Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-18 00:00:00

У серпні 2025 року представник Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІН ФІНАНС» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позову зазначає, що 25.07.2024 відповідно протоколу загальних зборів №1706 перейменовано ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» на ТОВ «ВІН ФІНАНС». Наказом №55-к від 25.07.2024 на виконання протоколу загальних зборів №1706 внесено зміни про перейменування до облікових та інших документів товариства. 02.04.2018 між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] укладено договір про надання фінансового кредиту № 120704. Договір укладений в електронній формі відповідно до закону України «Про електронну комерцію». Відповідно до індивідуальної частини договору № 120704 про надання фінансового кредиту, ТОВ «Авентус Україна» надав відповідачу позику у сумі 7 000 грн. ТОВ «Авентус Україна» виконав умови договору про надання фінансового кредиту № 120704 від 02.04.2018 та перерахував на рахунок відповідача безготівковим шляхом кошті в розмірі 7000 грн., а відповідач належним чином не виконав взяті на себе зобов`язання щодо повернення суми позики та сплати пені і комісії, внаслідок чого у нього виникла заборгованість перед новим кредитором ТОВ «ВІН ФІНАНС». Відповідно до розрахунку заборгованості, що був складений на дату укладення договору про відступлення права вимоги №1 від 12.04.2018, загальна сума заборгованості відповідача перед новим кредитором складає 15 845 грн., а саме: сума основного боргу 3500 грн., сума боргу за процентами 1890 грн., сума боргу за пенею та штрафами 10 455 грн. 12.04.2018 між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» (ТОВ «ВІН ФІНАНС») укладено договір факторингу № 1, на підставі чого відбулося відступлення права вимоги за кредитними договорами. 12.04.2018 укладено додаткову угоду № 4 та на виконання договору факторингу підписано реєстр прав вимоги № 5 від 15.08.2018 про те, що на умовах вищезазначеного договору право вимоги до ряду боржників, в тому числі до [PERSON] за договором про надання фінансового кредиту № 120704 від 02.04.2018 перейшло до нового кредитора ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» (ТОВ «ВІН ФІНАНС»). Відповідач свої кредитні зобов`язання за договором № 120704 від 02.04.2018 не виконав належним чином, внаслідок чого в нього утворилась кредитна заборгованість в загальному розмірі 20737,09 грн., на яку позивачем нараховано на підставі ст.625 ЦК України 3% річних в розмірі 1 427,35 грн, а також інфляційні втрати в розмірі 3 464,74 грн. На підставі наведеного, позивач просить суд поновити строк позовної давності для подання даного позову до суду та стягнути з відповідача заборгованість у за кредитним договором № 120704 від 02.04.2018 у загальному розмірі 20 737,09 грн., а також судовий збір та витрати на професійну правничу допомогу. Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 08.10.2025 позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІН ФІНАНС» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором направлено за підсудністю до Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області. Ухвалою Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 10.11.2025 відкрито провадження у цивільній справі у порядку спрощеного позовного провадження, справу призначено до розгляду у судовому засіданні з викликом сторін, відповідачу запропоновано подати відзив на позов. Представник позивача у судове засідання не з`явився, у позовній заяві просив розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причин неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи та відзиву на позовну заяву не подав, що відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи по суті. За згодою представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. У зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши письмові докази, повно та об`єктивно з`ясувавши обставини справи, суд дійшов наступних висновків. Згідно зі ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно із ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 02.04.2018 між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] укладено в електронній формі договір про надання фінансового кредиту № 120704, який підписано відповідачем з використанням одноразового ідентифікатора А870318. (а.с. 14, 38-40) Відповідно до умов договору, відповідачу надано кредит в розмірі 3500 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, строком на 30 днів (п.1.1, 1.4 договору). Відповідно до п.п.1.2.1 договору сторони погодили фіксовану проценту ставку за користування кредитом 1,80% від суми кредиту за кожний день користування кредиту в межах строку надання кредиту, зазначеного у п.1.4 цього договору. Відповідно до п.3.4 договору у разі порушення клієнтом строків виконання зобов`язань за договором та у разі, якщо встановлена підпунктом 1.2.1 пункту 1.2 цього договору процентна ставка за користування кредитом менша ніж 1,8% від суми кредиту за кожен день користування кредитом, клієнт зобов`язаний сплатити товариству процент за користування кредитом у розмірі 1,8% від суми кредиту за кожен день користування кредитом, починаючи з першого дня користування кредитом у межах строку надання кредиту, зазначеного в пункті 1.4 цього договору. Також, відповідачем підписано графік розрахунків до договору про надання фінансового кредиту № 120704 від 02.04.2018 (а.с. 40). Листом № 5606-ВП від 22.05.2025 ТОВ ФК «ВЕЙ ФОР ПЕЙ» повідомляє, що відповідно до угоди на переказ коштів № ВП-200417-1 від 20.04.17 було здійснено за дорученням ТОВ «Авентус Україна» успішні перекази коштів на картки клієнтів, зокрема, згідно порядкового номера 44: 02.04.2018 на суму 3500 (три тисячі п`ятсот гривень 00 копійок), маска картки [NUMBER] , код авторизації 106625, номер транзакції в системі WayForPay creditplus-248980, що також підтверджується листом ТОВ «Авентус Україна» № 4844/25-Е від 22.05.2025 (а.с. 19-27, 44-48). Згідно до Картки обліку Договору (розрахунок заборгованості) та розрахунку заборгованості, складених ТОВ «Авентус Україна», заборгованість [PERSON] по кредитному договору станом на 04.08.2018 становить 15 845 грн., у тому числі: заборгованість за тілом кредиту 3500 грн., заборгованість за відсотками 1890 грн., заборгованість за пенею та штрафами 10 450 грн. (а.с. 30-32, 14 зворотній бік). 12.04.2018 між ТОВ «Авентус Україна» (Клієнт) та ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» (Фактор) було укладено договір факторингу № 1 (а.с. 53-55). Умовами пункту 1.3 договору факторингу від 12.04.2018 передбачено, що право вимоги означає всі права клієнта за кредитними договорами, в тому числі права грошових вимог до боржників по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому. Згідно з пунктом 2.1 цього договору, клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором. 15.08.2018 між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» було укладено Додаткову угоду № 4 до договору факторингу № 1 від 12.04.2018 (а.с. 29). Відповідно до реєстру прав вимог № 5 від 15.08.2018, заборгованість [PERSON] за договором № 120704 від 02.04.2018 складає: по основному боргу (тіло кредиту) 3500 грн.; заборгованість по відсоткам 1890 грн.; загальна заборгованість 5390 грн.; сума фінансування 945 грн. (а.с. 11-12) Довідкою № 4844/25-Е від 22.05.2025 ТОВ «Авентус Україна» підтверджує здійснення ТОВ «Він Фінанс» (до зміни назви ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія») розрахунків за відступлення права вимоги до позичальників ТОВ «Авентус Україна», відступлення яких відбулося на підставі Договору факторингу № 1 від 12.04.2018, з усіма додатковими угодами до нього. Розрахунки проведені в повному обсязі, станом на звітну дату заборгованість відсутня (а.с. 44-48). 25.07.2024 відповідно протоколу загальних зборів №1706 перейменовано ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» на ТОВ «ВІН ФІНАНС». Наказом № 55-к від 25.07.2024 на виконання протоколу загальних зборів №1706 внесено зміни про перейменування до облікових та інших документів товариства (а.с. 15). Відповідно до розрахунку позивача, відображеного в позовній заяві, період прострочення грошового зобов`язання становить 1097 днів та 3% річних за період з 23.02.2019 по 23.02.2022 становить 1427,35 грн., а інфляційні збитки за період з 23.02.2019 по 23.02.2022 становлять 3464,74 грн. Відповідно до ст. ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина четверта статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію»; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію»; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (частина шоста статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію», вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі частина дванадцята статті 11 Закону України «Про електронну комерцію». Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (частина 1 статті 526 та частина 1 статті 530 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст. 599 ЦК України, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ч. 1 ст.611 ЦК України). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст.612 ЦК України). Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання (ч.1 ст. 625 ЦК України). Згідно ч. 2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до положень ст. ст. 512, 514 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, у тому числі внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). При цьому, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Одним із випадків відступлення права вимоги є факторинг (фінансування під відступлення права грошової вимоги). Положеннями ст.ст. 1077, 1078 ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. Судом встановлено, що 02.04.2018 між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] укладено в електронній формі договір про надання фінансового кредиту № 120704, який підписано відповідачем з використанням одноразового ідентифікатора. За умовами договору, відповідач отримав кредит в розмірі 3500 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, строком на 30 днів та стандартною процентною ставкою 1,80 % в день. ТОВ «Авентус Україна» свої зобов`язання за кредитним договором виконав, перерахувавши на картковий рахунок відповідача грошові кошти у розмірі 3500 грн., що підтверджується матеріалами справи. Натомість відповідач належним чином умови кредитного договору не виконав та допустив виникнення заборгованості. Згідно п. 4.4 договору у випадку прострочення повернення суми кредиту за користування кредитом клієнт зобов`язаний сплатити товариству пеню в розмірі 3% від суми кредиту за кожен день прострочення, починаючи з 4 дня прострочення. На 4 день прострочення, крім пені, додатково сплатити штраф у розмірі 100 грн. На 30 день прострочення, крім пені, додатково сплатити штраф у розмірі 300 грн. На 90 день прострочення, крім пені, додатково сплатити штраф у розмірі 500 грн. Кредитний договір між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та [PERSON] був укладений у електронній формі за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем), що відповідає вимогам Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», Закону України «Про електронну комерцію», та не суперечить приписам ч.1 ст. 205, ст. 6, 207, 627-628, ч. 2 ст. 639 ЦК України. 12.04.2018 між ТОВ «Авентус Україна» (Клієнт) та ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» (Фактор) було укладено договір факторингу № 1. Згідно п.2.1. Договору факторингу Права Вимоги, які ТОВ «Авентус Україна» відступає ТОВ «Він Фінанс» за цим Договором, відступаються (передаються) в розмірі Заборгованості Боржників перед ТОВ «Авентус Україна» та визначені у відповідному Реєстрі прав вимоги. Згідно з п.4.1. Договору право вимоги переходить від ТОВ «Авентус Україна» до ТОВ «Він Фінанс» в день підписання ними відповідного Реєстру прав вимог. Згідно п. 8.2 Договору факторингу строк договору закінчується 31.12.2018. Відповідно до реєстру прав вимог № 5 від 15.08.2018, заборгованість [PERSON] за договором № 120704 від 02.04.2018 складає: по основному боргу (тіло кредиту) 3500 грн.; заборгованість по відсоткам 1890 грн.; загальна заборгованість 5390 грн.; сума фінансування 945 грн. Згідно до Картки обліку Договору (розрахунок заборгованості) та розрахунку заборгованості, складених ТОВ «Авентус Україна», заборгованість [PERSON] по кредитному договору станом на 04.08.2018 становить 15 845 грн., у тому числі: заборгованість за тілом кредиту 3500 грн., заборгованість за відсотками 1890 грн., заборгованість за пенею та штрафами 10 450 грн. Таким чином, позивач набув права вимоги до відповідача за договором № 120704 від 02.04.2018. Із розрахунку заборгованості вбачається, що відсотки за користування кредитом нараховані за 30 днів. Строк дії договору становив 30 днів. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач прийняті на себе зобов`язання зі сплати основного боргу по тілу кредиту та відсотків за користування кредитом за договором № 120704 від 02.04.2018 належним чином не виконав, внаслідок чого за останнім обліковується наступна заборгованість: по основному боргу (тіло кредиту) 3500 грн.; заборгованість по відсоткам 1890 грн.; загальна заборгованість 5390 грн. Факт наявності вище наведеної заборгованості підтверджується наявними в матеріалах цієї справи доказами й не спростований відповідачем. Пунктом 1.2 кредитного договору було передбачено, що строк кредиту складає 30 днів. Пунктом 1.3.1 договору кредиту передбачено, що проценти становлять 1890 грн. Відтак, судом встановлено, що згідно умов кредитного договору розмір процентів за 30 днів користування кредитом становить 1 890 грн. (3500 грн x 1,8 % = 63 x 30 днів = 1890 грн). Саме такий розмір заборгованості за 30 днів користування кредитом відповідає Додатку №1 до договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 12.04.2018. При цьому в Додатку №1 також вказано, що загальна вартість кредиту становить 5 390 грн (3 500 грн сума кредиту та 1890 грн сума процентів). Саме сума у розмірі 1 890 грн. заборгованості по процентах за 30 днів користування кредитом підлягає стягненню з відповідача, так як підтверджена наданими позивачем доказами, а саме: копією кредитного договору та графіком платежів. Згідно п. 4.4 договору позивачем були нараховані пеня та штрафи у розмірі 10 450 грн. Доказів сплати заборгованості за кредитом, відсотками та штрафами матеріали справи не містять. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Отже, за змістом наведеної норми закону нараховані на суму боргу інфляційні втрати та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування ним утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. З огляду на викладене, позивачем заявлено вимоги про стягнення з відповідача за період з 23.02.2019 по 23.02.2022 3% річних в сумі 1 427,35 грн та 3 464,74 грн індексу інфляції за кредитним договором від 02.04.2018 № 120704 (розрахунки містяться в матеріалах справи). Розрахунок 3% річних та індексу інфляції здійснений позивачем вірно, а тому позовні вимоги в цій частині задовольняються судом повністю. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором у розмірі 15 845 грн. є доведеними, обґрунтованими, підтвердженими доданими документами, а тому є такими, що підлягають задоволенню. Одночасно суд звертає увагу, що відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Стаття 258 ЦК України визначає, що для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до ст. 259 ЦК України, позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. При цьому, відповідно до ч.1 та ч.5 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Разом з цим, відповідно до п. 12 Перехідних та прикінцевих положень до ЦК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) 12 березня 2020 року на території України був встановлений карантин, дію якого неодноразово продовжено. Дію карантину скасовано 01 липня 2023 року. Крім того, відповідно до п. 19 Перехідних та прикінцевих положень до ЦК України (в редакції, чинній станом на день звернення позивача до суду з даним позовом та до 04 вересня 2025 року), у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану. Враховуючи, що з 12 березня 2020 року по 01 липня 2023 року перебіг строків позовної давності продовжено, а з 24 лютого 2022 року та по 04 вересня 2025 року перебіг строків позовної давності було зупинено, суд приходить до висновку, що строк позовної давності звернення позивача ТОВ «Він Фінанс» до суду з вимогою про стягнення заборгованості за Індивідуальною частиною договору № 120704 про надання фінансового кредиту від 02.04.2018, який укладений між ТОВ «Авентус Україна» та відповідачем [PERSON] , не був пропущений, внаслідок чого правові підстави для поновлення ТОВ «Він Фінанс» строку позовної давності у даній справі відсутні. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд виходить з наступного. Судовий збір, відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, згідно з ч.2 ст. 141 ЦПК України, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з частиною першою, пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Частинами першою-п`ятою статті 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Згідно ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Як вбачається з наданих позивачем доказів, 22.03.2024 між позивачем та адвокатським бюро «Анастасії Міньковської» укладено договір про надання правничої допомоги № 33 (а.с. 50-52), до якого додано акт від 04.07.2025 про підтвердження факту надання правничої допомоги адвокатом від 04.07.2025 в розмірі 5000 гривень за підготовку позовної заяви. (а.с. 9) При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved