Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-18 00:00:00

Позивач ТОВ «Цикл Фінанс» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 22032000093833 від 06.11.2018 р. у розмірі 20566,72 грн., інфляційних втрат у розмірі 417 грн. 38 коп. та 3 % річних у розмірі 68, 84 грн., судового збору у розмірі 2 422 грн. 40 коп., а також витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 3 000 грн. В обґрунтування позову вказав, що 06.11.2018 р. між АТ «Банк Кредит Дніпро» та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір № 22032000093833, за умовами якого кредит наданий у формі кредитної лінії шляхом здійснення операцій (зняття коштів з рахунку, платежу з рахунку) за рахунок ліміту кредитної лінії за поточним рахунком клієнта, що відкритий у банку. 15.12.2021 р. між АТ «Банк Кредит Дніпро» та ТОВ «Цикл Фінанс» укладено договір факторингу № 15/12/21, за умовами якого відступлено право вимоги за кредитним договором № 22032000093833 від 06.11.2018 р. Згідно договору факторингу сума боргу перед новим кредитором становить 20566 грн. 72 коп., з яких: 11796 грн. 10 коп. заборгованість по тілу кредиту; 5230 грн. 62 коп. заборгованість по відсотках; 3540 грн. заборгованість по комісії. На даний час відповідач продовжує ухилятися від виконання зобов`язання і заборгованість за договором не погашає, йому нараховано інфляційні втрати у розмірі 417 грн. 38 коп. та 3 % річних у розмірі 68, 84 грн., тому звернувся до суду з даним позовом Ухвалою суду від 18 вересня 2025 року відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. У відповідності до ст.178 ЦПК України відповідач не скористався своїм правом подання до суду відзиву на позовну заяву та/або заяви із запереченням проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомленням сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, в позовній заяві вказав, що не заперечує проти розгляду справи за відсутні представника позивача та ухвалення заочного рішення (а.с.14). Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився, про дату розгляду справи повідомлявся належним чином, шляхом розміщення оголошення на сайті «Судова влада» (а.с.56,62), що є належним повідомленням згідно ч.11 ст. 128 ЦПК України. Згідно ст. 280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, якщо відповідач не з`явився без поважних причин або без повідомлення причини, не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. З цих підстав суд, відповідно до ст.ст. ч.4 ст. 223, 280 ЦПК України, розглянув справу у заочному порядку та ухвалив рішення. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову, з наступних підстав. Судом встановлено, що 06.11.2018 року між АТ «Банк Кредит Дніпро» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 22032000093833, за умовами якого кредитор надав боржнику кредит у сумі 11800 грн. строком на 12 місяців. За умовами п. 1.2 кредитного договору № 22032000093833, щомісячна комісія за обслуговування кредиту складає 2,5% від суми кредиту. Процентна ставка за користування кредитом є фіксованою та нараховується у наступному розмірі: на строкову заборгованість за кредитом 0,001% річних; на прострочену заборгованість за кредитом 56% річних (а.с.38 зворот). [PERSON] ознайомився з умовами кредитного договору, підписавши Паспорт споживчого кредиту «Кредит готівкою (3-50), Стандарт зі ставкою , 12 міс (а.с.39-40) Відповідно до виписки по особистому рахунку відповідача, вбачається, що АТ «Банк Кредит Дніпро» було перераховано кредитні кошти на особистий рахунок боржника як це передбачено умовами Кредитного договору (а.с.18, повна виписка знаходиться в матеріалах електронної справи). З розрахунку заборгованості за кредитним договором № 22032000093833 від 06.11.2018 р. вбачається, що заборгованість [PERSON] станом на 14.12.2021 р. складає 20 566,72 грн., з яких: 11796 грн. 10 коп. заборгованість по тілу кредиту; 5230 грн. 62 коп. заборгованість по відсотках; 3540 грн. заборгованість по комісії (а.с.45-46). Виходячи з вищезазначеного при укладанні Кредитного договору АТ «Банк Кредит Дніпро» виконав всі передбаченні умови договору, а саме ознайомив відповідача з умовами Кредитного договору, надав в тимчасове користування кредитні кошти в зазначеному розмірі. 15.12.2021 року між АТ «Банк Кредит Дніпро» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» (далі - ТОВ «Цикл Фінанс») було укладено Договір факторингу №15/12/21, відповідно до якого ТОВ «Цикл Фінанс» набуло право Нового кредитора до Відповідача за Кредитним (и) договором (а.с.22-24). З Додатків № 2 та № 3 до Договору факторингу № 15/12/21 від 15 грудня 2021 року, якими є Акт приймання-передачі Реєстру боржників від 15 грудня 2021 року до Договору факторингу № 15/12/21 від 15 грудня 2021 року та Акт приймання-передачі прав вимог від 15 грудня 2021 року за Договору факторингу № 15/12/21 від 15 грудня 2021 року, вбачається, що АТ «Банк Кредит Дніпро» передав, а Товариство з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» прийняло Реєстр боржників та Права вимоги за Договором факторингу № 15/12/21 від 15 грудня 2021 року. В той же час, позивач до позову додав Витяг з реєстру боржників до Договору факторингу № 28/03/24 від 28.03.2024 р. , що є Додатком № 1 до Договору факторингу № 28/03/24 від 28.03.2024 р., з якого вбачається, що ТОВ «Цикл Фінанс» набуло право вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 22032000093833 від 06.11.2018 р. на суму 20566,72 грн., з яких: 11796 грн. 10 коп. заборгованість по тілу кредиту; 5230 грн. 62 коп. заборгованість по відсотках; 3540 грн. заборгованість по комісії (а.с.19). Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. У відповідності до ч.2 ст. 639 ЦК України договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі. Стаття 652 ЦК України дає визначення, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно зі ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно піддягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Відповідно до ст.1049 Цивільного кодексу України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. У відповідності до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошових зобов`язань. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. У відповідності до ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі невиконання зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Відповідно до ч. 1ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст. 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до положень статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей (ч.ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 ЦК України). Статтею 512 ЦК України визначено підстави заміни кредитора у зобов`язанні, зокрема пунктом 1 частини першої цієї статті передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі статтею 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. За приписами частини першої статті 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором (ч. 1 ст. 519 ЦК України). Таким чином, відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав. В справах про визнання недійсними договорів про відступлення права вимоги судам необхідно з`ясовувати обсяг та зміст прав, які переходять до нового кредитора та чи існують ці права на момент переходу. Аналогічні висновки викладені в постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі № 752/8842/14-ц. Межі обсягу прав, що переходять до нового кредитора, можуть встановлюватися законом і договором, на підставі якого здійснюється перехід права. Обсяг і зміст прав, які переходять до нового кредитора є істотними умовами цього договору. З матеріалів справи вбачається, що надані позивачем Акт приймання-передачі Реєстру Боржників від 15.12.2021 (додаток №2 до Договору факторингу № 15/12/21 від 15 грудня 2021 року), Акт приймання-передачі прав вимог від 15 грудня 2021 року (додаток №3 до Договору факторингу № 15/12/21 від 15 грудня 2021 року), не підтверджують перехід прав вимоги від АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» до ТОВ «Цикл Фінанс» до боржника [PERSON] за кредитним договором № 22032000093833 від 06.11.2018 р. , оскільки до нього не долучений Реєстр боржників. Натомість матеріали справи містять Реєстр боржників до Договору факторингу №28/03/24 від 28.03.2024 року, однак, сам Договір факторингу №28/03/24 від 28 березня 2024 року суду не наданий. Оскільки надані до позову докази унеможливлюють перевірити перехід права вимоги від первісного кредитора до ТОВ «Цикл Фінанс», в рамках кредитного договору № № 22032000093833 від 06.11.2018 р., то підстави для стягнення заборгованості, як інфляційні втрати та 3 % річних, відсутні. Надані позивачем копії інших доказів, а саме: паспорт громадянина України на ім`я [PERSON] , платіжна інструкція № 3251 від 15 грудня 2021 року, вимога про погашення кредитної заборгованості ТОВ «Цикл Фінанс» від 05.06.2025 року та установчі документи ТОВ «Цикл Фінанс», як кожне окремо так і у своїй сукупності не підтверджують перехід права вимоги до позичальника від первісного кредитора до ТОВ «Цикл Фінанс» за Кредитним договором № 22032000093833 від 06.11.2018 р. , укладеним АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» з [PERSON] . Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст.ст.12,13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. На підставі вищевикладеного, суд вважає, що позовні вимоги, про стягнення заборгованості з відповідача на користь позивача за Кредитним Договором № 22032000093833 від 06.11.2018 р. задоволенню не підлягають. Суд вирішує питання про розподіл судових витрат на підставі частини першої статті 141 ЦПК України. Оскільки в задоволенні позову відмовлено в повному обсязі, то сплачені позивачем судові витрати у вигляді судового збору та витрат на правову допомогу - не підлягають відшкодуванню.

Outcome: dismissed