Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-11 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача В листопаді 2025 року [PERSON] , інтереси якої представляє адвокат Падучак І.І., звернулася до суду з позовом до Бурштинської міської ради, в якому просила визнати за нею право власності на земельну частку (пай), як спадкоємцем за законом. Позов обгрунтований тим, що у зв`язку із смертю [INFO] її баби [PERSON] відкрилась спадщина на належну їй земельну частку (пай), розміром 27,0 ум. кад. га у землі, яка перебувала у колективній власності селянської спілки «Сарники» та знаходиться на території Бурштинської міської ради Івано-Франківської області. Позивачка є спадкоємцем за законом п`ятої черги належного [PERSON] майна. Спадщину прийняла, однак через втрату земельного сертифікату не може отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину за законом. Відповідач подав відзив на позов, де зазначив, що позов визнає повністю. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі Ухвалою судді Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 24 листопада 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження, справу призначено до підготовчого засідання. Позивачка [PERSON] у підготовче засідання не з`явилася, її представник адвокат Падучак І.І. просила справу розглядати у їхній відсутності, про що зазначила у позовній заяві. Бурштинська міська рада Івано-Франківської області просила справу розглядати у відсутності їхнього представника, заперечень до позову немає, про що зазначила у відзиві на позов. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. У зв`язку з тим, що особи, які беруть участь у справі в підготовче засідання не з`явились, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Фактичні обставини справи За змістом частин 3 та 4 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому статтею 206 цього Кодексу. Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Дослідивши письмові докази в підготовчому засіданні, суд ухвалює рішення про задоволення позову з огляду на таке. З копії витягу з книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку, що видаються Рогатинською районною дежавною адміністрацією, встановлено, що [PERSON] набула право на земельну частку (пай) в розмірі 27,0 умовних кадастрових гектарів у землі, яка перебувала у колективній власності селянської спілки «Сарники» та отримала сертифікат серії ІФ № 0046549, згідно розпорядження Рогатинської районної державної адміністрації від 07 березня 2000 року № 62. [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується копією повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового записук про смерть № 00047855941 від 07 листопада 2024 року. Згідно копій довідок Сарниківського старостинського округу Бурштинської міської ради Івано-Франківської області від 25 червня 2025 року № 117/С2025 та №2918/С2025, заповіт [PERSON] у виконавчому комітеті Сарниківської сільської ради не посвідчувався. На день смерті [PERSON] проживала одна за адресою: с. Заливки Рогатинський район Івано-Франківська область. Факт родинних відносин між спадкодавцем [PERSON] та спадкоємцем [PERSON] підтверджується копією свідоцтва про народження позивачки, де її батьками зазначено [PERSON] та [PERSON] , копією витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державнук реєстрацію народження № 00030100531 від 26 березня 2021 року, відповідно до якого матірю батька позивачки є [PERSON] . Спадкова справа до майна [PERSON] за № 74442201 заведена приватним нотаріусом Івано-Франківського районного нотаріального округу Дзерою М.Л. 08 серпня 2025 року, що підтверджується копією витягу № 82140230 про реєстрацію в Спадковому реєстрі, виданого 08 серпня 2025 року. Рішенням Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 14 жовтня 2025 року, яке набрало законної сили 14 листопада 2025 року, [PERSON] визначено додатковий строк - три місяці для подання заяви про прийняття спадщини, що відкрилась внаслідок смерті баби [PERSON] , яка померла [INFO] . Відповідно до постанови приватного нотаріуса Івано-Франківського районного нотаріального округу Дзери М.Л. від 18 листопада 2025 року № 977/02-63, єдиним спадкоємцем належного [PERSON] майна є [PERSON] . Цією ж постановою позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну частку (пай), оскільки відсутній правовстановлюючий документ, який би підтверджував право власності спадкодавця на нерухоме майно. Застосовані норми права та висновки суду за результатами розгляду справи Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Згідно частини першої статті 15, частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України). Частиною дев`ятою статті 5 ЗК України 1990 року кожний член колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства у разі виходу з нього має право одержати свою частку землі в натурі (на місцевості), яка визначається в порядку, передбаченому частинами шостою і сьомою статті 6 цього Кодексу. Відповідно до частини першої статті 22 ЗК України 1990 року право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і документа, що посвідчує це право. У частині другій статті 23 цього Кодексу визначено, що державний акт на право колективної власності на землю видається колективному сільськогосподарському підприємству, сільськогосподарському кооперативу, сільськогосподарському акціонерному товариству із зазначенням розмірів земель, що перебувають у власності підприємства, кооперативу, товариства і у колективній власності громадян.До державного акта додається список цих громадян. Відповідно до статті 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» право на земельну частку (пай) мають, зокрема, колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку, громадяни та юридичні особи, які відповідно до законодавства України набули право на земельну частку (пай). Згідно з частинами першою, другою статті 2 вказаного Закону основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай, виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є: свідоцтво про право на спадщину; посвідчені у встановленому законом порядку договори купівлі-продажу, дарування, міни, до яких додається сертифікат на право на земельну частку (пай); рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Відповідно до пункту 1 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» паюванню підлягають сільськогосподарські угіддя, передані у колективну власність колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам, у тому числі створеним на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств. Паювання земель радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств здійснюється після перетворення їх на колективні сільськогосподарські підприємства. Паювання земель передбачає визначення розміру земельної частки (паю) у колективній власності на землю кожного члена колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства без виділення земельних ділянок в натурі (на місцевості). Згідно з пунктом 2 цього Указу право на частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишилися членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Таким чином, право на земельну частку (пай) особа набуває за наявності трьох умов: 1) перебування в членах колективного сільськогосподарського підприємства; 2) отримання цим підприємством державного акта на право колективної власності на землю; 3) включення особи до списку, доданого до цього акта. Зазначене узгоджується з правовими висновками, викладеними у постановах Верховного Суду від 02 березня 2020 року у справі № 573/813/19-ц , від 13 травня 2020 року у справі № 627/66/17, від 20 травня 2020 року у справі № 384/642/17 , від 02 вересня 2020 року у справі № 530/311/19, від 22 жовтня 2020 року у справі № 149/2978/18, від 23 грудня 2020 року у справі № 609/1117/18, від 16 червня 2021 року у справі № 137/1642/19 . Згідно п.г ч.1 ст.81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Відповідно до ст.ст.1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України). За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини ( ч.1 ст.1220, ч.1 ст.1270 ЦК України). Статтею 1265 ЦК України передбачено, що у п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Відповідно до ч.1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. За змістом частини першої статті 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. В пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. На підставі наведеного, суд дійшов висновку, що оскільки спадкодавець [PERSON] набулаправо на земельну частку (пай), яка перебувала у колективній власності селянської спілки «Сарники, а спадкоємець за законом в п`яту чергу [PERSON] прийняла спадщину, однак не може отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну частку (пай) у зв`язку з відсутністю документа, що засвідчує право власності, тому це право підлягає захисту судом шляхом його визнання.

Outcome: approved