Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-18 00:00:00

стислий виклад позиції позивача. Позивач ТОВ «ФК Дебт Коллекшн» від імені якого діє представник, звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 08.02.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Гоуфінгоу» та відповідачем укладено кредитний договір №3457807429/235548 на суму 2000,00 гривень, на строк 20 днів, відсоткова ставка 1,85% на добу. 31.05.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Гоуфінгоу» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФК «Сіті фінанс груп» укладено договір факторингу № 1/31/05/21 у відповідності до якого Товариство з обмеженою відповідальністю «Гоуфінгоу» передало Товариству з обмеженою відповідальністю «ФК «Сіті фінанс груп» за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі, в тому числі і до відповідача за кредитним договором №3457807429/235548 від 08.02.2020. Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК «Сіті фінанс груп» відповідно до договору відступлення права вимоги №1-03/06/2021 відступило Товариству з обмеженою відповідальністю «ФК Дебт Коллекшн» право вимоги за кредитним договором №3457807429/235548 від 08.02.2020, укладеним з відповідачем. Відповідач не виконала умови кредитного договору не повернула суму заборгованості за кредитним договором. Станом на 26.05.2025 року сума заборгованості складає 6366,00 грн, з яких: 2000,00 грн сума заборгованості за кредитом; 4366,00 грн сума заборгованості за процентами. Зазначена сума заборгованості відповідачем на даний час не погашена.У зв`язку з цим, позивач просить стягнути з відповідача на його користь заборгованістьза кредитним договором№3457807429/235548 від 08.02.2020 в розмірі 6366,00 гривень, судові витрати. Позиції учасників судового провадження. Позивач свого представника у судове засідання не направив, згідно матеріалів справи, просив справу розглядати за відсутності представника. Відповідач в судове засідання не з`явилася, просила провести розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнає частково в частині тіла кредиту. Інші процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 04 грудня 2025 року провадження по справі відкрито, справа призначена до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження (з викликом сторін) (а.с.39). Згідно ч. 2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. 08.02.2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Гоуфінгоу» та [PERSON] укладено договір №3457807429/235548 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, відповідно до умов якого відповідачу надано кредит у сумі 2000,00 гривень, строком на 20 днів. Стандартна процентна ставка становить 1,85% в день та застосовується в межах строку кредиту. Договір підписано шляхом обміну електронними повідомленнями, з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи, із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором R23953 (а.с.17-20). З повідомлення Товариства з обмеженою відповідальністю «Платежі онлайн» від 19.08.2025 вбачається, що 08.02.2020 на банківський рахунок [NUMBER] від Товариства з обмеженою відповідальністю «Гоуфінгоу» зараховано кошти в сумі 2000,00 гривень (а.с. 29-30). 31.05.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Гоуфінгоу» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Сіті фінанс груп» укладено договір факторингу №1-31/05/21, відповідно до умов якого Товариство з обмеженою відповідальністю «Гоуфінгоу» відступило Товариству з обмеженою відповідальністю «ФК «Сіті фінанс груп» належні йому права вимоги до боржників, вказаних в реєстрі боржників в тому числі право вимоги за кредитним договором №3457807429/235548 від 08.02.2020, укладеним з відповідачем (а.с.21-24). Відповідно до Витягу з Реєстру боржників до договору факторингу №1-31/05/21 від 31.05.2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК «Сіті фінанс груп» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 6366,00 грн, з яких: 2000,00 грн. сума виданого кредиту; 4366,00 грн залишок по відсотках (а.с.11). 03.06.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ФК «Сіті фінанс груп» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФК Дебт Коллекшн» укладено договір №1-03/06/2021 відступлення права вимоги, відповідно до умов якого Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК Дебт Коллекшн» набуло статусу нового кредитора і отримало право грошової вимоги до боржників вказаними у Реєстрі боржників, в тому числі і за кредитним договором №3457807429/235548 від 08.02.2020, укладеним з відповідачем (а.с.13-14). Відповідно до витягу з Реєстру боржників до договору відступлення прав вимоги №1-03/06/2021 від 03.06.2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК Дебт Коллекшн» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 6366,00 грн, з яких: 2000,00 грн. сума виданого кредиту; 4366,00 грн залишок по відсотках (а.с.10). Відповідно до виписки з особового рахунку за кредитним договором №3457807429/235548 від 08.02.2020, станом на 26.05.2025 року відповідач має заборгованість перед Товариством з обмеженою відповідальністю «ФК Дебт Коллекшн» в розмірі 6366,00 грн (а.с.9). Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Відповідно до частини 1 статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з частиною 1 статті 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України). Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі. Відповідно до правового висновку, висловленого Верховним Судом у постановах від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). Відповідно до частини 12 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (пункт 6 частини 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно зі статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з частиною 1 статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. У справі встановлено, 08.02.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Гоуфінгоу» та відповідачем укладено кредитний договір №3457807429/235548, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 Закону України Про електронну комерцію. В підписаному сторонами договорі відповідач разом із основними даними- ідентифікаційний код; місце реєстрації, місце прописки також зазначила номер рахунку позичальника. На підтвердження надання кредитних коштів, позивач надав підтвердження щодо здійснення переказу грошових коштів, з якого вбачається, що на виконання кредитного договору кредитором здійснено переказ коштів у розмірі 2000,00 грн на платіжну картку № [NUMBER] , зазначену отримувачем у кредитному договорі (а.с.19). Надані позивачем докази, суд визнає належними і допустимими, а також достовірними і достатніми, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог, вони пов`язані з тими обставинами, які підтверджують наявність підстав для стягнення з відповідача заборгованості. Відповідач не надав суду жодних доказів на спростування заявлених позовних вимог. Відтак судом встановлено, що первісний кредитор свої зобов`язання за кредитним договором виконав у повному обсязі, надавши відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених зазначеним договором. Відповідач в односторонньому порядку відмовилася від виконання договірних зобов`язань, в установлені строки заборговані суми не повернула. Таким чином, заборгованість відповідача перед позивачем по вказаному вище кредитному договору є доведеною, а тому вимоги позивача підлягають задоволенню, у зв`язку з чим з відповідача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором в сумі 6366,00 гривень. Судові витрати. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат між сторонами суд враховує наступне. За правилами ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України). Відповідно до ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує обставини, визначені у ч.3 ст.141 ЦПК України, зокрема обґрунтованість витрат та пропорційність до предмета спору з урахуванням ціни позову; поведінку сторони під час розгляду справи; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). На підтвердження обґрунтованості витрат, понесених на професійну правничу допомогу в суді, позивач додав копію договору №11/07/2025 про надання правничої допомоги від 11.07.2025 року (а.с.15-16), акт про отримання правової допомоги від 30.12.2025 року, рахунок №30.12.2025 від 30.12.2025 за надання правничої допомоги згідно Договору про надання правової допомоги від 30.12.2025 вартість якої становить 10500 грн (а.с.110), платіжну інструкцію №9807 від 30.12.2025 року про сплату адвокату Пархомчук С.В. гонорару в сумі 10500,00 грн. за надання правничої допомоги згідно Договору про надання правової допомоги від 11.07.2025 року (а.с.110 зворот) Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 р. у справі № 922/1964/21 зауважено, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Подібний висновок викладений і у пункті 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020р. у справі 904/4507/18. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат(встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Зазначені критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір -обґрунтованим (РішенняЄСПЛ усправі «East/WestAllianceLimited»проти України»). Враховуючи вищевикладене, складність справи, яка є малозначною, виконані адвокатом роботи, зміст позовної заяви, обсяг доданих документів, що не є значним, суд вважає, що заявлені витрати на правничу допомогу підлягають задоволенню у розмірі 4000 гривень, що відповідає засадам розумності та співмірності характеру наданої правової допомоги та підлягають стягненню з відповідача Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судові витрати у вигляді витрат на сплату судового збору. З відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 2422,40 грн

Outcome: approved