Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-11 00:00:00

Концерн «МІСЬКІ ТЕПЛОВІ МЕРЕЖІ» 01.12.2022 року звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді у період з грудня 2020 року по квітень 2021 року з урахуванням часткової сплати суми боргу, у розмірі 3935,04 грн. Просить суд стягнути з [PERSON] , [INFO] , мешкаючої за адресою: [ADDRESS] , РНОКПП: [NUMBER] на користь Концерну Міські теплові мережі" (місцезнаходження: м. Запоріжжя, бул. Гвардійський, буд. 137) на п/р № [NUMBER] Філія АТ «Укрексімбанк» у м. Києві, МФО 322313, код ЄДРПОУ 32121458) заборгованість за договором купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді в розмірі 3935,04 грн. Стягнути з [PERSON] , [INFO] , мешкаючої за адресою: [ADDRESS] , РНОКПП: [NUMBER] на користь Концерну Міські теплові мережі" на р/р [NUMBER] , банк ПАТ АБ „Укргазбанк, МФО 320478, ЄДРПОУ 32121458 інфляційні втрати у розмірі 299,21 грн., 3% річних у розмірі 104,41 грн., судовий збір у розмірі у розмірі 2481, 00 грн. Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 01 грудня 2022 року по справі відкрите провадження. Ухвалено справу слухати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. В судове засідання представник позивача надала заяву про розгляд справи у її відсутність, наполягала на задоволенні позову. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи у судове засідання не з`явилась, поважну причину неявки суду не повідомила. Однак 01.03.2023 року до канцелярії суду надійшла заява відповідача [PERSON] про відкладення розгляду справи у зв`язку з врегулюванням питання погашення заборгованості. При цьому на підтвердження погашення заборгованості долучила квитанцію про часткову сплату боргу у розмірі 2000,00 грн. Дата оплати 01.03.2023 року. Крім цього, 22.05.2023 року до канцелярії суду надійшла заява відповідача [PERSON] про відкладення розгляду справи у зв`язку з врегулюванням питання погашення заборгованості. При цьому на підтвердження погашення заборгованості долучила квитанцію про часткову сплату боргу у розмірі 500,00 грн. Дата оплати 22.05.2023 року. 16.10.2023 року до канцелярії суду надійшла заява відповідача [PERSON] про відкладення розгляду справи у зв`язку з врегулюванням питання погашення заборгованості. При цьому на підтвердження погашення заборгованості долучила квитанцію про часткову сплату боргу у розмірі 350,00 грн. Дата оплати 10.10.2023 року. Крім цього, 11.12.2023 року до канцелярії суду надійшла заява відповідача [PERSON] про відкладення розгляду справи у зв`язку з врегулюванням питання погашення заборгованості. При цьому на підтвердження погашення заборгованості долучила квитанцію про часткову сплату боргу у розмірі 250,00 грн. Дата оплати 06.12.2023 року. 24.05.2024 року до канцелярії суду надійшла заява відповідача [PERSON] про відкладення розгляду справи у зв`язку з врегулюванням питання погашення заборгованості. При цьому на підтвердження погашення заборгованості долучила квитанцію про часткову сплату боргу у розмірі 250,00 грн. Дата оплати 26.03.2024 року. Крім цього, 08.11.2024 року до канцелярії суду надійшла заява відповідача [PERSON] про відкладення розгляду справи у зв`язку з врегулюванням питання погашення заборгованості. При цьому на підтвердження погашення заборгованості долучила квитанцію про часткову сплату боргу у розмірі 300,00 грн. Дата оплати 08.11.2024 року. У зв`язку із неявкою в судове засідання сторін, відповідно до ч. 2ст. 247 ЦПК Українифіксування судового процесу за допомогою звукозаписуючого пристрою не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі. У відповідності з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справ або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно частини 1 статті 95 Цивільного процесуального кодексу України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Відповідно до статті 76 Цивільного процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1)письмовими, речовими і електронними доказами; 2)висновками експертів; 3)показаннями свідків. Згідно статті 77 Цивільного процесуального кодексу України,належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до статті 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що КОНЦЕРН „МІСЬКІ ТЕПЛОВІ МЕРЕЖІ діє на підставі статуту. Відповідно до статуту підприємства основною метою діяльності КОНЦЕРНУ є здійснення виробничо-технічної діяльності, спрямованої на надійне та безперебійне забезпечення споживачів тепловою енергією, одержання прибутку для здійснення діяльності КОНЦЕРНУ та задоволення на його основі соціально-економічних інтересів трудового колективу КОНЦЕРНА. Предметом діяльності підприємства є виробництво теплової енергії, розподілення теплової енергії для обігріву житла, а також побутових потреб населення та підприємств, установ, організацій та її збут та інше. Правовідносини між Теплопостачальною організацією та Споживачем в сфері виробництва, транспортування та постачання теплової енергії регулюються Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, Законом У країни Про теплопостачання від 02.06.2005 року за № 2633-IV, «Правилами користування тепловою енергією», затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України, від 03.10.2007 року за № 1198 та іншими нормативно-правовими актами України. В розумінні Закону України «Про теплопостачання» та Правил користування тепловою енергією, Споживачем теплової енергії є фізична або юридична особа, що використовує теплову енергію на підставі договору. Між Концерном «Міські теплові мережі» та [PERSON] 01 січня 2008 року укладено договір № 660037 купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді. Відповідно до умов Договору Теплопостачальна організація бере на себе зобов`язання відпустити теплову енергію в гарячій воді Споживачу, а Споживач зобов`язується прийняти та оплатити її вартість за діючими тарифами (цінами) в терміни та порядку, встановленими умовами Договору та Додатками до Договору, що є його невід`ємними частинами. Додатком № 2 до Договору визначено, що договір купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді було укладено для об`єкту - нежитлове приміщення № 32 розташоване за адресою [ADDRESS] . На виконання умов Договору Теплопостачальна організація відпустила теплову енергію до приміщення відповідача [PERSON] у період з грудня 2020 р. по квітень 2021 р. на загальну суму 4317,94 грн. Відповідачем [PERSON] за вказаний період було здійснено часткове погашення заборгованості у розмірі 382,90 грн. Несплачена залишилась заборгованість у розмірі 3935,04 грн. Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно вимог ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Сума інфляційних втрат за спірний період складає 299,21 грн., а 3% річних від простроченої суми складають 104,41 грн. Відповідно до умов Договору облік споживання теплової енергії на потреби опалення та гарячого водопостачання проводиться за приладами комерційного обліку або розрахунковим способом згідно договірних навантажень. Розрахунковим періодом між сторонами є розрахунковий місяць, а підставою для розрахунків між Теплопостачальною організацією та Споживачем є рахунок та акт приймання - передачі теплової енергії. Згідно Договору, Споживач з 10 по 12 число місяця, наступного за розрахунковим, повинен отримати від Теплопостачальної організації за адресою: вул. Святого Миколая 79а, документи за розрахунковий період: рахунок фактуру, акт приймання-передачі теплової енергії, податкову накладну. Відповідач [PERSON] не з`явилась до Концерну «МТМ» для отримання зазначених документів в порядку, визначеному Договором. Концерн «Міські теплові мережі» направив розрахункові документи за спірний період в необхідній кількості примірників на адресу Споживача поштовою кореспонденцією, хоча такий обов`язок не покладається на Теплопостачальну організацію умовами Договору. Споживач, згідно п. 6.6.1 Договору, отриманий акт приймання-передачі теплової енергії повинен підписати, оформити належним чином та повернути на адресу Теплопостачальної організації на протязі п`яти днів з дати отримання. Споживач заперечень щодо нарахувань, зазначених у рахунку та акті приймання - передачі теплової енергії на адресу Теплопостачальної організації не надав, належним чином оформлений акт приймання - передачі теплової енергії за спірний період не повернув. Тобто, фактично погодився з кількістю спожитої теплової енергії та з сумою нарахованою до оплати за відповідний період. Крім того, п. 3.2.26. Договору передбачено, що Споживач зобов`язався щомісячно, у строки, визначені Договором, повертати. Теплопостачальній організації підписаний уповноваженою особою та належним чином оформлений акт приймання-передачі теплової енергії в гарячій воді. На підставі п. 6.4. Договору Споживач зобов`язаний до 20-го числа місяця, наступного за розрахунковим, перерахувати на розрахунковий рахунок Теплопостачальної організації суму заборгованості за спожиту теплову енергію. Споживач має право робити передоплату. Позивач надсилав на адресу відповідача [PERSON] вимогу щодо погашення суми заборгованості. Однак відповідачем [PERSON] сума заборгованості у добровільному порядку погашена не була. Однак в період розгляду справи в суді відповідачем [PERSON] частково погашалась заборгованість а саме: 01.03.2023 року у розмірі 2000,00 грн.; 22.05.2023 року у розмірі 500,00 грн.; 10.10.2023 року у розмірі 350,00 грн.; 06.12.2023 року у розмірі 250,00 грн.; 26.03.2024 року у розмірі 250,00 грн.; 08.11.2024 року у розмірі 300, 00 грн., що підтверджується платіжними дорученнями долученими до матеріалів справи. . З урахуванням вищевикладеного суд приходить до висновку, що основна сума боргу за період з грудня 2020 року по квітень 2021 року становить 285,04 грн. (3935,04 грн. - основна сума боргу 3650,00 грн. часткова сплата). Питання про судові витрати слід вирішити відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: partial