Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-14 00:00:00

У грудні 2024 року ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» звернулося до Фастівського міськрайонного суду Київської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 17 серпня 2022 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та [PERSON] укладено договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту №3107337, відповідно до якого ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» надало [PERSON] грошові кошти у сумі 5 000,00 грн., а відповідач зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом в порядку та строки, визначені договором. Відповідно до п. 1.1. Договору, його укладення здійснюється сторонами за допомогою ІТС Товариства, доступ до якої забезпечується Клієнту через Вебсайт або Мобільний додаток. Електронна ідентифікація здійснюється при вході Клієнта в Особистий кабінет; код направляється на номер мобільного телефону Клієнта, здійснюється перевірка правильності введення коду, вказаного при вході та/або шляхом перевірки правильності введення паролю до Особистого кабінету. При цьому Клієнт самостійно і за свій рахунок забезпечує і оплачує технічні, програмні і комунікаційні ресурси, необхідні для організації каналів доступу і підключення до Вебсайту/ІТС Товариства. Як вказує позивач, згідно п. 1.3 Договору, строк кредиту становить 360 днів. Періодичність зі сплати процентів - кожні 30 днів. Детальні терміни повернення кредиту та сплати процентів визначені в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит Графік платежів (Додаток №1) до договору. Графік платежів розраховано за зниженою процентною ставкою, виходячи з припущення, що клієнт виконає свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в договорі. Крім цього, як зазначено в позовній заяві, 28 червня 2023 року, 04 липня 2023 року, 10 липня 2023 року, 18 липня 2023 року, 26 липня 2023 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та [PERSON] укладалася низка Додаткових договорів про прощення (анулювання) боргу до Договору №3107337 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 17 серпня 2022 року. Так позивач зазначає, що Товариство свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі, а саме надало [PERSON] грошові кошти в обсязі та у строк визначений умовами кредитного договору. Отже, термін повернення кредиту у повному обсязі настав, а заборгованість за кредитним договором у встановлений строк погашена не була. Крім того, 13 вересня 2023 року ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» уклали договір факторингу №ККЛУ-13092023, згідно якого ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» набуло статусу Нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які були боржниками ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА», в тому числі і до [PERSON] за кредитним договором №3107337 від 17 серпня 2022 року. На підставі викладеного, позивач просить суд стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» заборгованість за кредитним договором №3107337 від 17 серпня 2022 року у розмірі 33 247,90 грн. та витрати по сплаті судового збору у розмірі у розмірі 2 422,40 грн. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 06 січня 2025 року справу передано за підсудністю до Києво-Святошинського районного суду Київської області. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 31 січня 2025 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. В судове засідання представник позивача не з`явився, про дату, час та місце слухання справи сповіщений належним чином. Подав до суду клопотання, у якому просив розглядати справу за відсутності представника позивача. Позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання справи сповіщений належним чином, причини неявки не повідомив, судом вживалися заходи щодо належного повідомлення відповідача про дату, час та місце розгляду справи. Відповідач на адресу суду відзиву на позовну заяву не подав, причини неможливості подати відзив суду не повідомив. Будь-яких інших заяв, клопотань станом на час прийняття рішення до суду не надходило. У зв`язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, у зв`язку з неподанням відповідачем відзиву, та відсутністю заперечень позивача щодо заочного розгляду справи, що відповідає положенням п.п. 3,4 ч. 1 ст. 280 ЦПК України. У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Відповідно до постанови КЦС ВС від 30 вересня 2022 року за №761/38266/14 якщо проголошення судового рішення не відбувається, то датою його ухвалення є дата складення повного судового рішення, навіть у випадку, якщо фактичне прийняття такого рішення відбулось у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата, яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явились всі учасники такої справи. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов такого висновку. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно із ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 17 серпня 2022 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» і [PERSON] за допомогою Веб-сайту www.credit7.ua або Мобільного додатку «Credit7», який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА», в рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле, за допомогою електронного підпису «Н908» було укладено електронний договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту №3107337. Згідно з умовами договору ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» зобов`язується надати Клієнту грошові кошти в гривні на умовах строковості, зворотності, платності, а Клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Тип кредиту кредит; сума кредиту: 5 000,00 грн. (п.1.2. Договору). Відповідно до п.п. 1.3. - 1.8. п. 1 Договору, строк кредиту 360 днів; періодичність платежів зі сплати процентів кожні 30 днів відповідно до графіку платежів; тип процентної ставки фіксована; стандартна процентна ставка 1,99% в день та застосовується в межах всього строку кредиту; знижена процентна ставка 0,90% в день та застосовується на умовах, визначених у п.п. 1.4.2 договору; орієнтовна реальна річна процентна ставка за стандартною ставкою 29 653,85% та 12 565,29% за зниженою ставкою; мета отримання кредиту: споживчі (особисті) потреби. Відповідно до п.п. 2.2 Договору, дати надання кредиту 17 серпня 2022 року або 18 серпня 2022 року. Відповідно п.п. 2.1. Договору, Кредит надається Клієнту у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту за реквізитами платіжної картки № [NUMBER] або іншої платіжної картки клієнта, реквізити якої надані Клієнтом з метою отримання кредиту. В матеріалах справи містяться також Правила надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та Паспорт споживчого кредиту. З метою підписання договору, а також підтвердження ознайомлення з правилами та іншими документами, відповідачу було надано одноразовий ідентифікатор «Н908». Відповідно п.2.5 договору кредит вважається наданим Клієнту, в день перерахування ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» суми кредиту за реквізитами з п.2.1. договору. Відповідно до копії листа ТОВ «УНІВЕРСАЛЬНІ ПЛАТІЖНІ РІШЕННЯ» (сервіс онлайн платежів IPay.ua) №1-2202 від 22 лютого 2024 року, ТОВ «УПР» повідомило клієнта ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» про перерахування коштів на платіжну картку клієнта, а саме: 22.05.2023 12:10:54, на суму 4 014,00 грн., маска картки [NUMBER] , номер транзакції в системі iPay.ua 240986365, призначення платежу: зарахування 4000,00 на карту [NUMBER] . 13 вересня 2023 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» було укладено Договір факторингу №ККЛУ-13092023, відповідно до якого ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» відступає ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» права грошової вимоги (Права Вимоги) до Боржників за Кредитними Договорами (Портфель Заборгованості), а ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» заміняє Клієнта у Кредитних договорах, що входять до Портфеля Заборгованості, та набуває прав грошових вимог Клієнта за Кредитними договорами, включаючи право вимагати від Боржників належного виконання грошових та інших зобов`язань Боржників за Кредитними договорами (п.п. 1.1., 1.2. Договору). Відповідно до копії Додатку №1 до акту прийому-передачі Реєстру боржників від 13 вересня 2023 року до Договору факторингу, копії платіжної інструкції №72659 від 13 вересня 2023 року про оплату платником ТЗОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» плати за відступлення права вимоги зг. договору факторингу №ККЛУ-13092023 від 13 вересня 2023 року та витягу з реєстру боржників до договору факторингу №ККЛУ-13092023 від 13 вересня 2023 року, ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» набуло права грошової вимоги до відповідача за договором №3107337 від 17 серпня 2022 року у розмірі 33 247,90 грн., з яких: 4 999,98 грн. заборгованість за основним боргом; 28 247,92 грн. заборгованість за відсотками. 28 листопада 2024 року ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» направило [PERSON] лист №23047857 від 28 листопада 2024 року, в якому повідомило про відступлення права вимоги від ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» за договором №3107337 від 17 серпня 2022 року та вимагало негайно погасити заборгованість за реквізитами ТЗОВ «ФК «Кредит-Капітал». Так згідно з ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, а зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Частина 1 ст. 599 ЦК України передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ч. 1ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (ст. 634 ЦК). Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Згідно ч. 1 ст. 641 ЦК України, пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Відповідно до ч. 2 ст. 642 ЦК України, якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом. Таким чином, сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій його надано, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення такого Договору, на таких умовах шляхом підписання Договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному ч. 6 цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до ч. 1 - 4 ст. 13 Закону України «Про електронну комерцію» розрахунки у сфері електронної комерції здійснюються відповідно до законів України «Про платіжні послуги» (закон №1591-ІХ від 30.06.2021), «Про фінансові послуги та фінансові компанії» (закон №1953-ІХ від 14 грудня 2021 року), інших законів та нормативно-правових актів Національного банку України. Розрахунки у сфері електронної комерції можуть здійснюватися з використанням платіжних інструментів, електронних грошей, шляхом переказу коштів або оплати готівкою з дотриманням вимог законодавства щодо оформлення готівкових та безготівкових розрахунків, а також в інший спосіб, передбачений законодавством України. Способи, строки та порядок розрахунків у сфері електронної комерції визначаються в електронному договорі з урахуванням вимог законодавства України. Продавець (виконавець, постачальник), оператор платіжної системи або інша особа, яка отримала оплату за товар, роботу, послугу відповідно до умов електронного договору, повинні надати покупцеві (замовнику, споживачу) електронний документ, квитанцію, товарний чи касовий чек, квиток, талон або інший документ, що підтверджує факт отримання коштів, із зазначенням дати здійснення розрахунку. Так, дослідивши надану копію укладеного договору, додатки до нього, копію листа ТОВ «УНІВЕРСАЛЬНІ ПЛАТІЖНІ РІШЕННЯ», суд встановив, що ці докази не є достовірними, належними, та у своїй сукупності достатніми на підтвердження факту виконання позивачем своїх обов`язків за кредитними договором, оскільки не містять повної інформації про погоджений сторонами у кредитному договорі номер платіжного засобу, на який потрібно було перерахувати суму кредиту, а також не містить повної інформації про номер платіжного засобу на який було перераховано суму кредиту. Як вбачається з Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА», з якими також ознайомився відповідач при укладенні договору, які підписані ним шляхом введення одноразового ідентифікатора «Н908», позивачем передбачено, що Клієнт перед подачею заявки на отримання кредиту зобов`язаний ознайомитися з обов`язковою інформацією про позичальника, про порядок та умови надання фінансових послуг, з Правилами та відповідним примірним Кредитним договором, що розміщені на Веб-сайті за посиланням: www.credit7.ua/uk/pro-nas, а також з іншою обов`язковою інформацією, в тому числі, викладеною у Правилах (п.3.8. Правил). Після завершення реєстрації, Клієнт ще раз підтверджує бажані умови отримання кредиту (в тому числі суму та строк) та надсилає заявку на розгляд позичальнику. Позичальник повідомляє Клієнта про прийняття Заявки шляхом відповідного інформаційного повідомлення в Особистому кабінеті (п.5.9.7 Правил). В процесі реєстрації Клієнта в ІТС позичальника, Клієнт реєструє банківські рахунки/платіжні картки для перерахування коштів та здійснення погашення кредиторської заборгованості (п.5.9.6. Правил). Кредитний договір, Графік платежів, Додаткові договори (угоди) та всі інші Додатки до Кредитного договору зберігаються в електронному вигляді та доступні Клієнту в Особистому кабінеті, є пропозицією у розумінні ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електрону комерцію» та, відповідно до ч. 5 ст. 11 Закону України «Про електрону комерцію», включає умови, викладені у цих Правилах, які є невід`ємною частиною Договору, що пропонується до укладення Клієнту, в тому числі щодо процентів за користування Кредитом та строків сплати процентів. Перед підписанням кредитного договору Клієнту надсилається Одноразовий ідентифікатор для підпису. Відповідно до п. 5.9.12, у разі прийняття позитивного рішення Позикодавець робить Клієнту в Особистому кабінеті пропозицію укласти електронний договір (оферту) у формі Кредитного договору, що містить усі істотні умови та підписаний зі сторони Позикодавця аналогу власноручного підпису уповноваженої особи Позикодавця та відтиску печатки. У Позичальнику відповідь про повне та безумовне прийняття Оферти (Акцепт) щодо укладення Договору в електронній формі (в рамках ІТС Кредитодавця) в Особистому Кабінеті Заявника/Позичальника, шляхом надсилання електронного повідомлення, підписаного електронним підписом Заявника у формі Одноразового ідентифікатора. Після підписання відповідачем електронним підписом шляхом введення одноразового ідентифікатора «Н908» кредитного договору № 3107337 від 17 серпня 2022 року, товариство мало на виконання вимог договору, перерахувати позичальнику грошову суму коштів, вказану у п 1.2 Договору. За правилами ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 2 ст. 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. За правилами доказування, визначеними статтями 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Належність доказів - правова категорія, яка свідчить про взаємозв`язок доказів з обставинами, що підлягають встановленню, як для вирішення всієї справи, так і для здійснення окремих процесуальних дій. Правила допустимості доказів визначають легітимну можливість конкретного доказу підтверджувати певну обставину в справі. Правила допустимості доказів встановлені з метою об`єктивності та добросовісності у підтвердженні доказами обставин у справі, виходячи з того, що нелегітимні засоби не можуть використовуватися для досягнення легітимної мети, а також враховуючи те, що правосудність судового рішення, яке було ухвалене з урахуванням нелегітимного доказу, завжди буде під сумнівом. Допустимість доказів є важливою ознакою доказів, що характеризує їх форму та означає, що обставини справи, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами. У постанові від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13 Велика Палата Верховного Суду наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджувальної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс. Застосування принципу змагальності виключає можливість застосування концепції негативного доказу. У Постанові Верховного Суду від 27 травня 2020 року у справі № 2-879/13 Суд зауважив, що сторони не можуть будувати власну позицію на тому, що вона є доведеною, доки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу сама концепція змагальності втрачає сенс (див. пункт 43 постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року у справі № 917/1307/18). Аналогічна позиція міститься у Постанові Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 20 листопада 2024 року по справі № 686/28882/23 (провадження 61-13125св24). Надаючи оцінку поданим позивачем доказам, суд доходить висновку, що лист ТОВ «УНІВЕРСАЛЬНІ ПЛАТІЖНІ РІШЕННЯ» про перерахування [PERSON] грошових коштів у розмірі 4 000,00 грн. на підставі договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту №3107337 від 17 серпня 2022 року за допомогою системи іPay.ua платіж 240986365, а також розрахунок заборгованості за договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту №3107337 від 17 серпня 2022 року, згідно якого 17 серпня 2022 року була проведена успішна транзакція на суму 4 000,00 грн. на картку [NUMBER] , не є належними доказами, які підтверджують здійснення фінансової операції щодо переказу грошових коштів саме відповідачу [PERSON] , оскільки видавник вказаної банківської картки [NUMBER] не підтвердив її належність саме відповідачу у справі - [PERSON] , а номер картки в укладеному сторонами договорі №3107337 від 17 серпня 2022 року є іншим, відповідно п.2.1. договору [NUMBER] . З огляду на вказане, матеріали справи не містять належних доказів, підтверджуючих виконання ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» умов договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту №3107337 від 17 серпня 2022 року щодо здійснення безготівкового переказу грошової суми на рахунок платіжної картки саме відповідача у справі [PERSON] - як позичальника шляхом використання вказаних позичальником реквізитів електронного платіжного засобу платіжної картки № [NUMBER] . Не надано позивачем до позовної заяви також і доказів існування будь-яких правовідносин між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ТОВ «УНІВЕРСАЛЬНІ ПЛАТІЖНІ РІШЕННЯ», яке, згідно доводів позивача, здійснило переказ коштів на рахунок відповідача від імені Товариства. Отже, оскільки в матеріалах справи відсутні докази про наявність договірних відносин між Товариством та ТОВ «УНІВЕРСАЛЬНІ ПЛАТІЖНІ РІШЕННЯ» щодо переказу платежів, лист ТОВ «УПР» сам по собі не може підтверджувати переказ коштів за договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту №3107337 від 17 серпня 2022 року. Крім того, розрахунок заборгованості за договором №3107337 від 17 серпня 2022 року складений ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА», а тому не може бути належним та допустимим доказом, оскільки інформація у ньому повністю залежить від волевиявлення та дій однієї сторони. Доводи позивача про те, що кредитні кошти були перераховані відповідно до умов кредитного договору та Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА», на підставі інформації про банківські реквізити для перерахування кредитних коштів, отриманої від відповідача, не підтверджуються будь-якими належними та допустимими доказами та відхиляються судом як припущення. Таким чином, суд доходить висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог про стягнення тіла кредиту та процентів з відповідача на користь позивача. З урахуванням викладеного вище, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, у зв`язку із відмовою у задоволенні позовних вимог відсутні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача судового збору.

Outcome: dismissed