Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-18 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача: Товариство з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС» звернулось до Черкаського районного суду Черкаської області через свого представника Паладич А.О. з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої позовні вимоги мотивувало тим, що 02.03.2023 року між ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та [PERSON] було укладено договір № 645433 про надання споживчого кредиту та відповідачу було надано кошти в сумі 2 000,00 грн. ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ», свої зобов`язання за кредитним договором виконало, та надало позичальнику грошові кошти. Відповідач виконував взяті на себе зобов`язання з істотним порушенням умов договору, сплачуючи поточні щомісячні платежі з простроченням дати їх сплати, сплачуючи щомісячні платежі не в повному обсязі та/або не сплачуючи взагалі, що спричинило виникнення простроченої заборгованості. 11.04.2024 року між ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА», нині - ТОВ «СВЕА ФІНАНС» було укладено договір факторингу № 01.02-95/24, відповідно до умов якого Фактор набуває права вимоги від клієнта та сплачує клієнту за відступлення прав вимог фінансування у сумі, що дорівнює ціні договору у порядку та у строки встановлені цим договором, а клієнт відступає (передає) факторові права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами. Згідно цього договору факторингу позивач набув права вимоги і до відповідача. Отже, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість, що сформувалась згідно виписки з рахунку боржника у розмірі 15 860,00 грн, що складається з: заборгованість по тілу 2 000,00 грн; заборгованість по відсотках 13 860,00 грн. Також просить суд стягнути на свою користь понесені ним судові витрати, що складаються з судового збору в розмірі 2 422,40 грн. Представник позивача в прохальній частині просив справу розглядати в порядку спрощеного позовного провадження без їх участі, у разі неявки у судове засідання належним чином повідомленого відповідача провести заочний розгляд справи без участі представника позивача та ухвалити заочне рішення. Відповідача було повідомлена про вказаний позов шляхом направлення ухвали суду за місцем його реєстрації. Відповідач вважається належним чином повідомлений про розгляд справи. Стислий виклад відзиву: Відповідач та його представник не визнають позовні вимоги та просять відмовити у їх задоволенні, обґрунтовуючи це наступним. Сторона відповідача вважає укладення договору за допомогою вказаного позивачем гіперпосилання необґрунтованим і таким, що не відповідає вимогам українського законодавства. Позивачем не доведено укладання між сторонами кредитного договору №645433 від 02.03.2023 р. Позивач у позовній заяві виклав обставини, якими обґрунтовував свої вимоги, зазначив докази, що, на його думку, підтверджують вказані обставини, але разом з тим, не надав до суду виписку з рахунку Відповідача. Наданий Позивачем розрахунок не є зведеними документами, не погоджена з відповідачем та не підтверджена первинними обліковими бухгалтерськими документами. Довідка із зазначенням конкретних розмірів заборгованості, є документом, що створений самим позивачем, а тому зазначена у ній інформація за умови відсутності первинних документів, на підставі яких вона була складена, не може бути доказом наявності заборгованості, на якій наполягає позивач. Отже вважаємо недоведеним факт існування заборгованості Відповідача за кредитним договором №645433 від 02.03.2023р. Позивач нараховував відсотки за кредитним договором з порушенням чинного законодавства України. Позивачем до суду першої інстанції не надано належних та допустимих доказів факту відступлення права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором, а тому відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог Товариства, так як останнє є неналежним позивачем. Отже, позивач не довів заявлених позовних вимог, що є його, а не відповідача, процесуальним обов`язком, передбаченим статтями 12, 13, 81 ЦПК України. Вказаний висновок узгоджується із позицією Верховного Суду у постанові від 03 серпня 2022 року у справі №156/268/21. А тому просили відмовити у задоволенні позовних вимог. Сторони в судове засідання не викликались відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, проте в ухвалі про прийняття до розгляду та відкриття провадження відповідачу був наданий строк у 15 днів з дня отримання даної ухвали суду, на подачу відзиву на позовну заяву. Одночасно сторонам було роз`яснено, що відповідно до ч. 5 ст. 279 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) за клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, а також зазначено строки подання такого клопотання. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Заяви та клопотання, інші процесуальні дії у справі: 11 листопада 2025 року ухвалою Черкаського районного суду Черкаської області позовну заяву прийнято до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. 24 листопада 2025 року через Електронний суд від представника відповідача Плискань І.О. надійшла заява про ознайомлення із матеріалами справи в електронному вигляді. 16 грудня 2025 року через Електронний суд від представника відповідача Плискань І.О. надійшла заява про припинення повноважень представника. 17 грудня 2025 року через Електронний суд від представника відповідача Москвічова А.С. надійшла заява про вступ у справу як представника. 17 грудня 2025 року через Електронний суд від представника відповідача Москвічова А.С. надійшла заява про відкладення розгляду справи. 18 грудня 2025 року ухвалою Черкаського районного суду Черкаської області відкладено судове засідання. 30 грудня 2025 року через Електронний суд від представника відповідача надійшов відзив. Встановлені судом обставини: На підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів, судом встановлено наступне. 02.03.2023 року між ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та [PERSON] було укладено договір № 645433 про надання споживчого кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями та який підписано відповідачем 02.03.2023 20:15 електронним підписом одноразовим ідентифікатором K107. Відповідно до умов договору, відповідачу надано: сума кредиту 2 000,00 грн; тип кредиту кредит; строк кредитування 420 днів; періодичність платежів зі сплати процентів кожні 30 днів; Детальні терміни повернення кредиту та сплати процентів, визначені в Таблиці, що є додатком № 1 до договору про надання споживчого кредиту; тип процентної ставки фіксована; стандартна процентна ставка 2,2 % в день; Орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення Договору складає: за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 17 840,00 грн. Кошти кредиту надавались Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на рахунок Споживача, уключаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача № [NUMBER] . На підтвердження виконання умов кредитного договору, позивач надає інформаційну довідку ТОВ «ПЕЙТЕК» № 20250912-4440 від 12.09.2025 року, відповідно до якої було успішно перераховано кошти на платіжну картку клієнта № [NUMBER] від ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ»: на суму 2 000.00 грн; номер транзакції в системі ТОВ «ПЕЙТЕК» - e858ac1a-6047-4447-90d4-21c183ecf724; Номер транзакції в системі ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» e121c017ce505318e68e7fcb691e9c85. Відповідач не виконав умови договору і згідно розрахунку в нього виникла заборгованість в загальному розмірі 15 860,00 грн, що складається: тіло кредиту - 2000 грн; відсотки 13 860,00 грн; Пеня - 0 грн. 11.04.2024 року між ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА», нині - ТОВ «СВЕА ФІНАНС» було укладено договір факторингу № 01.02-95/24, відповідно до умов якого Фактор набуває права вимоги від клієнта та сплачує клієнту за відступлення прав вимог фінансування у сумі, що дорівнює ціні договору у порядку та у строки встановлені цим договором, а клієнт відступає (передає) факторові права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами. Згідно цього договору факторингу позивач набув права вимоги і до відповідача. Норми права, що підлягають застосуванню: Частиною третьою статті 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини першої статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно із частиною другою статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Частинами першою, п`ятою, шостою та сьомою статті 81 ЦПК України також передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Таким чином, обов`язок доведення обставин, на які посилаються сторони як на підставу заявлених вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, покладається на учасників справи, у тому числі і на позивача. Верховний Суд у постанові від 30 листопада 2022 року в справі № 334/3056/15 вказав, що в справах про стягнення кредитної заборгованості кредитор повинен довести виконання ним своїх обов`язків за кредитним договором, а саме надання грошових коштів (кредиту) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник - повернення грошових коштів у розмірі та на умовах, визначених договором. Між сторонами по справі виникли правовідносини, які регулюються гл.48 «Виконання зобов`язання» та гл .71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ч. 1 ст. 527 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно із ч.1 ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (ч.1 ст.1078 ЦК України). Будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 Цивільного кодексу України). Аналогічні висновки викладені в постановах Верховного Суду від 02 листопада 2021 року в справі № 243/6552/20, від 09 вересня 2020 року в справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року в справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року в справі №127/33824/19 та інших. Позиція та висновки суду за результатами розгляду справи: Судом встановлено, що 02.03.2023 року між ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та [PERSON] було укладено договір № 645433 про надання споживчого кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями та який підписано відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором. 11.04.2024 року між ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА», нині - ТОВ «СВЕА ФІНАНС» було укладено договір факторингу № 01.02-95/24, відповідно до умов якого Фактор набуває права вимоги від клієнта та сплачує клієнту за відступлення прав вимог фінансування у сумі, що дорівнює ціні договору у порядку та у строки встановлені цим договором, а клієнт відступає (передає) факторові права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами. Згідно цього договору факторингу позивач набув права вимоги і до відповідача. Проте суд дослідивши матеріали справи зазначає, що матеріалах справи відсутні первинні документи (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, виписки по рахунку), які підтверджують виконання первісним кредитором ТОВ «Лінеура Україна» умов кредитного договору щодо перерахунку коштів саме на банківський рахунок [PERSON] у розмірі 2 000 гривень. На підтвердження позовних позовних вимог щодо видачі кредитних коштів позивачем ТОВ «Свеа Фінанс» було надано довідку видану ТОВ «Пейтек», проте така довідка не є первинним документом, та належним доказом видачі кредитних коштів на рахунок [PERSON] . Верховний суд у постанові: від 20.05.2022 № 336/4796/18 дійшов такого висновку: «Для стягнення боргу мало надавати кредитний договір та розрахунок заборгованості, потрібно надати і докази видачі кредиту. Це може бути: меморіальний ордер, виписка по рахунку, заява на видачу готівки, платіжне доручення, тощо. Такі документи повинні відповідати положенням Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність". Якщо кредитор не подає такі документи з позовною заявою, то суд повинен відмовити в задоволенні позову через недоведеність наявності заборгованості». Належним доказом заборгованості відповідача за тілом кредиту може бути виписка по картковому рахунку, яка повинна досліджуватися в сукупності з іншими доказами. Разом з тим, позивачем не надано належних доказів на підтвердження перерахування відповідачу коштів по кредитному договору - розрахункового документа (платіжного доручення, меморіального ордеру, тощо) або виписки з банківського рахунку, які б відповідали вимогам ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». Із вищевказаного документу неможливо встановити ні власника рахунку/картки, ні даних про здійснені операції. Така Довідка не є розрахунковим документом та не підтверджує переказу коштів, операцій по банківському рахунку, оскільки такий документ не містить відмітки про час його прийняття та виконання банком, не містить повного номера картки, з чого можна було б встановити факт перерахування коштів на картковий рахунок саме відповідача . Верховний Суд у постанові від 30 листопада 2022 року в справі № 334/3056/15 вказав, що в справах про стягнення кредитної заборгованості кредитор повинен довести виконання ним своїх обов`язків за кредитним договором, а саме надання грошових коштів (кредиту) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник - повернення грошових коштів у розмірі та на умовах, визначених договором. Позивач не надав суду беззаперечних доказів, які б підтверджували виконання Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» умов договору щодо надання кредитних коштів відповідачу. Клопотання про витребування доказів судом позивач також не подав. За вказаних обставин, суд вважає за необхідно відмовити у задоволенні позовних вимог. Судові витрати: Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. Оскільки в задоволенні позовних вимог відмовлено, то судовий збір залишається за позивачем. На підставі викладеного та,

Outcome: dismissed