Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-18 00:00:00

Представником Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» подано до суду позов до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи тим, 27 січня 2025 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» та [PERSON] було укладено кредитний договір (оферту) № 27.01.2025-100003024 (далі Договір). Відповідно до умов Договору Позичальнику було надано кредит у розмірі 4 500,00 грн, що підтверджується квитанцією про видачу коштів від 27.01.2025, строком на 140 календарних днів, із кінцевою датою повернення кредиту 15.06.2025 року. Заявка на отримання кредиту є невід`ємною частиною Договору, з умовами якої Позичальник був ознайомлений та погодився під час укладення кредитного договору. Згідно з умовами Договору: дата надання кредиту 27.01.2025; сума кредиту 4 500,00 грн; строк кредитування 140 днів; процентна ставка фіксована, у розмірі 1% за кожен день користування кредитом; комісія за надання кредиту 20% від суми кредиту, що становить 900,00 грн; продовження строку кредитування можливе виключно шляхом укладення додаткового договору за ініціативою Позичальника; умови Договору не можуть бути змінені Кредитодавцем в односторонньому порядку в бік погіршення становища споживача. Проценти за користування кредитом нараховуються на суму кредиту пропорційно кількості днів користування, а у разі порушення строків виконання зобов`язань Договором передбачено нарахування неустойки у розмірі 45,00 грн за кожен день прострочення виконання відповідного зобов`язання. Відповідно до пунктів 3.1, 4.1 та 6.1 Договору Кредитодавець належним чином виконав свої зобов`язання щодо надання кредиту, тоді як Позичальник зобов`язувався своєчасно повернути кредитні кошти, сплатити проценти, комісію та, у разі наявності підстав, неустойку. Кредитні кошти були перераховані на банківський рахунок Позичальника 4441-11XX-XXXX-2775, що підтверджується відповідними платіжними документами. Таким чином, ТОВ «Споживчий центр» виконало свої договірні зобов`язання у повному обсязі та належним чином. Разом з тим, Відповідач свої зобов`язання за Договором належним чином не виконав, у зв`язку з чим станом на дату подання позову утворилась заборгованість у загальному розмірі 13 950,00 грн, яка складається з: тіла кредиту 4 500,00 грн; процентів за користування кредитом 6 300,00 грн; комісії за надання кредиту 900,00 грн; неустойки 2 250,00 грн. [PERSON] під час укладення Договору підписав Пропозицію про укладення кредитного договору та Заявку на отримання кредиту шляхом накладення електронного підпису одноразовим ідентифікатором, що свідчить про належний акцепт умов Договору. Додаток № 1 до Договору також був підписаний Відповідачем аналогічним способом. Ідентифікація Позичальника здійснювалась із використанням Системи BankID Національного банку України відповідно до вимог Закону України «Про електронні довірчі послуги» та Положення про Систему BankID НБУ, затвердженого постановою Правління НБУ № 32 від 17.03.2020 року. ТОВ «Споживчий центр» є абонентом зазначеної системи з 26 жовтня 2020 року. Незважаючи на належне виконання Позивачем своїх зобов`язань та неодноразову можливість добровільного погашення боргу, Відповідач заборгованість не сплатив, чим порушив умови кредитного договору та вимоги чинного законодавства України. У зв`язку з наведеним Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» було змушене звернутися до суду з метою захисту своїх прав та законних інтересів і просить стягнути з Відповідача суму заборгованості. Представник позивача в судове засідання не з`явився, проте в позовній заяві просив розглянути справу за його відсутності. Відповідач у судове засідання не з`явився, причин неявки суду не повідомив, хоча був належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи. За таких обставин суд дійшов висновку, що відповідач повідомлений про розгляд справи належним чином, тому на підставі статті 280 Цивільного процесуального кодексу України справа може бути розглянута за відсутності відповідача з ухваленням заочного рішення. Відповідно до статті 281 ЦПК України, ухвалою Косівського районного суду Івано-Франківської області від 19 січня 2026 року постановлено здійснити заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, оцінивши подані докази в їх сукупності та взаємному зв`язку відповідно до вимог статей 7681, 89 ЦПК України, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Як убачається з письмових доказів, між Товариством з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» (далі Кредитодавець, Позивач) та [PERSON] (далі Позичальник, Відповідач) було укладено кредитний договір (оферту) № 27.01.2025-100003024, що підтверджується копією кредитного договору, долученою до матеріалів справи (а.с.14-18). Відповідно до умов зазначеного Договору Позичальнику було надано кредит у розмірі 4 500,00 грн, строком на 140 календарних днів, з кінцевою датою повернення кредиту 15.06.2025 року. Заявка на отримання кредиту, що є невід`ємною частиною Договору, була підписана Відповідачем шляхом накладення електронного підпису одноразовим ідентифікатором Е392, що свідчить про належне волевиявлення та акцепт умов кредитування (а.с.20). Зазначені обставини підтверджуються змістом кредитного договору та додатку до нього. Згідно з умовами Договору: дата надання кредиту 27.01.2025; сума кредиту 4 500,00 грн; строк кредитування 140 днів; процентна ставка фіксована у розмірі 1% за кожен день користування кредитом; комісія за надання кредиту 20% від суми кредиту, що становить 900,00 грн; у разі порушення строків виконання грошових зобов`язань передбачено нарахування неустойки у розмірі 45,00 грн за кожен день прострочення. Умови Договору не передбачають можливості їх односторонньої зміни Кредитодавцем у бік погіршення становища споживача, а продовження строку кредитування можливе виключно шляхом укладення додаткового договору за ініціативою Позичальника. Відповідно до пунктів 3.1, 4.1 та 6.1 Договору Кредитодавець зобов`язався надати кредит у визначеному розмірі та на погоджених умовах, а Позичальник своєчасно повернути суму кредиту, сплатити проценти, комісію та, у разі наявності підстав, неустойку. Як убачається з матеріалів справи, Позивач свої зобов`язання виконав належним чином та у повному обсязі, що підтверджується платіжними документами та умовами Договору. Водночас Відповідач свої зобов`язання за Договором належним чином не виконав, кредитні кошти у встановлений строк не повернув, проценти та інші передбачені договором платежі не сплатив, у зв`язку з чим допустив прострочення виконання грошового зобов`язання. Станом на дату подання позову за Відповідачем рахується заборгованість у загальному розмірі 13 950,00 грн, що підтверджується довідкою-розрахунком заборгованості (а.с.29), та складається з: тіла кредиту 4 500,00 грн; процентів за користування кредитом 6 300,00 грн; комісії за надання кредиту 900,00 грн; неустойки 2 250,00 грн. Ідентифікація Відповідача під час укладення кредитного договору здійснювалась із використанням Системи BankID Національного банку України, що відповідає вимогам Закону України «Про електронні довірчі послуги» та Положення про Систему BankID НБУ, затвердженого постановою Правління НБУ № 32 від 17.03.2020 року. Повноваження Позивача як абонента системи BankID підтверджуються копією договору з ТОВ «Універсальні платіжні рішення» (а.с.21-25). Факт належного повідомлення Відповідача про наявність заборгованості та звернення Позивача до суду підтверджується доказами направлення відповідних повідомлень (а.с.26). Таким чином, оцінивши подані докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що Позивачем доведено факт укладення кредитного договору, належного виконання своїх зобов`язань та наявність заборгованості Відповідача, яка підлягає стягненню в судовому порядку, у зв`язку з чим позовні вимоги є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до Закону України «Про електронні довірчі послуги» визначено правові та організаційні засади надання електронних довірчих послуг, а також порядок здійснення електронної ідентифікації осіб. Згідно зі статтею 1 цього Закону, електронна ідентифікація це процедура використання ідентифікаційних даних особи в електронній формі, що забезпечує однозначне встановлення особи. Ідентифікація особи може здійснюватися на підставі документів, створених на матеріальних носіях, та/або електронних даних. Відповідно до статті 14 Закону України «Про електронні довірчі послуги», електронна ідентифікація здійснюється із застосуванням засобів електронної ідентифікації згідно зі схемами, затвердженими Кабінетом Міністрів України. Відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» визначено організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції, порядок укладення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-комунікаційних систем, а також права і обов`язки учасників таких правовідносин. Згідно з частиною першою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію», пропозиція укласти електронний договір (оферта) повинна містити істотні умови договору та виражати намір особи вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Відповідно до частин третьої, шостої та дванадцятої статті 11 цього Закону, електронний договір укладається шляхом оферти та її акцепту, а акцепт може бути здійснений шляхом надсилання електронного повідомлення, заповнення електронної форми або вчинення інших дій, що свідчать про прийняття умов договору. Електронний договір, укладений у такий спосіб та підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, прирівнюється за правовими наслідками до договору, укладеного у письмовій формі. Як убачається з матеріалів справи, [PERSON] , персональні дані якого містяться в матеріалах справи, уклав з ТОВ «Споживчий центр» кредитний договір № 27.01.2025-100003024 від 27 січня 2025 року шляхом підписання Пропозиції про укладення кредитного договору (оферти) та Заявки на отримання кредиту з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, надісланим на номер мобільного телефону, зазначений ним під час реєстрації в інформаційній системі Кредитодавця. Відповідно до пункту 10.1 кредитного договору, договір набирає чинності з моменту отримання Кредитодавцем в інформаційній системі підтвердження акцепту, підписаного одноразовим ідентифікатором. Під час укладення договору Позичальник пройшов належну електронну ідентифікацію через систему BankID Національного банку України, що забезпечило однозначне встановлення його особи як споживача фінансової послуги. Такий порядок ідентифікації відповідає вимогам Закону України «Про фінансові послуги та фінансові компанії» та статті 64 Закону України «Про банки і банківську діяльність». ТОВ «Споживчий центр» виконало свої зобов`язання за кредитним договором у повному обсязі та перерахувало Позичальнику грошові кошти у розмірі 4 500 (чотири тисячі п`ятсот) грн 00 коп., що підтверджується випискою з рахунку Кредитодавця та платіжними документами про видачу кредитних коштів від 27.01.2025. Згідно з умовами кредитного договору, Позичальник зобов`язувався повернути суму кредиту, сплатити проценти за користування кредитом, комісію та інші платежі, передбачені договором, у встановлені строки, а саме не пізніше 15 червня 2025 року. Однак, як убачається з наданого Позивачем розрахунку заборгованості, Позичальник порушив взяті на себе договірні зобов`язання та не здійснив своєчасного повернення кредиту і сплати процентів. У зв`язку з цим станом на дату подання позову за кредитним договором № 27.01.2025-100003024 утворилася заборгованість у загальному розмірі 13 950,00 грн, яка складається з: основної суми боргу (тіло кредиту) 4 500,00 грн; заборгованості за процентами 6 300,00 грн; комісії та інших платежів, передбачених договором (у тому числі неустойки) 3 150,00 грн. Комісія, передбачена умовами договору, є платою за надання фінансової послуги, зокрема за здійснення переказу кредитних коштів на рахунок Позичальника з використанням сервісів інтернет-еквайрингу. Відповідно до статей 1048, 1049, 1054, 525, 526, 530, 610, 611, 625 та 629 Цивільного кодексу України, зобов`язання мають виконуватися належним чином та у встановлений строк, а їх порушення тягне за собою правові наслідки, передбачені договором та законом. Оцінивши подані докази в їх сукупності відповідно до статті 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд дійшов висновку, що вимоги ТОВ «Споживчий центр» є законними, обґрунтованими, підтвердженими належними та допустимими доказами і підлягають задоволенню в повному обсязі. Крім того, відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору в сумі 2 422 грн 40 коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved