Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-18 00:00:00

У квітні 2024 року законний представник неповнолітнього [PERSON] [PERSON] (в особі її представника та представника позивача адвоката Сідельникової Олени Леонідівни) звернулась до суду з позовом до [PERSON] про встановлення факту батьківства. В позові зазначалося, що з 1999 року [PERSON] , [INFO] , почала проживати спільно з [PERSON] , [INFO] , вони вели спільне господарство, проте реєстрацію шлюбу не здійснювали. Також з ними проживав її син від першого браку - [PERSON] . [INFO] у [PERSON] та [PERSON] народився син [PERSON] . Проте запис про батька в свідоцтві про народження зроблено зі слів матері та батьком зазначено [PERSON] . Це було вимушеним заходом, оскільки на той час [PERSON] та [PERSON] не перебували в зареєстрованому шлюбі, мали вкрай важке матеріальне становище, тож з метою отримання грошової допомоги було прийнято таке рішення. З моменту народження [PERSON] і до [INFO] (день смерті [PERSON] ) вони проживали спільно однією великою родиною - спочатку за адресою: [ADDRESS] , а пізніше в квартирі [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] приймав безпосередню участь у вихованні сина - [PERSON] , вони завжди себе позиціонували як родина, проводили спільно час, займались навчанням та розвитком інших здібностей сина [PERSON] . В позові зазначалося також, що у [PERSON] був син від першого шлюбу [PERSON] , [INFO] , проте він з батьком не спілкувався, його долею не цікавився. 20.11.2023 [PERSON] , повернувшись додому, знайшов мертвим свого батька [PERSON] , невідкладно викликав швидку та поліцію і повідомив про це мати та старшого брата [PERSON] . Вони самостійно організовували поховання, жодні інші особи, в тому числі син померлого - [PERSON] у підготовці поховання участі не приймали, на процедурі прощання його також не було. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина. Маючи намір прийняти спадщину після смерті батька [PERSON] звернувся до нотаріуса, який йому повідомив що спадкова справа за померлим вже відкрита у П`ятій запорізькій державній нотаріальній конторі, на підставі чиєї заяви відкрита спадщина не повідомили. В подальшому [PERSON] звернувся з заявою про прийняття спадщини до П`ятої Запорізької державної нотаріальної контори, де йому повідомили, що відкрита спадщина за заявою [PERSON] . До складу спадщини [PERSON] входить наступне майно: квартира за адресою: [ADDRESS] та земельна ділянка кадастровий номер 2324281900:07:018:0180, площею (га): 7.042, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована за адресою Запорізька обл., Пологівський р., с/рада. Інженерненська. Оскільки у неповнолітнього [PERSON] відсутні документи, що підтверджують його родинні відносини з померлим, то у нотаріуса його заяву не прийняли і він з метою забезпечення реалізації свої спадкових прав вимушений звернутись до суду з даним позовом. Також в позовній заяві вказано, що оскільки вирішення спору про встановлення батьківства впливає на виникнення у позивача майнових прав у вигляді права власності на спадкове майно, його слід вирішувати в порядку позовного провадження. З огляду на те що на день подачі позову 6-ти місячний строк на прийняття спадщини не сплинув, питання про визнання права власності на спадкове майно не ставиться, однак в подальшому така вимога може бути заявлена. Проведення експертизи з метою встановлення ДНК спорідненості не виявляється можливим, оскільки була здійснена кремація тіла померлого, тож на підтвердження заявлених обставин будуть надані інші докази ( довідки, показання свідків, фото - та відео-докази тощо). Посилаючись на вищевикладені обставини позивач в особі законного представника [PERSON] просив суд встановити факт батьківства [PERSON] [INFO] , уродженця міста Запоріжжя, який помер [INFO] , стосовно сина: [PERSON] [INFO] , РНОКПП [NUMBER] та внести зміни до актового запису від 17.04.2007 N 462, про народження [PERSON] [INFO] , вчиненого Шевченківським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, де у графі "батько" вказати " [PERSON] [INFO] . 30.04.2024 року ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя прийнято до розгляду вказану позовну заяву та відкрито загальне провадження. Підготовче судове засідання призначено на 04.06.2024 року. 20.05.2024 року від представника відповідача адвоката Богдашкіної Дар`ї Олександрівни надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначалося, що відповідач [PERSON] не визнає позовні вимоги [PERSON] , оскільки відповідач народився [INFO] у [PERSON] та [PERSON] , які перебували у шлюбі з 26.11.1988 року по 08.12.1992 року. У відзиві відповідач вказав, що незважаючи на розірвання шлюбу між його батьками, будучи вже дорослим, він продовжував спілкуватися з батьком та постійно підтримував з ним контакт, цікавився його життям. [PERSON] завжди визнавав відповідача своїм єдиним рідним сином. 23 листопада 2023 року [PERSON] зателефонував батькові, щоб привітати його з днем народження, проте [PERSON] не взяв слухавку. Оскільки були непоодинокі випадки, коли [PERSON] не одразу відповідав на дзвінок, відповідач не придав цьому уваги та вирішив зачекати, коли батько сам передзвонить. Коли [PERSON] не вийшов на зв`язок, відповідач вирішив навідатися до нього додому та з`ясувати, чи не сталося щось. Приїхавши до квартири за адресою: [ADDRESS] , в якій проживав [PERSON] , відповідач натрапив на зачинені двері з купою квитанцій про оплату комунальних послуг та дізнався від сусідів про те, що [INFO] батько помер, за три дні до свого дня народження. Для відповідача звістка про смерть батька стала несподіваною та шокувала його, оскільки [PERSON] був ще не старою людиною та не хворів. Це була раптова смерть. Почавши з`ясовувати обставини смерті [PERSON] , відповідач дізнався, що тіло його батька піддали кремації, навіть не повідомивши його, як рідного сина, про смерть батька та не давши можливості поховати його належним чином. Як з`ясувалося потім, вказівку про кремацію [PERSON] надала законний представник позивача - його мати - [PERSON] . Вона намагалася приховати факт смерті [PERSON] , не повідомляючи про це відповідача, який є єдиним спадкоємцем. Як вказав відповідач у відзиві, зазначення в позовній заяві про те, що він не приймав участі у підготовці поховання [PERSON] та про його відсутність на самій процедурі - це лише намагання [PERSON] дискредитувати його перед судом та виправдати свої протиправні дії, направлені на приховування факту смерті [PERSON] від нього. Також у відзиві вказано, що позовні вимоги обґрунтовані тим, що з 1999 року [PERSON] почала проживати разом з померлим [PERSON] та [INFO] в них народився син - [PERSON] . Проте у свідоцтві про народження [PERSON] відомості про батька записані зі слів матері - [PERSON] у відповідності до положень ч. 1 ст. 135 СК України. Як вбачається з позовної заяви, відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу 18 квітня 1992 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, актовий запис №15. Від шлюбу в них народився син - [PERSON] . Лише 17 жовтня 2006 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. таким чином, до 17.10.2006 р. [PERSON] офіційно перебувала в шлюбі з іншим чоловіком, а [INFO] [PERSON] народила другого сина [PERSON] . Відповідно до ч. 2 ст. 122 СК України дитина, яка народжена до спливу десяти місяців після припинення шлюбу або визнання його недійсним, походить від подружжя. З огляду на те, що [PERSON] народився через шість місяців після розлучення [PERSON] з [PERSON] , відповідно до закону, позивач походить від подружжя саме [PERSON] з [PERSON] . Відповідно до ч. 3 ст. 122 СК України подружжя, а також жінка та чоловік, шлюб між якими припинено, у разі народження дитини до спливу десяти місяців після припинення їх шлюбу, мають право подати до органу державної реєстрації актів цивільного стану спільну заяву про невизнання чоловіка (колишнього чоловіка) батьком дитини. Така вимога може бути задоволена лише у разі подання іншою особою та матір`ю дитини заяви про визнання батьківства. Проте, незважаючи на приписи закону, [PERSON] та померлим [PERSON] , не було подано заяви про визнання [PERSON] батьківства щодо [PERSON] . Окрім того, з Єдиного державного реєстру судових рішень, вбачається, що [PERSON] , за життя [PERSON] в 2017 році вже зверталася до суду про визнання батьківства, стягнення аліментів на утримання дитини. Так, ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 16 листопада 2017 року було відкрито провадження по справі №336/6480/17 за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про визнання батьківства. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 11 квітня 2018 року позовну заяву [PERSON] було залишено без розгляду у зв`язку з повторною неявкою всіх сторін до суду. На думку відповідача вищезазначене підтверджує той факт, що за життя [PERSON] не визнавав свого біологічного батьківства щодо [PERSON] , а тому просив суд відмовити в задоволенні позову [PERSON] 30.05.2024 року від представника відповідача адвоката Богдашкіної Д.О. надійшла заява про виклик свідків. 31.05.2024 року від представника позивача адвоката Сідельникової О.Л. надійшли клопотання про витребування доказів та заява про виклик свідків. 03.06.2024 року від представника позивача адвоката Сідельникової О.Л надійшло заперечення на клопотання (заяву) відповідача про виклик свідків. 04.06.2024 року від представника позивача адвоката Сідельникової О.Л. надійшла заява про виклик свідка. 04.06.2024 року у підготовчому судовому засіданні оголошено перерву до 20.08.2024 року у зв`язку з тим, що ухвала судді про витребування спадкової справи залишилася без виконання. 06.08.2024 року до суду надійшла заява державного нотаріуса п`ятої Запорізької державної нотаріальної контори К.В. Сидорук про розгляд справи без участі представника нотаріальної контори та надійшла копія спадкової справи № 21/2020, заведеної П`ятою Запорізькою державною нотаріальною конторою 18 січня 2024 року відносно майна померлого [INFO] [PERSON] . 14.08.2024 року від представника позивача адвоката Сідельникової О.Л. надійшла заява про зміну предмету позову. Посилаючись на те, що ця справа за позовом законного представника неповнолітнього [PERSON] про встановлення факту батьківства ще не розглянута, а натепер вже сплинув 6-ти місячний строк для звернення [PERSON] до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, з метою захисту прав спадкоємця [PERSON] є необхідність змінити предмет позову, як-то передбачено ч. 3 ст. 49 ЦПК України (до закінчення підготовчого засідання). Відповідно до правового висновку Верховного Суду, викладеного в постанові у справі № 910/19210/15 від 17.08.2021 р. зміна предмету позову можлива, зокрема, у такі способи: 1) заміна одних позовних вимог іншими; 2) доповнення позовних вимог новими; 3) вилучення деяких із позовних вимог; 4) пред`явлення цих вимог іншому відповідачу в межах спірних відносин. Тому зміна предмету позову полягає у доповненні позовних вимог і викладення прохальної частини позовної заяви виглядає наступним чином: 1. Встановити факт батьківства [PERSON] [INFO] , уродженця міста Запоріжжя, який помер [INFO] , стосовно сина: [PERSON] [INFO] , РНОКПП [NUMBER] . 2. Внести зміни до актового запису від 17.04.2007 № 462 про народження [PERSON] [INFO] , вчиненого Шевченківським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, де у графі "батько" вказати " [PERSON] [INFO] . 3. Визнати за [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] право власності в порядку спадкування за законом на: - ? частину квартири за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 43,46 кв. м.; - ? частину земельної ділянки кадастровий номер 2324281900:07:018:0180, площею 7,042 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована за адресою: Запорізька область, Пологівський район, с/рада Інженерненська. 4. Стягнути з відповідача на користь позивача всі судові витрати по справі. 15.08.2024 року від представника відповідача адвоката Богдашкіної Д.О. надійшла заява про виклик свідків. 16.08.2024 року від представника позивача адвоката Сідельникової О.Л. надійшло клопотання про призначення судово-медичної (молекулярно-генетичної) експертизи. 19.08.2024 року ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя заяву представника позивача адвоката Сідельникової О.Л. про зміну предмету позову залишено без руху. Повідомлено позивача про необхідність виправити зазначені недоліки, а саме, визначити конкретні частки спірного майна, визначити їх вартість, сплатити судовий збір у розмірі, який залежить від встановленої вартості майна (ціни позову). Надано строк для усунення недоліків не пізніше семи днів з дня отримання ухвали. 20.08.2024 року в судовому засіданні вирішувалося питання щодо витребування доказів, виклику свідків та призначення судово-медичної молекулярно-генетичної експертизи. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 20.08.2024 року витребувано докази по справі. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 20.08.2024 року задоволено клопотання представника позивача. Призначено у справі посмертну судово-медичну молекулярно-генетичну експертизу. Провадження по справі зупинено на час проведення експертизи. 20.08.2024 року від представника позивача адвоката Сідельникової О.Л. надійшла заява про долучення до матеріалів справи письмового доказу копії рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 18.05.2005 року по справі № 2-2248/05 в справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, з якого вбачається, що в шлюбних відносинах [PERSON] та [PERSON] не перебувають з квітня 2004 року. Шлюб їх розірвано цим судовим рішенням 18.05.2005 року, а [PERSON] народився у [PERSON] аж у квітні 2007 року (через 2 роки після розірвання її попереднього шлюбу), тому твердження представника відповідача, що [PERSON] не може бути сином померлого [PERSON] , так як його мати нібито до [INFO] перебувала у шлюбі з [PERSON] , є недостовірними та спростовуються вказаним судовим рішенням. 10.10.2024 року ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя уточнену позовну заяву адвоката Сідельникової О.Л. (про зміну предмету позову) повернуто заявнику у зв`язку з не усуненням недоліків. 21.11.2024 року на підставі клопотання експерта (№ СЕ-19/108-24/21180-БД від 14.11.2024 року) судом постановлено ухвалу щодо виправлення описок та внесення доповнень до ухвали Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 20.08.2024 року про призначення судової молекулярно-генетичної експертизи. 11.02.2025 року до суду надійшов висновок експерта (№ СЕ-19/108-24/21180-БД від 30.01.2025 року). 12.02.2025 року ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя поновлено провадження в цій справі, призначено підготовче судове засідання на 08.04.2025 року. 04.03.2025 року від державного нотаріуса п`ятої Запорізької державної нотаріальної контори надійшла заява про розгляд справи без участі представника нотконтори. 06.03.2025 року від представника відповідача адвоката Богдашкіної Д.О. надійшло заперечення на заяву позивача про уточнення позовних вимог, оскільки відповідач вважає, що відсутні правові підстави для прийняття заяви з додатковими позовними вимогами щодо визнання права власності в порядку спадкування. У цих запереченнях зазначається, що відповідач в особі представника просить суд відмовити у прийнятті заяви представника [PERSON] адвоката Сідельникової О.Л. про зміну предмета позову. 06.03.2025 року від представника позивача адвоката Сідельникової О.Л. надійшла заява про зміну предмету позову (з усунутими недоліками), в якій в прохальній частині зазначалося наступне: 1. Встановити факт батьківства [PERSON] [INFO] , уродженця міста Запоріжжя, який помер [INFO] , стосовно сина: [PERSON] [INFO] , РНОКПП [NUMBER] . 2. Внести зміни до актового запису від 17.04.2007 № 462 про народження [PERSON] [INFO] , вчиненого Шевченківським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, де у графі "батько" вказати "громадянин України [PERSON] [INFO] . 3. Визнати за [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] право власності в порядку спадкування за законом на: - 1/2 частину квартири за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 43,46 кв. м.; - 1/2 частину земельної ділянки кадастровий номер 2324281900:07:018:0180, площею 7,042 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована за адресою: Запорізька область, Пологівський район, с/рада Інженерненська. 4. Стягнути з відповідача на користь позивача всі судові витрати по справі. Також до цієї заяви додано необхідні додатки про відсутність яких зазначав суд у своїй ухвалі від 19.08.2024. 21.03.2025 року від представника позивача адвоката Сідельникової О.Л. надійшла заява, в якій адвокат просила заяву позивача про зміну предмету позову від 06.03.2025 року задовольнити та розглянути справу з урахуванням доповнених вимог. 25.06.2025 року від представника відповідача адвоката Богдашкіної Д.О. надійшла заява про залишення позову [PERSON] без розгляду, оскільки адвокат вважає, що позов від імені неповнолітнього [PERSON] було подано особою, яка не має цивільної процесуальної дієздатності. 04.04.2025 року ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя прийнято до розгляду заяву адвоката Сідельникової О.Л. про зміну предмету позову у цій цивільній справі. Ухвалено в подальшому розглядати справу з урахуванням зміни предмету позову. 08.04.2025 року у підготовчому судовому засіданні були, задоволено клопотання сторін щодо виклику свідків та витребування додаткових письмових доказів, підготовче судове засідання закрито. Призначено справу до судового розгляду на 26.06.2025 року. 26.06.2025 року судове засідання не проводилось у зв`язку з перебуванням судді в нарадчій кімнаті у кримінальному провадженні. Розгляд справи відкладено на 23.09.2025 року. 10.07.2025 року від Шевченківського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у м. Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) надійшла заява про розгляд справи без участі їх представника 17.07.2025 року від державного нотаріуса п`ятої Запорізької державної нотаріальної контори надійшла заява про розгляд справи без участі представника нотконтори. 19.09.2025 року від представника відповідача адвоката Богдашкіної Д.О. надійшло клопотання про відкладення (перенесення) розгляду справи (підготовчого засідання) та продовження строку проведення підготовчого провадження у зв`язку з неможливістю взяти участь 23.09.2025 року в судовому засіданні в режимі відео конференції. 23.09.2025 року в судовому засіданні в порядку ч. 8 ст. 223 ЦПК України допитані свідки, що з`явилися [PERSON] , [PERSON] , судовий розгляд відкладений за клопотанням представника відповідача судове засідання відкладено на 11.12.2025 року. 11.12.2025 року розгляд справи відбувся у зв`язку з перебуванням судді у нарадчій кімнаті. Судове засідання відкладено на 08.01.2026 року. 08.01.2026 року в судове засідання з`явилася представник позивача адвокат Сідельникова О.Л. та взяла участь в режимі відео конференції представник відповідача адвокат Богдашкіна Д.О. Адвокат Сідельникова О.Л. підтримала вимоги уточненої позовної заяви. Адвокат Богдашківна Д.О. зазначила, що позов у частині встановлення факту батьківства визнається відповідачем. Щодо визнання права власності позивача в порядку спадкування, вважає такий позов передчасним, оскільки процедура нотаріального оформлення спадщини ще на закінчена (оформлення спадщини нотаріусом наразі зупинене до вирішення судом цієї цивільної справи). Заслухавши пояснення представників сторін та дослідивши матеріали справи, провівши судові дебати, суд перейшов до стадії ухвалення судового рішення, ухвалення та оголошення якого відкладено до 19.01.2026 року. Судом встановлено, що у первісному позові зазначено, що у квітні 2024 року [PERSON] в( особі її представника та представника позивача - адвоката Сідельникової Олени Леонідівни) звернулася до суду із позовом [PERSON] про встановлення факту батьківства. Обґрунтування позову викладено вище по тексту рішення. Згодом позовні вимоги було доповнено з огляду на те, що справа ще перебувала на розгляді суду, а передбачений законом 6-ти місячний строк для звернення до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини сплив. Тому представник [PERSON] адвокат Сідельникова О.Л. подала заяву про зміну предмету позову, яка в силу вимог ч. 3 ст. 49 ЦПК України подана до закінчення підготовчого засідання та відповідно до правового висновку ВС, викладеному в Постанові у справ № 910/19210/15 від 17.08.2021 року включає в себе такий спосіб як доповнення позовних вимог новими. Тому прохальна частина позовної заяви була викладена наступним чином: 1. Встановити факт батьківства [PERSON] [INFO] , уродженця міста Запоріжжя, який помер [INFO] , стосовно сина: [PERSON] [INFO] , РНОКПП [NUMBER] . 2. Внести зміни до актового запису від 17.04.2007 № 462 про народження [PERSON] [INFO] , вчиненого Шевченківським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, де у графі "батько" вказати "громадянин України [PERSON] [INFO] . 3. Визнати за [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] право власності в порядку спадкування за законом на: - 1/2 частину квартири за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 43,46 кв. м.; - 1/2 частину земельної ділянки кадастровий номер 2324281900:07:018:0180, площею 7,042 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована за адресою: Запорізька область, Пологівський район, с/рада Інженерненська. 4. Стягнути з відповідача на користь позивача всі судові витрати по справі. (т. 2 , а. с. 1-2) Відповідно до ухвали судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 04.04.2025 року, якою прийнято до розгляду заяву адвоката Сідельникової О.Л. про зміну предмету позову у цій цивільній справі, суд розглядає справу з урахуванням доповнених позовних вимог (т. 2, а. с. 35-36). При вирішенні спору суд в першу чергу досліджує наступне процесуальне питання. Так, представник відповідача адвокат Богдашкіна Д.О. в заяві, яка надійшла до суду 25.06.2025 року просила суд залишити позов [PERSON] без розгляду, оскільки на її думку, позов від імені неповнолітнього [PERSON] було подано адвокатом Сідельниковою О.Л. - особою, яка не має цивільної процесуальної дієздатності, а позов від імені [PERSON] мала подавати лише його мати [PERSON] . Як вбачається з тексту позовної заяви про встановлення батьківства, яка надійшла до суду 25.04.2024 року, позивачем вказаний [PERSON] (якому на дату подачі позову вже виповнилося 16 років), а його законним представником вказана його мати [PERSON] . Від їх імені позов складено та підписано представником як [PERSON] , так і [PERSON] адвокатом Сідельниковою О.Л., яка діє на підставі Одеру (Серія АР, № 1171576) на надання правничої правової допомоги [PERSON] , виданого 09.04.2024 року та на підставі Ордеру (Серія АР, № 117575) на надання правничої правової допомоги [PERSON] , виданого 09.04.2024 року (т. 1, а. с. 11; 13). Зі змісту вищевказаних Ордерів видно, що вони видані позивачу [PERSON] та його матері [PERSON] в один і той же день, майже одночасно, оскільки в них вказана дата видачі 09.04.2024 року, серія Ордерів співпадає, а номера Ордерів йдуть по черзі - № 117575 та № 117576. Це безумовно свідчить про те, що законний представник неповнолітнього [PERSON] [PERSON] дала дозвіл (згоду) на представництво інтересів неповнолітнього сина адвокатом Сідельниковою О.Л. та свідчить про те, що на момент оформлення Ордеру, датованого 09.04.2024 року, [PERSON] досяг 16-річного віку. Такожс Суд звертає увагу, що під час представництва особи, яка досягла 14-ти років, адвокат надає суду документи, що підтверджують повноваження (ордер, довіреність), без необхідності подання згоди батьків на укладення договору з адвокатом (Постанова ВС КЦС від 16.06.2021 р. в справі № 369/13467/20). В разі, якщо навіть дитина, яка досягла 14-річного віку, уклала договір з адвокатом без наявності згоди законних представників, відсутність такої згоди не означає автоматичну недійсність договору. Такий підхід підтверджений судовою практикою: Верховний Суд у Постанові від 16.06.2021 у справі №?369/13467/20, в якій зазначив, що наслідки укладення договору з адвокатом неповнолітньою особою зберігаються доти, доки такий договір не буде визнано недійсним у судовому порядку. Дослідивши відповідні положення Цивільного процесуального кодексу, Закону «Про охорону дитинства», Закону «Про безоплатну правничу допомогу» та Європейської конвенції про здійснення прав дітей, суд зазначає, що дитина має право мати представника, в тому числі адвоката, а відповідно і бути стороною в договорі про надання правничої допомоги. Крім того, суд зазначає, що дитина є учасником сімейних правовідносин до повноліття. При цьому ще з 14 років особа може безпосередньо звертатися до суду про це прямо зазначено у статтях 18, 152 та 165 Сімейного кодексу, а також діти у віці від 14 до 18 мають процесуальну дієздатність, регламентовану статтею 46 ЦПК України. Така дитина має право самостійно здійснювати процесуальні права та обов`язки у справах, які випливають з правовідносин, у яких вона бере участь особисто, за винятком випадків, прямо передбачених законом. За ініціативою суду може бути залучений і законний представник. Сучасне розуміння прав дитини передбачає не лише наявність формального статусу, а й забезпечення реальної участі у процесі. Право дитини висловлювати свою думку у справах, що впливають на її життя, є базовим це закріплено як у статті 6 Європейської конвенції про здійснення прав дітей, так і в Керівних принципах щодо правосуддя, дружнього до дітей. Важливо не лише надати можливість висловитися, а й забезпечити належну увагу до цієї думки, з урахуванням рівня зрілості дитини. Європейські конвенції та українське законодавство (ст. 152 СК України) дають 14-річній дитині право самостійно звертатися до суду та обирати представника. Враховуючи вищевикладене та той факт, що позивач [PERSON] на дату подачі позову та укладання договору з адвокатом досяг 16-річного віку, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення заяви представника відповідача адвоката Богдашкіної Д.О. від 25.06.2025 року про залишення позову [PERSON] без розгляду, Вирішуючи спір по суті, суд вважає за доцільне спочатку дослідити докази, надані позивачем [PERSON] щодо встановлення факту батьківства померлого [PERSON] відносно нього та докази, надані відповідачем на заперечення цього факту. Представник відповідача [PERSON] адвокат Богдашкіна Д.О., не визнаючи до судового засідання 05.01.2026 позовні вимоги [PERSON] про встановлення факту батьківства [PERSON] , зазначала, що згідно свідоцтва про розірвання шлюбу [PERSON] розірвала шлюб з [PERSON] лише 17.10.2006 року, а тому її син [PERSON] , який народився [INFO] - менше ніж за десять місяців після розірвання шлюбу - вважається таким, що народився від шлюбу його матері з [PERSON] . За таких обставин представник відповідача вважає позовні вимоги щодо встановлення факту батьківства померлого [PERSON] відносно дитини [PERSON] є безпідставними та недоведеними. На спростування таких доводів представником позивача адвокатом Сідельниковою О.Л. надано суду копію рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 18.05.2005 року (справа № 2-2248/05) в справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, яке набрало законної 18.05.2005 року і в мотивувальній частині якого вказано, що з квітня 2004 року шлюбні відносини припинені, спільне господарство не ведеться (т. 1, а. с. 201). Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. З огляду на вищевикладене суд вважає доведеним, що шлюбні відносини між [PERSON] та її першим чоловіком [PERSON] були припинені в квітні 2004 року, шлюб між ними було розірвано за рішенням суду 18.05.2005 року, а тому народження [INFO] у [PERSON] сина [PERSON] (після трьох років припинення шлюбних відносин з [PERSON] ) та послідуюча реєстрація цієї дитини у відповідності до вимог ч. 1 ст. 135 СК України - у графі відомостей про батька вказано прізвище [PERSON] за заявою матері, що підтверджено Повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану № 00044013583 від 12.03.2024 року (т. 1, а. с. 24-27), вказують на те, що [PERSON] не може вважатися таким, що народжений від [PERSON] . Також представник відповідача адвокат Богдашкіна Д.О., заперечуючи проти позовних вимог [PERSON] про встановлення факту батьківства, вказувала на те, що [PERSON] зверталася у 2017 році з позовом до [PERSON] про визнання батьківства, стягнення аліментів на утримання дитини, проте ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 11.04.2018 року (справа № 2/336/6480/17) залишено без розгляду позов [PERSON] до [PERSON] про визнання батьківства, стягнення аліментів на утримання дитини. На думку представника відповідача така ухвала суду свідчить про недоведеність факту батьківства. Суд не може оцінювати наявність такої ухвали суду як доказ недоведеності позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про визнання батьківства, оскільки з мотивувальної частини ухвали видно, що позов [PERSON] до [PERSON] про визнання батьківства, стягнення аліментів на утримання дитини залишено без розгляду на підставі ч. 5 ст. 223 ЦПК України у зв`язку з повторною неявкою учасників справи. Тобто, справа взагалі не розглянута судом по суті і обставини справи судом не встановлювалися, а повторна неявка учасників справи не свідчить про те, що позовні вимоги [PERSON] були необґрунтованими або недоведеними (т. 1 а. с. 122-123). З огляду на вищевикладене суд вважає, що дитина [PERSON] був народжений [PERSON] у той період, коли вона не перебувала у будь-якому іншому шлюбі. При народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою (ч. 1 ст. 135 СК України). Якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду (ч. 2 ст. 125 CК України). Батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України(ч. ч. 1, 2 ст. 128 СК України). У разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини 1 статті 135 цього Кодексу. Заява про встановлення факту батьківства може бути подана особами, зазначеними у частині третій статті 128 цього Кодексу (стаття 130 СК України). Тлумачення статті 130 СК України свідчить, що закон не встановлює конкретного переліку доказів для встановлення факту батьківства. Підставою для встановлення факту батьківства можуть бути будь-які відомості, що свідчать про походження дитини від даної особи, зібрані відповідно до вимог ЦПК України (Постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 21 лютого 2020 року у справі № 643/9245/18 (провадження № 61-16732св19). У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 30 травня 2023 року у справі № 592/4443/17 (провадження № 61-9923св22) зазначено, що: «відповідно до частин першої, другої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі вище перераховані докази в сукупності. Частиною першою статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як докази для встановлення батьківства в суді можуть бути досліджені зокрема: листи, телеграми відповідача, в яких він повідомляє про можливість народження чи народження його дитини певною жінкою; заява відповідача за місцем роботи про надання йому відпустки у зв`язку з народженням дитини; показання свідків про виявлення відповідачем турботи про дитину та її матір, обрання імені дитини тощо. Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це». Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина перша статті 81 ЦПК України). Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина третя та четверта статті 12 ЦПК України). Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України). Рішення щодо визнання/встановлення батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них. Тобто при вирішені спору про встановлення факту батьківства мають враховуватись усі докази в сукупності. З матеріалів справи видно, що на доказ факту спільного проживання [PERSON] з [PERSON] однією сім`єю як чоловіка та жінки без шлюбу та народження [INFO] внаслідок цих відносин [PERSON] , представником позивача надано наступні письмові докази: фотографії з особистого архіву, характеристику з місця навчання дитини, скріншоти грошових переказів [PERSON] на особистий банківський рахунок сина [PERSON] , з яких вбачається, що [PERSON] відносився до дитини [PERSON] як до свого рідного сина, проводив з ним вільний час, приймав участь у його вихованні та навчанні, в школі цікавився його успішністю та поведінкою і неодноразово перераховував особисто сину (на банківський рахунок дитини, відкритий в банку «monobank») певні грошові кошти - у розумному розмірі, на «кишенькові» витрати дитини (т. 1, а. с. 15-19;40; т. 2, а. с. 18; 7-17). Крім того, з наданих позивачем копій паспортів [PERSON] та [PERSON] вбачається, що з серпня 2006 року вони були разом зареєстровані за одною адресою проживання: [ADDRESS] (т. 1, а. с. 31-35). Вказані обставини також підтверджені показаннями свідків [PERSON] , [PERSON] у судовому засіданні 23.09.2025. Також за клопотанням представника позивача судом було призначено судову молекулярно-генетичну експертизу щодо визначення спорідненості між [PERSON] та [PERSON] , які є братами по лінії батька [PERSON] , але народжені від різних матерів. Згідно з висновком експерта від 30.01.2025 року № СЕ-19/108-24/21180-БД «Біологічна спорідненість за чоловічою лінією успадкування генетичних ознак між [PERSON] та [PERSON] не виключається» (т. 1, а. с. 224-230). Оцінюючи цей доказ, суд вважає за доцільне зазначити наступне. Генетична спорідненість між рідними (повнорідними) братами не тільки не виключається, а є біологічним фактом. Вони мають високий ступінь генетичної подібності. Проте генетична спорідненість між неповнорідними братами має менший ступінь генетичної подібності, оскільки діти успадковують певну кількість різних генів кожний лише від своєї матері. Фраза «Біологічна/генетична спорідненість між братами не виключається» означає, що за результатами проведеного аналізу ДНК (зазвичай у досудовому порядку або для особистого використання) не було отримано достатньо доказів для категоричного спростування факту спорідненості. Це формулювання є обережним і має важливі юридичні та інтерпретаційні нюанси. Тобто, ймовірність спорідненості існує, а результат вказує на те, що профіль ДНК відповідає статистичній моделі спорідненості між братами, але рівень ймовірності (наприклад, 70%, 85% тощо) не досягає необхідного високого порогу (зазвичай понад 99%) для однозначного висновку. Проте 99% - це показник спорідненості, коли встановлюється батьківство, а на експертизу подано об`єкти дослідження безпосередньо ймовірного батька/матері та дитини. В разі визначення спорідненості між нерідними братами експерт не може категорично стверджувати ані «так, вони точно брати», ані «ні, вони не є братами». Експерт лише констатує, що генетичні дані не суперечать припущенню про спорідненість. Тобто, для суду такий висновок експерта не має прямої та безумовної доказової сили для встановлення юридичного факту спорідненості, але юридично цей документ підтверджує, що версія про спорідненість має право на існування, тому суд оцінює всі докази в їх сукупності. Оцінюючи зазначені докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що мати дитини [PERSON] проживала з [PERSON] без реєстрації шлюбу та вела з ним спільне господарство, від цих відносин у пари [INFO] народився син [PERSON] , за життя [PERSON] батьки спільно виховували і утримували його, [PERSON] за життя називав позивача сином, що свідчить про визнання ним батьківства щодо нього, а тому суд вважає доведеним факт батьківства [PERSON] відносно дитини [PERSON] , народженого [INFO] у [PERSON] , що узгоджується з правовими висновками наведеними в постанові Верховного Суду від 21 березня 2018 року у справі № 543/738/16-ц та є підставою для задоволення цих позовних вимог. При вирішенні доповнених позовних вимог [PERSON] (в особі його представника адвоката Сідельникової О.Л.), викладених у заяві про зміну предмету позову від 06.03.2025 року (т. 2, а. с. 1-2), суд виходить з того, що такі вимоги є похідними від встановлення факту батьківства [PERSON] відносно дитини [PERSON] , народженого [INFO] у [PERSON] . Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, не заборонених законом. Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного суду України Про судову практику у справах про спадкування від 30.05.2008 р. № 7 передбачено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідності до ч. 1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно із ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1222 ЦК України встановлено, що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Статтею 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Положеннями статті 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч. 5 статті 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно з ч. 1 ст. 1269 цього ж Кодексу спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Як вбачається з матеріалів справи [PERSON] , [INFO] , який є батьком [PERSON] та [PERSON] , помер [INFO] , про що свідчить копія свідоцтва про смерть (серія [NUMBER] ), виданого Шевченківським РАЦС у м. Запоріжжі 21.11.2023 року (т. 1, а. с. 28). Після його смерті відкрилась спадщина, до складу якої входить наступне нерухоме майно: - квартира за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 43,46 кв. м ; - земельна ділянка - кадастровий номер 2324281900:07:018:0180, площею 7,042 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована за адресою: Запорізька область, Пологівський район, с/рада Інженерненська. Це підтверджено матеріалами спадкової справи № 21/2024, відкритої 18.01.2024 року у П`ятій запорізькій державній нотаріальній конторі на підставі заяви [PERSON] (т. 1, а. с. 140-153). Оскільки судом встановлено факт батьківства [PERSON] [INFO] , уродженця міста Запоріжжя, який помер [INFO] , стосовно сина: [PERSON] [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , то вищевказане спадкове майно має бути поділено порівну (по 1/ 2 частині кожному) між синами спадкодавця між [PERSON] та [PERSON] . Завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту (див. постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року у справі № 638/2304/17 (провадження № 61-2417сво19). Таким чином, суд вважає за доцільне задовольнити позовні вимоги [PERSON] щодо визнання за ними права власності в порядку спадкування за законом на 1/2 частину вищевказаного спадкового майна. Під час розгляду справи (а саме 03.04.2025 року) [PERSON] став повнолітнім, а тому суд не зазначає у вступній та резолютивній частині судового рішення відомостей про його матір [PERSON] як законного представника. Враховуючи вищевикладене суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] в повному обсязі. В силу вимог статті 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача судовий збір, що сплачений за квитанцією від 12.04.2024 в розмірі 1211,20 грн. (т. 1, а.с. 1) та відповідно до платіжної інструкції від 05.03.2025 у розмірі 11 805,31 грн. (т. 2, а.с. 19), а також судові витрати по проведенню судової молекулярно-генетичної експертизи за квитанцією від 24.12.2024 в розмірі 15 482,58 грн. (т. 1, а.с. 215). На підставі викладеного,

Outcome: approved