Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-18 00:00:00

У червні 2025 року представник ТОВ «Санфорд капітал» Маслюженко М.П. звернувся до суду з позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості в розмірі 112 377,17 грн. і судові витрати по справі. Позивач обгрунтовує позов тим, що 24.07.2019 року Публічне акціонерне товариство «Ідея Банк» та [PERSON] уклали кредитний договір № R01.00600.005517963, який був підписаний позичальником власноручно, відповідно до якого відповідач отримала кредит в сумі 53 369,38 гривень, та зобов`язалась його повернути в порядку та строки, визначені договором. У подальшому Позичальник виконав свої зобов`язання з повернення суми кредиту разом з процентними платежами лише частково. Згідно виписки по рахунку Позичальника за весь строк з моменту укладення Кредитного договору і до моменту звернення з цим позовом Позичальник сплатила Банку лише 20,11 гривень. Останній платіж проведено 21.12.2019 року. Після закінчення строку кредиту Кредитор не здійснював нарахування процентів за користування кредитними коштами, не нараховував штрафні санкції та комісії. У зв`язку із зазначеним, станом на 16.11.2023 сформувалася наступна заборгованість Позичальника перед Банком за Договором: заборгованість за основним боргом в сумі 53 349,27 грн., заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками в сумі 59 027,90 грн., що разом становить 112 377,17 грн. Станом на 16.11.2023 року розмір заборгованості за основним боргом і відсотками не змінився. 16.11.2023 року між АТ «Ідея Банк» (Клієнт) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «СОНАТІ» (Фактор) був укладений договір факторингу №16/11-23, за умовами якого до останнього перейшло право вимоги до боржників за первинними договорами, серед яких і право вимоги до [PERSON] за кредитним договором № R01.00600.005517963 від 24.07.2019 року. 29.12.2023 між ТОВ «Фінансова компанія «СОНАТІ» та ТОВ «САНФОРД КАПІТАЛ» був укладений договір факторингу № 29/12-23, за умовами якого до останнього перейшло право вимоги до боржників за первинними договорами, серед яких і право вимоги до [PERSON] за кредитним договором № R01.00600.005517963 від 24.07.2019 року. Всі нарахування, що відбувалися до дати отримання ТОВ «САНФОРД КАПІТАЛ» права грошової вимоги, здійснювалися безпосередньо АТ «Ідея Банк» станом на день відступлення права вимоги 16.11.2023. ТОВ «САНФОРД КАПІТАЛ» та ТОВ «Фінансова компанія «СОНАТІ» не здійснювали жодних додаткових нарахувань, умови кредитного договору в односторонньому порядку не змінювали. Посилаючись на зазначене, позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в загальному розмірі 112 377,17 гривень, а також судові витрати у справі. Ухвалою судді Сквирського районного суду Київської області від 14.07.2025 року дану справу було передано за територіальною підсудністю на розгляд до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області. 12.09.2025 протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу розподілено та передано до провадження судді Ярмоли О.Я. Ухвалою судді від 22.09.2025 заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Ухвалою судді від 18 листопада 2025 року витребувано від ТОВ «Санфорд Капітал належним чином завірені та читабельні копії документів по справі. 28.11.2025 року представник ТОВ «Санфорд капітал» Маслюженко М.П. через систему «Електронний суд», направив клопотання про долучення доказів на виконання ухвали суду. Сторони у справі про судовий розгляд даного позову були повідомлені належним чином. Відповідачем не подано відзив на позовну заяву протягом строку, встановленого суддею відповідно до ч. 1 ст. 278 ЦПК України, не заявлено жодних клопотань. Представник позивача подав суду клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача, не заперечив заочний розгляд справи. За таких обставин суд ухвалив постановити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів, що відповідає положенням ч.4 ст.223 та ст.280 ЦПК України. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити, виходячи із наступного. Судом встановлено, що 24.07.2019 року Публічне акціонерне товариство «Ідея Банк», та [PERSON] укладено кредитний договір №P25.00600.004582661. Відповідно до п. 1.1. кредитного договору банк надає позичальнику кредит (грошові кошти) на поточні потреби в сумі 53 369,38 гривень, а позичальник зобов`язується одержати кредит і повернути його разом з процентними платежами (процентами та платою за обслуговування кредитної заборгованості) згідно з умовами цього договору. Кредит надається шляхом переказу коштів з позичкового рахунку позичальника на рахунок банку з метою погашення кредитної заборгованості за раніше отриманим позичальником кредитом в цьому ж банку. (п. 1.2. договору). Також у п. 1.2 кредитного договору сторони погодили, що строк кредитування становить 96 місяців. Згідно п. 1.3. кредитного договору, за користування кредитом позичальник сплачує проценти в розмірі 35% річних від залишкової суми кредиту. Відповідно до п. 2.1. кредитного договору позичальник повертає кредит разом з процентами в 96 щомісячних внесках згідно графіку щомісячних платежів. Положеннями п. 2.5. кредитного договору нарахування процентів здійснюється два рази на місяць за методом «факт/факт». Базою для нарахування процентів є неповернена сума кредиту. Паспортом споживчого кредиту, встановлено суму кредиту 53 369,38 гривень, строк кредитування 96 місяців, мету отримання кредиту: поточні потреби. Спосіб та строк надання кредиту: безготівковим шляхом (переказ кредитних коштів на вказаний позичальником рахунок). Процентна ставка, відсотків річних: 35 %. Тип процентної ставки: фіксована. Згідно виписки по рахунку позичальника з моменту укладення кредитного договору, позичальник сплатив банку 20,11 гривень. Останній платіж проведено 21.12.2019 року. 16.11.2023 між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «СОНАТІ» був укладений договір факторингу №16/11-23. Відповідно до п.2.1. зазначеного договору Клієнт відступає Фактору, а Фактор приймає Права Вимоги та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату та на умовах, визначених цим Договором. Пунктом 2.2. договору факторингу №16/11-23 передбачено, що Права Вимоги, які Клієнт відступає Фактору за цим Договором, відступаються (передаються) в розмірі Заборгованості Боржників перед Клієнтом, та визначені в друкованому Реєстрі Боржників (Додаток №2), що підписується Сторонами в день укладання цього Договору та в Реєстрі Боржників в електронному вигляді (Додаток №1), що надсилається разом з Актом приймання-передачі Реєстру Боржників в електронному вигляді (Додаток №3) Клієнтом Фактору засобами корпоративного зв`язку в день укладання цього Договору. Друкований Реєстр Боржників після належного його підписання вважається невід`ємною частиною цього Договору. Згідно з п.5.1 договору факторингу №16/11-23 Права Вимоги вважаються такими, що перейшли від Клієнта до Фактора саме в день підписання Сторонами друкованого Реєстру Боржників та Договору за допомогою сервісу електронного документообігу «Вчасно», за умови виконання Фактором зобов`язань передбачених п. 4.1. цього Договору (здійснення оплати за договором). Пункт 5.2. договору факторингу №16/11-23 визначає, що в день підписання Сторонами друкованого Реєстру Боржників за допомогою сервісу електронного документообігу «Вчасно», за умови виконання Фактором зобов`язань передбачених п.4.1 цього Договору Клієнт втрачає права на будь-які платежі Боржників в оплату їх Заборгованостей за Первинними Договорами. Відповідно до п.4.1. договору факторингу №16/11-23 Фактор виконав свої зобов`язання перед Клієнтом, що підтверджується відповідними платіжними документами: платіжна інструкція № 566 від 17.10.2023 р. на суму 200 000,00 грн.; платіжна інструкція № 608 від 17.11.2023 р. на суму 2 795 777,00 грн. Також Клієнт і Фактор підписали всі додатки до договору факторингу, зокрема і друкований Реєстр Боржників. Таким чином Фактор набув право вимоги до Боржників за Первинними договорами, серед яких і право вимоги до [PERSON] за кредитним договором № R01.00600.005517963 від 24.07.2019 року. Пунктом 5.4. договору факторингу №16/11-23 передбачено, що Фактор може відступити або передати всі або будь-які права та/або зобов`язання за цим Договором третім особам, які згідно із Законодавством мають на це право. 29.12.2023 між ТОВ «ФК «СОНАТІ» та ТОВ «САНФОРД КАПІТАЛ» укладено договір факторингу №29/12-23. Згідно з п.2.1. цього договору Клієнт відступає Фактору, а Фактор приймає Права Вимоги та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату та на умовах, визначених цим Договором. Відповідно до п.5.1. договору факторингу №29/12-23 Права Вимоги вважаються такими, що перейшли від Клієнта до Фактора з моменту підписання Сторонами цього Договору. Таким чином, відповідно до умов договору факторингу №29/12-23 від 29.12.2023 ТОВ «САНФОРД КАПІТАЛ» набуло право вимоги і є поточним кредитором щодо Заборгованості Боржників за Первинними Договорами. Відповідно до Додатку №2 «Друкований Реєстр Боржників» до вказаного договору факторингу серед інших, до ТОВ «САНФОРД КАПІТАЛ» перейшло і право вимоги до [PERSON] за кредитним договором № R01.00600.005517963 від 24.07.2019 року. Згідно до Довідки-розрахунку заборгованості [PERSON] за кредитним договором № R01.00600.005517963 від 24.07.2019 року, сформованої Первісним Кредитором (АТ «Ідея Банк») станом на 16.11.2023 року заборгованість Боржника/Позичальника становить: заборгованість за основним боргом в сумі 53 349,27 грн., заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками в сумі 59 027,90 грн., що разом становить 112 377,17 грн. Всі нарахування, що відбувались до дати отримання ТОВ «САНФОРД КАПІТАЛ» права грошової вимоги, здійснювались безпосередньо AT «Ідея Банк» станом на день відступлення права вимоги 16.11.2023. ТОВ «САНФОРД КАПІТАЛ» та ТОВ «Фінансова компанія «СОНАТІ» не здійснювали жодних додаткових нарахувань, умови кредитного договору в односторонньому порядку не змінювали. Розмір заборгованості Позичальника підтверджується Довідкою-розрахунком заборгованості від 16.11.2023 року та випискою з рахунку позичальника за період з 24.07.2019 по 16.11.2023 року. Положеннями ст. 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Як визначено ч. 2 ст. 1054 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Статтями 525, 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк згідно з вказівками закону та договору. Відповідно до ст. 527, 530 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином, а ст. 615 ЦК України встановлює, що одностороння відмова від виконання зобов`язання і одностороння зміна умов договору не допускається. Судом встановлено, що підписавши 24.07.2019 року договір про надання кредиту, відповідач відповідно до ст. 627 ЦК України добровільно погодилася на такі умови кредитного договору та взяла на себе відповідні зобов`язання по поверненню кредитних коштів та сплати процентів за їх користування. Однак, у визначений строк їх не повернула, у зв`язку з чим вимога позивача про стягнення тіла кредиту та відсотків підлягає задоволенню. Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідач не подала суду відзив з відповідними доказами чи запереченнями проти позову та в спростування доводів позивача. Отже, позовні вимоги ТОВ «Санфорд Капітал» про стягнення із [PERSON] заборгованості за договором про надання споживчого кредиту № R01.00600.005517963 від 24.07.2019 року підлягають задоволенню в повному обсязі. Вирішуючи питання судових витрат, суд приходить до такого висновку. Відповідно до частини першої статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України передбачено, що до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина четверта статті 137 ЦПК України). При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. Відповідно до закріпленого на законодавчому рівні принципу співмірності, розмір витрат на послуги адвоката при їхньому розподілі визначається з урахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, ціни позову, а також значення справи для сторони. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані представником позивача документи та доводи на обґрунтування суми заявлених витрат, пов`язаних із розглядом справи, взявши до уваги рівень складності юридичної кваліфікації правовідносин у справі, обсяг та обґрунтованість підготовлених та поданих до суду адвокатом документів, їх значення для спору (справи), суд приходить до висновку про те, що заявлений до стягнення розмір витрат на професійну правничу допомогу в сумі 7200 грн. не є цілком співмірним із складністю справи, виконаними адвокатом роботами (наданими послугами, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт. Крім того, заявлена сума 7200 грн. не відповідає відомостям Додатку №2 до Договору про надання правничої допомоги № 1/04 від 01.04.2024р. «Вартість послуг (прейскурант)» (а.с.18) де зазначено, що послуга - складання, підписання та подання до суду позовної заяви щодо стягнення заборгованості з одного боржника коштує 6 000 грн. Доказів про надання адвокатським об`єднанням позивачу інших послуг - не надано . Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду в Постанові від 01 серпня 2019 року по справі № 915/237/18 дійшов висновку, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved