Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-14 00:00:00

І. Виклад позиції позивача та відповідача. АТ КБ «ПриватБанк» звернувся з позовом до відповідача про стягнення заборгованості, зазначивши, що 12.01.2021 року здійснено ідентифікацію клієнта та [PERSON] , підписав заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг. Підпис відповідачем здійснено власноруч на планшеті, що відповідає вимогам Постанови НБУ від 13.12.2019 № 151 «Про затвердження Положення про застосування цифрового власноручного підпису в банківській системі України». Відповідачем погоджено використання ОТР пароля в якості підпису та інших видів простого електронного підпису, а саме при здійсненні будь-якої операцій та правочинів між сторонами за допомогою ОТР паролю як простого електронного підпису сторони домовилися вважати, що він однозначно ідентифікує особу клієнта та є логічно пов`язаний із електронними даними про будь-яку операцію або правочин виключно за умови, якщо підтвердження клієнтом здійснення операції або укладання правочину здійснено шляхом введення у відповідне поле інтерфейсу програмного комплексу або сайту банку цифрової послідовності, яка повністю ідентична надісланому банком ОТП-паролю на фінансовий номер клієнта. У подальшому відповідач виявив бажання отримати послугу «Миттєва розстрочка Кредит готівкою», ознайомився із актуальними умовами кредитування та 20.01.2022 року підписав паспорт кредиту за допомогою ОТР пароля та додатково підписано графік кредиту. Відповідно до договору від 20.01.2021 та Графіку кредиту погоджено також наступні умови послуг : «Миттєва розстрочка Кредит готівкою», розмір кредиту відповідно до графіку 120 000грн., та строки кредитування, процентна ставка відсотків 1,5 % на місяць (річних 18 %). Відповідачем зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконані, внаслідок чого станом на 22.08.2023 року сума заборгованості складає 112841,33 грн., яка складається з: 96666,69грн. заборгованість за кредитом; 16174,64 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками. Відповідач ухиляється від виконання зобов`язання і заборгованість за договором не погашає, що є порушенням законних прав АТ КБ «Приватбанк». Просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в розмірі 112841,33 грн. та судові витрати в розмірі 2684,00 грн. В подальшому позивач надав пояснення щодо дати укладання кредитного договору б/н, а саме звертав увагу на те, що дата договору 20.01.2021 року вказана помилково, фактично кредитний договір укладено 20.01.2022 року, що підтверджується наступними документами: з кредитного договору підписаного керівником Департаменту незабезпеченого кредитування ГО [PERSON] , який діяв на підставі доручення №9492-К-О від 15.12.2021 про що зазначено у преамбулі Договору ; заяви [PERSON] від 20.01.2022 року щодо підтвердження виконання зобов`язань за договором від 20.01.2022 року та доручення щодо встановлення регулярного платежу з картки погашення заборгованості, яке підписано разом з Договором; Графіком платежів за споживчим кредитом Миттєва розстрочка Кредит готівкою в якому вказана дата 20.01.2022 року як дата надання кредиту, що зазначений у п.1 Договору «Істотні умови кредитування»; Загальними умовами надання кредитів «Миттєва розстрочка , Кредит готівкою» які підписані відповідачем 20.01.2022; Випискою за договором № б\\н за період з 20.02.2022 по 23.08.2023 в якій зазначено першу операцію у дату 20.01.2022 «Покупка грошові перекази» у розмірі 120000 грн, що підтверджується отримання кредиту саме у день підписання договору 20.01.2022. Вказані докази свідчать про підписання вказаного кредитного договору саме 20.01.2022 року. Разом з тим 23.07.2025 року представником позивача подано заяву про зменшення розміру позовних вимог, відповідно до якої просив стягнути з відповідача на користь банку заборгованість за договором №б/н від 20.01.2022 року в розмірі 92321,33 грн., з яких 92321,33 грн. заборгованість за тілом кредиту та судовий збір в сумі 2684,00 грн. Відповідач своїм правом на подання відзиву не скористався, заяв та клопотань у зв`язку з судовим розглядом не подавав. ІІ. Процесуальні дії суду у справі. 24.02.2022 року у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, Указом Президента України № 64/2022 введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб (який неодноразово продовжувався і триває на даний час).Відповідно до частини сьомої статті 147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", враховуючи неможливість судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, Вища рада правосуддя рішенням від 30.05.2023 № 566/0/15-23 змінила територіальну підсудність судових справ Олешківського районного суду Херсонської області на Херсонський міський суд Херсонської області. Згідно відповіді від 25.10.2023 року з Єдиного державного демографічного реєстру [PERSON] зареєстрований [ADDRESS] , що станом на день розгляду справи є тимчасово окупованою територією України. Відповідно до п. 19 Перехідних положень ЦПК України особливості судових викликів та повідомлень, направлення копій судових рішень учасникам справи, у разі якщо адреса їх місця проживання (перебування) чи місцезнаходження знаходиться на тимчасово окупованій території України або в районі проведення антитерористичної операції, визначаються законами України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" та ЗУ « Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв`язку з проведенням антитерористичної операції". Відповідно до ч.1 ст. 12-1 ЗУ "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" якщо остання відома адреса місця проживання (перебування), місцезнаходження чи місця роботи учасників справи знаходиться на тимчасово окупованій території, суд викликає або повідомляє учасників справи, які не мають офіційної електронної адреси, про дату, час і місце першого судового засідання у справі через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за двадцять днів до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням такого оголошення відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 29.11.2023 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 30.01.2024 року здійснено перехід до розгляду справи в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 08.04.2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Представник позивача в останнє судове засідання не з`явився, на електронну адресу надіслав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач [PERSON] про дату, час та місце розгляду справи повторно повідомлявся належним чином, шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади, відзив до суду не надсилав, позивач проти заочного вирішення справи не заперечував, отже наявні всі умови, встановлені ст. 280 ЦПК України, які необхідні для ухвалення заочного рішення, тому на підставі ст. 280 ЦПК України, за згоди позивача, суд постановив здійснювати заочний розгляд справи. Суд, розглянувши заяву позивача про розгляд справи у їх відсутність, постановив: розглядати справу у відсутність представника позивача. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За приписами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. ІІІ. Фактичні обставини справи, встановлені судом та зміст правовідносин. 12.02.2021 року здійснено ідентифікацію клієнта та [PERSON] підписав заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг. Підпис відповідачем здійснено власноруч на планшеті, що відповідає вимогам Постанови НБУ від 13.12.2019 № 151 «Про затвердження Положення про застосування цифрового власноручного підпису в банківській системі України». Відповідачем погоджено використання ОТР пароля в якості підпису та інших видів простого електронного підпису, а саме при здійсненні будь-якої операцій та правочинів між сторонами за допомогою ОТР паролю як простого електронного підпису сторони домовилися вважати, що він однозначно ідентифікує особу клієнта та є логічно пов`язаний із електронними даними про будь-яку операцію або правочин виключно за умови, якщо підтвердження клієнтом здійснення операції або укладання правочину здійснено шляхом введення у відповідне поле інтерфейсу програмного комплексу або сайту банку цифрової послідовності, яка повністю ідентична надісланому банком ОТП-паролю на фінансовий номер клієнта. У подальшому відповідач виявив бажання отримати послугу «Миттєва розстрочка Кредит готівкою», ознайомився із актуальними умовами кредитування та 20.01.2022 року підписав паспорт кредиту за допомогою ОТР пароля та додатково підписано графік кредиту. Відповідно до договору та Графіку кредиту від 20.01.2022 погоджено також наступні умови послуг : «Миттєва розстрочка Кредит готівкою», -розмір кредиту відповідно до графіку 120 000,00 грн., -строки кредитування відповідно до Графіку кредиту, -процентна ставка , відсотків річних 18 %, -кількість та розмір платежів, періодичність. Платежі здійснюються щомісяця рівними частинами згідно графіку погашення кредиту. АТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання за договором виконано, а [PERSON] тривалий час свої зобов`язання за договором не виконував, ухиляється від виконання взятих на себе зобов`язань відповідно договору і не погашає заборгованість, в результаті чого з урахуванням зменшення суми в процесі розгляду справи, заборгованість за кредитним договором б/н від 20.01.2022 року, станом на 25.06.2025 року складає 92321,33 грн., що складається з: 92321,33грн. заборгованість за кредитом та підтверджується долученим до матеріалів справи розрахунком заборгованості. ІV. Оцінка Суду. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтями 525 та 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Згідно з ч. 1 ст. 527 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. У відповідності до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ч. 1 ст. 638 ЦК України). Згідно із ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «Приватбанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позивач свої зобов`язання за кредитним договором б/н від 20.01.2022 року виконав в повному обсязі. Частиною першою статті 1050 ЦК України визначено, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Дослідивши матеріали справи, враховуючи, що відповідач належним чином не виконував взяті на себе зобов`язання та порушив умови кредитного договору б/н, укладеного 20.01.2022 року (що підтверджено та вбачається з кредитного договору підписаного керівником Департаменту незабезпеченого кредитування ГО [PERSON] , який діяв на підставі доручення №9492-К-О від 15.12.2021 про що зазначено у преамбулі Договору; заяви [PERSON] від 20.01.2022 року щодо підтвердження виконання зобов`язань за договором від 20.01.2022 року та доручення щодо встановлення регулярного платежу з картки погашення заборгованості, яке підписано разом з Договором; Графіком платежів за споживчим кредитом Миттєва розстрочка Кредит готівкою в якому вказана дата 20.01.2022 року як дата надання кредиту, що зазначений у п.1 Договору «Істотні умови кредитування»; Загальними умовами надання кредитів «Миттєва розстрочка , Кредит готівкою» які підписані відповідачем 20.01.2022; Випискою за договором № б\\н за період з 20.02.2022 по 23.08.2023 в якій зазначено першу операцію у дату 20.01.2022 «Покупка грошові перекази» у розмірі 120000 грн, що підтверджується отримання кредиту саме у день підписання договору 20.01.2022. Крім того, вбачається з виписки за договором №б/н, вчинення операцій щодо погашення кредиту та відсотків за користування дати операцій 20.02.2022, 21.02.2022, 21.06.2022, 23.06.2022 ), суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення заборгованості в сумі 92321,33 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Щодо решти доводів позивача суд відзначає, що Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи («Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). У зв`язку з чим судом надане обґрунтування рішення саме за конкретними обставинами справи та аргументами позивача, які мають правове значення для вирішення спору. Інші доводи позивача, наведені ним у справі, не спростовують встановлені судом та наведені вище обставини. V. Заходи забезпечення позову (заяви). Заходи забезпечення позовної заяви судом не вживались, відповідні клопотання від учасників справи не поступали. VI. Розподіл судових витрат між сторонами. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню документально підтверджені витрати по сплаті судового збору в розмірі 2684,00 грн.

Outcome: approved