Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-11 00:00:00

У лютому 2025 року позивачка звернулася до суду з вищезазначеним позовом у якому просила визнати за нею право на земельну частку (пай) членів ОПК ім.Кірова Спаської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, розміром 4,98 умовних кадастрових гектарів, що належав [PERSON] на підставі сертифікату серії ДП №027343 від 19.05.1997; зобов`язати Самарівську районну державну адміністрацію виготовити та видати позивачці сертифікат на право на земельну частку (пай). В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що [INFO] помер її батько [PERSON] . Після його смерті спадщину прийняла дружина та матір позивачки - [PERSON] , яка померла [INFO] . До складу спадщини увійшло право на земельну частку (пай), яке належало [PERSON] на підставі сертифікату серії ДП №027343 від 19.05.1997. Позивачка звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті матері. Постановою нотаріуса позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну частку (пай) у зв`язку з тим, що не надано оригінал правовстановлюючого документа на спадкове майно. Позивачці не відоме місцезнаходження сертифікату про право на земельну частку (пай). Тому позивачка змушена звертатися до суду для захисту своїх спадкових прав та просить задовольнити ї позов. Ухвалою судді від 24.02.2025 позовну заяву залишено без руху для усунення недоліків. Ухвалою судді від 10.03.2025 відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання. Не погоджуючись із позовом, представник відповідача - Самарівської районної державної адміністрації Дніпропетровської області подав відзив у якому просить у позові відмовити. В обґрунтування своєї позиції зазначив, що районні державні адміністрації починаючи з 01.01.2019 втратили повноваження щодо виділення земельних часток (паїв), а тому не можуть бути належними відповідачами у даній справі. Ухвалою суду від 10.12.2025 підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду по суті. Позивач та представник позивача - адвокат Медведовська Л.М. у судове засідання, яким завершено розгляд справи не з`явилися, подали заяви про розгляд справи без їх участі. Представник відповідача - Підгородненської міської ради Дніпропетровської області у судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі. Інші учасники справи у судове засідання не з`явилися, про дату та час розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили. Враховуючи, що у судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами. [INFO] помер [PERSON] , після смерті якого [INFO] заведено спадкову справу 801/2001 (а.с.146-156). Позивачка [PERSON] , яка є донькою померлого, подала заяву про відмову від прийняття спадщини. Заяву про прийняття спадщини подала дружина померлого та матір позивачки - [PERSON] , яка змінила прізвище на " [PERSON] ". На ім`я [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину на майно, що не є предметом спору у даній справі. Відомості про наявність інших спадкоємців у матеріалах спадкової справи відсутні. Зазначені обставини підтверджуються копією спадкової справи, яка досліджена судом. [INFO] померла [PERSON] , яка була матір`ю позивачки. Після смерті [PERSON] заведено спадкову справу №41/2016 (номер у спадковому реєстрі 59210859). Із заявою про прийняття спадщини звернулася донька померлої - [PERSON] , якій видано свідоцтва про право на спадщину, яка не є предметом спору у даній справі. На час смерті [PERSON] проживала одна, інші спадкоємці із заявами про прийняття спадщини не зверталися. Зазначені обставини підтверджуються копією спадкової справи, яка досліджена судом (а.с.92-143). Листом приватного нотаріуса №15/02-14 від 06.02.2025 позивачці відмолено у видач свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] на право на земельну частку (пай) членів ОПК ім.Кірова розміром 4,98 умовних кадастрових гектар, що належало [PERSON] у зв`язку з тим, що спадкоємцем не надано оригінал сертифікату ДП №027343 від 19.05.1997 (а.с.142). Як убачається з копії книги реєстрації сертифікатів на земельний пай членів ОПК ім."Кірова" на ім`я [PERSON] видано Сертифікат серії ДП №0270342 на земельну частку (пай) розміром 4,98 умовних кадастрових гектарів на підставі рішення №312 від 19.05.1997 (а.с.11-12). З копії Державного акту на право колективної власності на землю серії ДП Нв №000014 виданого 22 березня 1995 року, вбачається що на підставі рішення ХХІ скликання Спаської сільської ради народних депутатів колгоспу ім.Кірова Новомосковського району Дніпропетровської області передано у колективну власність землі для сільськогосподарського використання (а.с.195-196). Згідно доданого до Державного акту серії ДП Нв №000044 списку членів колгоспу ім.Кірова, які мають право на земельну частку під номером 133 значиться [PERSON] . Відповідно до п. 2,7 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» №720/95 від 08.08.1995 року, право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. При неможливості надати такій особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі остання має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою під час передачі землі у колективну власність. За змістом статей 22, 23 ЗК України (в редакції 1990 року, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) особа набуває право на земельний пай за наявності трьох умов: перебування в членах КСП на час паювання; включення до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю; одержання КСП цього акта. Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» від 16.04.2004 № 7, член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта. Тобто право на земельну частку (пай) особа набуває за наявності трьох умов:1) перебування в членах колективного сільськогосподарського підприємства, кооперативу або акціонерного товариства;2) отримання цим підприємством державного акта на право колективної власності на землю;3) включення особи до списку, доданого до цього акта. Оскільки [PERSON] включений до списку громадян-членів вказаного КСП, який додано до державного акту на право колективної власності на землю, суд приходить до висновку, що [PERSON] набув право на земельну частку (пай). Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У відповідності до ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Як установлено судом, [PERSON] належало право на земельну частку (пай), яке у порядку спадкування перейшло до матері позивачки - [PERSON] . Оскільки позивачка є спадкоємицею першої черги за законом після померлої [PERSON] , інші спадкоємці не зверталися із заявами про прийняття спадщини, суд вважає, що позивачка набула права на земельну частку (пай) у порядку спадкування за законом. Відсутність правовстановлюючого документа на спадкове майно перешкоджає позивачці у реалізації її спадкових прав, а тому такі права підлягають захисту шляхом визнання права на земельну частку (пай). Позовні вимоги в частині зобов`язання Самарівську районну державну адміністрацію виготовити сертифікат на право на земельну частку (пай) є неефективним способом захисту прав позивача, оскільки у відповідності до пункту «а» частини третьої статті 152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання прав. Абзацом 7 статті 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» визначено, що право на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку. Належним та ефективним способом захисту прав позивачки є визнання права на земельну частку пай, тому вимога про зобов`язання виготовити та видати сертифікат не підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: partial