Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-14 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Війтовецької селищної ради Хмельницької області про визнання права власності на майно за набувальною давністю, у якому просив визнати за ним право власності за набувальною давністю на будинковолодіння (житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами) за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування заявлених вимог посилався на те, що він з 2008 року володіє та користується вказаним житловим будинком з господарськими будівлями та спорудами, де зареєстрований з 28 травня 2008 року. Зазначений житловий будинок розташований на території Війтовецької селищної ради Хмельницького району Хмельницької області. Згідно з п. 1.1 рішення Війтовецької селищної ради Хмельницького району Хмельницької області № 12-35/2023 від 09 серпня 2023 року вулицю «І.К.Хахеріна» в с. Купіль Хмельницького району Хмельницької області було перейменовано на вулицю «Прибузька». Будинок належав [PERSON] , [INFO] , що підтверджується випискою № 417 від 24 квітня 2024 року Купільського старостинського округу Війтовецької селищної ради Хмельницького району Хмельницької області з погосподарської книги № 6 станом до 1991-1992, згідно записів поземельної шнурової книги № 1 від 1977 року. [PERSON] проживала з [PERSON] , який проживав з нею в даному будинку без укладення шлюбу та без реєстрації. [PERSON] померла [INFO] , була самотня, дітей чи інших спадкоємців не мала, за життя заповіт не склала, відкрита після її смерті спадщина спадкоємцями за законом не прийнята. [PERSON] після смерті [PERSON] залишився проживати в її будинку без реєстрації та проживав там до моменту смерті [INFO] . З 28 травня 2008 року [PERSON] почав проживати та зареєструвався в спірному будинку, де залишився проживати після смерті [PERSON] та проживає до сьогоднішнього дня, що підтверджується довідкою № 122 від 28 травня 2025 року Купільського старостинського округу Війтовецької селищної ради Хмельницького району Хмельницької області. 17 березня 2020 року на ім`я [PERSON] за його заявою було виготовлено технічний паспорт на будинковолодіння, згідно з яким площа об`єктів нерухомого майна становить: житловий будинок з верандою: 73,1 кв.м., господарська будівля 28,7 кв.м., літня кухня з погрібом по 15,3 кв.м., сарай 13,8 кв.м. Позивач вказує, що рішенням Купілської сільської ради Волочиського району Хмельницької області від 06 серпня 2020 року № 24-37/2020 вирішено передати [PERSON] безоплатно у власність земельні ділянки: площею 0,2500 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд; площею 0,4600 га для ведення особистого селянського господарства в [ADDRESS] . В подальшому центром надання адміністративних послуг позивачу було відмовлено у реєстрації права власності на будинок з роз`ясненням необхідності звернення до суду. [PERSON] зазначає, що житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , до комунальної власності Війтовецької селищної ради не належить, щодо реєстрації вищезазначеного майна як безхазяйного не зверталися, про визнання такого майна відумерлою спадщиною не заявляли, що підтверджується відповіддю Війтовецької селищної ради на адвокатський запит. Позивач посилається на те, що він з травня 2008 року, тобто протягом більше 16 років, добросовісно, відкрито, безперервно володіє вказаним житловим будинком та земельною ділянкою, на якій він розташований, та доглядає вказаний будинок. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] пояснив, що батьки позивача допомагали [PERSON] (далекому родичу) вести господарство, а після повернення позивача з навчання в батьківське село було прийнято спільне рішення, що [PERSON] замінить батьків у допомозі [PERSON] і таким чином він у 2008 році оселився в будинку для надання допомоги і після смерті [PERSON] залишився проживати в будинку. Спадкоємців у [PERSON] та [PERSON] не було. Позивач зареєстрований у будинку та є власником земельної ділянки, на якій він розташований. На момент вселення [PERSON] не було достеменно відомо, хто є власником будинку, вважав, що будинок належав [PERSON] , з дозволу якого він вселився та проживав там відкрито та безперервно до та після його смерті, покращував стан будинку, доглядав за ним та сплачував комунальні послуги. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що знайома з позивачем з 1999 року, та [PERSON] з 2008 року проживає у спірному будинку, де він раніше доглядав за родичем [PERSON] , який обіцяв «залишити йому будинок після смерті». Свідок [PERSON] в суді показала, що давно є сусідкою [PERSON] , який приблизно з 2006 року проживає у спірному будинку, де допомагав здійснювати догляд за [PERSON] . Свідок [PERSON] в суді показала, що знайома з [PERSON] більше 20 років та підтвердила, що він з 2008 року проживає у спірному будинку, де раніше він доглядав родича [PERSON] , з яким позивач був у гарних стосунках. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, подавши суду заяву, в якій просив про розгляд справи у його відсутності, при вирішенні справи покладається на розсуд суду. Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши докази у справі, суд знаходить позов таким, що підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] померла [INFO] , спадкова справа після її смерті не заводилась (а.с. 74-75, 87-88). [PERSON] належав житловий будинок за адресою: [ADDRESS] (а.с. 12-14). Згідно з довідкою Купільського старостинського округу Війтовецької селищної ради Хмельницького району Хмельницької області № 122 від 28 травня 2025 року, станом на момент смерті [PERSON] за адресою: [ADDRESS] була зареєстрована [PERSON] , разом з нею проживав без реєстрації її співмешканець [PERSON] . [PERSON] проживав з [PERSON] без реєстрації та вів разом з нею спільне господарство за вказаною адресою. [PERSON] з 28.05.2008 року проживає та зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 15). [PERSON] помер [INFO] , спадкова справа після його смерті не заводилась (а.с. 72-73, 78-79). [PERSON] з 25 серпня 2008 року зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (витяг з реєстру територіальної громади, а.с. 10). Дослідженими судом письмовими доказами та показаннями в суді свідків підтверджується факт відкритого та безперервного проживання [PERSON] в будинку за вищевказаною адресою з 2008 року по даний час, куди він вселився з дозволу [PERSON] для надання йому допомоги. [PERSON] є власником земельної ділянки з кадастровим номером 6820984000:01:003:0381, на якій розташований зазначений житловий будинок, що підтверджується витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку (а.с. 25). Згідно з частиною першою статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно з частинами першою та четвертою статті 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Правовий інститут набувальної давності опосередковує один із первинних способів виникнення права власності, тобто це такий спосіб, відповідно до якого право власності на річ виникає вперше або незалежно від права попереднього власника на цю річ, воно ґрунтується не на попередній власності та відносинах правонаступництва, а на сукупності обставин, зазначених у частині першій статті 344 ЦК України, а саме: наявність суб`єкта, здатного набути у власність певний об`єкт; законність об`єкта володіння; добросовісність заволодіння чужим майном; відкритість володіння; безперервність володіння; сплив установлених строків володіння; відсутність норми закону про обмеження або заборону набуття права власності за набувальною давністю. Для окремих видів майна право власності за набувальною давністю виникає виключно на підставі рішення суду. Аналізуючи поняття добросовісності заволодіння майном як підстави для набуття права власності за набувальною давністю відповідно до статті 344 ЦК України, необхідно виходити з того, що добросовісність як одна із загальних засад цивільного судочинства означає фактичну чесність суб`єктів у їх поведінці, прагнення сумлінно захистити свої цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків. При вирішенні спорів має значення факт добросовісності заявника саме на момент отримання ним майна (заволодіння майном), тобто на той початковий момент, який включається в повний давнісний строк володіння майном, визначений законом. Володілець майна в момент його заволодіння не знає (і не повинен знати) про неправомірність заволодіння майном. Крім того, позивач як володілець майна повинен бути впевнений у тому, що на це майно не претендують інші особи і він отримав це майно за таких обставин і з таких підстав, які є достатніми для отримання права власності на нього. Отже йдеться про добросовісне, але неправомірне, в тому числі безтитульне, заволодіння майном особою, яка в подальшому претендуватиме на набуття цього майна у власність за набувальною давністю. Підставою добросовісного заволодіння майном не може бути, зокрема, будь-який договір, що опосередковує передання майна особі у володіння (володіння та користування), проте не у власність. Володіння майном за договором, що опосередковує передання майна особі у володіння (володіння та користування), виключає можливість набуття майна у власність за набувальною давністю, адже у цьому разі володілець володіє майном не як власник. Відповідна особа має добросовісно заволодіти саме чужим майном, тобто об`єкт давнісного володіння повинен мати власника або бути річчю безхазяйною (яка не має власника або власник якої невідомий). Нерухоме майно може стати предметом набуття за набувальною давністю, якщо воно має такий правовий режим, тобто є об`єктом нерухомості, який прийнято в експлуатацію. Відкритість володіння майном означає, що володілець володіє річчю відкрито, без таємниць, не вчиняє дій, спрямованих на приховування від третіх осіб самого факту давнісного володіння. Водночас володілець не зобов`язаний спеціально повідомляти інших осіб про своє володіння. Володілець має поводитися з відповідним майном так само, як поводився б з ним власник. Давнісне володіння має бути безперервним протягом певного строку, тобто бути тривалим. Для нерухомого майна тривалість володіння складає десять років. Набуття відповідною особою права власності за набувальною давністю можливе лише за наявності всіх указаних умов у сукупності. При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, необхідним є встановлення, зокрема, добросовісності та безтитульності володіння. Наявність у володільця певного юридичного титулу унеможливлює застосування набувальної давності. При цьому безтитульність визначається як фактичне володіння, яке не спирається на будь-яку правову підставу володіння чужим майном. Отже, безтитульним є володіння чужим майном без будь-якої правової підстави. Натомість володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності. Подібні висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 травня 2019 року у справі № 910/17274/17 (провадження № 12-291гс18), а також у постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 01 серпня 2018 року у справі № 201/12550/16-ц (провадження№ 61-19156св18), від 27 червня 2019 року у справі № 175/2338/16-ц (провадження № 61-2017св18) та від 22 лютого 2021 року у справі № 607/21758/19 (провадження № 61-18513св20), від 11 листопада 2022 року у справі № 547/200/21 (провадження № 61-3172св22), від 29 вересня 2023 року у справі № 1522/9367/12 (провадження № 61-1662св22). Згідно з дослідженими судом доказами, [PERSON] з 2008 року (станом на дату звернення до суду більше 16 років тому), не маючи достовірних відомостей про власника житлового будинку, добросовісно заволодів чужим майном (предметом позову) і продовжує відкрито, безперервно володіти цим нерухомим майном, а тому позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved