Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-12 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначає, що 24 вересня 2016 року зареєстрував шлюб з відповідачем [PERSON] . У шлюбі з відповідачем народилася спільна дитина [PERSON] , [INFO] . З осені 2018 року, він та відповідач фактично не проживають однією сім`єю і спільного господарства не ведуть. Позивач втратив до відповідача почуття любові та поваги, яке було на час укладення шлюбу. На цей час позивач проживає однією сім`єю без реєстрації шлюбу з іншою жінкою. Таким чином збереження шлюбу між ним та відповідачем неможливе. Провадження у справі відкрито 01.12.2025. У судове засідання позивач не з`явився, у позовній заяві просив розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує, наполягає на їх задоволенні. Відповідач у судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про відкладення розгляду справи для вирішення питання щодо стягнення аліментів. Однак ухвалою суду від 13.01.2026 причини неявки в судове засідання відповідача визнані неповажними та постановлено провести заочний розгляд справи. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Наведене вище положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10.12.1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. В свою чергу, згідно ст.ст. 109, 110, 112 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка, і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Як встановлено судом, 24 вересня 2016 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстрований Верхньодніпровським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровської області, актовий запис № 78. Подружжя має спільну дитину: сина [PERSON] , [INFO] . Спори про поділ майна при розірванні шлюбу між сторонами відсутні. Подружжя шлюбних стосунків не підтримує, спільного господарства не веде, відповідно до позовної заяви у відповідача фактично утворилася інша сім`я, у зв`язку з чим подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. При цьому, суд зауважує на тому, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово "сімейний " засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово "союз" підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Таким чином, зважаючи на те, що сторони сімейних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, тому суд вважає, що шлюб підлягає розірванню. Відповідно ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідач будь-яких заяв з приводу відновлення дошлюбного прізвища не подавала.

Outcome: approved