним договором №00-9783376 від 20.05.2024 в сумі 25017,85 грн. 02.06.2025 між Товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОНЛАЙН ФІНАНС» (клієнт) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС» (фактор) було укладено договір факторингу №02/06/25-Е, відповідно до умов якого фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників. Згідно реєстру боржників до договору факторингу №02/06/25-Е від 02.06.2025 до ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС» перейшло право вимоги до [PERSON] за кредитним договором №00-9783376 від 20.05.2024 в сумі 25017,85 грн, з яких: прострочене тіло кредиту - 7150 грн; прострочені відсотки - 17867,85 грн. Згідно виписки з особового рахунку за кредитним договором №00-9783376 від 20.05.2024, наданої ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС», загальна заборгованість [PERSON] станом на 01.10.2025 становить 25017,85 грн, з яких 7150 грн - заборгованість за тілом кредиту, 17867,85 грн - заборгованість за відсотками. Відповідно до ч.1 ст.512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Представлені суду копії договорів факторингу належним чином підписані уповноваженими представниками сторін договорів, скріплені їх печатками, відтак підтверджують перехід права вимоги до [PERSON] від первісного кредитора ТОВ «МАКС КРЕДИТ» до ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОНЛАЙН ФІНАНС», надалі до ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС». Таким чином, враховуючи, що відповідачкою прострочено виконання грошового зобов`язання в строки, передбачені умовами кредитного договору, доказів погашення заборгованості за укладеним кредитним договором останньою суду не надано, суд вважає, що позивач набув права щодо стягнення заборгованості за зазначеним вище кредитним договором. Разом з тим, позивачем, в розмір заборгованості за тілом кредиту окрім 6500 грн, наданих відповідачці згідно кредитного договору, включено комісію за надання кредиту в розмірі 650 грн. Відповідно до п.4 ч.1 ст.1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця для отримання, обслуговування та повернення кредиту. Згідно з ч.2 ст.8 цього Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і повернення кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахункове-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Відповідно до ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування». Згідно з ч.1, 2, 5, 7 ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору. Якщо до положення вносяться зміни, такі зміни вважаються чинними з моменту їх внесення. Відповідно до ч.5 ст.12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Аналіз умов договору кредитної лінії №00-9783376 від 20.05.2024 свідчить про те, що комісія за надання кредиту в розмірі 650 грн, встановлена в п.1.6 договору, є платою безпосередньо за надання кредитних коштів позичальнику. Умови договору не містять переліку інших додаткових та супутніх послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються відповідачці та за які позивачем встановлена комісія за обслуговування кредиту. Надання грошових коштів за укладеним кредитним договором відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України є обов`язком фінансової установи, виконання такого обов`язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою з боку позичальника. Оскільки надання кредиту це обов`язок фінансової установи за кредитним договором, то така дія як надання фінансового інструменту чи моніторинг заборгованості по кредиту не є самостійною послугою, що замовляється та підлягає оплаті позичальником на користь фінансової установи. Надання фінансового інструменту є фактично наданням кредиту позичальнику, така операція, як і моніторинг заборгованості по кредиту, відповідає економічним потребам лише самої фінансової установи та здійснюється при виконанні прав та обов`язків за кредитним договором, а тому такі дії фінансової установи не є послугами, що об`єктивно надаються позичальнику. Подібні правові висновки викладено у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 09 грудня 2019 року в справі №524/5152/15. Умови договору про сплату позичальником на користь банку винагороди за надання фінансового інструменту, відсотків за дострокове погашення кредиту та винагороди за проведення додаткового моніторингу, тобто за дії, які банк здійснює на власну користь, що є несправедливим, суперечить принципу добросовісності, є наслідком істотного дисбалансу договірних прав і обов`язків на погіршення становища споживача, за своєю природою є дискримінаційним та таким, що суперечить моральним засадам суспільства. Подібні правові висновки викладено у постановах Верховного Суду, від 21 квітня 2021 року в справі №677/1535/15, від 21 липня 2021 року в справі №751/4015/15, від 15 грудня 2021 року в справі №209/789/15, від 12 квітня 2022 року в справі №640/14229/15 та від 20 липня 2022 року у справі №343/557/15-ц. Оскільки положення договору кредитної лінії №00-9783376 від 20.05.2024 щодо сплати позичальником на користь кредитодавця комісії за надання кредиту в розмірі 650 грн суперечать положенням ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів» і є нікчемними з моменту укладення договору, відтак суд вважає, що відсутні підстави для стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС» заборгованості за комісією за надання кредиту в сумі 650 грн, яка за своєю правової природою не є тілом кредиту, тому безпідставно включена позивачем до суми заборгованості відповідача за тілом кредиту. Також суд не погоджується із розміром заборгованості за процентами за договором кредитної лінії №00-9783376 від 20.05.2024, який просить стягнути у поданому позові ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС», з наступних підстав. Згідно п.1.5.1. договору стандартна процентна ставка складає 1,47% від суми кредиту за кожний день користування кредитом, застосовується у межах строку дії кредитної лінії. З долученого позивачем до матеріалів справи детального розрахунку заборгованості вбачається, що за договором кредитної лінії №00-9783376 від 20.05.2024 в період з 20.05.2024 по 17.12.2024 (212 днів) нарахування процентів здійснювалося за ставкою 1,47%. Разом з тим, згідно ч.5 ст.8 Закону України «Про споживче кредитування» максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1%. Зміни до вказаної статті були внесені відповідно до Закону України №3498-IX «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг». Закон України від 22.11.2023 №3498-ХІ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» набрав чинності 24.12.2023. Згідно з частиною п`ятою статті 94 Конституції України, закон набирає чинності через десять днів з дня його офіційного оприлюднення, якщо інше не передбачено самим законом, але не раніше дня його опублікування. Враховуючи, що самим Законом України від 22.11.2023 №3498-ХІ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» передбачено те, що він набирає чинності 24.12.2023, а кредитний договір між сторонами укладено 20.05.2024, тобто після набрання чинності цим Законом, тому нарахування процентної ставки слід розраховувати у розмірі 1%. Відповідно до ч.5 ст.12 Закону України «Про споживче кредитування», умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Таким чином, умови укладеного між сторонами договору, якими передбачено встановлення денної процентної ставки 1,47% (п.1.5.1.) відповідно до ч.5 ст.12 Закону України «Про споживче кредитування», є нікчемними. З урахуванням викладеного, заборгованість по процентам за укладеним між сторонами договором необхідно розраховувати, виходячи із встановленої ч.5 ст.8 Закону України «Про споживче кредитування» максимальної денної процентної ставки - 1%, за період з 20.05.2024 по 17.12.2024 (період, за який згідно розрахунку заборгованості здійснювалося нарахування процентів), яка становить 13780 грн (6500 грн *1%*212 днів = 13780 грн). Разом з тим, з детального розрахунку заборгованості за договором кредитної лінії №00-9783376 від 20.05.2024 вбачається, що 14.06.2024 [PERSON] сплачено 2388,75 грн, які були спрямовані на погашення заборгованості за процентами, у зв`язку з чим з останньої слід стягнути заборгованість за процентами в розмірі 11391,25 грн (13780 грн - 2388,75 грн). Враховуючи наведене, оскільки відповідачка порушила умови кредитного договору, у добровільному порядку ухиляється від сплати заборгованості за таким, суд дійшов висновку, що позов слід задоволити частково, та стягнути з відповідачки 6500 грн - заборгованості за кредитом та 11391,25 грн - заборгованості за процентами, а в загальному розмірі 17891,25 грн. Суд вважає безпідставними покликання представника відповідачки на те, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів на підтвердження видачі [PERSON] кредитних коштів, оскільки такі спростовуються наданою АТ КБ «ПРИВАТБАНК» випискою за договором б/н за період з 20.05.2024 - 25.05.2024. Вирішуючи питання судових витрат, суд приходить до такого висновку. Відповідно до положень ч.1, 2 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. З матеріалів справи вбачається, що на виконання вимог ч.8 ст.141 ЦПК України представником ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС» долучено до матеріалів справи наступні документи: договір про надання правничої допомоги №20/08/25-01 від 20.08.2025, укладений між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС» та адвокатським бюро «СОЛОМКО ТА ПАРТНЕРИ» в особі керуючого бюро - адвоката Соломки О.В.; додаткову угоду №25771114340 до договору про надання правничої допомоги №20/08/25-01 від 20.08.2025; протокол погодження вартості послуг до договору про надання правничої допомоги №20/08/25-01 від 20.08.2025; акт-прийому передачі наданих послуг від 01.10.2025, відповідно до якого адвокатське бюро «СОЛОМКО ТА ПАРТНЕРИ» в особі керуючого бюро - адвоката Соломка О.В. надало, а ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС» отримало послуги з надання правничої допомоги на загальну суму 7000 грн; ордер на представлення адвокатом Соломко О.В. інтересів ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС» від 20.08.2025; довіреність від 11.08.2025; копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії КС №7073/10. Окрім цього, на виконання вимог ч.8 ст.141 ЦПК України представником відповідачки долучено до матеріалів справи наступні документи: договір про надання правничої допомоги №21/10-25 від 21.10.2025, укладений між [PERSON] та адвокатом Шестаковим В.Ю.; квитанцію до прибуткового касового ордеру №63 від 10.12.2025, згідно якої [PERSON] сплачено 4500 грн на виконання умов договору про надання правничої допомоги №21/10-25 від 21.10.2025; акт до договору про надання правничої допомоги №21/10-25 від 21.10.2025; ордер на представлення адвокатом Шестаковим В.Ю. інтересів [PERSON].; копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю №1358. Згідно ст.60 ЦПК України, представником у суді може бути адвокат або законний представник. Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Відповідно до частини першої статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України передбачено, що до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Статтею 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (частина друга статті 137 ЦПК України). Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина третя статті 137 ЦПК України). Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина четверта статті 137 ЦПК України). У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137 ЦПК України). Обов`язок спростування співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина шоста статті 137 ЦПК України). Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/WestAllianceLimited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Відповідно до п.48 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України №10 від 17.10.2014, витрати на правову допомогу стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Верховний Суд у постанові від 12.06.2018 по справі №462/9002/14-ц (провадження №61-9880св18), прийшов до наступних висновків: «свобода договору не є абсолютною, вона обмежується законом і суттю договірних правовідносин, якою за договором про надання юридичних послуг у формі представництва у суді є забезпечення балансу приватних і публічних інтересів - права особи на кваліфіковану юридичну допомогу при розгляді її справи у суді (приватний інтерес) і незалежність та безсторонність судової влади при розгляді цивільних справ (публічний інтерес). Також, діючим законодавством передбачено, що при визначенні розміру компенсації суду слід враховувати (а сторонам доводити) розумність витрат, тобто відповідність понесених стороною витрат складності, обсягу та характеру наданої адвокатом (іншим фахівцем) допомоги. На доведення обсягу наданої правової допомоги суду може бути надано як доказ докладний письмовий звіт адвоката у конкретній справі, адресований клієнту. Згідно позиції Верховного Суду, яка висвітлена у постанові КЦС ВС від 09.06.2020 у справі №466/9758/16-ц та від 15.04.2020 у справі №199/3939/18-ц, аналізовані витрати сторони судового процесу мають бути документально підтверджені та доведені. Відповідно до закріпленого на законодавчому рівні принципу співмірності, розмір витрат на послуги адвоката при їхньому розподілі визначається з урахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, ціни позову, а також значення справи для сторони. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані представником позивача та представником відповідачки документи та доводи на обґрунтування сум заявлених витрат, пов`язаних із розглядом справи, взявши до уваги рівень складності юридичної кваліфікації правовідносин у справі, обсяг та обґрунтованість підготовлених та поданих до суду адвокатами документів, їх значення для спору (справи), суд приходить до висновку про те, що заявлені до стягнення розміри витрат на професійну правничу допомогу не є цілком співмірними із складністю справи, виконаними адвокатами роботами (наданими послугами, часом, витраченим адвокатами на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатами послуг та виконаних робіт. Визначаючи розмір витрат які підлягають стягненню, суд виходить з критеріїв наведених вище, а саме складності справи (справа про стягнення заборгованості розглянута за правилами спрощеного позовного провадження), часу, витраченого адвокатами на надання правничої допомоги (час витрачений на обґрунтування позиції сторони і надання консультацій для її погодження), обсягу наданих послуг та виконаних робіт (зміст та обсяг поданих суду документів, обсяг робіт наведених у відповідних актах), ціни позову, а також значення справи для кожної сторони. З урахуванням вищенаведених доводів та мотивів, та того, що позовні вимоги задоволено частково, суд приходить до висновку, що з відповідачки на користь позивача слід стягнути 2000 грн витрат на правничу допомогу, та пропорційну задоволеним вимогам суму сплаченого позивачем судового збору в розмірі 1732,35 грн, а з позивача на користь відповідачки слід стягнути 1500 грн витрат на правничу допомогу.

Outcome: partial