Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-11 00:00:00

Стислий виклад позицій учасників справи. До суду 12.08.2025 надійшла позовна заява від ТОВ « ФК Айкон Дебт Коллекшн» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування поданого позову ТОВ « ФК Айкон Дебт Коллекшн» зазначено про те, що 17.12.2020 між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] укладено Договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 1353977, відповідно до умов якого Товариство надало відповідачу грошові кошти на таких умовах: сума виданого кредиту - 3 500,00 грн, дата надання кредиту 17.12.2020, строк кредиту 30 днів, цільове призначення - на споживчі потреби, стандартна процентна ставка 1,9% в день. Відповідач зобов`язався повернути позику та сплатити проценти за користування нею в порядку та строки, визначені Договором. Згідно умов кредитного договору, позика надається шляхом перерахування Товариством грошових коштів на банківський картковий рахунок, вказаний клієнтом. Договір підписаний шляхом накладення електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Товариство свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі та надало відповідачці грошові кошти в обсязі та у строк визначені умовами кредитного договору. Станом на 12.06.2025 загальний розмір заборгованості за кредитним Договором становить 6 679,50 грн, яка складається з: простроченої заборгованості за сумою кредиту в розмірі 3 500,00 грн та простроченої заборгованості за процентами в розмірі 3 179,50 грн. 07 вересня 2021 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «ФК «Сіті Фінанс Груп» укладено договір факторингу №1-07092021, відповідно до умов якого первісний кредитор відступив до ТОВ «ФК «Сіті Фінанс Груп» за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаних в реєстрі боржників, в тому числі право вимоги за кредитним договором 1353977 від 17.12.2020, укладеним з [PERSON] 07 вересня 2021 року ТОВ «ФК «Сіті Фінанс Груп», як новий кредитор, відповідно до умов договору відступлення права вимоги № 2-07/09/2021, відступив право вимоги за кредитним договором № 1353977 від 17.12.2020 до ТОВ «ФК Айкон Дебт Коллекшн», у зв`язку з чим останній набув права грошової вимоги до відповідача. Отже, ТОВ «ФК Айкон Дебт Коллекшн» наділено правом вимоги до відповідачки за Договором № 1353977 від 17.12.2020. Позивач просить стягнути з відповідача на його користь 6 679,50 грн заборгованості, витрати на правничу допомогу у розмірі 10 500,00 грн та судовий збір у розмірі 2 422,40 грн. Представник позивача ТОВ «ФК Айкон Дебт Коллекшн» у судове засідання не з`явився. У прохальній частині позовної заяви просив розгляд справи проводити за його відсутності та у випадку неявки відповідача у судове засідання проти заочного розгляду справи не заперечив. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася у встановленому законом порядку, причини неявки суду невідомі. Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі. Ухвалою судді Снятинського районного суду Івано-Франківської області Мартинюка В.І. від 15 серпня 2025 року відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду. У визначену дату та час судового засідання сторони у справі до суду не з`явилися, про дату та час судового засідання були належним чином повідомлені. За приписами ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З огляду на викладені обставини, суд вважає за можливе справу розглядати по суті за відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів з ухваленням заочного рішення. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. З огляду на вказані обставини, суд дійшов висновку провести заочний розгляд справи. Встановлені судом фактичні обставини та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Судом встановлено, що 17.12.2020 між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] укладено Договір про надання коштів на умовах фінансового кредиту № 1353977 (а.с. 14 21). Відповідно до п. 1.2 Договору Товариство зобов`язується надати клієнту грошові кошти на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. Сума кредиту 3 500,00 грн. Кредит надається строком на 30 днів. Дата повернення кредиту вказується в Графіку платежів, що є Додатком №1 до цього Договору (п. 1.3 Договору). Згідно з п. 1.4. Договору тип процентної ставки фіксована. Процентна ставка за користування кредитом залежить від фактичного виконання клієнтом умов Договору та становить: знижена процентна ставка становить 0,01% процентів від суми кредиту за кожен день користування кредитом (3,65 процентів річних), застосовується у межах строку надання кредиту, зазначеного в пункті 1.3 цього Договору, якщо в цей строк клієнт здійснить повне погашення кредитної заборгованості або здійснить таке погашення протягом трьох календарних днів, що слідують за датою повернення кредиту, що вказана в Графіку платежів. Стандартна процента ставка складає 1,90% від суми кредиту за кожний день користування кредитом (693,50 процентів річних), застосовується у межах строку надання кредиту, зазначеного в пункті 1.3 цього Договору, якщо клієнт не виконав умови зазначені в пп.1.4.1. Договору для застосування зниженої процентної ставки. Кредит надається Товариством у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на платіжну картку клієнта, зазначену клієнтом в особистому кабінеті, що має такі реквізити № [NUMBER] (п. 2.1 Договору). Сторони домовилися, нарахування процентів за Договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом, але небільше 90 календарних днів поспіль з моменту виникнення прострочення, виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році, тобто метод факт/факт. До періоду розрахунку процентів включається день надання та не включається дата повернення кредиту, вказана в Графіку платежів, крім випадку, якщо в межах строку надання кредиту, визначеного у пункті 1.3 Договору, відбулася пролонгація строку кредиту відповідно до Розділу 4 Договору, де проценти нараховуються і в дату повернення кредиту, вказану в Графіку платежів, і в нову дату повернення, якщо інше не визначено у відповідному додатковому договорі (п. 3.1,3.2 Договору). У випадку неможливості виконання зобов`язань за Договором у повному обсязі у встановлений термін та за умови, що заборгованість за кредитом складає не менше 400,00 гривень (включно) Клієнт може ініціювати продовження строку користування кредитом та зміну дати повернення кредиту, шляхом укладення Додаткової угоди до Договору (п. 4.1 Договору). Відповідно до п. 5.1 повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом здійснюватимуться згідно з Графіком платежів, а у випадку якщо відбулося продовження строку користування кредитом- не пізніше дня, що є новою датою повернення кредиту, що вказано в Додатковому договорі та відображається клієнту в особистому кабінеті. Згідно з п. 9.8 Договору цей Договір укладається шляхом направлення його тексту підписаного з боку Товариства електронним підписом, в особистий кабінет клієнта для ознайомлення та підписання. Договір вважається укладеним з моменту його підписання електронним підписом Клієнта, що відтворений шляхом використання Клієнтом електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який формується автоматично на стороні Товариства для кожного разу використання та направляється Клієнту на номер мобільного телефону, повідомлений останнім Товариству в ITC Товариства/зазначений в цьому Договорі. Введення Клієнтом коду одноразового ідентифікатора з метою підписання електронним підписом одноразовим ідентифікатором цього Договору створює підпис Клієнта на Договорі та вважається направленням Товариству повідомлення про прийняття в повному обсязі умов цього Договору. Підписуючи цей Договір клієнт підтверджує, що перед укладенням Договору йому була в чіткій та зрозумілій формі надана інформація, вказана в ч. 1, 2 ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та розміщена на веб сайті, клієнт ознайомлений з усіма умовами Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «Лінеура Україна», повністю розуміє, погоджується з ними та зобов`язується неухильно їх дотримуватися (п. 9.10 Договору). Відповідачка підписала Договір електронним підписом, створеним за допомогою одноразового персонального ідентифікатора « Х325», про що свідчить Довідка ТОВ «Лінеура Україна» про ідентифікацію [PERSON] (а.с. 26). Відтак, судом встановлено, що сторонами узгоджено розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідачки для укладення такого електронного договору шляхом його підписання за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Первісний кредитор свої зобов`язання надати грошові кошти виконав в повному обсязі та 17.12.2020 перерахував грошові кошти в сумі 3 500,00 грн на банківську карту відповідачки № № [NUMBER] , що підтверджується листом ТОВ «Універсальні платіжні рішення» про успішне перерахування коштів через платіжний сервіс «iPay.ua» № 2643_250702150729 від 02.07.2025 (а.с. 49). 07 вересня 2021 року ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «ФК «Сіті Фінанс Груп» уклали договір факторингу № 1-07092021( а.с. 35-41). Відповідно до умов Договору факторингу фактор передає грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступає факторові право грошової вимоги (права вимоги) до боржників за кредитними Договорами (портфель заборгованості) (п. 1.1 розд. 1 Договору факторингу). Відступлення права вимоги за Договором факторингу здійснюється без згоди боржників (п. 6.2.4 Договору факторингу). Факт здійснення між сторонами приймання-передачі Документації щодо права вимоги підтверджується відповідним Актом приймання-передачі, підписаним особами, що мають повноваження на здійснення цих дій від кожної із сторін (п. 8.1.2 Договору факторингу). Відповідно до платіжної інструкції № 42 від 08.09.2021 ТОВ «ФК «Сіті Фінанс Груп» здійснило на користь ТОВ «Лінеура Україна» оплату згідно договору факторингу № 1-07 092021 у сумі 1 115 257,78 грн (а.с. 47). Відповідно до Витягу з Реєстру боржників до договору факторингу № 1-07092021 від 07.09.2021 заборгованість [PERSON] перед ТОВ «ФК «Сіті Фінанс Груп» складає 6 679,50 грн, з яких залишок по тілу кредиту 3 500,00 грн, залишок по відсотках 3 179,50 грн (а.с. 25). 07 вересня 2021 року ТОВ «ФК «Сіті Фінанс Груп» та ТОВ « ФК «Айкон Дебт Коллекшн» уклали договір відступлення права вимоги № 2-07/09/2021 ( а.с. 27-30). Відповідно до умов Договору кредитор відступає за плату новому кредиторові належні йому Права вимоги за кредитним договором, а новий кредитор заміняє кредитора як сторону кредитора у кредитному договорі, та приймає на себе всі його права та обов`язки за кредитним договором. Новий кредитор сплачує кредитору вартість Прав вимоги, що відступаються (відчужуються), в порядку та на умовах, передбачених договором (п. 1.1 договору). Відступлення права вимоги за Договором не потребує згоди боржника за кредитним договором та поручителів за договорами забезпечення і та здійснюється без отримання такої згоди (п. 1.4 договору). Новий кредитор зобов`язується сплатити кредитору вартість Права вимоги, вказану у п. 2.1 договору, шляхом переказу коштів на рахунок, визначений у розділі 8 договору, не пізніше десяти днів з дати підписання договору (п. 2.2 договору). В дату відступлення Прав вимоги за кредитним договором згідно умов договору кредитор передає, а новий кредитор зобов`язаний прийняти документи, про що складається Акт приймання-передачі (п. 4.1 договору). Відповідно до платіжної інструкції № 379 від 08.09.2021 ТОВ «ФК «Айкон Дебт Коллекшн» здійснило на користь ТОВ ««ФК «Сіті Фінанс Груп» оплату згідно договору відступлення права вимоги у сумі 1 120 257,78 грн (а.с. 54). Відповідно до Витягу з Реєстру боржників до договору відступлення прав вимоги № 2-07/09/2021 від 07.09.2021 заборгованість [PERSON] перед ТОВ «ФК «Айкон Дебт Коллекшн» складає 6 679,50 грн, з яких залишок по тілу кредиту 3 500,00 грн, залишок по відсотках 3 179,50 грн (а.с. 24). Із виписки з особового рахунку за кредитним Договором № 1353977 вбачається, що заборгованість [PERSON] складає 6 679,50 грн, з яких заборгованість за тілом кредиту 3 500,00 грн та заборгованість за простроченими відсотками 3 179,50 грн (а.с. 23). Отже, судом встановлено, що зміст спірних правовідносин, які виникли на даний час між позивачем ТОВ «ФК «Айкон Дебт Коллекшн» та відповідачем [PERSON] , є відносини, які пов`язані із укладанням кредитного договору, отриманням на його виконання грошових коштів (кредиту) у розмірі та на умовах встановлених договором, а також їх поверненням та сплатою процентів за користування ними (кредитні правовідносини). Норми права, які застосовував суд, та мотиви їх застосування. Статтею 11 ЦК України встановлено, що договори та інші правочини є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). За змістом ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Статтею 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію». Статтею 12 вказаного Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у пін мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. В силу пункту 6 частини першої ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Із положень ч. 1 ст. 638 ЦК України слідує, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Частиною першою ст. 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України (положення якої застосовуються до спірних правовідносин на виконання ч. 2 ст. 1054 ЦК України) позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. За змістом п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України). В силу ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Частиною першою ст. 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Як передбачено ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів. За своїми правовими ознаками кредитний договір є консенсуальною, двосторонньою та відплатною угодою, при укладенні якої кредитодавець бере на себе зобов`язання надати кредит і набуває право вимоги на повернення грошових коштів і сплати процентів, а позичальник має право вимагати надання кредиту та несе зобов`язання щодо своєчасного його повернення та сплати процентів. Кредитний договір має бути укладений у письмовій формі та підписаний сторонами, в тому числі із застосуванням електронного підпису. Предметом виконання грошового зобов`язання за кредитним договором є певна грошова сума, що має бути сплачена боржником кредитору. Враховуючи презумпцію відплатності кредитного договору, позичальник зобов`язаний повернути кредит і сплатити проценти за користування грошовими коштами, якщо інше не встановлено договором. Відступлення права вимоги означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором і новим кредитором. Одним із різновидів відступлення права вимоги є факторинг (фінансування під відступлення права грошової вимоги). Зобов`язання за договором повинні виконуватися сторонами належним чином відповідно до його умов, а також вимог актів цивільного законодавства. Боржник визнається таким, що прострочив виконання зобов`язання за договором, якщо він не приступив до його виконання, тобто не виконує дій, які випливають із змісту зобов`язання, в строки, встановлені договором. Мотивована оцінка аргументів, наведених учасниками справи щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, у зв`язку з чим учасники справи мають довести належними та допустимими доказами обставини, на які вони посилаються, а суд зобов`язаний надати належну оцінку цим доказам. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. Суд за результатами оцінки доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, із врахуванням того, що жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили, перевіривши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності для вирішення справи, дійшов таких висновків. Судом встановлено, що позивачем у передбаченому законом порядку доведено належними та допустимими доказами те, що 17.12.2020 між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] укладено Договір про надання коштів на умовах фінансового кредиту № 1353977, який підписано відповідачем електронним підписом за допомогою одноразового ідентифікатора. За вказаним договором позичальник отримав кредитні кошти у сумі 3 500,00 грн, що підтверджується листом ТОВ «Універсальні платіжні рішення» про успішне перерахування коштів через платіжний сервіс «iPay.ua» № 2648\-_250702150729 від 02.07.2025. 07 вересня 2021 року ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «ФК «Сіті Фінанс Груп» уклали договір факторингу № 1-07092021. Відповідно до Витягу з Реєстру боржників до договору факторингу № 1-07092021 від 07.09.2021 заборгованість [PERSON] перед ТОВ «ФК «Сіті Фінанс Груп» складає 6 679,50 грн, з яких залишок по тілу кредиту 3 500,00 грн, залишок по відсотках 3 179,50 грн. 07 вересня 2021 року ТОВ «ФК «Сіті Фінанс Груп» та ТОВ «ФК «Айкон Дебт Коллекшн» уклали договір відступлення права вимоги № 2-07/09/2021. Відповідно до Витягу з Реєстру боржників до договору відступлення прав вимоги № 2-07/09/2021 від 07.09.2021 заборгованість [PERSON] перед ТОВ «ФК «Айкон Дебт Коллекшн» складає 6 679,50 грн, з яких залишок по тілу кредиту 3 500,00 грн, залишок по відсотках 3 179,50 грн. Водночас, відповідачем порушено погоджені умови Договору, внаслідок чого, як вбачається із наданої позивачем виписки з особового рахунку за кредитним договором № 1353977, станом на 12.06.2025, у останнього перед позивачем утворилась заборгованість у розмірі 6 679,50 грн, з яких: прострочена заборгованість за сумою кредиту становить 3 500,00 грн, заборгованість за процентами становить 3 179,50 грн. Виписка з особового рахунку за кредитним договором № 1353977 від 17.12.2020, надана позивачем підтверджує наявність заборгованості [PERSON] перед ТОВ «ФК «Айкон Дебт Коллекшн». Водночас, відповідачем суду не надано контррозрахунок заборгованості чи підтверджень сплати нею утвореної заборгованості за кредитним договором. Відтак, вирішуючи спір між сторонами щодо неналежного виконання умов кредитного договору № 1353977 від 17.12.2020 та обґрунтованості позовної вимоги про стягнення заборгованості за ним із [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Айкон Дебт Коллекшн», суд надав об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу позивача на момент звернення до суду, а також визначив чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача, та дійшов висновку про доведеність позивачем належними та допустимими доказами неналежного виконання умов договору з боку відповідача, та, як наслідок, наявність порушеного права, що є підставою для прийняття судового рішення про задоволення позову. Отже, суд, з`ясувавши фактичні обставини у справі, на які позивач посилається, як на підставу своїх вимог, дослідивши та оцінивши докази у справі, проаналізувавши норми матеріального та процесуального права, які регулюють спірні правовідносини, вважає, що позивачем належними та допустимими доказами доведено факт порушення його права у вказаних правовідносинах із [PERSON] , а саме доведено факт надання позичальнику кредитних коштів за Договором № 1353977 від 17.12.2020, утворення заборгованості у неї перед кредитором, а тому позов підлягає до задоволення. Розподіл судових витрат у справі. Позивачем ТОВ «ФК «Айкон Дебт Коллекшн» подано до суду письмову заяву, в якій просить стягнути з відповідача на його користь судові витрати, понесені у справі, що складаються із витрат на правничу допомогу у розмірі 10 500,00 грн та судового збору у розмірі 2 422,40 грн. Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. У п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України передбачено, що витрати на професійну правничу допомогу відносяться до витрат, пов`язаних з розглядом справи. За нормами частини 8 статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Частинами 1, 2 статті 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Частинами 3-5 ст.137 ЦПК України передбачено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зазначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат . До схожого висновку Верховний Суд дійшов у своїй постанові від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18 (провадження № 61-9124св20) та постанові від 15 червня 2022 року у справі № 910/12876/19 (провадження № 12-94гс20). Отже, витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною та доказами такої сплати. На підтвердження понесених витрат представником позивача надано Договір про надання правової допомоги № 09/07/2025 від 09.07.2025, укладеним між ТОВ «ФК «Айкон Дебт Коллекшн» та адвокатом Пархомчуком С.В. (а.с. 31-34); рахунок № 15.09.2025-10 від 15.09.2025 (а.с. 74), платіжну інструкцію № 996 від 15.09.2025 про оплату згідно договору про надання правової допомоги від 09.07.2025 (а.с. 73). Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява N19336/04) зазначив, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (п.268). У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. З урахуванням наведених норм права, конкретних обставин справи, обґрунтованості та реальності таких витрат, розумності їхнього розміру, розміру наданої правової допомоги та виконаними адвокатом послугами, часом, витраченим адвокатом на виконання робіт з надання правової допомоги, обсягом наданих адвокатом послуг, суд доходить висновку, що клопотання позивача про стягнення на його користь із відповідача понесених витрат на правову допомогу підлягає до часткового задоволення, та з відповідача на його користь слід стягнути витрати на правову допомогу у розмірі 2 000,00 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При поданні позовної заяви до суду ТОВ «ФК «Айкон Дебт Коллекшн» сплачено судовий збір у розмірі 2 422,40 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 603 від 14.07.2025 (а.с. 48). Оскільки позов ТОВ «ФК «Айкон Дебт Коллекшн» до [PERSON] задоволено повністю, з останньої на користь позивача підлягає до стягнення судовий збір в розмірі 2 422,40 грн.

Outcome: approved