Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-12 00:00:00

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, мотивуючи позовні вимоги тим, що 28.08.2019 між [PERSON] та ПАТ «Ідея Банк» укладено Угоду № С-001-068207-19-980 про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки (далі Договір кредиту) відповідно до умов якого банк надав відповідачу кредит шляхом встановлення відповідної кредитної лінії по поточному рахунку на наступних умовах: максимальний ліміт кредитної лінії 200000,00 грн, ліміт кредитної лінії, доступний клієнту на момент укладення угоди 5000,00 грн зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 48% річних, строком до 28.08.2024. Банк свої зобов`язання виконав у повному обсязі відкривши поточний рахунок № [NUMBER] та надавши кредитні кошти у розмірі 5000,00 грн. Натомість відповідач свої зобов`язання за вищевказаним кредитним договором належним чином не виконує у зв`язку з чим станом на 19.12.2023 за кредитним договором № С-001-068207-19-980 від 28.08.2019 утворилась заборгованість у сумі 13130,11грн, з яких: 4668,11 грн - заборгованість за основним боргом, 8462,00 грн - заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками. 26.07.2019 між [PERSON] та ПАТ «Ідея Банк» укладено Угоду № С-001-064937-19-980 про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки (далі Договір кредиту) відповідно до умов якого банк надав відповідачу кредит шляхом встановлення відповідної кредитної лінії по поточному рахунку на наступних умовах: максимальний ліміт кредитної лінії 200000,00 грн, ліміт кредитної лінії, доступний клієнту на момент укладення угоди 5000,00 грн зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 48% річних, строком до 26.07.2024. Банк свої зобов`язання виконав у повному обсязі відкривши поточний рахунок № [NUMBER] та надавши кредитні кошти у розмірі 5000,00 грн. Натомість відповідач свої зобов`язання за вищевказаним кредитним договором належним чином не виконує у зв`язку з чим станом на 19.12.2023 за кредитним договором № С-001-064937-19-980 від 26.07.2019 утворилась заборгованість у сумі 12861,02 грн, з яких: 4752,08 грн - заборгованість за основним боргом, 8108,94 грн - заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками. 19.12.2023 між ПАТ «Ідея Банк» та ТОВ «Оптіма Факторинг» укладений договір факторингу №19/12-2023, відповідно до якого ПАТ «Ідея Банк» відступило, а ТОВ «Оптіма Факторинг» прийняв право вимоги до боржників відповідно до реєстру боржників, а 22.12.2023 ТОВ «Оптіма Факторинг» в свою чергу передав право вимоги до ТОВ «ФК «Профіт Капітал» за вищевказаними кредитними договорами, укладеними з відповідачем, про що свідчить договір факторингу №22/12-2023 від 22.12.2023. За таких обставин, до позивача, починаючи з 22.12.2023, перейшло право вимоги за кредитними договорами № С-001-068207-19-980 від 26.07.2019 та № С-001-064937-19-980 від 26.07.2019, укладеними між ПАТ «Ідея Банк» та відповідачем. Позивач зазначає, що вказані суми заборгованості за цими договорами не погашені ні на рахунок попереднього кредитора, ні на рахунок позивача. Вищевикладене й стало підставою для звернення до суду та просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № С-001-068207-19-980 від 28.08.2019 у розмірі 13130,11 грн. та за кредитним договором № С-001-064937-19-980 від 26.07.2019 в сумі 12861,02 грн, а також 3028,00 грн судового збору та 14000,00 грн у відшкодування витрат на професійну правничу допомогу. У судове засідання представник позивача за довіреністю Ушакевич М.П. не з`явилася, в прохальній частині позовної заяви, міститься прохання про проведення розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін та проведення розгляду за відсутності представника позивача, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, не повідомивши суд про причину неявки, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлялася в установленому законом порядку, відповідно до ст. 128 ЦПК України, заяв та клопотань про відкладення судового засідання або про розгляд справи у її відсутності від останньої на адресу суду не надходили. Зі згоди представника позивача у відповідності до ст.ст. 223, 280, 281 ЦПК України суд визнав за можливе проводити заочний розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги підлягаючими задоволенню за таких підстав. Відповідно до ст.ст. 13, 43, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом; учасники сторін зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З огляду на наведене вище, суд розглядає справу на підставі тих доказів, які є у матеріалах справи і вважає, що їх достатньо для розгляду цієї справи по суті. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Під час ухвалення рішення суд вирішує питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими обставинами вони підтверджуються (п. 1 ч. 1 ст. 264 ЦПК України). Верховний Суд не одноразово зазначав, що у тому випадку, якщо судова повістка повертається до суду з причин того, що «адресат відмовився» чи «адресат відсутній за вказаною адресою», то судова повістка вважається врученою в день проставлення у поштовому повідомленні відповідної відмітки, а особа вважається повідомленою належним чином. Звертаю увагу на правову позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 18.03.2021 по справі № 911/3142/19, відповідно до яких направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.11.2019 у справі № 913/879/17, від 21.05.2020 у справі № 10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі № 24/260-23/52-б). Таким чином, сам лише факт неотримання поштової кореспонденції, якою суд з додержанням вимог процесуального закону надсилав судову повістку за належною адресою та яка повернулася до суду в зв`язку з відмовою від її отримання або відсутністю адресата за вказаною адресою, вважається належним повідомленням, оскільки зумовлено не об`єктивними причинами, а суб`єктивною поведінкою сторони щодо отримання кореспонденції, яка повідомила таку адресу проживання під час складання матеріалів про адміністративне правопорушення. Відповідач не скористався процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву у встановлений строк, відповідно до ч.1 ст. 191 ЦПК України, а також доказів, на підтвердження своїх заперечень, та за відсутності доказів поважності причин неподання відповідачем заяв по суті справи, суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що не суперечить положенню частини 2 ст. 191 та частини восьмої статті 178 Цивільного процесуального кодексу України. Отже, сторони у справі на власний розсуд розпорядились своїми правами щодо предмета спору, а тому несуть ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням ними відповідних процесуальних дій (ч. 4 ст. 12 ЦПК України). Судом установлено наступні фактичні обставини справи, яким відповідають правовідносини, врегульовані нормами ст. 207, 526, 527, 530, 536, 546, 549, 610-611, 625, 628, 629, 639, 1048, 1049, 1054, 1055 ЦК України. Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Згідно з ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір ). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. Відповідно до ст. 1054-1055 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Згідно ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно з ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Такими обставинами (предметом доказування) у даній справі є наявність між сторонами договірних правовідносин, що випливають з кредитних договорів, та належне (неналежне) виконання сторонами своїх зобов`язань відповідно до їх умов та вимог ЦК України. Судом установлено, що 28.08.2019 між Акціонерним Товариством «Ідея Банк» та [PERSON] укладено Угоду про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки № С-001-068207-19-980 за умовами якої Банк надає клієнту кредит шляхом встановлення відновлювальної кредитної лінії по поточному рахунку (надалі кредитна лінія та /або кредит) на наступних умовах: максимальний ліміт Кредитної лінії встановлюється у розмірі 200000 грн; ліміт Кредитної лінії, доступний Клієнту на момент укладання Угоди, становить 5000 грн; процентна ставка за користування коштами Кредитної лінії становить 48,00 % річних. Банк відкриває Клієнту поточний рахунок [NUMBER] у валюті гривня, операції за яким можуть здійснювати дебетно-кредитною схемою обслуговування з використанням електронного платіжного засобу, що буде використовуватись в рамках у Договору, у тому числі для розміщення коштів та відображення операцій, здійснених з використанням електронного платіжного засобу запускає Клієнту міжнародну платіжну картку MasterCard. 26.07.2019 між Акціонерним Товариством «Ідея Банк» та [PERSON] укладено Угоду про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки № С-001-064937-19-980 за умовами якої Банк надає клієнту кредит шляхом встановлення відновлювальної кредитної лінії по поточному рахунку (надалі кредитна лінія та /або кредит) на наступних умовах: максимальний ліміт Кредитної лінії встановлюється у розмірі 200000 грн; ліміт Кредитної лінії, доступний Клієнту на момент укладання Угоди, становить 5000 грн; процентна ставка за користування коштами Кредитної лінії становить 48,00 % річних. Банк відкриває Клієнту поточний рахунок [NUMBER] у валюті гривня, операції за яким можуть здійснювати дебетно-кредитною схемою обслуговування з використанням електронного платіжного засобу, що буде використовуватись в рамках у Договору, у тому числі для розміщення коштів та відображення операцій, здійснених з використанням електронного платіжного засобу запускає Клієнту міжнародну платіжну картку MasterCard. На підтвердження укладення кредитних договорів, позивач надає Угоди про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки № С-001-068207-19-980 та № С-001-064937-19-980, які містять підпис відповідача, анкети-опитувальник клієнта. Факт отримання відповідачем кредитних коштів, користування ними та здійснення погашення по вищевказаним кредитним договорам підтверджується виписками з банківського рахунку від 19.12.2023 за період з 03.09.2019 по 31.08.2020 та з 29.07.2019 по30.09.2020. Відповідно до довідки-розрахунку АТ «Ідея Банк» заборгованість відповідача станом на 19.12.2023 за кредитним договором № С-001-068207-19-980 від 28.08.2019 становить 13130,11грн, з яких: 4668,11 грн - заборгованість за основним боргом, 8462,00 грн - заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками. Відповідно до довідки-розрахунку АТ «Ідея Банк» заборгованість відповідача станом на 19.12.2023 за кредитним договором № С-001-064937-19-980 від 26.07.2019 становить 12861,02 грн, з яких: 4752,08 грн - заборгованість за основним боргом, 8108,94 грн - заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками. 19.12.2023 між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «Оптіма Факторинг» укладено договір факторингу №19/12-2023, відповідно до умов якого АТ «Ідея Банк» відступило ТОВ «Оптіма Факторинг» право вимоги до боржників відповідно до реєстру боржників, в тому числі за договором № С-001-068207-19-980 від 28.08.2019 та № С-001-064937-19-980 від 26.07.2019, укладеним з відповідачем. 22.12.2023 між ТОВ «Оптіма Факторинг» та ТОВ «Фінансова компанія «Профіт Капітал» укладено договір факторингу №22/12-2023 відповідно до умов якого право вимоги за вищевказаним кредитним договором було відступлено позивачу. Відповідно до умов вказаних договорів факторингу, клієнт відступає фактору, а останній приймає право вимоги та їх в оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнт за плату та на умовах визначених цим договором. Право вимоги, які клієнт відступає фактору за цим договором є розмір заборгованості боржників перед клієнтом, які визначенні в друкованому та електронному реєстрі боржників (додатки №1 та №2). Згідно п. 5.1 договорів факторингу, права вимоги вважається такими, що перейшли від клієнта до фактора саме в день підписання сторонами друкованого реєстру боржників та договору за допомогою сервісу електронного документообігу «Вчасно», за умовами виконання фактором зобов`язань передбачених п. 4.1 цього договору. Відповідно до п. 4.1 договору факторингу №19/12-2023 від 19.12.2023 фактор зобов`язується сплатити клієнту суму фінансування у розмірі 11576112,00 грн шляхом перерахунку 100% вказаної суми на рахунки клієнта протягом 3 робочих днів після отримання реєстру боржників в електронному вигляді засобами корпоративного зв`язку та підписання сторонами акту приймання-передачі реєстру боржників в електронному вигляді, друкованого реєстру боржників, договору за допомогою сервісу електронного документообігу «Вчасно». Пункт 4.1 договору факторингу №22/12-2023 від 22.12.2023 року містить аналогічний зміст, окрім розміру суми фінансування, яка становить 11861032,61 грн. 19.12.2023 та 22.12.2023 сторони договорів факторингу підписали друковані реєстри боржників №1,2 в яких, серед інших боржників, є відповідач розмір заборгованості якого за договором № С-001-064937-19-980 від 26.07.2019 становить 12861,02 грн, з яких: 4752,08 грн - заборгованість за основним боргом, 8108,94 грн - заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками; за договором № С-001-068207-19-980 від 28.08.2019 та № С-001-064937-19-980 від 26.07.2019, укладеним з відповідачем. Факт перерахування коштів на виконання вимог п. 4.1 договорів факторингу підтверджується платіжними інструкціями в національній валюті №45 від 20.12.2023 та №376 від 26.12.2023. Договори факторингу є правомірним, тобто таким, що породжують, змінюють або припиняють цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. Доказів про неправомірність цих договорів матеріали справи не містять. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно ч. 1 ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Матеріали справи не містять доказів повідомлення боржника про заміну кредитора. Разом з тим, неповідомлення боржника про заміну кредитора не тягне за собою відмову у позові новому кредитору, а може впливати на визначення розміру боргу перед новим кредитором у випадку проведення виконання попередньому або ж свідчити про прострочення кредитора. Тобто факт неповідомлення боржника про уступку права вимоги новому кредитору за умови невиконання боржником грошового зобов`язання не є підставою для звільнення боржника від виконання зобов`язань. Такого висновку дійшов Верховний Суд в своїй постанові від 6 лютого 2019 року в справі №361/2105/16-ц. Отже до ТОВ «Фінансова компанія «Профіт Капітал» перейшло право кредитора за вищевказаними кредитними договорами, що підтверджується дослідженими судом доказами. Як установлено судом відповідач станом на дату подання позовної заяви не повернула отримані кредитні кошти та не сплатила нараховані відсотки, у тому числі проценти за користування кредитними коштами. Внаслідок неналежного виконання своїх зобов`язань станом на 19.12.2023 виникла заборгованість розмір якої згідно довідки-розрахунку за кредитним договором № С-001-068207-19-980 від 28.08.2019 у розмірі 13130,11 грн. та за кредитним договором № С-001-064937-19-980 від 26.07.2019 в сумі 12861,02 грн. Суд погоджується із визначеним позивачем розміром заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) та нарахованими відсотками за користування кредитними коштами. Дана сума заборгованості встановлена судом на підставі наданих доказів, відповідачем не спростована, досудова вимога позивача залишена без задоволення. Доказів протилежного матеріали справи не містять. Враховуючи, що [PERSON] не виконала умов договорів та не повернула отримані кошти, продовжує ними користуватися, то з урахуванням вищенаведеного, неналежне виконання позичальником своїх зобов`язань за договором привело до порушення прав кредитора - позивача, тому порушене право підлягає поновленню, а позов підлягає задоволенню. Окрім того, згідно положень ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 3028,00 грн судового збору. Щодо витрат на правничу допомогу, то суд враховує, що відповідно до ст. 131 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правничої допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата ), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. Разом з тим законом визначено критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на професійну правничу допомогу. Згідно зі ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат враховується: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, у тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. За змістом ст. 137, 141 ЦПК України витрати на правничу допомогу мають бути дійсними (реальними), необхідними, а їх розмір розумним з огляду на складність справи. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини наведеної, зокрема, у пункті 95 рішення від 26.02.2015 у справі «Баришевський проти України», пункті 80 рішення від 12.10.2006 у справі «Двойних проти України», пункті 88 рішення від 30.03.2004 у справі «Меріт проти України» заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. При цьому, зважаючи на практику Європейського суду з прав людини (рішення від 23.01.2014 у справі «East|West Aliance Limited» проти України», заява № 19336/04), обґрунтованим слід вважати розмір витрат, що є співмірним до складності справи, виконаних адвокатом робіт (наданих послуг) та часом, витраченим на виконання таких робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, а також з ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. З огляду на правову позицію Верховного Суду, наведену у додатковій постанові від 05.09.2019 у справі № 826/841/17 (провадження №К/9901/5157/19), суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої постановлено рішення, всі її витрати на правничу допомогу, якщо,

Outcome: approved