Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-18 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом, мотивуючи вимоги тим, що за рішенням Герцаївського районного суду Чернівецької області від 11 квітня 2022 року з відповідача стягуються на її користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1800 грн., щомісячно, починаючи з 31 січня 2022 року і до досягнення дитиною повноліття. З часу ухвалення вказаного судового рішення, донька подорослішала, а тому потребує більше коштів на її утримання. Оскільки, відповідач не являється особою з інвалідністю, є працездатною особою, зважаючи на те, що в останнього на утриманні інших осіб немає, а розмір аліментів, які сплачує відповідач на даний час є недостатнім для покриття половини витрат на утримання доньки, позивачка просила змінити спосіб стягнення аліментів, визначений вищевказаним рішенням суду, та стягнути з нього аліментів в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, по досягненню дитиною повноліття. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (виклику) сторін. Ухвалою Герцаївського районного суду Чернівецької області від 17 листопада 2025 року було відкрито провадження по справі яку призначено до розгляду у порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, проте від останньої до суду надійшла заява про розгляд справи у її відсутності. Позовні вимоги підгримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] будучі належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду, в судове засідання не з`явився та про причини своєї неявки суд не повідомив. За наведених обставин, суд вирішує справу за наявними матеріалами, згідно ч.8 ст.178 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази по справі вважає за необхідне зазначити про наступне. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч.3 ст. 51 Конституції України). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно із ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Герцаївського районного суду Чернівецької області від 11 квітня 2022 року з відповідача стягуються на користь позивачки аліменти на утримання неповнолітньої доньки, [PERSON] , [INFO] , в розмірі, 1800 грн., починаючи з 31 січня 2022 року і до досягнення донькою повноліття. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , позивачка [PERSON] , 09 жовтня 2025 року уклала шлюб із [PERSON] , за наслідками якого їй було присвоєно прізвище « [PERSON] ». Стаття 184 СК України передбачає можливість визначення розміру аліментів на утримання дитини у твердій грошовій сумі. Це відповідна (фіксована) сума коштів на утримання дитини, яка не є одноразовим платежем, а твердою грошовою сумою визначеною судом на утримання дитини до її повноліття. Відповідно до ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Таким чином, за змістом ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним, а спосіб стягнення аліментів змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Отже, право позивача на зміну способу стягнення аліментів з твердої грошової суми на частку від доходу є беззаперечним. Відповідно до ч.2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. Верховний Суд України у своїй постанові № 143цс13 від 05.02.2014 року дійшов до висновку про те, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Таким чином, вимога одержувача аліментів про зміну способу їх стягнення може мати місце і внаслідок виникнення необхідності у збільшенні розміру аліментів. Відповідно до ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, частин 7, 8 ст.7 СК України, під час вирішення будь яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей. Обов`язок утримувати дитину це моральне і найважливіше правове зобов`язання батьків, яке виникає з моменту народження дітей і зберігається до досягнення ними повноліття. Отримувати підвищений мінімальний розмір аліментів це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку. Відповідно до ч.1 ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2026 рік» прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для дітей віком до 6 років з 1 січня 2026 року становить 2817 гривень. Отже, розмір аліментів визначений в сумі 1800 грн. є недостатнім для утримання та забезпечення належного рівня життя дитини, необхідного для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку та суттєво обмежує права дитини на даний час. Нормою ст. 81 ЦПК України, встановлено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. При вищевказаних обставин, зважаючи на те, що для утримання неповнолітньої [PERSON] , з огляду на вік останньої, позивачка потребує додаткових зусиль та матеріальних витрат, то визначений у 2021 році розмір аліментів, з урахуванням зростання споживчих товарів і послуг, інфляції тощо, є недостатнім розміром для задоволення розумних потреб неповнолітньої дитини. Тому, з урахуванням вищенаведеного, суд приходить до висновку про задоволення вимог позивачки, а саме зміни способу стягнення аліментів, що стягуються з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] , стягнувши з відповідача аліменти на утримання доньки у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу) але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в розмірі 1211 грн. 20 коп. На підставі ст.ст. 180-182, 184, 192 СК України,

Outcome: approved