Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-11 00:00:00

Представник позивача ТзОВ «Фінпром Маркет» звернувся доКам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики, мотивуючи свої вимоги тим, що 29.12.2024 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та відповідачкою [PERSON] укладено Договір про надання коштів у кредит № 8494793, за умовами якого позикодавець надав відповідачці кредит у розмірі 17 000,00 грн., строком на 30 днів, із фіксованою процентною ставкою у розмірі 0,01%, які нараховуються щоденно на залишок заборгованості за тілом кредиту, комісія за надання кредиту складає 13,21% від суми наданого кредиту, що у грошовому виразі складає 2246,00 грн. У разі порушення відповідачкою строків повернення кредиту нараховується 5% пені на залишок заборгованості за тілом кредиту за кожен день понадстрокового користування. Договір підписано електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису 440424, що був надісланий на вказану відповідачкою електронну адресу) у порядку визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Електронні підписи сторін зазначені в розділі реквізити сторін. Згідно з довідкою про ідентифікацію, виданою позикодавцем, відповідачка [PERSON] , з якою укладено договір № 8494793 від 29.12.2024 року, ідентифікована ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів». В подальшому, як вказує позивач у позові, право вимоги перейшло до ТОВ «Фінпром маркет» за договорами факторингу, як наслідок право вимоги за кредитним договором перейшло до позивача. Відповідачка свої зобов`язання належним чином не виконує, заборгованість за договором становить 25780,50 грн., що складається із заборгованості за основною сумою боргу 14985,50 грн., заборгованості за процентами 49,30 грн., заборгованості за комісією 2245,70 грн., суми заборгованості за процентами нарахованими за понадстрокове користування 8500,00 грн. Посилаючись на викладене, представник позивача просив суд стягнути з відповідачки заборгованість за договором в сумі 25780,50 грн., судовий збір в розмірі 2 422,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3500,00 грн. УхвалоюКам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 17 жовтня 2025 року по справі відкрито спрощене позовне провадження. Представник позивача в судове засідання не з`явився, в позовній заяві зазначив про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідачка у судове засідання повторно не з`явилася без повідомлення причин, незважаючи на те, що про дату, час і місце судового засідання повідомлялася за місцем реєстрації та оголошенням на сайті суду, відзиву до суду не подала. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За вказаних обставин, суд вважає можливим провести судове засідання за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 29.12.2024 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та відповідачкою [PERSON] укладено Договір про надання коштів у кредит № 8494793, за умовами якого позикодавець надав відповідачці кредит у розмірі 17 000,00 грн., строком на 30 днів, із фіксованою процентною ставкою у розмірі 0,01%, які нараховуються щоденно на залишок заборгованості за тілом кредиту, комісія за надання кредиту складає 13,21% від суми наданого кредиту, що у грошовому виразі складає 2246,00 грн. У разі порушення відповідачкою строків повернення кредиту нараховується 5% пені на залишок заборгованості за тілом кредиту за кожен день понадстрокового користування (п.2.1-2.3 договору). Договір підписано електронним підписом позичальника, за допомогою використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) 440424. Кредитодавець на виконання умов договору № 8494793 від 29.12.2024 року виконав свої зобов`язання, зокрема передав відповідачці у власність грошові кошти у розмірі 17000,00 грн. шляхом перерахування їх на банківський картковий рахунок відповідачки № [NUMBER] , що підтверджується електронною платіжною інструкцією № eac3e972-cf8b-4287-ac7e-38793a957c6b від 29.12.2024 року, яка у свою чергу є первинним бухгалтерським документом, що складенний та підписаний в електронній формі. 24.02.2025 року ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінпром маркет» уклали Договір факторингу № 24/02/25, за умовами якого останній набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників в тому числі за договором позики № 8494793 від 29.12.2024 року. Відповідно до витребуваної інформації від АТ «Універсал Банк» від 25.11.2025 року [PERSON] 29.12.2024 року на картковий рахунок [NUMBER] були зараховані кредитні кошти в сумі 17000,00 грн. Таким чином, [PERSON] отримала кредитні кошти у розмірі 17000,00 грн. Так, згідно п.2.1.3. зазначеного вище Договору факторингу встановлено, що перехід від клієнта до позивача (фактора) прав вимог за портфелем заборгованості відбувається в момент підписання актів прийому передачі реєстру заборгованостей, після чого позивач (фактор) стає кредитором по відношенню до боржників стосовно портфеля заборгованості та набуває відповідних прав вимог. Підписані сторонами акти прийому-передачі реєстру заборгованостей підтверджують факт переходу від клієнта до позивача (фактора) відповідних прав вимоги та є невід`ємними частинами цього Договору. Відповідно до реєстру прав вимог № 22/05/25-01 від 22.05.2025 року - кредитодавець/клієнт відступив фактору/позивачу право вимоги заборгованостей до боржників на умовах передбачених договором факторингу №24/02/25 від 24.02.2025 року. ТОВ «Фінпром маркет» набуло права грошової вимоги до відповідачки [PERSON] в сумі 25780,50 грн. Згідно представленого позивачем розрахунку заборгованості, відповідачка не виконує належним чином взяті на себе зобов`язання за договором позики, внаслідок чого утворилась заборгованість у розмірі 25780,50 грн., що складається із заборгованості за основною сумою боргу 14985,50 грн., заборгованості за процентами 49,30 грн., заборгованості за комісією 2245,70 грн., суми заборгованості за процентами нарахованими за понадстрокове користування 8500,00 грн. Отже, відповідачка належним чином зобов`язання щодо повернення основної суми боргу за договором кредиту, заборгованості за процентами та інших нарахувань не виконала ні перед кредитодавцем/первісним кредитором, а ні перед позивачем/фактором ТОВ «Фінпром маркет», що набуло право вимоги за договором кредиту № 8494793 на підставі договору факторингу. Вирішуючи питання щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст. 208 ЦК України у письмовій формі належить вчиняти правочини між фізичною та юридичною особою, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу (які сторонами вчиняються усно та виконуються повністю у момент їх вчинення). Частиною 1 ст. 626 ЦК України, передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦПК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно зст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені Законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. За змістом ч. 1ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Статтею 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі; електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Частиною 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідно до ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах. Із положень ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» вбачається, що відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана, зокрема, шляхом надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону. За змістом ч. 11 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» покупець (замовник, споживач) повинен отримати підтвердження вчинення електронного правочину у формі електронного документа, квитанції, товарного чи касового чека, квитка, талона або іншого документа у момент вчинення правочину або у момент виконання продавцем обов`язку передати покупцеві товар. Підтвердження вчинення електронного правочину повинно містити такі відомості: умови і порядок обміну (повернення) товару або відмови від виконання роботи чи надання послуги; найменування продавця (виконавця, постачальника), його місцезнаходження та порядок прийняття претензії щодо товару, роботи, послуги; гарантійні зобов`язання та інформація про інші послуги, пов`язані з утриманням чи ремонтом товару або з виконанням роботи чи наданням послуги; порядок розірвання договору, якщо строк його дії не визначено. В силу ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Згідно з ч. 13ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами згідно із статтею 64 Цивільного процесуального кодексу України. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію»). Відповідно до ч. 1 ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. За положеннями ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору і вимог закону. Згідно приписів ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до частин 1 та 2 ст.1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Згідно до частини 1 статті 1080 ЦК України, договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження. Враховуючи, що позивачем доведено факт отримання відповідачкою обумовленої суми позики, переказаної останній на її банківську карту, а також факт порушення відповідачкою взятих на себе зобов`язання щодо повернення позики та сплати процентів, набуття позивачем права вимоги до відповідачки за вищевказаним договором позики, суд приходить до висновку, що заявлений позов є підставним та підлягає до задоволення. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, слід стягнути з відповідачки на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» витрати по сплаті судового збору у розмірі 2422,40 гривень. Щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 3500,00 гривень, суд приходить до наступного. Як встановлено, загальна сума витрат на професійну правничу допомогу, які позивач поніс складає 3500,00 гривень. У частині 8 статті 141 ЦПК України зазначено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). При вирішенні питання щодо розподілу судових витрат, судом також застосовувалась практика Європейського суду з прав людини відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини". Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява N 19336/04). Встановлено, що до матеріалів справи долучено договір про надання правничої допомоги № 01-11/24 від 01.11.2024 року, витяг з акту № 15-П від 26.06.2025 року приймання-передачі наданої правничої допомоги за договором про надання правничої допомоги № 01-11/24 від 01.11.2024 року, витяг з акту приймання передачі справ на надання правничої допомоги за договором про надання правничої допомоги № 01-11/24 від 01.11.2024 року, платіжну інструкцію на підтвердження оплати наданої правничої допомоги, з яких вбачається, що вартість послуг наданих адвокатом становить 3500, 00 гривень. За вказаних вище обставин на підставі зібраних у справі доказів суд приходить до переконання, що стороною позивача в силу вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України доведено реальність витрат на правову допомогу, розмір яких суд вважає співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, надання послуг, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи, що об`єктивно вбачається з матеріалів справи та розцінюється судом, як достатніми підставами для розподілу судових витрат. На думку суду, зазначені витрати є фактично понесеними, а їх розмір належно обґрунтований стороною позивача. З врахуванням наведеного, слід стягнути з відповідача на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром маркет» витрати професійну правничу допомогу у розмірі 3500,00 гривень. На підставі наведеного та

Outcome: approved