Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-19 00:00:00

21 грудня 2025 року до Київського районного суду м.Харкова електронним шляхом надійшла позовна заява [PERSON] , подана його представником адвокатом Монастирьовою І.М., до відповідачки [PERSON] , відповідно до якої позивач просить шлюб між ним та [PERSON] , зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану в місті Харків Палацом одруження «Орджонікідзевський» під актовим записом № 734, - розірвати, судові витрати залишити за позивачем. В обгрунтування позову позивач посилається на те, що 21 березня 1981 року між ним та відповідачкою укладено шлюб. Вказує, що спільне життя з відповідачкою не склалося. Кожен з подружжя має різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства, внаслідок чого їх подальше спільне життя і збереження шлюбу стало суперечити інтересам обох. Шлюбні відносини між ними та проживання однією сім`єю припинено. Спільне господарство не ведеться. Подальше проживання разом та збереження шлюбу не можливе. Спору про поділ майна, що є їх спільною власністю немає. Шлюб між подружжям є лише формальним, будь-які особисті відносини відсутні. Вважає, що надання строку для примирення, а також збереження шлюбу, протирічитиме моральним засадам суспільства. Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Київського районного суду м.Харкова від 22.12.2025 позовну заяву передано для розгляду головуючій судді Лисиченко С.М. Ухвалою Київського районного суду м.Харкова від 26.12.2025 прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за вказаною позовною заявою, розгляд справи постановлено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Витребувано у [PERSON] оригінал свідоцтва про шлюб, укладеного між [PERSON] та [PERSON] та зареєстрованого відділом реєстрації актів громадянського стану в місті Харків Палацом одруження «Орджонікідзевський» під актовим записом 734. Позивач у судове засідання, яке призначене на 20.01.2026, не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений судом у встановленому законом порядку. До суду позивачем [PERSON] подано заяву з проханням розглянути справу без його участі, позов підтримує. Також позивачем надано оригінал свідоцтва про шлюб. Відповідачка у судове засідання, яке призначене на 20.01.2026, не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена судом у встановленому законом порядку. До суду засобами поштового зв`язку надійшла заява відповідачки [PERSON] з проханням розглядати справу про розірвання шлюбу за її відсутності (без її участі). Також зі змісту заяви вбачається, що відповідачка підтримує позовні вимоги у повному обсязі та наполягає на розірванні шлюбу. Згідно ч.1 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Відповідно до вимог частини 2 статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові заяви по суті справи, докази наявні в матеріалах справи та оцінивши їх у сукупності, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до даних свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданого 21.03.1981 Палацом одруження «Орджонікідзевський» м.Харків, між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , укладено шлюб, зареєстрований 21 березня 1981 року Палацом одруження «Орджонікідзевський» м.Харків, актовий запис №734. Прізвище після реєстрації шлюбу: чоловіка [PERSON] , дружини [PERSON] . Статтею 51 Конституції України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Згідно з статтею 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає статті 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Суд зазначає, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Відповідно до частини 3 та 4 статті 56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до частини 3 статті 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (частина 1 статті 110 Сімейного кодексу України ). Згідно із статтею 112 Сімейного кодексу України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до статті 111 Сімейного кодексу України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. За змістом указаної норми заходи щодо примирення подружжя вживаються судом за умови, що це не суперечить моральним засадам суспільства. Суд не може примушувати дружину та чоловіка проживати разом, цікавитися обставинами їх приватного життя, вимагати надання доказів порушення сімейних обов`язків особистого характеру тощо. Закон не визначає, які саме заходи можуть застосовуватися судом для примирення подружжя. Надання строку для примирення подружжя є правом суду, а не його обов`язком. Судом встановлено, що шлюбні відносини між сторонами фактично припинені, на час розгляду даної справи вони разом не проживають, спільного господарства не ведуть. Збереження шлюбу суперечить інтересам як позивача, так і відповідачки. Будь-яких доказів на підтвердження того, що після розірвання шлюбу будуть порушені особисті та майнові права сторін, суду не надано. Враховуючи вищевикладене, та визнання позову відповідачкою, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягаютьзадоволенню.

Outcome: approved