Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-14 00:00:00

У березні 2023 року до Тернівського районного суду міста Кривого Рогузвернулося Моторно (транспортне) страхове бюро України з позовом про стягнення з [PERSON] суми сплаченого майнового відшкодування. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 29.04.2022 року, з вини [PERSON] , було завдано майнової шкоди [PERSON] .. Цивільно-правова відповідальність відповідача на момент настання дорожньо-транспортної пригоди була не застрахована, у зв`язку з чим Моторно (транспортне) страхове бюро України, діючи в межах повноважень, передбачених Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», здійснило виплату страхового відшкодування за рахунок фондів МТСБУ. У зв`язку з виплатою страхового відшкодування до позивача перейшло право зворотної (регресної) вимоги до особи, винної у завданні шкоди, у межах фактично виплачених коштів. Ухвалою суду від 04.04.2023 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи визначено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. 03.07.2023 року від представника відповідача адвоката Сергієнко Д.М., надійшов відзив на позовну заяву, в якому він вказав, що позивачем було заявлено позовні вимоги до [PERSON] на підставі прийнятої Тернівським районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області постанови від 03 серпня 2022 року по справі №215/1512/22, якою: « ... [PERSON] визнати винним за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП України. Закрити провадження по справі стосовно [PERSON] , передбаченого ст.124 КАП України, на підставі п.7 ст. 247 КупАП, за закінченням, на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення, строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ч.2 ст.38 КУпАП». Отже, вважає, що така постанова не може бути підставою для звернення до суду Моторним (транспортним) страховим бюро України про стягнення з [PERSON] майнової шкоди та судового збору, оскільки прийнята без належного з?ясування обставин події, за відсутності [PERSON] , та з постановленням вини останнього при одночасном закритті провадження на підставі п.7 ст. 247 КУпАП, за закінченням, на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення, строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ч.2 ст.38 КУПАП. Відповідно до ст. 247 ч. 1 п.7 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю (невідкладно) у зв?язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 цього Кодексу. Вищевказана норма не містить положень про наявність у суду повноважень щодо встановлення обставин вчинення адміністративного правопорушення, наявності вини особи у його вчиненні у разі закриття провадження про адміністративні правопорушення. Тому було подано апеляційну скаргу. На момент ухвалення рішення у даній справі постанова суду у справі про адміністративне правопорушення не була скасована та залишена в силі судом апеляційної інстанції, у зв`язку з чим відповідно до статті 82 ЦПК України має преюдиційне значення для даного спору. Дослідивши письмові докази у справі, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. 29 квітня 2022 року, о 16:30 годині, водій [PERSON] , в Дніпропетровській області, м. Кривий Ріг, по вул. Спартака, біля електрчної опори №149, керуючи транспортним засобом автомобілем марки ВАЗ 2101, д/н [NUMBER] , був неуважним, не стежив за дорожньою обстановкою, не надав перевагу у русі при повороті ліворуч транспортному засобу, що рухався прямо у зустрічному напрямку, внаслідок чого допустив зіткнення з транспортним засобом автомобілем DACIA Logan, д/н [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] .. Внаслідок ДТП транспортні засоби зазнали механічні пошкодження, чим було завдано матеріальні збитки, чим порушив п.16.13, 2.3б ПДР України. Постановою Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03.08.2022 року у справі №215/1512/22 (3/215/1089/22) [PERSON] , [INFO] ,визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП. На підставі п. 7 ст. 247 КУпАП, за закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення, строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ч. 2 ст. 38 КУпАП, провадження по справі стосовно [PERSON] закрито (а.с.4, 5). Постановою Дніпровського апеляційного суду від 26.09.2023 року в поновленні строку захиснику - адвокату Сергієнку Д.М., діючому в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності [PERSON] , на апеляційне оскарження постанови Тернівського районного суду міста Кривого Рогу від 03 серпня 2022 року щодо [PERSON] за ст.124 КУпАП відмовлено (а.с.99-100). Отже, суд встановив, що вина [PERSON] у спричиненні дорожньо-транспортної пригоди підтверджується постановою суду у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, яка набрала законної сили та не скасована у встановленому законом порядку. Зазначена постанова є обов`язковою для суду в частині встановлення факту вчинення відповідачем відповідних дій та його вини, а тому не підлягає повторному доказуванню. Згідно з п. 41.1. ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відпвоідальності власників наземних транспортних засобів», Моторно транспортне) страхове бюро України (МТСБУ) за рахунок коштів фонду захисту потерпілих, відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим законом, у разі її заподіяння:транспортним засобом, власник якого застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Відповідно до ст. 1191 ЦК України та ст. 38.2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відпвоідальності власників наземних транспортних засобів», Мотрно (транспортне) страхове бюро України (МТСБУ), після сплати страхового відшкодування, має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який застрхував свою цивільно-правову відповідальність. Моторне (транспортне) бюро України (МТСБУ) є юридичною особою, основним видом діяльності якої є управління фондами Код КВЕД 66.30. Згідно з копією повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду від 29.04.2022 року, до МТСБУ з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду звернувся водій автомобіля DACIA «LOGAN», н/з [NUMBER] , [PERSON] (а.с.7) та з заявою про відшкодування оціненої шкоди, заподіяної в результаті дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 29.04.2022 року (а.с.9). Відповідно до копії звіту про оцінку майна № 48/МЗ-22 від 02.06.2022 року про визначення оціночної вартості матерального збитку спричиненого власнику автомобіля DACIA «LOGAN», р/н [NUMBER] , внаслідок пошкодження, вартість відновлювального ремонту автомобіля на момент огляду складає 106187,71 грн.; оціночна вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складників автомобіля складає 64704,34 грн. (а.с.12-22). Згідно з розрахунком вартості КТЗ марки DACIA «LOGAN», н/з [NUMBER] після ДТП, розмір регламентної виплати склав 59916,63 грн. (а.с. 38). Відповідно до наказу Моторно (транспортне) страхове бюро України від №3/7379 від 22.08.2022 року «Про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих», наказано Департаменту фінансів сплатити на рахунок [PERSON] 59916,63 грн. за шкоду заподіяну в результаті деорожньо-транспортно пригоди (номер справи 84010) (а.с 39). Факт виплати Моторно (транспортним) страховим бюро України страхового відшкодування та розмір заявлених до стягнення коштів підтверджуються належними письмовими доказами. Позивач відшкодував завдані відповідачем збитки потерпілому [PERSON] внаслідок ДТП у розмірі 59916 грн. 63 коп., що підтверджується платіжним дорученням № 933178 від 23.08.2022 року (а.с.40), а також сплатив витрати на послуги аварійного комісара в розмірі 1432 грн. 95 коп., що підтверджується платіжним дорученням № 883681 від 07.06.2022 року (а.с. 43), рахунок №84010 від 02.06.2022 року (а.с. 41), акт виконаних робіт (а.с. 41 зв.б.) та витрати на оплату послуг по справі в розмірі 1781 грн. 98 коп., що підтверджується платіжним дорученням N?933029 від 19.08.2022р. (а.с. 44). Транспортний засіб DACIA «LOGAN», н/з [NUMBER] , не мав полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, чинного на території України, що підтверджується витягом, щодо перевірки наявності чинного договору внутрішнього страхування (а.с.6 зворот). Станом на дату розгляду даної цивільної справи, докази виконання відповідачем вимоги позивача - відсутні. Відповідно до статей 1166, 1187, 1191, 993 Цивільного кодексу України та статей 22, 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик, який здійснив виплату страхового відшкодування, набуває право регресної вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду, у межах фактично виплачених сум. Зазначене право виникає незалежно від волі відповідача та є прямим наслідком встановленої вини і здійсненої виплати. Оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Частиною 8 ст. 279 ЦПК України визначено, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Оскільки позивачем подано докази, на підставі яких ґрунтуються позовні вимоги, сторонами не заявлено клопотань про витребування інших доказів та відповідач не скористався правом подачі відзиву на позовну заяву, суд дійшов переконання про розгляд справи у відсутності сторін на підставі наявних доказів. Встановленим обставинам відповідають правовідносини, які виникають з права зворотної вимоги (регресу) особи, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Частинами 1, 2, 3 ст. 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Із частин 1, 2 ст. 1187 ЦК України слідує, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Пунктом 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України передбачено, що шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Згідно з п.п. 1.3, 1.7, 1.8 ст. 1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у редакції, чинній на час звернення позивача до суду (далі - Закон) потерпілі - юридичні та фізичні особи, життю, здоров`ю та/або майну яких заподіяна шкода внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з використанням транспортного засобу; забезпечений транспортний засіб - транспортний засіб, зазначений у чинному договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована; страховий поліс - єдина форма внутрішнього договору страхування, яка посвідчує укладення такого договору. Відповідно до ст. 3 Закону, обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 вказаного Закону). Згідно зі ст. 6 Закону, страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Відповідно до ст. 9 Закону, страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Страхові виплати за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені у договорі страхування. Згідно з п. 21.4. ст. 21 Закону, у разі експлуатації транспортного засобу на території України без наявності чинного поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності особа несе відповідальність, встановлену законом. Пунктом 39.1. ст.39 Закону визначено, що Моторне (транспортне) страхове бюро України є єдиним об`єднанням страховиків, які здійснюють обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Участь страховиків у МТСБУ є умовою здійснення діяльності щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. МТСБУ є непідприємницькою (неприбутковою) організацією і здійснює свою діяльність відповідно до цього Закону, законодавства України та свого Статуту. Підпунктом «а» п. 41.1. ст. 41 Закону передбачено, що МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. В той же час, згідно п.38.2.1 ст.38 Закону, МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених упункті 13.1статті 13 цього Закону. У випадку суброгації відбувається лише заміна осіб у вже наявному зобов`язанні (заміна активного суб`єкта) зі збереженням самого зобов`язання. У такому разі страхувальник передає свої права страховикові на підставі договору і сприяє реалізації останнім прийнятих суброгаційних прав. У випадку регресу одне зобов`язання замінює собою інше, але переходу прав від одного кредитора до іншого не відбувається. При цьому регрес регулюється загальними нормами цивільного права (зокрема, статтею 1191 ЦК України), а також статтею 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а для суброгації відповідно до статті 993 ЦК України і статті 27 Закону України «Про страхування» встановлено особливий правовий режим, що відповідає висновкам, зробленим у постановах від 28.03.2018 Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі №183/791/16-ц (ЄДРСРУ № 73219603) та від 28.02.2018 у справі №521/16989/13-ц (ЄДРСРУ № 72587626). Аналізуючи спірні правовідносини в контексті вказаних норм права, суд вважає, що сторонами виникло саме право зворотної вимоги (регресу): оскільки відповідач не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, у позивача, після сплати страхового відшкодування, виникло право подати регресний позов до відповідача на відшкодування витрат у розмірі 66131,56 грн.. Такий правовий висновок підтверджується також і правовою позицією, висловленою Верховним Судом України у постанові від 16.11.2016 по справі № 6-2188цс16. Отже, позов підлягає задоволенню у повному обсязі. Крім цього, відповідно до вимог ч. 2 ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, отже суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача 2684 грн. судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: approved