Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-13 00:00:00

Зміст позовних вимог Товариство з обмеженою відповідальністю «Стар файненс груп» звернулось до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої вимоги мотивує тим, що між ТОВ «Стар файненс груп» та [PERSON] укладено договір з надання фінансового кредиту (далі - кредитний договір) № 30785-04/2025 від 14.04.2025. Відповідно до умов кредитного договору позичальнику надано кредит у розмірі 13 000 грн на строк 120 днів, дата погашення кредиту 11.08.2025, із застосуванням денної процентної ставки 0,9 %, шляхом переказу грошових коштів на банківську карту відповідача № [NUMBER]. Зазначає, що позивач свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі. В свою чергу відповідач свої зобов`язання за кредитним договором не виконує належним чином, у зв`язку з чим утворилася заборгованість, що складається з заборгованості за тілом кредиту в сумі 13 000 грн, за нарахованими процентами - 11 934 грн, за пенею (штрафами) - 6 500 грн. Позивач, з врахуванням заяви про зміну предмета позову просить стягнути з відповідача суму заборгованості за кредитним договором 32 734 грн, яка складається з 13 000 заборгованості за основним зобов`язанням, 11 934 грн заборгованість за нарахованими процентами, 6 500 грн заборгованість зі сплати пені (штрафу), 1 300 грн, що складає загалом 32 734 грн. Окрім того позивач просить стягнути судові витрати в розмірі 9 422 грн, які складаються з витрат на сплату судового збору в сумі 2 422,40 грн, витрат на професійну правничу допомогу в сумі 7 000 грн. Відповідачем заяви по суті справи не подано. Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі. Ухвалою суду позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено провести за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Визначено порядок подання до суду документів по суті у справі. У визначену дату та час судового засідання сторони у справі до суду не з`явилися, про дату та час судового засідання були належним чином повідомлені. Інші заяви та клопотання від учасників справи до суду не надходили, процесуальні дії не вчинялись. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин суд вважає за можливе справу розглядати по суті за відсутності сторін, на підставі наявних в справі доказів з ухваленням заочного рішення. При цьому, суд бере до уваги позицію Верхового Суду, сформульовану у Постанові КЦС ВС від 24.10.2024 у справі № 752/8103/13-ц (провадження № 61-6892св23) згідно якої, якщо сторони чи їх представники, інші учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні сторін чи їх представників, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. У ситуації, що розглядається, суд дійшов висновку, що наявних у матеріалах справи доказів достатньо для ухвалення законного і обґрунтованого рішення у справі не відкладаючи її розгляду. Згідно із вимогами ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Ухвалою суду від 14.01.2026 постановлено провести заочний розгляд цивільної справи на підстав наявних у ній доказів. Встановлені судом фактичні обставини та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Судом встановлено, що між ТОВ «Стар файненс груп» та [PERSON] укладено кредитний договір № 30785-04/2025 від 14.04.2025, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію», шляхом надіслання відповідачем у справі одноразового ідентифікатора «Y668», ідентифікацію та реєстрацію відповідачем здійснено з додержанням вимог п. 2.1. кредитного договору та ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» - відповідач зареєструвався на веб-сайті позивача в мережі Інтернет https://starfin.com.ua, для чого пройшов ідентифікацію та верифікацію особи: заповнив анкету-заяву з зазначенням прізвища, ім`я по батькові, даних паспорту, реєстраційний номер облікової картки платника податків, місця проживання, місця реєстрації, зазначив реквізити картки для отримання кредиту. До моменту укладення кредитного договору відповідачем електронним підписом з використанням одноразового ідентифікатора «W329» підписано заявку-анкету на отримання фінансового кредиту від ТОВ «Стар файненс груп» в сумі 14 000 грн, із зазначенням номеру банківської карти [NUMBER]. Сторонами погоджено у договорі розмір кредиту - 13 000 грн (п. 1.1.), термін кредиту та строк - 120 днів до 11.08.2025 (п. 1.2), денну процентну ставку - 0,9 % (п. 1.4.). В договорі зазначено, що денна процентна ставка застосовуються в межах строку кредитування, визначеного у п. 1.2. договору. Орієнтовна загальна вартість кредиту становить 28 340 грн, загальні витрати за кредитом складають 15 340 грн (п. 1.4.1.), детальні терміни повернення кредиту визначені у додатку № 1 до кредитного договору, яким визначено графік платежі, кредитні кошти підлягають зарахування кредитором на банківську карту відповідача № [NUMBER] протягом одного робочого дня (п. 1.5., 1.6). За видачу кредитних коштів п. 1.4. кредитного договору передбачено Відповідно до п. 5.3. сторони кредитного договору у випадку прострочення клієнтом сплати платежів відповідно до графіку, товариство нараховує неустойку у вигляді штрафу в розмірі 100 % від суми простроченої заборгованості на наступний день після терміну сплати, встановленого графіком платежів. Також, в матеріалах справи міститься паспорт споживчого кредиту, в якому містяться дані позичальника, основні умови кредитування, інформація щодо реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача та інші умови. За № 24/07-6 від 24.07.2025 позивачем відповідачу надіслано вимогу про досудове врегулювання спору. Відповідачем від позивача отримано грошові кошти в сумі 13 000 грн, що підтверджується квитанцією про зарахування № 710534823 від 14.04.2025 ТОВ «Універсальні платіжні рішення» через сервіс iPay.ua ,та довідкою ТОВ «Універсальні платіжні рішення № 3426_250728125904 від 28.07.2025. Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором № 30785-04/2025 від 14.04.2025, наданого позивачем, станом на 24.07.2025 заборгованість відповідача складає за тілом кредиту - 13 000 грн, відсотками - 1 404 грн, простроченими відсотками - 10 530 грн, простроченою комісією - 1 300 грн, штрафом - 6 500 грн. Згідно наданого розрахунку комісія нарахована в сумі 1 300 грн 14.04.2025, штраф в сумі 4 810 грн нараховано 14.05.2025 (розмір штрафу дорівнює сумі платежів станом на 13.05.2025 за простроченими відсотками в сумі 3 510 грн та сплатою комісії в сумі 1 300 грн), розмір якого збільшено до 6 500 грн 13.06.2025 (на 1 690 грн), нарахування відсотків здійснювалось щоденно з 14.04.2025 до 24.07.2025 в розмірі 117 грн щоденно (0,9 % від суми кредиту). Отже, судом встановлено, що зміст спірних правовідносин, які виникли на даний час між позивачем ТОВ «Стар файненс груп» та відповідачем [PERSON] є відносини, які пов`язані із укладанням кредитного договору, отриманням на його виконання грошових коштів (кредиту) у розмірі та на умовах встановлених договором, а також їх поверненням та сплатою процентів за користування ними (кредитні правовідносини). Норми права, які застосовував суд, та мотиви їх застосування Статтею 11 ЦК України встановлено, що договори та інші правочини є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). За змістом ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Статтею 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі - ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію». Статтею 12 вказаного Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у пін мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Із положень ч. 1 ст. 638 ЦК України слідує, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Частиною першою ст. 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України (положення якої застосовуються до спірних правовідносин на виконання ч. 2 ст. 1054 ЦК України) позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Частиною першою ст. 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Як передбачено ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів. За своїми правовими ознаками кредитний договір є консенсуальною, двосторонньою та відплатною угодою, при укладенні якої кредитодавець бере на себе зобов`язання надати кредит і набуває право вимоги на повернення грошових коштів і сплати процентів, а позичальник має право вимагати надання кредиту та несе зобов`язання щодо своєчасного його повернення та сплати процентів. Кредитний договір має бути укладений у письмовій формі та підписаний сторонами, в тому числі із застосуванням електронного підпису. Предметом виконання грошового зобов`язання за кредитним договором є певна грошова сума, що має бути сплачена боржником кредитору. Враховуючи презумпцію відплатності кредитного договору, позичальник зобов`язаний повернути кредит і сплатити проценти за користування грошовими коштами, якщо інше не встановлено договором. Зобов`язання за договором повинні виконуватися сторонами належним чином відповідно до його умов, а також вимог актів цивільного законодавства. Боржник визнається таким, що прострочив виконання зобов`язання за договором, якщо він не приступив до його виконання, тобто не виконує дій, які випливають із змісту зобов`язання, в строки, встановлені договором. Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України, виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності. Згідно з ч. 1, 2 ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Відповідно до положень п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24.02.2022 за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Указом Президента України № 64/2022 на території України введено воєнний стан з 24.02.2022, який неодноразово продовжений та діє на даний час. Водночас, відповідно до пункту 6 Прикінцевих та перехідних положень ЗУ «Про споживче кредитування» встановлено, що у разі прострочення споживачем у період з 01.03.2020 до припинення зобов`язань за договором про споживчий кредит, укладеним до тридцятого дня включно з дня набрання чинності ЗУ "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", у тому числі того, строк дії якого продовжено після набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", споживач звільняється від відповідальності перед кредитодавцем за таке прострочення. У тому числі, але не виключно, споживач у разі допущення такого прострочення звільняється від обов`язку сплати кредитодавцю неустойки (штрафу, пені) та інших платежів, передбачених договором про споживчий кредит за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) споживачем зобов`язань за таким договором. Забороняється збільшення процентної ставки за користування кредитом з інших причин, ніж передбачені частиною четвертою статті 1056-1 Цивільного кодексу України, у разі невиконання зобов`язань за договором про споживчий кредит у період, зазначений у цьому пункті. Дія положень цього пункту поширюється, у тому числі, на кредити, визначені частиною другою статті 3 цього Закону. Згідно з ч. 2 ст. 4 ЦК України основним актом цивільного законодавства України є саме Цивільний кодекс України. Якщо суб`єкт права законодавчої ініціативи подав до Верховної Ради України проект закону, який регулює цивільні відносини інакше, ніж цей Кодекс, він зобов`язаний одночасно подати проект закону про внесення змін до Цивільного кодексу України. Поданий законопроект розглядається Верховною Радою України одночасно з відповідним проектом закону про внесення змін до Цивільного кодексу України. Так основним регулятором договірних відносин є Цивільний кодекс України, а не окремі закони, що відповідно до аналізу висновків постанови Верховного Суду від 10.10.2018 у справі № 362/2159/15-ц. Мотивована оцінка аргументів, наведених учасниками справи щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, у зв`язку з чим учасники справи мають довести належними та допустимими доказами обставини, на які вони посилаються, а суд зобов`язаний надати належну оцінку цим доказам. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. Щодо стягнення боргу за основним зобов`язанням Суд за результатами оцінки доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, із врахуванням того, що жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили, перевіривши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності для вирішення справи, дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що позивачем у передбаченому законом порядку доведено належними та допустимими доказами те, що між позивачем та відповідачем укладено кредитний договір №30785-04/2025 від 14.04.2025, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію», обставина отримання грошових коштів в сумі 13 000 грн підтверджена квитанцією про зарахування № 710534823 від 14.04.2025 ТОВ «Універсальні платіжні рішення» через сервіс iPay.ua ,та довідкою ТОВ «Універсальні платіжні рішення № 3426_250728125904 від 28.07.2025. Відтак, сума основного боргу в сумі 13 000 грн підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Щодо нарахування відсотків суд зазначає наступне. Відповідно до встановлених обставин, позивач у позовній заяві зазначив загальну суму нарахованих відсотків, однак детальний покроковий розрахунок, який би містив конкретну кількість днів, застосовані денні ставки, до матеріалів справи не долучено. Відповідно до розрахунку заборгованості, нарахування процентів позивачем проведено за період 102, що відповідно до встановленого пунктом 1.4. кредитного договору розміру процентів 0,9 % щодня, із врахуванням суми кредиту 13 000 грн складає 11 934 грн (13 000 х 0,009 х 102 ). Суд, не зважаючи на те, що пунктом 1.2. кредитного договору визначено строк його дії 120 днів, до 11.08.2025,

Outcome: partial