Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-14 00:00:00

30 травня 2025 року ТОВ «СВЕА ФІНАНС» звернулось до Самарського районного суду міста Дніпра з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. (а.с.7-9) Ухвалою судді Самарського районного суду міста Дніпра від 23 липня 2025 року дану позовну заяву було передано за підсудністю до Центрального районного суду міста Дніпра. (а.с.26) В обґрунтування позову зазначено, що 11 липня 2019 року між АТ «Ідея Банк» та відповідачем було укладено угоду про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки та страхування № С-400-011507-19-980, відповідно до умов якої останньому було надано кредит у вигляді встановленої кредитної лінії з максимальним кредитом до 200 000 грн., доступний клієнту на момент відкриття в сумі 10 000 грн., з процентною ставкою в розмірі 48% річних. 25 липня 2023 року між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «СВЕА ФІНАНС» (попередня назва ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА») було укладено договір факторингу № 01.02-31/23, відповідно до умов якого на користь останнього було відступлено право вимоги у т.ч. за укладеним із відповідачем кредитним договором, заборгованість за яким станом на дату складання позовної заяви становить 25 362 грн. 62 коп., з яких: заборгованість за тілом кредиту в розмірі 9 996,24 грн., заборгованість по процентам в розмірі 15 366,38 грн. Посилаючись на вказані обставини, позивач просив стягнути з відповідача вказану заборгованість за кредитним договором та понесені по справі судові витрати. (а.с.7-9) З урахуванням того, що згідно ст.32 ЦПК України спори між судами про підсудність не допускаються. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу. Ухвалою судді від 10 вересня 2025 року було відкрито провадження у справі та на підставі п.1 ч.1 ст.274 ЦПК України призначено її до розгляду в порядку спрощеного провадження в судовому засіданні з викликом сторін. (а.с.90) Позивач у судові засідання не з`явився, в позовній заяві клопотав про розгляд справи за відсутності представника ТОВ «СВЕА ФІНАНС». (а.с.9) Відповідач в судові засідання не з`явився, відзив на позов до суду не находив. Відповідач повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи шляхом направлення на його адресу судових повісток та СМС повідомлень. (а.с.а.с.91, 92, 95, 96, 99, 100, 102, 103) Клопотань про розгляд справи за його відсутності відповідач не надав, про причини неявки не повідомив. Конверти, направлені на адресу відповідача, повернулись до суду із позначкою «за закінченням терміну зберігання». (а.с.а.с.93, 97, 104) З урахуванням викладених вище обставин на підставі ст.ст.280, 287, 288 ЦПК України, розгляд справи проведено в заочному порядку. Враховуючи, що сторони у судове засідання не з`явились, справа розглянута без фіксування судового засідання технічними засобами, згідно ч.2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали даної цивільної справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, з таких підстав. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст.ст.626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст.526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч.ч.1, 2 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Частиною 2 ст.1050 ЦК України встановлено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до п.1 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). За правилами ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.516 ЦК України заміна кредитора в зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Зі змісту ст.1078 ЦК України випливає, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. Судом встановлено, вбачається з матеріалів справи та не спростовано відповідачем, що 11 липня 2019 року між АТ «Ідея Банк» та відповідачем було укладено угоду про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки та страхування № С-400-011507-19-980, відповідно до умов якої останньому було надано кредит у вигляді встановленої кредитної лінії з максимальним кредитом до 200 000 грн., доступний клієнту на момент відкриття в сумі 10 000 грн., з процентною ставкою в розмірі 48% річних. (а.с.41) 25 липня 2023 року між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «СВЕА ФІНАНС» (попередня назва ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА») було укладено договір факторингу № 01.02-31/23, відповідно до умов якого на користь останнього було відступлено право вимоги у т.ч. за укладеними із відповідачем кредитним договором. (а.с.а.с.63-69, 71-74) Згідно долучених до позову розрахунку заборгованості та виписки по рахунку, станом на дату відступлення права вимоги за договором факторингу від 25.07.2023 р. заборгованість відповідача за кредитним договором № С-400-011507-19-980 від 11.07.2019 року становить 25 362 грн. 62 коп., з яких: заборгованість за тілом кредиту в розмірі 9 996,24 грн., заборгованість по процентам в розмірі 15 366,38 грн. (а.с.а.с.48, 49-62) З урахуванням вищенаведеного, суд вважає обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню позовні вимоги щодо стягнення з відповідача на користь позивача зазначеної вище заборгованості. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в сумі 2 422 грн. 40 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved