Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що його батьком є [PERSON] .. Рішенням суду шлюб між батьками розірвано. Рішенням Надвірнянського районного суду по справі № 348/2635/17 з батька на користь матері на утримання [PERSON] стягувалися аліменти до повнолітня. На даний час позивач навчається на 2 курсі Івано-Франківського навчально-наукового юридичного інституту національного університету «Одеська юридична академія» денної форми навчання, гуртожитком не забезпечений, харчується за власні кошти, купує книги та навчальне приладдя, та вимушений сплачувати кожний день проїзд з місця проживання до учбового закладу. Все це потребує досить значних коштів. Всі витрати на його навчання та утримання несе матір. Але цих коштів не вистачає, тому як навчання здійснюється на умовах оплати. Добровільно батько не хоче допомагати. Позивачу не відомо, чи працює батько офіційно, але останній заробляє, працюючи за приватними замовленнями, їздить за кордон та там працює, заробляє не менше 50 тис. грн на місяць, тому вважає, що аліменти в розмірі 8000 грн для продовження навчання [PERSON] не є для відповідача обтяжливими. У зв`язку із чим позивач просить стягнути з відповідача аліменти на його утримання в розмірі 8000 грн щомісячно до закінчення ним навчання, але не більше як до досягнення 23 років. Відповідач надав до суду відзив, в якому зазначив, що заперечує проти вказаного позову, оскільки не має змоги платити аліменти на повнолітнього сина у зв`язку із тим, що він не працює, а здійснює догляд за тестем, який є інвалідом 1 групи і його дохід складає 2168 грн (соціальна допомога). Інших доходів він не має, його дружина не працює. Позивач в судовому засіданні підтримав свої позовні вимоги та просив їх задовольнити в повному обсязі. Додав, що батько, перебуваючи за кордоном, дійсно працює і заробляє кошти, а його пояснення відносно того, що він їздить за кордон доглядати дітей сестри, за що отримує 200-300 євро на місяць, виглядають смішно. Після припинення плати аліментів на нього, як на неповнолітню дитину, відповідач жодним чином матеріально йому не допомагав. В судовому засіданні відповідач заперечував щодо задоволення позовних вимог його сина, суду пояснив, що наразі він не має жодного доходу, раніше він здійснював догляд за тестем та отримував соціальну допомогу, з вересня 2025 року догляд ним припинився, дружина наразі працює, з якого часу, він не пам`ятає. Сам він дійсно періодично їздить за кордон, проте там не працює, а відпочиває і доглядає дітей своєї сестри, сестра йому за це платить 200-300 євро на місяць. При цьому його трьох малолітніх дітей доглядає теща, а утримує дружина. Перебуваючи в Україні, він займається тимчасовими заробітками, проте який від цього отримує дохід, сказати не може. Вважає, що його син, [PERSON] , для задоволення своїх матеріальних потреб, може працювати після навчання (у другій половині дня). Представник відповідача просив у задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовити в повному обсязі. Ухвалою Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 22.09.2025 відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 27.11.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази по справі кожний окремо та в їх сукупності, приходить до наступного. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] (а.с.5). Відповідно до довідки від 08.10.2018 № 2491 [PERSON] зареєстрований за адресою [ADDRESS] (а.с.6). Згідно актового запису про народження, [PERSON] на родився [INFO] у м. Надвірна Івано-Франківської області, його батьками є [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с.7). Відповідно до довідки Івано-Франківського навчально-наукового юридичного інституту Національного університету "Одеська юридична академія" № 44 від 11.09.2025, [PERSON] дійсно навчається на 2-му курсі зі скороченим терміном денної форми навчання (на умовах оплати) за спеціальністю 262 "Правоохоронна діяльність". Планова дата завершення навчання - 30.06.2026 (а.с.8). Старшим державним виконавцем від 26.09.2022 закінчено виконавче провадження ВП № 56206711 щодо стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] 1500 грн аліментів у зв`язку із закінченням передбаченого законом строку для даного виду стягнення. Заборгованість відсутня (а.с.9). Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 14.02.2018 (а.с.25). [PERSON] є батьком трьох малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с.26, 27, 28). Відповідно до витягу з реєстру територіальної громади від 13.09.2024, [PERSON] зареєстрований за адресою [ADDRESS] (а.с. 29). Згідно довідки Ланчинської селищної ради від 06.10.2025 № 23/14-20, [PERSON] перебуває на обліку у відділі соціальних послуг та правової роботи Ланчинської селищної ради, та йому призначено допомогу "Компенсація за надання соц послуг невиліковно хворих" по догляду за [PERSON] , [INFO] . Загальна сума доходу за період з 01.10.2025 по 13.09.2025 становить 18283,47 грн (а.с.30). [PERSON] надав суду індивідуальний договір № 229ПДу-2024 від 28.08.2024, в якому зазначено, що компенсація витрат інституту за надання освітніх послуг та порядок розрахунків складає 78800 грн. Сума витрат інституту за надання освітніх послуг за роками навчання складає: 2024-2025 навчальний рік - 38900 грн, 2025-2026 навчальний рік - 39900 грн (а.с.34-35, 36-37). Відповідно до копій квитанцій з АТ КБ "ПриватБанк", 18.09.2025 [PERSON] сплатив за навчання 22344 грн, 18.09.2025 [PERSON] сплатив за навчання 19450 грн та 18.09.2025 [PERSON] сплатила за навчання сина 19450 грн (а.с.38). Головний центр обробки спеціальної інформації державної прикордонної служби надав витяг з наявної в базі інформації щодо перетину державного кордону України, лінії розмежування з тимчасово окупованою територією України громадянином України [PERSON] у період з 01.09.2024 по 15.11.2025 в якому зазначено, що вказаний громадянин перетинав державний кордон України та перебував за межами України з 09.10.2024 по 08.03.2025, з 02.04.2025 по 12.07.2025, з 10.09.2025 (а.с.52). Зі слів відповідача в судовому засіданні, повернувся він в України 10.12.2025. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є невід`ємною частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. У пункті 35 рішення від 12 березня 2009 року в справі «Плахтєєва та Плахтєєв проти України» (заява № 20347/03; рішення від 12 березня 2009 року) Європейський суд з прав людини вкотре наголосив на гарантованому кожній особі праві на звернення до суду з позовом щодо її прав та обов`язків цивільного характеру. Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. В силу положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За змістом статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 Сімейного кодексу України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, шляхом сплати аліментів (ст.199, 200, 201 Сімейного кодексу України). Статтею 180 СК України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у випадках, передбачених статтями 198, 199 цьогоКодексу, - і своїх повнолітніх дочку, сина. Батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати (стаття 198 СК України). Відповідно до частин першої, другої статті 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. При визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Таким чином, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Згідно зі ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу. Відповідно до частини 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Отже, обов`язковою умовою стягнення аліментів на утримання повнолітніх дочки, сина є продовження ними навчання, право на утримання припиняється у разі припинення навчання. У ст. 201 Сімейного кодексу України зазначено, що до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу. В законі не встановлено межі визначення судом розміру аліментів на повнолітніх дочку, сина. Суд визначає розмір аліментів у кожному конкретному випадку, виходячи з фактичних обставин справи. Стягнення аліментів на утримання повнолітніх дочки, сина, які продовжують навчання, є одним із способів захисту їх інтересів, забезпечення одержання ними коштів, необхідних для їх життєдіяльності, оскільки на період навчання вони не мають самостійного заробітку та потребують матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дочку, сина, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. Аліменти, спрямовані на утримання повнолітніх дочки, сина, які продовжують навчання, повинні бути достатніми і, разом із тим, співрозмірними з урахуванням мети аліментного зобов`язання. Наведена правова позиція відображена в Постанові Верховного Суду від 04.08.2020 у справі № 489/100/18. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч. 1 ст. 12 ЦПК України). Даний принцип полягає у прояві в змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Сторони зобов`язані визначити коло фактів, на які вони можуть посилатися як на підставу своїх вимог і заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення (ч. 1 ст. 81 ЦПК України), крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам у цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Пленум Верховного Суду України у пункті 11 постанови «Про судове рішення у цивільній справі» від 18.12.2009 № 11 роз`яснив, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, котрі мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку усіх доказів. Таким чином, дослідженими в судовому засіданні обставинами справи встановлено, що відповідач є батьком [PERSON] , [INFO] , який є студентом другого курсу Івано-Франківського навчально-наукового юридичного інституту Національного університету "Одеська юридична академія" за спеціальністю 262 "Правоохоронна діяльність". Планова дата завершення навчання - 30.06.2026. Так, в даному конкретному випадку суд враховує, ту обставину, що син [PERSON] перебуває на повному утриманні матері [PERSON] , тобто остання повністю взяла на себе витрати за навчання сина та його утримання. Відповідач є працездатним, здоровим. Суд критично оцінює пояснення відповідача щодо відсутності в нього доходу та вважає слушним зауваження позивача про наявність доходу у відповідача, оскільки для проживання за кордоном необхідні певні кошти. Відповідач тривалий час проживає за кордоном (3, 5 місяців з перервою в місяць). Пояснення відповідача про його відпочинок за кордоном і перебування і цей час на утриманні сестри із одночасним доглядом за дітьми сестри, за що він отримує 200-300 євро, суд оцінює критично та сприймає як приховування відповідачем наявності в нього доходу з метою ухилення від сплати аліментів на утримання повнолітнього сина [PERSON] . При цьому суд приходить до висновку про наявність у відповідача значного доходу, оскільки, сама поїздка за кордон (виїзд та в`їзд), а також відпочинок та проживання за кордоном, потребують значних коштів, також, відповідач в судовому засіданні неодноразово наголошував на тому, що він має дохід від сестри, а, отже, приходить до висновку, що відповідач може надавати допомогу повнолітньому сину, який продовжує навчання.. Суд, при визначенні розміру аліментів, також враховує і той факт, що відповідач є батьком трьох малолітніх дітей, яких він за законом має утримувати. Таким чином, враховуючи обов`язок щодо утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання та у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги, як матері, так і батька, беручи до уваги зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що позовні вимоги слід задовольнити частково та стягувати із відповідача на користь позивача, аліменти на утримання сина у розмірі 5000 грн щомісячно, починаючи з 18.09.2025 року на період навчання, але не довше, як до досягнення ним двадцяти трьох років, оскільки саме такий розмір аліментів відповідатиме можливостям платника та потребам повнолітнього сина, який продовжує навчання, у зв`язку з чим не працює та потребує матеріальної допомоги. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Оскільки позивача звільнено від сплати судового збору, судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави в сумі 1211,20 грн. На підставі ст. 180-184, 198-200 СК України,

Outcome: partial