Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-12 00:00:00

Позивач ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» звернулася до суду з вказаним позовом. В обґрунтування своїх вимог зазначили, що 31.05.2024 між ТОВ «Макс Кредит» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір №00-9805194 на суму 8800,00 грн., у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Зі змісту кредитного договору слідує, що у ньому визначені основні істотні умови, характерні для такого виду договору, зазначено суму кредиту, дату його видачі, строк надання коштів, розмір процентів, умови кредитування. Відповідач погодився на укладення договору саме такого змісту, про що свідчить підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Первісний кредитор свої зобов`язання надати грошові кошти виконав у повному обсязі. Всупереч умовам кредитного договору відповідач взяті на себе зобов`язання належним чином не виконував, внаслідок чого має заборгованість в сумі 18 913 грн.60 коп., яка складається з: 8 800,00 грн. заборгованості за кредитом; 10 113,60 грн. заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом, 0,00 грн. заборгованість за штрафними санкціями. 25.11.2024 між ТОВ «Макс Кредит» та ТОВ «ФК «ЕЙС» було укладено договір факторингу №25112024-МК/Ейс, відповідно до умов якого позивачу було відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором. Відповідно до акту прийому-передачі реєстру боржників за договором факторингу від ТОВ «Макс Кредит» до позивача перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 18 913 грн.60 коп. Просили стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором №00-9805194 від 31.05.2024 в сумі 18 913 грн.60 коп., яка складається з: 8800,00 грн. заборгованості за кредитом; 10 113,60 грн. заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом, судовий збір у розмірі 2422,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7 000,00 грн. Ухвалою від 25.11.2025 вказаний позов прийнято до розгляду та відкрито спрощене провадження у справі. В судове засідання представник позивача не з`явився, просив розглядати справу за його відсутності, проти проведення заочного розгляду справи за відсутності відповідача не заперечував. Відповідач у судове засідання не з`явилася, повідомлявся про дату, час та місце проведення судового засідання належним чином за зареєстрованим місцем проживання, про причини своєї неявки у судове засідання не повідомила, клопотання про розгляд справи за її відсутності до суду не надходило. Враховуючи вимоги ч. 1 ст. 280 ЦПК України, судом проведено заочний розгляд справи. У зв`язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі, судом, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, не здійснювалось фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 31.05.2024 між ТОВ «Макс Кредит» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір №00-9805194 на суму 8800,00 грн., у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Зі змісту кредитного договору слідує, що у ньому визначені основні істотні умови, характерні для такого виду договору, зазначено суму кредиту, дату його видачі, строк надання коштів, розмір процентів, умови кредитування. Відповідач погодився на укладення договору саме такого змісту, про що свідчить підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Відповідно до умов кредитного договору сума (загальний розмір) кредиту становить 8800,00 грн., які первісний кредитор перерахував на банківську картку відповідача 31.05.2024. Загальний строк кредитування складає 360 календарних днів, строк повернення кредиту 26 травня 2025 року. Стандартна процентна ставка 1,47%. Договір укладено та підписано сторонами в електронній формі за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи товариства, доступ до якої забезпечується споживачу через веб-сайт кредитодавця. Відповідачем договір підписаний електронним підписом одноразовим ідентифікатором. Також [PERSON] підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором додаток до договору Графік платежів за кредитним договором та Паспорт споживчого кредиту, в якому йому була надана інформація щодо умов кредитування. Отже, між сторонами було досягнуто згоди щодо всіх істотних умов кредитного договору. 31.05.2024 ТОВ "Макс Кредит» ініціювало переказ коштів згідно договору №00-9805194 від 31.05.2024 безготівковим зарахуванням через ТОВ «Платежі Онлайн» на платіжну картку № [NUMBER] , що в свою чергу, свідчить доказом того, що Відповідач прийняв пропозицію кредитодавця. Однак, всупереч умов договору відповідач взяті на себе зобов`язання належним чином не виконувала, у зв`язку з чим виникла заборгованість у загальному розмірі 18 913 грн.60 коп., яка складається з: 8800,00 грн. заборгованості за кредитом; 10 113 грн.60 коп. заборгованості за комісією, 0,00 грн. заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом. 25.11.2024 між ТОВ «Макс Кредит» та ТОВ «ФК «ЕЙС» було укладено договір факторингу №25112024-МК/Ейс, відповідно до умов якого позивачу було відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором. Відповідно до акту прийому-передачі реєстру боржників за договором факторингу від ТОВ «Макс Кредит» до позивача перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 18 913 грн.60 коп. Кредитний договір відповідачем [PERSON] підписаний з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором відповідно до ЗУ «Про електронну комерцію». Відповідно до ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст.12 цього Закону є оригіналом такого документа. Згідно ч. 3 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Так, у Договорі оферти зазначено, що Клієнт здійснює оформлення кредиту шляхом заповнення Заявки на отримання кредиту на Сайті Товариства, обов`язково вказуючи всі дані, зазначені в заявці як обов`язкові для заповнення. Порядок отримання кредитних коштів є наступним: вибирається сума коштів, як позичальник бажає взяти у кредит та строк на який береться такий кредит; оформлюється заявка; обирається персональний логін і пароль для входу в Особистий Кабінет, при підписанні документів на телефонний номер Клієнта направляється повідомлення з одноразовим ідентифікатором у вигляді коду, який Клієнт зобов`язаний ввести на веб-сторінці, електронний підпис одноразовим ідентифікатором як аналог власноручного підпису є підтвердженням особи Клієнта, при цьому, Сторони домовилися, що всі документи щодо надання Кредиту підписуються Клієнтом з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором; проводиться погодження та перевірка банківської карти; у разі прийняття рішення про отримання кредиту Клієнт ознайомлюється з індивідуальною частиною договору про надання фінансового кредиту в Особистому Кабінеті, у разі згоди із запропонованими умова кредитування. Клієнт підписує індивідуальну частину договору за допомогою отриманого одноразового ідентифікатора; отримуються кошти на розрахункову карту позичальника. Тобто, укладання угоди без заповнення Заявки Клієнтом є неможливим. Відповідно до вищенаведеного, суд дійшов висновку, що без отримання смс-повідомлення для входу в особистий кабінет, без здійснення входу на веб-сайт Кредитора до особистого кабінету, без отримання смс-повідомлення з одноразовим ідентифікатором для підписання угоди, Кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений, а кредитні кошти не були би перераховані відповідачу. Аналогічний висновок викладено в Постанові Верховного Суду від 07.10.2020 року, по справі 127/33824/19. Відповідачем [PERSON] здійснені дії, які чітко свідчать про її свідомий вибір щодо укладення договору. Без відповідних дій з боку відповідача укладення договору було б неможливе. ТОВ «Макс Кредит» свої зобов`язання за кредитним договором виконало у повному обсязі. Згідно ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.516 ЦК України - заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до змісту ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений термін, відповідно закону, договору. Як передбачено ст.629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.Отже, позичальник зобов`язаний виконувати кредитний договір у відповідності до його умов та вимог закону. Згідно ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитор) зобов`язана надати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі і на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов`язаний повернути кредит і сплатити відсотки. Відповідач порушила умови договору, у результаті чого виникла заборгованість на загальну суму 18 913,60 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості, який відповідачем не спростований. Суду не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про наявність підстав звільнення відповідача від відповідальності за порушення зобов`язання, що відповідає положенням ст. 617 ЦК України. З огляду на вищевикладене, беручи до уваги те, що відповідач [PERSON] взятих на себе кредитних зобов`язань в строки, передбачені кредитним договором, не виконала, суд знаходить позовні вимоги ТОВ «ФК «Ейс» обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2422 грн. 40 коп. Щодо стягнення з відповідача судових витрат у вигляді витрат на правничу допомогу суд виходить з такого. Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 134 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать в тому числі і витрати на професійну правничу допомогу. Частинами 3-5 статті 137 ЦПК України встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. В матеріалах справи наявний договір про надання правничої допомоги №20/08/25-01 від 20.08.2025, укладений позивачем ТОВ «ФК «ЕЙС» в особі директора Полякова О.В. з Адвокатським бюро «Соломко та Партнери», про надання юридичних послуг. Відповідно до Акту прийому-передачі наданих послуг № 20/08/25-01 від 20.08.2025 сторони за Договором №20/08/25-01 від 20.08.2025 погодили надання наступних правових послуг: складання позовної заяви - 5000 грн., вивчення матеріалів справи 1000 грн., підготовка адвокатського запиту - 500 грн., підготовка та подача клопотання 500 грн. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Суд зазначає, що Велика Палата Верховного Суду вже вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19)). Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268)). Відповідно до положень ч.6 ст. 137 ЦПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Суд під час вирішення питання про розподіл судових витрат може не тільки за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката, а і за власної ініціативи,

Outcome: approved