Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-12 00:00:00

Стислий виклад позиції заявників Представник заявників [PERSON] та [PERSON] адвокат Осипенко Оксана Анатоліївна звернулась до суду з заявою про встановлення юридичного факту що має юридичне значення, а саме про встановлення факту родинних відносин сина [PERSON] , [INFO] , з батьком [PERSON] , [INFO] , бабусею [PERSON] та дідусем [PERSON] , та встановлення юридичного факту народження [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , [INFO] , місце народження м. Братськ Іркутська область Російська Федерація, відповідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 27.01.1972 року, виданого Іркутським відділом запису актів громадянського стану. Заявлені вимоги мотивовані тим, що [PERSON] є дружиною [PERSON] , який вважається з 30.05.2025 року зниклим безвісті при виконанні обов`язків військової служби під час забезпечення і здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації, перебуваючи безпосередньо в районі проведення бойових дій, при виконанні бойового завдання. [PERSON] вказує, що є сином [PERSON] та заявниці [PERSON] . Батьки [PERSON] - [PERSON] та [PERSON] , які є померлими. Наразі заявникам необхідно надати до компетентних органів свідоцтва про смерть батьків [PERSON] - [PERSON] та [PERSON] для їх виключення із списку осіб на отримання виплат. Заявники звернулися до Чорноморського відділу ДРАЦС, де їм було відмовлено у наданні документів про смерть [PERSON] та [PERSON] з огляду на розбіжності у прізвищі « [PERSON] » та « [PERSON] », які виникли при перекладі даного прізвища, оскільки відомості про народження у прізвищі [PERSON] не відповідають прізвищам його батьків. Відмову обґрунтовано тим, що свідоцтво про народження безвісті зниклого [PERSON] складене органом запису актів громадянського стану Російської Федерації та російською мовою, а тому видати документи про смерть [PERSON] та [PERSON] - [PERSON] неможливо, так як різняться прізвища у Реєстрі. Неможливість отримати витяги з актових записів про смерті батьків безвісті зниклого [PERSON] спонукає заявників звернутися до суду з метою встановлення факту народження зниклого безвісті [PERSON] . Крім того, заявники просять встановити юридичний факт народження зниклого безвісті [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , [INFO] , місце народження м. Братськ Іркутська область Російська Федерація, відповідно свідоцтва про народження [NUMBER] від 27.01.1972 року, виданого Іркутським відділом запису актів громадянського стану, оскільки встановлення цього факту породжує юридичні наслідки родинних зав`язків [PERSON] із померлими батьками [PERSON] та [PERSON] Заявники вказують, що встановлення відповідних фактів необхідне для отримання документів про смерть [PERSON] та [PERSON] для пред`явлення у компетентних органах, і встановлення таких фактів не пов`язується із наступним вирішенням спору про право. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі 19 листопада 2025 року ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області було відкрито провадження у справі за заявою [PERSON] та [PERSON] , заінтересована особа - Чорноморський відділ Державної реєстрації актів цивільного стану в Одеському районі Одеської області, про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Заявники у судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Представник заявників [PERSON] подала до суду заяву, в якій просить розглянути справу без участі заявників та їх представника, позовні вимоги просить задовольнити. Представник заінтересованої особи Чорноморського відділу Державної реєстрації актів цивільного стану в Одеському районі Одеської області у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, подав до суду заяву, у якій зазначає, що розглядати справу без участі представника заінтересованої особи та ухвалити рішення на розсуд суду. Фіксація судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалась відповідно до частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України). Фактичні обставини справи, встановлені судом, та докази, які взято до відома Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] уклали 26.09.1992 року шлюб, зареєстрований у Бобрицькій сільській раді Любашівського району Одеської області, що підтверджується свідоцтвом про укладання шлюбу серія [NUMBER] . У [PERSON] та [PERSON] [INFO] народився син [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про народження від 12 липня 1996 року, серія [NUMBER] , та Актовим записом про народження заявника [PERSON] (дата народження: [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , місце народження: Україна, Одеська область, Любашівський район, село Янишівка), згідно з яким його батьком є [PERSON] , громадянин України РНОКПП: [NUMBER] , дата народження: [INFO] , та матір`ю є [PERSON] , громадянство: громадянка України, дата народження: [INFO] . Натомість у свідоцтві про народження [PERSON] прізвища його батьків вказані « [PERSON] », що є відмінним від написання прізвищ у [PERSON] записі про народження. З наданих заявниками документів Судом встановлено, що [PERSON] народився [INFO] , місце народження м. Братськ Іркутська область Російська Федерація, відповідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 27.01.1972 року, виданого Іркутським відділом запису актів громадянського стану. Зазначене свідоцтво складено російською мовою, у ньому містяться відомості наступного змісту « [PERSON] , родился [INFO] , мать [PERSON] , отец [PERSON] ». Крім того, народження [PERSON] [INFO] , місце народження м. Братськ Іркутська область Російська Федерація, підтверджується копією паспорта, що виданий 16.09.2019 року, орган, що видав 5140. Відповідно до копії свідоцтва про смерть від 09.07.2019 року Серія [NUMBER] [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] . Відповідно до Акту службового розслідування № 27178 від 15.06.2025 року, затвердженого Рішенням командира військової частини [NUMBER] , [INFO] під час виконання бойового завдання водія відділення ремонту та зарядки акумуляторних батарей взводу технічного забезпечення батальйону матеріального забезпечення зник безвісти солдат [PERSON] . Відповідно до Витягу з Наказу командира військової частини [NUMBER] від 20.06.2025 року № 2594 [PERSON] вважається безвісти зниклим. Начальнику служби-головному бухгалтеру фінансово-економічної служби наказано проводити виплати грошового забезпечення членам сімей військовослужбовців у разі їх звернення з відповідною заявою на ім`я командира військової частини. Відповідно до Витягу з Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин № 20250805-610-1 від 05.08.2025 року [PERSON] , дата народження [INFO] , зник на території бойових дій (під час воєнних дій). У військовій частині [NUMBER] було розглянуто звернення [PERSON] від 08.08.2025 року № БО-19137070 до Міністерства оборони України, щодо виплати грошового забезпечення по солдату [PERSON] , [INFO] , військовослужбовця військової частини [NUMBER] , який вважається безвісти зниклим з 30.05.2025 року та повідомлено, що військовою частиною [NUMBER] , щодо виплати частки грошового забезпечення дружині солдата [PERSON] на засіданні комісії по виплатам, та прийнято рішення про призначення виплати в розмірі 3/5 від 50% грошового забезпечення, за весь час безвісної відсутності, що підтверджується відповідним листом від 01 " вересня 2025 р. вих. № 1843/19170. З метою пред`явлення документів про смерть батьків [PERSON] , оскільки це впливатиме на розмір виплат від грошового забезпечення зниклого безвісти [PERSON] , заявники звернулись до Чорноморського відділу Державної реєстрації актів цивільного стану в Одеському районі Одеської області щодо видачі повторного свідоцтва про смерть [PERSON] та [PERSON] . У листі вих. від 25.10.2025 р. № 132/24.16-113 Чорноморським відділом Державної реєстрації актів цивільного стану в Одеському районі Одеської області [PERSON] було надано роз`яснення зі змісту яких вбачається, що: - у паспорті [PERSON] № [NUMBER] від 16.09.2019 року, виданому 5140, вказано прізвище власника « [PERSON] »; - В актовому записі про народження [PERSON] № 13 від 18.07.1996 року, складеному Виконавчим комітетом Бобрицької сільської ради Любашівського району Одеської області українською мовою, зазначено прізвище дитини « [PERSON] », але прізвище батька та матері « [PERSON] »; - В актовому записі про шлюб батьків № 19 від 26.11.1992 року, складеному Виконавчим комітетом Бобрицької сільської ради Любашівського району Одеської області, вказано прізвище чоловіка до і після одруження та прізвище дружини після одруження « [PERSON] »; - У паспорті батька заявника [PERSON] № [NUMBER] від 16.09.2019 року, виданому 5140, вказано прізвище власника « [PERSON] »; - У паспорті матері заявника [PERSON] [NUMBER] від 04.06.2020 року, виданому 5120, вказано прізвище власниці « [PERSON] »; Згідно свідоцтва про народження [PERSON] [NUMBER] від 27.01.1972 року, виданого Іркутським відділом запису актів громадянського стану вбачається, актовий запис про народження батька складений ограном запису актів громадянського стану Російської Федерації, свідоцтво складено російською мовою. - В актовому записі про смерть бабусі [PERSON] № 520 від 09.07.2019 року, складеному Овідіопольським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Одеському районі Одеської обалеті Південного міжрегонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), вказано прізвище померлої « [PERSON] »; - В актовому записі про смерть дідуся [PERSON] № 515 від 17.01.1999 року, складеному Першим Приморським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, вказано прізвище померлого « [PERSON] ». У зв`язку з розбіжностями у написанні прізвища заявника, прізвищ його батька, бабусі та дідуся заявнику було відмовлено у видачі дублікатів свідоцтв про смерть [PERSON] та [PERSON] , та роз`яснено право звернутися до суду з питанням встановления факту родинних відносин між Вами, батьками, та дідусем і бабусею до компетентних органів. Застосовані судом норми права та висновки суду Відповідно до статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Право на ефективне поновлення у правах компетентними національними судами в разі порушення основних прав, наданих конституцією або законом, а також право на доступ до правосуддя та справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом є одними із невід`ємних прав людини, які закріплені в Загальній декларації прав людини, прийнятій Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року (статті 8, 10). Ця норма кореспондує із статтею 6 «Право на справедливий суд» Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року. Статтею 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з частинами першою, другою, сьомою статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку наказного провадження; позовного провадження (загального або спрощеного); окремого провадження. Окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно п. 5 ч. 2ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. У судовому порядку можуть бути встановлені інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Частиною 1 статті 316 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання. Відповідно до п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.95 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки. Суд не може відмовити в розгляді заяви про встановлення факту родинних відносин з мотивів, що заявник може вирішити це питання шляхом встановлення неправильності запису в актах громадянського стану. Таким чином, судом у судовому засіданні встановлено, що заявник [PERSON] , [INFO] , є сином [PERSON] , [INFO] , а розбіжності в написанні прізвища заявника та його батька виникли внаслідок різного перекладу прізвища органами, що видавали документи та здійснювали актові записи. Крім того, у судовому засіданні було встановлено, що заявник [PERSON] , [INFO] , є унуком [PERSON] та [PERSON] , які є батьками [PERSON] . Встановлення юридичного факту родинних відносин, про які просять заявники, було доведено належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, та знайшло повне підтвердження, і його об`єктивність не викликає у суду сумніву. Щодо вимоги про встановлення юридичного факту народження [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , [INFO] , місце народження м. Братськ Іркутська область Російська Федерація, відповідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 27.01.1972 року, виданого Іркутським відділом запису актів громадянського стану, слід зазначити наступне: У Постанові Верховного суду від 31 січня 2024 року у справі № 643/1873/23, провадження № 61-9113св23 зазначено, що невизначеність норм процесуального закону не може тлумачитись проти заявників і обмежувати їх право на судовий захист, у тому числі у справах окремого провадження, оскільки в Україні юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір. Зазначена справа стосувалась встановлення факту народження на території російської федерації. Державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Реєстрація актів цивільного стану провадиться відповідно до закону. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України (частини 3, 4 статті 49 Цивільного кодексу України). Згідно із змісту статті 144 Сімейного кодексу України реєстрація народження дитини засвідчується Свідоцтвом про народження, зразок якого затверджує Кабінет Міністрів України. Відповідно до частин першої, четвертої статті 13 Закону України від 01 липня 2010 року № 2398-VI «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація народження дитини проводиться з одночасним визначенням її походження та присвоєнням їй прізвища, власного імені та по батькові. Походження дитини визначається відповідно до СК України. Підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я документи, що підтверджують факт народження. За відсутності документа закладу охорони здоров`я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження. Верховний Суд у зазначеній Постанові зауважив, що державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою, зокрема, фактів народження фізичної особи та її походження. Відповідно до статті 22 Закону України від 23 червня 2005 року № 2709-IV «Про міжнародне приватне право» (далі - Закон про міжнародне приватне право) до особистих немайнових прав застосовується право держави, у якій мала місце дія чи інша обставина, що стала підставою для вимоги про захист таких прав, якщо інше не передбачено законом. Згідно із частиною першою статті 13 Закону про міжнародне приватне право документи, що видані уповноваженими органами іноземних держав у встановленій формі, визнаються дійсними в Україні в разі їх легалізації, якщо інше не передбачено законом або міжнародним договором України. Аналогічно регламентовано зазначене питання у пункті 7 глави 1 розділу II Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року № 52/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 18 жовтня 2000 року за № 719/4940 (далі - Правила реєстрації актів цивільного стану), відповідно до якого документи, видані компетентними органами іноземних держав на посвідчення актів цивільного стану, здійснених поза межами України за законами відповідних держав щодо громадян України, іноземців і осіб без громадянства, визнаються дійсними в Україні за наявності легалізації, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 04 лютого 2023 року № 107 «Про деякі питання прийняття на території України під час воєнного стану документів, виданих уповноваженими органами іноземних держав» під час воєнного стану та протягом шести місяців після його припинення або скасування документи, виготовлені або засвідчені на території іноземних держав установою або спеціально на те уповноваженою особою в межах їх компетенції за установленою формою і скріплені гербовою печаткою, приймаються на території України без спеціального посвідчення (консульської легалізації, проставлення апостиля тощо) у разі, коли станом на 24 лютого 2022 року такі документи приймалися на території України без спеціального посвідчення. Однак зазначені норми незастосовні у правовідносинах за участю рф. У зв`язку з військовою агресією рф проти України та повномасштабним вторгненням 24 лютого 2022 року російських військ на територію України задля знищення Української держави, захоплення силою української території та встановлення окупаційного контролю Президент Володимир Зеленський підписав Указ № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні». У відповідь на акт збройної агресії рф проти України Президент України Володимир Зеленський підтримав пропозицію Міністерства закордонних справ України про розрив дипломатичних відносин України з рф, про що 24 лютого 2022 року оголошено на офіційному веб-сайті Міністерства закордонних справ України. На доручення Глави Української держави Міністерство закордонних справ України розпочало процедуру розриву дипломатичних відносин відповідно до норм міжнародного права. 01 грудня 2022 року прийнято Закон України № 2783-IX «Про вихід з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах 1993 року та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року» (далі - Закон № 2783-IX). 22 грудня 2022 року Закон № 2783-IX опубліковано у газеті «Голос України» та 23 грудня 2022 року він набрав чинності. Закон № 2783-IX передбачає: зупинення дії Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах, вчиненої від імені України у м. Мінську 22 січня 1993 року і ратифікованої Законом України від 10 листопада 1994 року № 240/94-ВР, та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року (далі - Мінська конвенція та Протокол), вчиненого від імені України у м. Москві 28 березня 1997 року і ратифікованого Законом України від 03 березня 1998 року № 140/98-ВР, у відносинах з рф та Республікою Білорусь (стаття 1); вихід з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах, вчиненої від імені України у м. Мінську 22 січня 1993 року і ратифікованої Законом України від 10 листопада 1994 року № 240/94-ВР, та Протоколу до неї, вчиненого від імені України у м. Москві 28 березня 1997 року і ратифікованого Законом України від 03 березня 1998 року № 140/98-ВР (стаття 2). Відповідно до статті 72 Віденської конвенції про право міжнародних договорів, якщо договором не передбачається інше або якщо учасники не погодились про інше, зупинення дії договору відповідно до його положень або відповідно до цієї Конвенції звільняє учасників, у взаємовідносинах яких зупиняється дія договору, від зобов`язання виконувати договір у своїх взаємовідносинах протягом періоду зупинення. Стаття 25 Закону України «Про міжнародні договори України» містить аналогічну норму, відповідно до якої зупинення дії міжнародного договору України за умов, якщо договір не передбачає іншого, чи за відсутності іншої домовленості з іншими його сторонами, звільняє Україну від зобов`язання виконувати його протягом періоду зупинення дії договору з тими його сторонами, з якими зупинено дію договору, і не впливає стосовно іншого на встановлені договором правові відносини України з іншими його сторонами. За повідомленням Міністерства закордонних справ України дію Мінської конвенції у відносинах з рф та Республікою Білорусь зупинено з 27 грудня 2022 року. Відтепер до документів, виданих на території рф і Білорусі, при їх пред`явленні на території України застосовується вимога засвідчення апостилем згідно з Конвенцією, що скасовує вимогу легалізації іноземних офіційних документів, від 05 жовтня 1961 року, яка є чинною у відносинах України з рф і Білоруссю. Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що свідоцтво про народження [PERSON] серії [NUMBER] від 27.01.1972 року, видане Іркутським відділом запису актів громадянського стану, може прийматись до уваги лише у випадку засвідчення його оригіналу (дублікату) апостилем. З огляду на збройний конфлікт між рф та Україною заявники об`єктивно позбавлені можливості на апостилювання документів відповідними органами рф, яким надаються повноваження на проставлення апостиля. Відповідно до пункту 2 глави 1 розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану підставами для проведення державної реєстрації народження є один із документів: а) медичний висновок про народження, сформований в Реєстрі медичних висновків електронної системи охорони здоров`я відповідно до Порядку формування та видачі медичних висновків про народження в Реєстрі-медичних висновків електронної системи охорони здоров`я, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України від 18 вересня 2020 року № 2136, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 30 вересня 2020 року за № 953/35236. б) медичне свідоцтво про народження(форма № 103/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08 серпня 2006 року № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25 жовтня 2006 року за № 1150/13024; в) медична довідка про перебування дитини під наглядом лікувального закладу (форма № 103-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08 серпня 2006 року № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25 жовтня 2006 року за № 1150/13024; г) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть (форма № 106-2/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08 серпня 2006 року № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25 жовтня 2006 року за № 1150/13024; ґ) медичний документ, виданий компетентним суб`єктом іншої держави, що підтверджує факт народження, належним чином легалізований, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. При відсутності підстав для державної реєстрації народження, визначених у цьому пункті, державна реєстрація народження проводиться на підставі рішення суду про встановлення факту народження. У рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів (стаття 319 ЦПК України). У справі склалася така правова ситуація, за якої свідоцтво про народження [PERSON] російського зразка не визнається в Україні з наведених вище підстав. Враховуючи вищевикладене, заявлена вимога підлягає задоволенню. На підставі та

Outcome: approved