Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-11 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача. ТОВ Фінансова компанія Європейська агенція з повернення боргів 2 грудня 2025 року звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 19860,40 грн та судових витрат, що складаються із судового збору в розмірі 2422,40 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [PERSON] 12 серпня 2022 року уклала з АТ «ТАСКОМБАНК» в електронній формі Договір про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб №002/16605639-CK_SB, за умовами якого отримала кредит у формі кредитного ліміту. Відповідач порушила умови договору, внаслідок чого утворилася заборгованість у розмірі 19 860,40 грн, з яких 10 003,15 грн становить борг за тілом кредиту, а 9 857,25 грн заборгованість за відсотками. Право вимоги до відповідача перейшло до позивача на підставі договору факторингу. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі. Ухвалою від 15 грудня 2025 року відкрито провадження і призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Представник позивача у судове засідання не з`явився, був належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, у позовній заяві зазначив, що просить розгляд справи проводити за відсутності представника позивача, не заперечує проти заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, була належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи шляхом надсилання повістки поштою за адресою її реєстрації, до суду повернулося поштове повідомлення про вручення, з відміткою про причини невручення адресат відсутній". Оскільки відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, в судове засідання не з`явився без повідомлення причин, відзив не подав, та представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, суд постановив ухвалу про заочний розгляд цієї справи. Оскільки у судове засідання не з`явилися усі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Відповідно до ч. 4 ст. 268 ЦПК у зв`язку з неявкою всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, суд підписав рішення без його проголошення. Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК датою ухвалення рішення зазначена дата складення повного судового рішення. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Укладення кредитного договору та видача коштів. 12 серпня 2022 року АТ ТАСКОМБАНК (Первісний кредитор, код ЄДРПОУ 09806443) і [PERSON] уклали Договір про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб №002/16605639-CK_SB. Цей договір був вчинений в електронній формі шляхом підписання Відповідачем Заяви-договору за допомогою удосконаленого електронного підпису (УЕП). Відповідач підтвердила генерацію ключової пари УЕП (відкритий ключ: 03fb3483733be333bd793cab69cb4165b8578846374bbbc9dcc87ebb26a711d095). У тексті Заяви-договору вказано, що Ця Заявадоговір на укладання Договору про комплексне банківське обслуговування (далі Заява-договір) разом з Публічною пропозицією АТ «ТАСКОМБАНК» на укладення Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб (далі - ДКБО), Тарифами Банку, Таблицею обчислення загальної вартості кредитного ліміту та Паспортом споживчого кредиту, що розміщені на сайті АТ «ТАСКОМБАНК» (далі Банк) https://tascombank.ua/, складають Договір про комплексне банківське обслуговування в Мобільному додатку izibank (далі Договір). Змістом заяви є прохання [PERSON] відкрити мені поточний рахунок у гривні [NUMBER] , оформити на моє ім`я платіжну картку Master Card World та встановити кредитний ліміт на споживчі цілі на суму відповідно запиту або на суму, вказану в Мобільному додатку в подальшому, в період дії поточного рахунку. Вона погодилась, що строк користування кредитним лімітом становить 12 місяців з можливістю пролонгації. Їй відомо, що на кредит буде нараховуватися процентна ставка 59% річних (детальна інформація в т.ч. щодо типу, порядку обчислення, зміни та сплати наведена в п.9 Згоди та запевнення), починаючи з дня виходу із пільгового періоду. Також зазначено, що [PERSON] погодилася з тим, що невід`ємною частиною Заяви-договору є Згода та запевнення Клієнта до Договору, з підписанням якого в Мобільному додатку izibank Договір набуває чинності. Також суду надана Згода та запевнення Клієнта до Договору, підписанням якого [PERSON] підтвердила своє повне приєднання до умов комплексного банківського обслуговування (ДКБО). У цих документах зазначено про такі умови кредитування: - тип кредиту - встановлення кредитного ліміту на поточний рахунок для споживчих цілей. - процентна ставка: фіксована у розмірі 59% річних, яка нараховується на залишок заборгованості щомісячно на суму залишку заборгованості на кінець кожного дня за методом факт/факт та сплачуються Позичальником (Клієнтом) щомісячно в складі обов`язкового мінімального платежу згідно умов кредитування визначених продуктом «Картка izibank», Тарифами Банку та зазначених у Паспорті споживчого кредиту. - Строк користування кредитним лімітом: 12 місяців з можливістю пролонгації. Надані документи не містять умов щодо розміру кредитного ліміту, тривалості пільгового періоду та умов кредитування, зокрема процентної ставки у цей період, а також відомостей про те, що продовжувалася дія кредитного ліміту, тобто чи продовжувався строк кредитування. Суду не надано будь-яких доказів фактичного перерахування коштів за кредитним договором відповідачу, які відповідають вимогам до первинних бухгалтерських документів або згідно з законом підтверджують факт здійснення платежу. У жодному з наданих документів не зазначено коли саме і у якій сумі [PERSON] фактично отримала гроші у кредит. Також суду не надані інші складові кредитного договору, про які зазначено у заяві [PERSON] , а саме: Публічну пропозицію АТ «ТАСКОМБАНК» на укладення Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, Тарифи Банку, Таблицю обчислення загальної вартості кредитного ліміту та Паспорт споживчого кредиту. Порушення зобов`язання та розмір заборгованості. Позивач ТОВ ФК ЄАПБ надало суду Розрахунок заборгованості за Кредитним договором № 002/16605639-CK_SB від 12.08.2022 за період з 26.05.2024 по 31.10.2025. У ньому відображено лише стан заборгованості на момент переходу права вимоги до позивача від первісного кредитора 26.05.2025, який надалі позивачем не змінювався, нових нарахувань не проводилося. Згідно з даними цього документа за кредитним договором утворилася заборгованість у розмірі 19 860,40 грн, з яких 10 003,15 грн становить борг за тілом кредиту, а 9 857,25 грн заборгованість за відсотками. У розрахунку не вказано коли [PERSON] отримала кредит і у якій сумі, а також коли та у якій послідовності були нараховані відсотки. Будь-яких інших розрахунків чи доказів нарахування первісним кредитором заборгованості позивач не надав. Не надано доказів щодо періодів і підстав пролонгації строку кредитування. Перехід права вимоги. 26 травня 2025 року між АТ «ТАСКОМБАНК» (як Клієнтом) та ТОВ «ФК «ЄАПБ» (як Фактором) було укладено Договір факторингу № НІ/11/29-Ф. Згідно з Витягом із Реєстру Прав Вимог (Додаток №1) до Договору факторингу, право грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 002/16605639-CK_SB від 12.08.2022 перейшло до ТОВ «ФК «ЄАПБ» у повному обсязі. Станом на дату переходу права вимоги загальна сума боргу Відповідача становила 19 860,40 грн, з яких 10 003,15 грн заборгованість за тілом кредиту та 9 857,25 грн заборгованість за відсотками. Факт переходу прав підтверджується Актом прийому-передачі Реєстру Прав Вимоги від 26.05.2025. Виконання Позивачем зобов`язання щодо оплати відступлених прав підтверджується платіжною інструкцією № 22817 від 26.05.2025. Норми права, які застосував суд. За приписами ст. ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612, ст. 629 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається. Договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 1046 з договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до частин 1, 2, 3 статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (§ 1. Позика), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Відповідно до ст. 12 ЗУ Про споживче кредитування у редакції, чинній на час укладення кредитного договору встановлено істотні умови, які мають зазначатися у ньому, зокрема загальний розмір наданого кредиту; порядок та умови надання кредиту; строк, на який надається кредит; процентна ставка за кредитом, її тип (фіксована чи змінювана), порядок її обчислення, у тому числі порядок зміни, та сплати процентів; орієнтовна реальна річна процентна ставка та орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача на дату укладення договору про споживчий кредит. У разі відсутності у кредитодавця інформації про вартість певної супровідної послуги, що надається споживачу третьою особою під час укладення договору про споживчий кредит, орієнтовна вартість такої послуги визначається відповідно до пункту 7 частини третьої статті 9 цього Закону. Усі припущення, використані для обчислення орієнтовної реальної річної процентної ставки та/або орієнтовної загальної вартості кредиту, повинні бути зазначені; порядок повернення кредиту та сплати процентів за користування споживчим кредитом, включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, у вигляді графіка платежів (у разі кредитування у вигляді кредитування рахунку, кредитної лінії графік платежів може не надаватися); інформація про наслідки прострочення виконання зобов`язань зі сплати платежів, у тому числі розмір неустойки, процентної ставки, інших платежів, які застосовуються чи стягуються при невиконанні зобов`язання за договором про споживчий кредит; порядок та умови відмови від надання та одержання кредиту; Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). За статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі статтею 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Мотивована оцінка і висновки суду. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, дійшов висновку про відмову у задоволенні позову з таких підстав. Позивач обґрунтовує свої вимоги наявністю заборгованості за кредитним договором №002/16605639-CK_SB від 12.08.2022 року, укладеним між АТ «ТАСКОМБАНК» та [PERSON] . Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з частиною 2 статті 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (позика), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до статті 1046 ЦК України договір позики вважається укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Отже, сам по собі факт підписання Заяви-договору та Згода та запевнення Клієнта до Договору не свідчить про виникнення у відповідача боргових зобов`язань за кредитним договором, якщо не доведено факт отримання коштів (реальний характер договору). У матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази (первинні бухгалтерські документи), які б підтверджували фактичне перерахування або передання АТ «ТАСКОМБАНК» кредитних коштів [PERSON] у розмірі, заявленому в розрахунку (10003,15 грн). Відсутні меморіальні ордери, платіжні доручення або виписки з особового рахунку клієнта, які б фіксували рух коштів та видачу кредиту. Зазначені обставини унеможливлюють підтвердження факту виконання банком умов договору. Верховний суд у постанові від 30 січня 2018 року у справі №161/16891/15-ц дійшов висновку про те, що доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно вказаної норми Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Відповідно до пункту 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Окрім цього суд встановив відсутність усіх істотних умов договору. Згідно з вимогами Закону України «Про споживче кредитування» у договір про споживчий кредит мають бути зазначені загальний розмір наданого кредиту; порядок та умови надання кредиту; строк, на який надається кредит; процентна ставка за кредитом, її тип (фіксована чи змінювана), порядок її обчислення, у тому числі порядок зміни, та сплати процентів; орієнтовна реальна річна процентна ставка та орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача на дату укладення договору про споживчий кредит. Надані Позивачем копії документів (Заява-договір і Згода) не містять усіх істотних умов, передбачених законом, зокрема: не визначений чітко розмір кредиту (кредитного ліміту) на момент підписання; реального розміру річної процентної ставки, порядку видачі коштів та умов кредитування у пільговий період; конкретних умов та пролонгації договору. Підписання позичальником Заяви-договору і згоди, у яких зазначено про приєднання до Публічної пропозиції АТ «ТАСКОМБАНК» на укладення Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб (далі - ДКБО) і Тарифів Банку не може автоматично свідчити про ознайомлення та згоду відповідача [PERSON] з усіма тарифами та умовами, якщо вони не були безпосередньо підписані позичальником або якщо у підписаних документах відсутнє пряме посилання на конкретну редакцію цих умов, чинну на момент укладення. Позивач взагалі не надав суду текст цієї Публічної пропозиції і тарифи. Також позивачем не надано доказів того, що [PERSON] була ознайомлена саме з тією редакцією умов та тарифів, на якій ґрунтується розрахунок заборгованості. За таких обставин положення цих документів, не можуть застосовуватися до правовідносин позивача і відповідача у цій справі. Подібний висновок щодо застосування норм права викладений у постанові Великої палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, провадження № 14-131цс19. Також позивач не надав суду Таблицю обчислення загальної вартості кредитного ліміту та Паспорт споживчого кредиту, що унеможливлюють перевірку їх відповідності умовам фактично укладеного договору та вимогам ЗУ Про споживче кредитування. Також суду не надані належні і достатні докази розміру заборгованості відповідача. Відповідно до статей 76-81 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів). Обов`язок доказування покладається на сторони. Наданий Позивачем розрахунок заборгованості суд оцінює критично з огляду на такі міркування. Розрахунок є одностороннім документом, складеним позивачем, і не є первинним документом бухгалтерського обліку. Розрахунок не містить інформації щодо часу фактичного отримання кредиту (дати транзакцій), його суми, що унеможливлює перевірку правильності нарахування відсотків за користування коштами. У розрахунку відсутня деталізація щомісячних нарахувань та будь-яких інших нарахувань та погашень, не зазначено, за якою саме ставкою нараховувалися відсотки в різні періоди (зокрема, в межах пільгового періоду та після його закінчення). У розрахунку зазначені лише ті підсумкові суми заборгованості та її складових, що вказані у Реєстрі прав вимоги, що був складений на виконання договору факторингу. Він не містить жодних розрахунків і його математична перевірка з огляду на обсяг наданих позивачем доказів є неможливою. Також позивач не надав виписки по рахунку відповідача, яка б відображала рух коштів, зняття готівки чи безготівкові розрахунки Відповідачем з використанням кредитного ліміту. Відповідно до принципу диспозитивності цивільного процесу збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони, а суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає (постанови Верховного Суду від 12 грудня 2024 року у справі № 298/825/15-ц). Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний (див. постанови Верховного Суду від 2 жовтня 2018 року у справі № 910/18036/17, від 23 жовтня 2019 року у справі № 917/1307/18(пункт 41). З огляду на те, що позивач не надав суду оригіналу або належним чином засвідченої копії кредитного договору з усіма додатками, що становлять його невід`ємну частину, не надав первинних бухгалтерських документів на підтвердження факту надання кредиту (видачі коштів), а наданий розрахунок заборгованості є необґрунтованим та не підкріпленим виписками з рахунку, суд приходить до висновку про недоведеність позовних вимог. Сам факт укладення договору відступлення права вимоги (факторингу) між АТ «ТАСКОМБАНК» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» не є безумовним доказом наявності боргу у відповідача та його розміру, оскільки позивач (фактор) набуває прав вимоги в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, і має довести існування основного зобов`язання тими ж засобами доказування, що й первісний кредитор. Щодо розподілу судових витрат. Оскільки суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні позову відповідно до ст. 141 ЦПК України понесені позивачем судові витрати не можуть бути стягнуті з відповідача.

Outcome: dismissed