Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-12 00:00:00

24.11.2025 до суду надійшла позовна заява товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позовні вимоги мотивовані тим, що 26.04.2023 між сторонами було укладено електронний договір про відкриття кредитної лінії №1195-5905. [PERSON] порушив умови кредитного договору і не повернув в повному обсязі кредит. Загальний розмір заборгованості відповідача становить 79 662,85 гривень, з них прострочена заборгованість за кредитом 8 500,00 гривень, прострочена заборгованість за нарахованими процентами 71 162,85 гривень. Водночас позивачем прийнято рішення про часткове списання заборгованості у загальній сумі 37 162,85 гривень за умови погашення позичальником решти заборгованості за кредитним договором в розмірі 42 500 гривень. На підставі викладеного, представник позивача прохав суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 42 500 гривень та понесені судові витрати. Ухвалою суду від 25.11.2025 по справі відкрито провадження та призначено судове засідання. 12.12.2025 до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву. Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 178 ЦПК України до відзиву додаються документи, що підтверджують надіслання (надання) відзиву і доданих до нього доказів іншим учасникам справи. Суд не приймає відзив на позовну заяву до розгляду, оскільки до нього не додано документів, що підтверджують його надіслання позивачу. Суд також звертає увагу, що 12.12.2025 судове засідання було відкладене за клопотанням відповідача з метою направлення відзиву позивачу, водночас [PERSON] в наступне судове засідання не з`явився, причини неявки суд не повідомив. Доказів направлення відзиву позивачу не надав. Представник позивача Резуєв Є. В. в судове засідання не з`явився, надав до суду клопотання про розгляд справи без участі представника позивача. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце судового розгляду, в судове засідання не з`явився, причини неявки суд не повідомив. Заяв про відкладення розгляду справи не надавав. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Суд, розглянувши матеріали справи та дослідивши докази, дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 26.04.2023 між сторонами було укладено договір про відкриття кредитної лінії №1195-5905 (далі Договір), який підписано відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором А2610 (а. с. 11-16). Відповідно до п. 2.2 Договору кредитодавець відкрив кредитну лінію для позичальника шляхом надання позичальнику грошових коштів на умовах строковості, зворотності, платності для задоволення особистих потреб позичальника, а позичальник зобов`язується повернути кредит не пізніше останнього дня строку кредитування та сплатити нараховані кредитодавцем проценти за користування кредитом у порядку, передбаченому цим договором. Як вбачається з п. п. 4.1, 4.6 Договору Розмір кредитного ліміту, тобто загальний розмір Кредиту складає 8500 гривень. Стандартна процентна ставка становить 3.00% за кожен день користування кредитом (вказана процентна ставка застосовується протягом всього строку дії цього договору, за виключенням строку використання права користування кредитом за промо-ставкою та/або зниженою, та/або пільговою процентною ставкою). Відповідно до п. 10.1 Договору промо-ставка становить 0.01% за кожен день користування кредитом протягом перших 21 календарних днів першого базового періоду, яка надається кредитодавцем виключно як знижка на користування кредитом та є заохоченням позичальника спробувати скористатися послугами кредитодавця. Згідно п. 4.8 Договору строк кредитування, тобто, строк на який надається кредит позичальнику становить 300 календарних днів з моменту перерахування кредиту позичальнику. Згідно п. 6.9 Договору позичальник має право протягом 14 календарних днів з дня укладення договору відмовитися від договору без пояснення причин, у тому числі в разі отримання ним грошових коштів, про що зобов`язаний повідомити кредитодавця до закінчення вказаних 14 календарних днів шляхом направлення відповідного повідомлення у письмовій формі на адресу кредитодавця. Відповідно до п. 10.2 Договору право користування кредитом за пільговою процентною ставкою надається позичальнику, якщо про це вказано в п. 10.1 договору за умови, що позичальник у повному обсязі сплачує проценти за користування кредитом, нараховані за пільговою процентною ставкою не пізніше останнього дня першого базового періоду. У разі несплати позичальником у повному обсязі нарахованих за пільговою процентною ставкою відсотків за користування кредитом не пізніше останнього дня першого базового періоду, нарахування процентів за користування кредитом за перший базовий період здійснюється за стандартною процентною ставкою (за виключенням періоду нарахування відсотків за промо-ставкою, якщо позичальнику було надано право протягом певного періоду сплачувати проценти за користування кредитом за промо-ставкою, оскільки нарахування відсотків за промо-ставкою здійснюється незалежно від того, чи своєчасно і чи у повному обсязі позичальник виконав зобов`язання з оплати відсотків, нарахованих за Промо-ставкою). Суду також надано Правила відкриття кредитної лінії, паспорт споживчого кредиту, таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача, що підписані відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором (а. с. 17-26). Згідно квитанції АТ КБ «ПриватБанк», ID операції [NUMBER] , 26.04.2023 на банківську картку № [NUMBER] перераховано грошові кошти у розмірі 8500 гривень за договором №1195-5905 (а. с. 27). Також суду надано довідки ТОВ «Укр Кредит Фінанс» про перерахування коштів у розмірі 8500 гривень на банківську картку № [NUMBER] (а. с. 28). Суд зазначає, що вказаний номер особистого електронного платіжного засобу №444111*5617 зазначено у договорі кредитної лінії №1195-5905, що підписаний відповідачем. Згідно розрахунку заборгованості ТОВ «Укр Кредит Фінанс» заборгованість відповідача за Договором становить 79 662,85 гривень, з них прострочена заборгованість за кредитом 8 500,00 гривень, прострочена заборгованість за нарахованими процентами 71 162,85 гривень. Відсотки нараховані за період з 26.04.2023 по 19.02.2024, у тому числі за ставкою 0,01% за період з 26.04.2023 по 16.05.2023 (а. с. 29-39). Відповідно до частин 1, 2 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. У пункті 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Нормами ч. ч. 3, 6, 12 ст. 11 цього Закону передбачено, що електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: 1) надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; 2) заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; 3) вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: 1) електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; 2) електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; 3) аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Судом встановлено, що спірний договір укладений сторонами відповідно до ст. ст. 11-12 Закону України «Про електронну комерцію». Укладання електронного договору та підписання його електронним підписом одноразовим ідентифікатором відповідає правовому висновку, викладеному в постанові Верховного Суду від 12.01.2021 року в справі №524/5556/19. На підтвердження факту перерахування коштів відповідачу суду надано квитанцію АТ КБ «ПриватБанк». Вказаний доказ стороною відповідача не спростовано, зокрема відповідачем не надано доказів про ненадходження йому кредитних коштів, щодо неналежності йому карткового рахунку № [NUMBER] , тощо. Судом також встановлено, що відсотки за користування кредитом нараховані в межах строку договору відповідно до погоджених сторонами процентів. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України. Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання, а в ч.1 ст. 625 ЦК України зазначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Статтею 612 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Згідно із положеннями частини першої, п`ятої, шостої ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторона має довести ті обставини, на які вона посилається, і саме, такі належним чином вчинені дії позивача, за загальним правилом, є підставою для задоволення його позову. Натомість відсутність належного спростування іншою стороною обставин, на які посилається сторона без належного їх доведення, а сама по собі не є підставою для задоволення позову, оскільки суперечить загальним принципам доказування у цивільних справах, встановлених процесуальним законом. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний (постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 2 жовтня 2018 року у справі № 910/18036/17, від 23 жовтня 2019 року у справі № 917/1307/18 (пункт 41)). Тобто, певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (див. пункт 43 постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року у справі № 917/1307/18). В судовому засіданні встановлено, що позивачем надано належні та допустимі докази, які також не були спростовані відповідачем, щодо укладення кредитного договору та отримання відповідачем кредитних коштів за договором у розмірі 8 500 гривень. За наведених обставин, суд вважає що позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» підлягають до задоволення в повному обсязі. На підставі ст. 141 ЦПК України з [PERSON] на користь позивача необхідно стягнути судові витрати, а саме судовий збір у розмірі 2422,40 гривень.

Outcome: approved