Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-12 00:00:00

23 жовтня 2025 року ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФК «ГЕЛЕКСІ» (далі - ТОВ «ФК «ГЕЛЕКСІ»), яке діє через представника Рудзея Ю.В., через підсистему «Електронний суд», звернулось з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики у розмірі 25249,50 грн. Свою позицію позивач обґрунтовує тим, що між ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ГЕЛЕКСІ» (далі - ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ГЕЛЕКСІ») та [PERSON] 29 березня 2019 року було укладено договір позики № 65557, договір було укладено за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи. 23 червня 2025 року ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ГЕЛЕКСІ» було змінено назву на ТОВ «ФК «ГЕЛЕКСІ». Відповідно до умов договору позичальнику надано кредит у розмірі 5000 грн, з стандартною процентною ставкою у розмірі 0,01% за 1 день, з комісією у розмірі 1,9%, та підвищеною комісійною винагородою у випадку прострочення терміну платежу у розмірі 3,0%. Отже, ТОВ «ФК «ГЕЛЕКСІ» свої зобов`язання за договором виконало в повному обсязі. В свою чергу [PERSON] свої зобов`язання за договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим, станом на момент пред`явлення позову, утворилась заборгованість у розмірі 25249,50 грн, яка складається з заборгованості за позикою у розмірі - 5000 грн, проценти та комісія за користування позикою у розмірі 20249,50 грн. Ухвалою суду від 29 жовтня 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження в цивільній справі та призначено справу до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Сторонам роз`яснено порядок розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження; подання відзиву, відповіді на відзив, заперечень, клопотань і доказів. Надіслано сторонам копії ухвали про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження в цивільній справі. Ухвалою суду від 28 листопада 2025 року розгляд справи було відкладено на 13 січня 2026 року. Відповідачу було запропоновано подати відзив і докази, однак у визначений судом строк такі документи суду не подані. Відповідач про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, відповідно до вимог ст. 128 ЦПК України. До початку розгляду справи будь-яких інших заяв, клопотань, доказів сторонами не подано. Вирішуючи справу на основі наявних письмових доказів, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що згідно договору позики (далі Договору), ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ГЕЛЕКСІ», відповідно до умов договору № 65557 від 29 березня 2019 року надає Позичальнику позику у сумі 5000 грн. Строк повернення позики (термін платежу) 27 квітня 2019 року /а.с. 9-12/. Договір підписано відповідачем одноразовим ідентифікатором 88759273. Відповідно до п. 1.1.2, п.1.1.2.1 Договору, плата за користування позикою у вигляді процентів (надалі за текстом іменується «процентна ставка») складає 0,01% в день від поточного залишку позики. Відповідно до п. 1.1.3 Договору, нарахування процентів за договором здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування позикою. Згідно п. 1.1.2.2 Договору, комісії (надалі за текстом іменується «комісійна винагорода») складає 1,5% в день від початкового розміру позики відповідно пп.1.1.1. Договору. Пунктом 3.2.3 передбачено, що Договір може бути продовжений не більше 3-х разів поспіль. Відповідно до п. 3.4, п. 3.4.2 Договору, позичальник зобов`язаний при продовженні строку Договору сплатити проценти, комісійну винагороду та штрафи (в разі їх наявності) за користування позикою у день продовження строку Договору; Пунктом 9.3 Договору передбачено, що невід`ємною частиною цього Договору є «ПРАВИЛА НАДАННЯ ГРОШОВИХ КОШТІВ У ПОЗИКУ ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ГЕЛЕКСІ». До позовної заяви додано також графік платежів /а.с.13/, паспорт позики /а.с. 14-16/. 04 серпня 2017 року ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЛАЄНС» (далі - ТОВ «ФК «ЕЛАЄНС») та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ГЕЛЕКСІ» уклали Договір №04/08-17ПК, відповідно до якого ТОВ «ФК «ЕЛАЄНС» зобов`язалось організовувати послуги переказу коштів на картку, для подальшого зарахування на Карткові рахунки Клієнтів відповідно до правил МПС надає послуги з переказу грошових коштів без відкриття рахунків /а.с.23/. Відповідно до вищезазначеного договору, ТОВ «ФК «ЕЛАЄНС» перерахувало [PERSON] грошові кошти у сумі 5000 грн, на картковий рахунок [NUMBER] /а.с. 24/. Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості, з 29 березня 2019 року по 24 серпня 2019 року заборгованість відповідача за договором позики № 65557 від 29 березня 2019 року перед позивачем складає 27132,35 грн, з яких: 5000 грн - сума простроченої позики; 74,50 грн - сума прострочених відсотків; 20175 грн - сума прострочених комісій; 581,61 грн - сума заборгованості пені за тілом; 5,17 грн - сума заборгованості пені за процентами; 1296,07 грн - сума заборгованості пені за комісіями. Проте, позивач просить стягнути заборгованість у розмірі 25249,50 гривень, яка складається з заборгованості за позикою у розмірі - 5000 грн, проценти та комісія за користування позикою у розмірі 20249,50 грн. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Згідно із ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відтак після підписання договору електронним підписом у сторін виникли взаємні права та обов`язки, зокрема, у товариства виникло зобов`язання надати кредитні кошти відповідачу, а у відповідача виникло зобов`язання оплачувати послуги фінансової установи. Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно вимог ст. ст. 526, 527 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Крім того, згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Частиною 5 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Положеннями статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Припис абзацу другого частини другої статті 639 ЦК України встановлює, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Стаття 652 ЦК України дає визначення, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді. В силу положень Закону України «Про електронну комерцію» в момент укладення правочину відповідач прийняв на себе зобов`язання, погодившись на істотні умови фінансової установи. До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 16 грудня 2020 року у справі № 561/77/19 та від 12 січня 2021 року у справі №524/5556/19 щодо можливості укладення договору за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем. ТОВ «ФК «ГЕЛЕКСІ» свої зобов`язання за вказаним договором стосовно надання кредиту виконало, а [PERSON] в порушення умов договору зобов`язання належним чином не виконує, у зв`язку з чим у нього перед позивачем утворилася заборгованість. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України). Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання (ч. 1 ст. 625 ЦК України). Як зазначалось вище, з наданого позивачем розрахунку вбачається що заборгованість [PERSON] , яку просить стягнути ТОВ «ФК «ГЕЛЕКСІ» - 25249,50 грн, яка складається з заборгованості за позикою у розмірі - 5000 грн, проценти та комісія за користування позикою у розмірі 20249,50 грн. Суд приходь до висновку, що вимога позивача про стягнення заборгованості за позикою у розмірі 5000 грн є обґрунтованою, та такою, що підлягає задоволенню. Щодо стягнення заборгованості за процентами та комісіями у розмірі 20249,50 грн. суд звертає увагу на наступне. Пунктом 1.1.5 Договору, передбачено строк повернення позики 27 квітня 2019 року. Відповідно п. 3.2.3 Договору позичальник має право продовжити строк Договору (не більше 3-х разів поспіль). Згідно п. 4.3 Договору, обчислення строку користування позикою та нарахування процентів та комісії за цим Договором здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування позикою. При цьому проценти та комісія за користування позикою нараховуються з дня надання позики Позичальнику (перерахування грошових коштів на банківський рахунок Позичальника) до строку повернення позики, зазначеному в пп.1.1.5. Договору включно. В матеріалах справи відсутні докази того, що [PERSON] ініціював продовження строку договору шляхом укладення сторонами додаткових договорів про внесення зміни та/або доповнень до договору в частині продовження строку повернення позики (термін платежу). Враховуючи, що строк кредитування був погоджений сторонами до 27 квітня 2019 року, доказів того, що позичальник ініціював продовження строку, а також зміну дати повернення всієї суми кредиту матеріали справи не містять, а відтак розмір процентів підлягає перерахуванню. Таким чином, розмір процентів відповідно до умов договору за період з 29 березня 2019 року по 27 квітня 2019 року складає 14,50 грн. Стосовно питання стягнення комісії, суд виходить із наступного, в період з 29 березня 2019 року по 27 квітня 2019 року [PERSON] в межах строку дії договору була нарахована комісія у розмір 2175 грн, яка підлягає стягненню. Отже, загальна сума заборгованості, яка підлягає стягненню з відповідача становить 7189,50 грн, яка складається з заборгованості за позикою 5000 грн, заборгованості за процентами 14,50 грн, заборгованості за комісією 2175 грн. Стосовно стягнення заборгованості, яка була нарахована відповідачу після 27 квітня 2019 року необхідно відмовити. Що відповідає викладеному у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 квітня 2023 року у справі №910/4518/16 (провадження № 12-16гс22), де зазначено наступне: очікування кредитодавця, що позичальник повинен сплачувати проценти за «користування кредитом» поза межами строку, на який надається такий кредит (тобто поза межами існування для позичальника можливості правомірно не сплачувати кредитору борг), виходять за межі взаємних прав та обов`язків сторін, що виникають на підставі кредитного договору, а отже, такі очікування не можуть вважатись легітимними. І незважаючи на те, що сторони в кредитних договорах визначили, що проценти нараховуються не лише в межах строку кредитування, а й після спливу такого строку. В позовній заяві позивач просить стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000 грн. Як вбачається з копії з акту № 65557 приймання-передачі наданої правничої допомоги від 01 вересня 2025 року /а.с. 21/, копії договору про надання правничої допомоги /а.с. 26/, позивачем сплачено за правничу допомогу адвоката кошти в сумі 5000 грн. З урахуванням часткового задоволення позовних вимог 1423,50 грн (28,47%) витрат на професійну правничу допомогу підлягають стягненню з відповідача за правилами ч. ч. 2, 3 ст. 137 ЦПК України. Згідно вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 689,83 (28,47%) /а.с. 28/.

Outcome: partial