Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-12 00:00:00

Позивач [PERSON] , від імені та в інтересах якої діє адвокат Миньо М.М., подала до Турківського районного суду Львівської області позовну заяву до [PERSON] про розірвання шлюбу. Просила суд розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 14.03.2009 Ільницькою сільською радою Турківського району Львівської області, актовий запис № 04. Стислий виклад обставин справи. Підставою звернення до суду з позовом є те, що сімейні стосунки у сторін не склалися, оскільки відповідач зловживає алкогольними напоями та вчиняв домашнє насильство, за що неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності, а у 2023 та 2024 роках - двічі притягувався до кримінальної відповідальності за ч.1 ст.126 КК України (справи №448/440/23 та №458/654/24). При цьому, у зазначених кримінальних провадженнях відповідач визнав свою вину, розкаювався у вчиненому щодо дружини, у судовому засіданні попросив вибачення у потерпілої, запевнив, що подібне не повториться, та просив звільнити його від кримінальної відповідальності, у зв`язку з примиренням із потерпілою, провадження щодо нього були закриті на підставі ст. 46 КК України. Проте, в подальшому відповідач своєї обіцянки не дотримався, продовжує зловживати алкогольними напоями, вчиняти домашнє насильство, ніде не працює та не бажає працювати, а також притягувався до адміністративної відповідальності за керування транспортними засобами у стані алкогольного сп`яніння. Вказує, що така поведінка відповідача негативно впливає на здоров`я дітей. За таких умов позивач вважає, що їхня сім`я розпалася остаточно, збереження шлюбу суперечить її інтересам, зберегти шлюб вона не бажає, примирення між ними неможливе, оскільки позивач у 2021 році вже зверталась до суду із позовною заявою про розірвання шлюбу, яку в подальшому відкликала, проте відповідач своєї поведінки не змінює і не бажає її змінити. Просила розірвати шлюб між нею та відповідачем та стягнути з відповідача на її користь судові витрати. Позиція відповідача. Відповідач обставин та підстав позову не спростувала, відзиву на позовну заяву не подала. Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі. Ухвалою Турківського районного суду Львівської області від 24.11.2025 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивач [PERSON] та представник позивача адвокат Миньо М.М. у судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку. 05.12.2025 та 13.01.2026 представник позивача [PERSON] адвокат Миньо М.М. подав до суду заяви, в яких просив здійснювати розгляд справи без участі позивача та її представника. Позовні вимоги підтримують у повному обсязі, та зазначив, що не заперечує про ухвалення заочного рішення у справі та проведення судового засідання без фіксації технічними засобами. Відповідач [PERSON] , належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, у судове засідання повторно не з`явилася. Причин неявки не повідомив, відзиву не подав. Ухвалою суду від 13.01.2026 постановлено проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. У зв`язку з неявкою в судове засідання сторін у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України не здійснюється. Фактичні обставини, які встановив суд, та зміст спірних правовідносин. Дослідивши подані документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, судом встановлено, що 14.03.2009 Ільницькою сільською радою Турківського райлну Львівської області , зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , прізвище після державної реєстрації шлюбу: чоловіка [PERSON] , дружини [PERSON] , про що складено відповідний актовий запис № 04, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, серії [NUMBER] від 14.03.2009. У шлюбі, зареєстрованому між позивачем та відповідачем, народилося троє дітей: син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] вид. 07.05.2010 Ільницькою сільською радою Турківського району Львівської області; дочка [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] вид. 20.08.2012 виконавчим комітетом Ільницької сільської ради Турківського району Львівської області та дочка [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] вид. 26.09.2018 Турківським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області. Позивач вказує, що стосунки у сім`ї не склалися, між сторонами відсутнє взаєморозуміння, їх шлюб існує формально, позивач не бажає зберегти шлюб та наполягає на його розірванні. Надати оцінку аргументам відповідача суд позбавлений можливості, оскільки такі ним не наведені. Відповідач обставин та підстав позову не спростував, відзиву на позовну заяву не подав. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч.3 ст.12 цього Кодексу, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. На підставі ст.ст. 76-81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно з ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. Дружина і чоловік зобов`язані спільно дбати про матеріальне забезпечення сім`ї. Відповідно до ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Водночас, принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії його реєстрації, а й під час перебування у шлюбі. Положеннями ч.3, 4 ст. 56 СК України закріплено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування зокрема до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Стаття 112 СК України регламентує, що вирішуючи спір про розірвання шлюбу, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При вирішенні даного спору, суд виходить із того, що добровільність шлюбу це одна з основних його засад. Шлюб це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського Суду з прав людини як джерело прав. У пункті 84 рішення по справі «Валліанатос та інші проти Греції» від 07.11.2013 р (Заяви №№29381/09 та 32684/09) Європейський суд з прав людини вказав: «Суд наголошує на принципах, встановлених у його практиці. Мета захисту родини у її традиційному сенсі є доволі абстрактною і для її реалізації може використовуватися широкий спектр конкретних заходів… Також, з огляду на те, що Конвенція є «живим» документом, який слід тлумачити у світлі умов сьогодення…, держава при виборі засобів, покликаних забезпечувати захист сім`ї та повагу до сімейного життя, як цього вимагає стаття 8, обов`язково має брати до уваги зміни, що відбуваються у суспільстві і у ставленні до соціальних питань, цивільного стану і міжособистісних стосунків, включаючи той факт, що не існує лише одного шляху чи лише одного вибору, коли йдеться про те, як вести сімейне або приватне життя». Мотиви, з яких виходить суд при ухваленні рішення. Головним завданням сімейного законодавства є зміцнення сім`ї. Проте завдання СК України щодо подальшого зміцнення сім`ї не виключає існування права на розлучення. Держава заінтересована у збереженні лише такої сім`ї, яка б відповідала принципам моралі і вимогам закону. Відсутність почуттів любові і поваги, неможливість подолання непорозумінь, неприязні, ворожнечі - все це негативно відбивається на особистому житті кожного із подружжя. Основою сімейних відносин є добровільний шлюб жінки та чоловіка, що ґрунтується на вільних від матеріальних розрахунків почуттях взаємної любові, дружби та поваги всіх членів сім`ї. З`ясувавши фактичні взаємини сторін у справі як подружжя та обставини їх життя, зокрема, припинення між ними шлюбних відносин, те, що сім`я сторін розпалася остаточно і зберегти її неможливо, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя і збереження шлюбу між сторонами є неможливим, а продовження існування їх шлюбу суперечитиме інтересам кожного з подружжя на створення нової сім`ї, а також створюватиме невизначеність у правах та обов`язках подружжя. Вимоги про відновлення свого дошлюбного прізвища позивач [PERSON] не заявляла. З огляду на викладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову. Розподіл судових витрат. Відповідно до ч.ч.1-2, п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу. Статтею 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За подання позову позивач сплатив судовий збір в розмірі 1211,20 грн, що підтверджується квитанцією ID: 5575-5901-1632-7877 від 17.11.2025. З огляду на те, що заявлені позовні вимоги задоволено в повному обсязі, то з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним і документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1211,20 грн. Разом з тим, згідно з ч.ч. 1-4 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до п.1 ч.2, ч.8 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 17.11.2025 між [PERSON] та адвокатом Миньо М.М. укладено договір про надання правничої допомоги, згідно якого адвокат зобов`язується надавати клієнту правову допомогу на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Згідно Акту приймання-передачі наданих юридичних послуг (звіт про надані послуги), адвокат надав клієнту наступну правову допомогу: надання консультацій - вартістю 500 грн та написання позовної заяви про розірвання шлюбу - вартістю 1000 грн. Згідно квитанції до прибуткового касового ордера № 17-11-2025-1 на підставі зазначеного договору позивач сплатила адвокату Миньо М.М. 1500 грн. Таким чином, при визначенні суми відшкодування судових витрат суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг. Даючи оцінку доказам, долученим на підтвердження понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу у розглядуваній цивільні справі у розмірі 1500 грн, суд зазначає, що у договорі про надання правничої допомоги визначені всі істотні умови договору, у тому числі вартість наданих послуг, в акті про надані послуги вказано, які саме було надано послуги. Враховуючи характер виконаної адвокатом роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, її складності та виконаної адвокатом роботи, усталеної практики у даній категорії справи, критерію необхідності та значимості процесуальних дій у справі, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 1500,00 грн. Зазначена сума, на переконання суду, є розумною та такою, що відображає реальність адвокатських витрат (їх дійсність та необхідність), з урахуванням складності справи, необхідних процесуальних дій сторони, часу, витраченого адвокатом на надання правової допомоги.

Outcome: approved