Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 08.03.2020 між ТОВ «ГОУФІНГОУ» та [PERSON] укладено кредитний договір № 3050212725/260311 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, який був укладений в електронному вигляді та підписаний за допомогою електронного підпису, який був відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) та надісланий на номер мобільного телефону відповідача. Підписуючи договір відповідач підтвердив, що він ознайомився з усіма умовами, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно їх дотримуватися. Згідно умов кредитного договору, товариство надає клієнту фінансовий кредит у гривні на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором. Згідно виписки з особового рахунку за кредитним договором, станом на 26.05.2025 загальний розмір заборгованості за кредитним договором становить 11 917, 50 грн, яка складається з: прострочена заборгованість за сумою кредиту в розмірі 3 500, 00 грн; прострочена заборгованість за процентами в розмірі 8 417, 50 грн. У відповідності до умов кредитного договору, обчислення строку користування кредитом та нарахування процентів за цим договором здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом. При цьому проценти за користування кредитом нараховуються у відсотках від суми кредиту з першого дня надання кредиту клієнту (перерахування грошових коштів на банківський рахунок, вказаний клієнтом) до дня повного погашення заборгованості за кредитом (зарахування грошових коштів на поточний рахунок товариства) включно. Нарахування і сплата процентів проводиться на залишок заборгованості за кредитом. 31.05.2021 між ТОВ «ГОУФІНГОУ» та ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС ГРУП» укладено договір факторингу № 1-31/05/21, відповідно до умов якого первісний кредитор відсткпив до ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС ГРУП» за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаних в реєстрі боржників, в тому числі право вимоги за кредитним договором 3050212725/260311 від 08.03.2020, укладеного з [PERSON] 03.06.2021 ТОВ «ФК « СІТІ ФІНАНС ГРУП», як новий кредитор, відповідно до умов договору відступлення права вимоги № 1-03/06/2021, відступив право вимоги за кредитним договором 3050212725/260311 від 08.03.2020 позивачу ТОВ «ФК Дебт Коллекшн», у зв`язку з чим, останній набув права грошової вимоги до відповідачки. За вказаних обставин позивач просить суд стягнути з відповідачки заборгованість за Кредитним договором № 3050212725/260311 від 08.03.2020 у розмірі 11 917, 50 гривень, а також судові витрати зі сплати судового збору та витрати на правову допомогу (а.с. 1 - 6). Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 08.09.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін (а.с. 35). 17.10.2025 представник відповідачки, адвокат Резніченко Т.С., на підставі ст. 178 ЦПК України подала до суду відзив на позовну заяву, у якому зазначила, що кредитним договором чітко визначений строк повернення кредиту, а саме до 06.04.2020. Відповідно, по даному грошовому зобов`язанні з 07.04.2020 розпочато позовну давність та 08.04.2023 позовна давність спливла. До суду з відповідним позовом позивач звернувся 25.08.2025, тобто із пропуском трирічного строку позовної давності. Враховуючи викладене, представник відповідача вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають. Окрім цього, представник відповідачки зазначає, що позивачем до позовної заяви не надано обгрунтованого розрахунку суми заборгованості за процентами. Поряд з цим, в наданій виписці з особового рахунку за кредитним договором, яка долучена до позовної заяви, розрахунок заборгованості за процентами взагалі відсутній, в ньому зазначена лише кінцева сума процентів за кредитом, без вказівки на період їх нарахування та застосованого розміру відсотків, при тому, що при укладенні договору сторони погодили графік розрахунків та сплату відсотків в сумі 1 942, 50 грн, а заявлена до стягнення сума відсотків становить 8 417, 50 грн. За таких обставин, представник відповідачки вважає, що позивачем не надано суду належних та допустимих доказів в обгрунтування своїх позовних вимог щодо стягнення 8 417, 50 грн простроченої заборгованості за процентами, а тому така вимога задоволенню не підлягає. Окрім цього, представник відповідача просить суд зменшити заявлений позивачем розмір витрат на правничу допомогу по даній справі з урахуванням принципу пропорційності судових витрат предмету спору та складності справи, та визначити витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 1 500, 00 грн (а.с. 65 - 73). 16.12.2025 представник позивача подав до суду відповідь на відзив, у якому зазначив, що перебіг позовної давності з 02.04.2020 і на момент подання позову до суду був зупинений: спочатку у зв`язку із запровадженням карантину, а з 24.02.2022 у зв`язку з введенням воєнного стану. Враховуючи викладене, строк позовної давності не підлягає застосуванню до заявлених позовних вимог. Відповідачка, укладаючи кредитний договір з ТОВ «ГОУФІНГОУ», погодилась на умови, передбачені кредитним договором. Відповідно до п. 1.2 договору, кредит надається строком на 30 днів, тобто до 06.04.2020. Строк дії договору 30 днів, але в будь-якому разі цей договір діє до повного виконання клієнтом своїх зобов`язань за цим договором. Згідно з умовами кредитного договору стандартна процентна ствака встановлена у розмірі 1, 85 % від суми основного боргу. Враховуючи, що розмір наданого кредиту становить 3 500, 00 грн, розмір щоденних процентів за користування кредитом складає: 3 500, 00 грн х 1, 85 % : 100% = 64, 75 грн на день. У зв`язку з невиконанням відповідачем зобов`язань за кредитним договором, заборгованість була нарахована за 130 календарних днів, що включають 30 днів строку користування кредитом (п. 1.2 Договору), у розмірі 1 942, 50 грн та 100 днів пролонгації (п. 2.3 Договору), у розмірі 6 475, 00 грн. Таким чином, сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення такого договору на таких умовах шляхом підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. За вказаних обставин представник позивача просить суд залишити відзив відповідача на позовну заяву без задоволення та позовні вимоги ТОВ «ФК Дебт Коллекшн» задовольнити в повному обсязі (а.с. 83 - 86). Представник відповідачки 17.12.2025 подала до суду додаткові пояснення, у яких зазначила, що в матеріалах справи відсутні докази та пояснення того, які саме обставини унеможливили виконання позивачем процесуальних дій протягом установленого законом строку. Позивач не довів існування обставин непереборної сили, які у зв`язку із запровадженням на території України воєнного стану та карантину перешкоджали йому здійснити всі необхідні процесуальні дії для своєчасного звернення до суду із даним позовом. Крім того, позивач не надав доказів на підтвердження обставин непереборної сили, які унеможливили йому подати позов на час карантину та до початку запровадження на території України воєнного стану. Також, представник відповідача зазначає, що сторони умовами договору чітко визначили, що кредит надається строком на 30 днів, тобто до 06.04.2020. Строк дії договору 30 днів. Тобто, кредитним договором чітко визначений строк повернення кредиту, а саме до 06.04.2020, а не визначено періодичними щомісячними платежами. Тому, твердження представника позивача щодо нарахування процентів за користування кредитними коштами за 130 календарних днів не відповідає умовам договору та не є законним. За таких обставин, представник відповідача вважає, що позивачем не надано суду належних та допустимих доказів в обгрунтування своїх позовних вимог щодо стягнення 8 417, 50 грн заборгованості за процентами, тому нарахована сума заборгованості за процентами задоволенню не підлягає. Окрім цього, вважає, що заявлена позивачем сума судових витрат на правову допомогу є завищеною, а пропорційними та необхідними будуть витрати позивача на професійну правничу допомогу по даній справі в розмірі 1 500, 00 грн (а.с. 89 - 91). В судове засідання учасники справи не з`явились. Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи за відсутності представника позивача, позовні вимоги просить задовольнити в повному обсязі. Відповідачка [PERSON] та її представникв судове засідання не з`явилися, представник відповідачки, адвокат Резніченко Т.С., подала до суду заяву про проведення судового засідання за її відсутності, при вирішенні справи просить врахувати відзив на позовну заяву, клопотання про застосування строків позовної давності, а також пояснення щодо відповіді на відзив. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За вказаних обставин суд вважає можливим провести судове засідання за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Так, судом встановлено наступні фактичні обставини справи. 08.03.2020 ТОВ «ГОУФІНГОУ» (товариство) та [PERSON] (клієнт) підписано індивідуальну частину договору про надання фінансового кредиту № 3050212725/260311, за умовами якого товариство надає клієнту фінансовий кредит в розмірі 3 500, 00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором (п. 1.1). Кредит надається строком на 30 днів, тобто до 06.04.2020. Строк дії договору 30 днів, але в будь-якому разі цей договір діє до повного виконання клієнтом своїх зобов`язань за цим договором (п. 1.2). За користування кредитом клієнт сплачує товариству 675,25 % (процентів) річних від суми кредиту в розрахунку 1, 85 % (процентів) на добу. Тип процентної ставки - фіксована (п. 1.3). Кредит надається клієнту у безготівковій формі у національній валюті на реквізити платіжної банківської картки, вказаної клієнтом (п. 1.4). Відповідно до п. 1.6 договору, невід`ємною частиною цього договору є публічна пропозиція (оферта) товариства на укладення договору про надання фінансового кредиту за допомогою електронних засобів, яка розміщена на сайті товариства http://www.gofingo.com.ua/. Відповідно до п. 1.7 договору, клієнт підтвердив, що усвідомлює, що на правовідносини за цим договором не розповсюджується дія Закону України «Про споживче кредитування». Згідно п. 2.1 договору, сторони домовилися, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом здійснюватимуться згідно з графіком розрахунків, який є невід`ємною частиною цього договору. Відповідно до п. 2.3 договору, обчислення строку користування кредитом та нарахування процентів за цим договором здійснюється на фактичну кількість календарних днів користування кредитом. При цьому проценти за користування кредитом нараховуються у відсотках від суми кредиту з першого дня надання кредиту клієнту (перерахування грошових коштів на банківський рахунок, вказаний клієнтом) до дня повного погашення заборгованості за кредитом (зарахування грошових коштів на поточний рахунок товариства) включно. Нарахування і сплата процентів проводиться на залишок заборгованості за кредитом. Відповідно до п. 3.3.3 Договору, клієнт має право продовжити строк надання кредиту, оплативши не пізніше останнього дня терміну повернення кредиту, зазначеного в графіку розрахунків, в повному обсязі нараховані проценти по кредиту. Додатком до даного кредитного договору є графік розрахунків та орієнтовна сукупна вартість кредиту (а.с. 16 - 17). Згідно копії довідки про ідентифікацію, [PERSON] , з якою укладено договір № 3050212725/260311 від 08.03.2020 ідентифікована ТОВ «ГОУФІНГОУ». Акцепт договору позичальником (підписання аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора): здійснювалось в інформаційно-телекомунікаційній системі www.gofingo.com.ua, одноразовий ідентифікатор відправлено позичальнику 08.03.2020 на номер телефону [NUMBER] (а.с. 12). Відповідно до копії підтвердження щодо здійснення переказу грошових коштів, в рамках договору про надання фінансових платіжних послуг з переказу коштів № ПГ-2 від 15.09.2018 та на підставі платіжної інструкції (замовлення) відправника, ТОВ «ПрофітГід» було здійснено наступний успішний переказ грошових коштів на рахунок отримувача: 08.03.2020 в сумі 3 500, 00 грн на платіжну картку № [NUMBER] , призначення платежу: видача кредиту #3050212725/260311 (а.с. 23). Згідно копії договору факторингу № 1-31/05/21 від 31.05.2021, укладеного між ТОВ «ГОУФІНГОУ» (клієнт) та ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС ГРУП» (фактор), на умовах, встановлених цим договором та у відповідності до глави 73 ЦК України, фактор передає грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступає факторові права грошової вимоги (права вимоги) до боржників за кредитними договорами (портфель заборгованості). Внаслідок передачі (відступлення) права вимоги за цим договором, фактор заміняє клієнта у кредитних договорах, що входять до портфеля заборгованості, та набуває прав грошових вимог клієнта за цими кредитними договорами, включаючи право вимагати від боржників належного виконання всіх грошових та інших зобов`язань боржників за кредитними договорами (а.с. 18 - 19). Відповідно до копії витягу з реєстру боржників до договору факторингу № 1-31/05/2021 від 31.05.2021, до ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС ГРУП» перейшло право вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 3050212725/260311 від 08.03.2020, на суму 11 917, 50 грн, з яких: 3 500, 00 грн - залишок по тілу кредиту; 8 417, 500 грн - залишок по відсотках (а.с. 11). 03.06.2021 між ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС ГРУП» (кредитор) та ТОВ «ФК Дебт Коллекшн» (новий кредитор) укладено договір № 1-03/06/2021 відступлення права вимоги, за умовами якого, в порядку та на умовах, визначених договором, кредитор відступає за плату новому кредитору належні йому права вимоги за кредитним договором, а новий кредитор заміняє кредитора як сторону - кредитора у кредитному договорі, та приймає на себе всі його права та обов`язки за кредитним договором. Новий кредитор сплачує кредитору вартість прав вимоги, що відступаються (відчужуються), в порядку та на умовах, передбачених договором. При цьому, новий кредитор набуватиме статус правонаступника кредитора відповідно до чинного законодавства України, у виконавчому провадженні та усіх судових спорах, пов`язаних з правом вимоги (а.с. 13). Згідно копії витягу з реєстру боржників до договору відступлення прав вимоги № 1-03/06/2021 від 03.06.2021, до ТОВ «ФК Дебт Коллекшн» перейшло право вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 3050212725/260311 від 08.03.2020, на суму 11 917, 50 грн, з яких: 3 500, 00 грн - залишок по тілу кредиту; 8 417, 50 грн - залишок по відсотках (а.с. 10). Відповідно до копії виписки з особового рахунку за кредитним договором № 3050212725/260311 [PERSON] , станом на 26.05.2025 заборгованість за вказаним кредитним договором складає 11 917, 50 грн, з яких: 3 500, 00 грн - прострочена заборгованість за сумою кредиту; 8 417, 50 грн - прострочена заборгованість за процентами (а.с. 9). 27.05.2025 представник позивача надіслав на адресу [PERSON] вимогу про виконання зобов`язань за кредитним договором, якою повідомив про відступлення права вимоги його заборгованості ТОВ «ФК Дебт Коллекшн» та необхідність сплатити заборгованість по кредитному договору 3050212725/260311 від 08.03.2020 в сумі 11 917, 50 грн, з яких: 3 500, 00 грн - заборгованість за сумою кредиту; 8 417, 50 грн - заборгованість за відсотками. А також повідомив реквізити, на які необхідно сплатити заборгованість за кредитним договором (а.с. 8). Оцінивши докази в їх сукупності, суд керується наступними нормами. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Положеннями ст. 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч. 1 ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (ч. 1 ст. 1078 ЦК України). Отже, з огляду на встановлені судом обставини, позивач правомірно набув право грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 3050212725/260311 від 08.03.2020. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно зі ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно з ст. 526, 530, 623, 624, 625 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином і у встановлений у ньому строк відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані збитки. Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Згідно з ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Відповідно до ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Статтею 3 цього Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч.ч. 7, 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 12 зазначеного Закону встановлено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису ) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Норми статті 11 Закону України «Про електронну комерцію», а також Закону України "Про електронні довірчі послуги", передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису, так і електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором. Відповідно до пп. 12 п. 1 ч. 1 Закону України «Про електронні довірчі послуги», електронний підпис - електронні дані, які додаються підписувачем до інших електронних даних або логічно з ними пов`язуються і використовуються ним як підпис. Як вбачається з матеріалів справи, індивідуальна частина кредитного договору № 3050212725/260311 від 08.03.2020 підписана відповідачем шляхом накладення електронного підпису з використанням одноразового ідентифікатора, що відповідає вимогам закону (а.с. 17). Відповідно до ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (стаття 526 цього Кодексу). Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Встановивши, що позивач набув право грошової вимоги до відповідачки за договором про надання фінансового кредиту № 3050212725/260311 від 08.03.2020, а відповідачка, в свою чергу, отримала кредитні кошти та не повернула їх у встановлений договором строк, суд дійшов до висновку про доведеність та обґрунтованість позовних вимог ТОВ «ФК Дебт Коллекшн» про стягнення суми боргу за основною сумою кредиту та відсотками, що не сплачені відповідачкою в строк, встановлений укладеним кредитним договором, а саме до 06.04.2020. Так, суд зауважує, що день повернення позики обумовлений договором кредиту, а саме, до 06.04.2020, тобто кошти були надані на конкретно визначений строк та позивач порушує питання стягнення процентів, що обумовлені договором (стаття 1048 ЦК України), які нараховані ним на 130 днів користування кредитними коштами, а не процентів, передбачених статтею 625 ЦК України, як міри відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання. При цьому, кредитним договором встановлено строк кредитування до 06.04.2020, продовження строку кредитування укладеним договором передбачено лише у разі оплати клієнтом в повному обсязі нарахованих процентів по кредиту, а право кредитодавця нараховувати проценти за користування кредитом до дня повного погашення заборгованості за кредитом включно, врегульовує саме відповідальність боржника в разі просторочення виконання грошового зобов`язання, що передбачено ст. 625 ЦК України. Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Але позивач не обгрунтовує та не доводить заявлені вимоги нарахуванням заборгованості за договором в порядку ст. 625 ЦК України, та суд не може вийти за межі заявлених позовних вимог та вирішувати питання про застосування до правовідносин між сторонами наслідків прострочення виконання грошового зобов`язання, оскільки позивач, обгрунтовуючи суму боргу, не заявляє вимог про застосування міри відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, а вважає строк кредитування продовженим на умовах пролонгації (а.с. 83 - 86). Тому відсутні підстави для стягнення з відповідачки нарахованих відсотків за користування кредитними коштами після закінчення встановленого строку кредитування, тобто з 07.04.2020, оскільки пролонгації строку кредитування позивачем не доведено. Вирішуючи клопотання представника відповідача про застосування строків позовної давності, суд виходить з наступного. Відповідно до частини 1 статті 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно частини 1 статті 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. 30.03.2020 року Верховною Радою України було прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» (№ 540-IX), відповідно до якого прикінцеві та перехідні положення ЦК України були доповнені пунктом 12. Зазначений Закон України від 30.03.2020 № 540-IX набрав чинності 02.04.2020. Згідно з п. 12 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. 15.03.2022 Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану», який набув чинності 17.03.2022, Прикінцеві та перехідні положення ЦК України були доповнені п. 19, згідно якого у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії". Законом України «Про внесення змін до Цивільного кодексу України щодо вдосконалення порядку відкриття та оформлення спадщини» від 08.11.2023 року (набрав чинності 30.01.2024 року) п. 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України викладено в наступній редакції, а саме «У період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану». Та лише законом України «Про внесення зміни до розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України щодо поновлення перебігу позовної давності» від 14.05.2025, який набрав чинності 04.09.2025, п. 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України був виключений. Відтак, перебіг позовної давності з 07.04.2020 (наступна дата після завершення строку кредитування) і на момент подання позову до суду було продовжено, а в подальшому зупинено: спочатку у зв`язку із запровадженням карантину, а з 24.02.2022 року - у зв`язку з введенням воєнного стану. Позивач звернувся до суду з даним позовом 25.08.2025, тобто під час дії п. 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, тому строк позовної давності за заявленими вимогами станом на 25.08.2025 (дату звернення до суду з позовом) не сплив. За вказаних обставин, підстав для застосування наслідків спливу позовної давності, як про те просить представник відповідача, в межах обставин даної справи немає. Зважаючи на викладене вище, оскільки відповідачка не виконує умови укладеного договору, в порядку та в строки, передбачені зазначеним договором, кошти за кредитом не повернула, що підтверджується наданими позивачем доказами, які відповідачка не спростувала, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, в сумі 5 442, 50 грн (3 500 грн основної суми боргу та 1 942, 50 грн нарахованих на встановлений строк кредитування процентів). Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, у зв`язку із частковим задоволенням позову, згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню документально підтверджені витрати зі сплати судового збору в розмірі 1 106, 26 грн (2 422, 40/11 917, 50*5 442, 50) (а.с. 22). Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, крім іншого належать витрати: на професійну правничу допомогу. Положеннями ч. 1 ст. 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. В позовній заяві позивач просить стягнути понесені ним витрати на правничу допомогу в розмірі 16 000 грн в межах даної справи, що підтверджено наданими суду доказами таких витрат. При цьому, сторона відповідачки заперечує з приводу співмірності таких витрат заявленим вимогам та складності справи, вважає, що пропорційними справі будуть витрати на правову допомогу в сумі 1 500 грн. Тому, враховуючи характер спірних правовідносин, категорію та складність даної справи, яка відноситься до малозначних справ та є типовою для фактора, не потребує вивчення значного обсягу доказів та правових позицій судів щодо такої категорії справ, суд вважає завищеним заявлений розмір вартості витрат на правову допомогу . У зв`язку з вищенаведеним та враховуючи суму, яка підлягає стягненню з відповідача, часткове задоволення позову, а також складність справи та її значення для сторін, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення заяви про стягнення судових витрат на правничу допомогу, виходячи як з критерію пропорційності задоволених позовних вимог, так і з критерію розумності їхнього розміру, конкретних обставин справи та відсутність відомостей про фінансовий стан обох сторін. Тому такі витрати, на переконання суду, підлягають до стягнення з відповідача в сумі 3 000 грн. Також суд вважає за необхідне роз`яснити учасникам справи положення ч.ч. 4, 5 ст. 268 ЦПК України, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення. Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. З урахуванням вищевикладеного,

Outcome: partial