Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-14 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] , третя особа: Подільський відділ державної виконавчої служби у Подільському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) та просить стягнути з відповідача на її користь пеню за несвоєчасну сплату аліментів на утримання доньки [PERSON] , [INFO] у розмірі 805 501,98 грн. по виконавчому провадженню №40407025. В обґрунтування позовних вимог зазначала те, що вона з відповідачем [PERSON] перебувала в зареєстрованому шлюбі, який 08.08.2011 року між ними розірваний. Від шлюбу вони мають спільну неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Згідно рішення Котовського міськрайонного суду Одеської області від 02.10.2013 року відповідач зобов`язаний сплачувати на її користь щомісяця аліменти на утримання доньки в розмірі частини від його заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 29.08.2013 року до досягнення дитиною повноліття. Боржник [PERSON] рішення Котовського міськрайсуду Одеської області не виконує, аліменти сплачує не в повному обсязі, внаслідок чого за період з 01.03.2020 року по 01.04.2024 року у розмірі 121 028,56 грн., яка на сьогодні відповідачем не сплачена. Тому вона змушена звернутись до суду із вказаним позовом. Ухвалою суду від 07.08.2024 року відкрито провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 14.11.2024 року закрито підготовче засідання та справу призначено до судового розгляду по суті на 28.01.2025 року. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з"явилась, але надала заяву, яка зареєстрована в канцелярії Подільського міськрайонного суду Одеської області за вх.№14678 від 31.10.2024 року про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала та наполягала на їх задоволенні. Відповідач, [PERSON] в судові засідання не з`являвся, хоча про день, час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином. Судові повістки повернулись на адресу суду із довідкою «Укрпошти» та відміткою листоноші «Адресат відсутній за вказаною адресою». Також судова повістка відповідачу була надіслана у додаток «Viber», про що свідчить довідка про доставку повідомлення у додаток «Viber», доставлено 12.11.2025 року 14:09:16. Відзиву на позовну заяву не надсилав, заява про розгляд справи у його відсутність до суду не надходила. Тому суд вважає відповідача належно сповіщеним про час і місце розгляду справи. У зв`язку із закінченням передбачених ст.275 ЦПК України строків розгляду цієї справи та за згоди позивача справу розглянуто у порядку заочного провадження за наявними у справі письмовими доказами, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до наступного висновку. Згідно ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Судом встановлено, що сторони у справі є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 01.07.2011 року. Згідно розрахунку заборгованості по аліментах, виконаного державним виконавцем Подільського відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Кіртока В.В. №9275/21.1931/1 від 03.04.2024 року встановлено заборгованість відповідача по сплаті аліментів у сумі 121028 грн. 56 коп. станом на 01.04.2024 року. Станом на день розгляду справи зазначений розмір боргу по аліментам відповідачем позивачеві не було сплачено. Відповідно до ст. 51 Конституції України, ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно зі ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст.196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Аналіз зазначених норм дає підстави дійти висновку про те, що відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 196 СК України. Обов`язок доведення відсутності вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів покладається на боржника. Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. Стягнення неустойки є санкцією за ухилення від сплати аліментів. Ухиленням від сплати аліментів слід вважати дії або бездіяльність винної особи, спрямовані на невиконання рішення суду про стягнення з неї на користь стягувача визначеної суми аліментів. Вони можуть виразитись як у прямій відмові від сплати встановлених судом аліментів, так і в інших діях (бездіяльності), які фактично унеможливлюють виконання вказаного обов`язку (приховуванні заробітку (доходу), що підлягає обліку при відрахуванні аліментів, зміні місця роботи чи місця проживання з неподанням відповідної заяви про необхідність стягування аліментів тощо). Згідно п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року, неустойка (пеня) сплачується за весь час прострочення сплати аліментів. У відповідності до вимог п.4 ст. 264 ЦПК України при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладених у постановах Верховного Суду. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 17 листопада 2021 року в справі № 569/14819/19 (провадження № 61-1586св20) зазначено, що: «правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже, і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Викладене узгоджується з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду, висловленими у постановах від 25 квітня 2018 року у справі № 572/1762/15-ц (провадження № 14-37цс18) та від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц (провадження № 14-616цс18)». Також Верховний Суд у постанові від 19.01.2022 року по справі №711/679/21визначив , що оскільки пеня є змінною величиною, основою для обчислення якої є саме заборгованість за аліментами за певний місяць, то формулювання «не більше 100 відсотків заборгованості» означає, що розмір пені не повинен перевищувати розмір заборгованості, на яку вона нараховується. У разі, якщо позивач, з урахуванням принципу диспозитивності пред`явив позов про стягнення пені за декілька місяців, то розмір пені за ці місяці не повинен перевищувати сукупний розмір заборгованості, на яку вона нараховується. Так, розмір пені, нарахований позивачкою значно перевищує розмір заборгованості, який зазначений у розрахунку заборгованості по аліментах, виконаного державним виконавцем Подільського відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Кіртока В.В., тобто значно більший ніж 121028,56 грн., а тому враховуючи положення ст. 196 СК України позовні вимоги підлягають задоволенню частково у розмірі заборгованості яка існувала на момент розрахунку пені, тобто на суму 121028,56 грн. Частинами 1, 2 ст. 141 ЦПК України визначено, судовий збір покладається на сторони пропорційно до задоволених вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову на відповідача; 2) у разі відмови в позові на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Крім цього відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

Outcome: partial