Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-12 00:00:00

25 грудня 2025 року [PERSON] звернулася до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення. Зокрема, [PERSON] , з метою реалізації права на пенсію, просила встановити факт належності їй диплому з відзнакою № [NUMBER] від 24 березня 1986 року, виданого середнім професійно - технічним училищем № 13 м. Харкова. Ухвалою суду від 26 грудня 2025 року заяву [PERSON] прийнято до розгляду, провадження у справі відкрито, її розгляд ухвалено проводити у порядку окремого провадження, у зв`язку з чим слухання справи призначено о 08 год. 00 хв. 13 січня 2026 року ( а.с. 15 ). 13 січня 2025 року заявник [PERSON] звернулася до суду з заявою про підтримання заявлених вимог і розгляд справи у її відсутність. Представник заінтересованої особи, будучи належним чином повідомленим про місце, дату та час розгляду справи, у судове засідання не з`явився, будь - яких заяв ( клопотань ) на адреса суду не надав. Положеннями ч.1 ст.223 ЦПК України передбачено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. У відповідності з вимогами ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Таким чином, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності заявника та представника заінтересованої особи, без фіксування судового процесу і ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів. Перевіривши фактичні обставини справи, наявними в ній доказами в їх сукупності та взаємозв`язку, суд приходить до висновку про задоволення заяви [PERSON] , виходячи з наступного. Так, відповідно до ст. 293 ЦПК України, суд в порядку окремого провадження розглядає цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно до положення ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Постановою Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» визначено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: - такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; - чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; - заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; - встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Як убачається з матеріалів справи, повні анкетні дані заявника значаться як « [PERSON] , [INFO] », що підтверджується ксерокопією паспорта громадянина України серії [NUMBER] від 15 вересня 1998 року та карткою платника податків ( а. с. 5 - 6 ). При цьому, 05 листопада 1991 року заявник [PERSON] у Московському районному у м. Харкові відділі державної реєстрації актів цивільного стану зареєструвала шлюб, про що зроблено актовий запис за № 1613 і підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 00042499971 від 28 листопада 2023 року. Згідно відомостей про дружину [PERSON] , її прізвище до реєстрації шлюбу [PERSON] ( а.с. 11 ). 24 березня 1986 року на ім`я [PERSON] середнім професійно - технічним училищем № 13 м. Харкова видано диплом з відзнакою № [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] ( а.с. 12 ). Таким чином, при заповненні диплому з відзнакою № [NUMBER] від 24 березня 1986 року у написанні дошлюбного прізвища заявника допущено помилку та замість « [PERSON] », помилково зазначено « [PERSON] ». З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що диплом з відзнакою середнього професійно - технічного училища № 13 м. Харкова № 550693 від 24 березня 1986 року за реєстраційним номером 11270, що виданий на ім`я [PERSON] , дійсно належить заявниці [PERSON] , дошлюбне прізвище якої « [PERSON] », а не « [PERSON] ». З огляду на наведене,

Outcome: approved