Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-18 00:00:00

ТОВ «Юніт Капітал» звернулося до суду з позовною заявою [PERSON] про стягнення заборгованості. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що між ТОВ «Макс кредит» та [PERSON] 26.08.2024 укладено кредитний договір № 00-9928382 у формі електронного документа на суму 7800,00 грн. 17.02.2025 між ТОВ «Макс кредит» та ТОВ «Юніт Капітал» було укладено Договір факторингу № 170252025-МК/ЮнітКапітал, відповідно до умов якого ТОВ «Макс кредит» відступило ТОВ «Юніт Капітал» свої права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, у тому числі і до відповідача. Таким чином до ТОВ «Юніт Капітал» відповідно до укладеного договору факторингу перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором. Відповідач не виконував належним чином зобов`язання за кредитним договором, в результаті чого виникла заборгованість, яка на момент подання позовної заяви становить - 15693,60 грн, з яких: заборгованість по тілу кредиту - 7800,00 грн; заборгованість по несплаченим відсоткам у розмірі 4643,60 грн; заборгованість за штрафними санкціями (пеня, штрафи) у розмірі 3250,00 грн. При цьому позивач не здійснював жодних нарахувань за кредитним договором. З урахуванням викладеного, позивач просив стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 12443,60 грн, а також судові витрати, які складаються із судового збору у розмірі 2422,40 грн та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 7000,00 гривень. Ухвалою суду від 07.11.2025 призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження з викликом (повідомленням) сторін, призначено розгляд справи по суті, а також витребувано додаткові докази. Окрім того відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву. Представник позивача в судове засідання не з`явився, в прохальній частині позовної заяви зазначено про розгляд справи у його відсутність із зазначенням, що проти заочного розгляду справи не заперечує. Згідно із ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений шляхом розміщення оголошення-повідомлення на офіційному веб-порталі судової влади України, а також шляхом направлення кореспонденції за зареєстрованим місцем проживання, однак конверт повернувся до суду з відміткою на довідках «Укрпошти» про причини повернення: «адресат відсутній за вказаною адресою». Відзив на позовну заяву відповідачем не подавався. Враховуючи зазначене вище та положення ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи за наявними матеріалами справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За вказаних обставин суд вважає можливим провести судове засідання за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановив наступне. Судом встановлено, що 26.08.2024 між ТОВ «Макс кредит» та [PERSON] укладено договір кредитної лінії №00-9928382, шляхом підписання позичальником електронним підписом за допомогою одноразового ідентифікатора «68551». За умовами договору кредитодавець зобов`язується надати кредит позичальнику у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти і комісію, а також неустойку у виді штрафу у разі невиконання або неналежного виконання зобов`язань за цим договором. Відповідно до умов договору позичальнику надано кредит у розмірі 6500,00 грн, строком на 360 днів, з датою повернення 21.08.2025, відсоткова ставка фіксована, стандартна процентна ставка складає 0,94% від суми кредиту застосовується у межах Строку дії кредитної лінії, зазначеного в пункті 1.3. цього Договору, та знижена процентна ставка складає 0,85% від суми кредиту за кожен день користування кредитом, яка діє виключно за умови сплати процентів не пізніше наступного дня за першою періодичною датою оплати процентів, визначених п.1.4 договору. Відповідно до п.1.6 Кредитодавець одноразово нараховує Комісію за надання кредиту у розмірі 20,00% від Суми кредиту, що складає: 1300.00 (одна тисяча триста гривень нуль копійок) грн, яку Позичальник зобов`язаний сплатити на умовах, визначених пунктом 3.5. цього Договору. Аналогічні умови кредитування зазначені у графіку платежів, що підписаний відповідачем 26.08.2024 за допомогою одноразового ідентифікатора - 68551, та у паспорті споживчого кредиту, який підписаний відповідачем 26.08.2024 за допомогою одноразового ідентифікатора - 17157. З довідки, яка видана ТОВ «Макс кредит», вбачається, що відповідач [PERSON] була ідентифікована первісним кредитором - ТОВ «Макс кредит» шляхом направлення 26.08.2024 о 13:33:48 позичальнику одноразового ідентифікатора - 68551 на номер телефону [NUMBER] . ТОВ «ПрофітГід» своєю довідкою з додатком до неї надав підтвердження, що ним, в рамках договору про надання фінансових платіжних послуг з переказу коштів № ПГ-714 від 28.07.2023, про успішне здійснення переказу грошових коштів у розмірі 6500,00 грн 26.08.2024 на номер платіжної картки [NUMBER] . Як вбачається з повідомлення АТ «Універсал Банк» від 21.11.2025 на ім`я [PERSON] в банку емітовано картку № [NUMBER] . Також вказаними документами підтверджено зарахування на банківську картку № [NUMBER] грошових коштів 26.08.2024 у сумі 6500,00 грн. У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за кредитним договором, утворилася заборгованість. Згідно з розрахунком заборгованості, сформованим ТОВ «Макс кредит», заборгованість відповідача за кредитним договором №00-9928382 від 26.08.2024 становить 12443,60 грн, з яких: заборгованість по тілу кредиту - 6500,00 грн; заборгованість за відсотками у розмірі 4643,60 грн; заборгованість за комісією у розмірі 1300,00 грн; заборгованості за штрафними санкціями у розмірі 3250,00 грн. Відсотки нараховані за період з 26.08.2024 по 09.11.2025. 17.02.2025 між ТОВ «Макс кредит» та ТОВ «Юніт Капітал» було укладено Договір факторингу № 17022025-МК/ЮнітКапітал, відповідно до умов якого ТОВ «Макс кредит» відступило ТОВ «Юніт Капітал» свої права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, у тому числі і до відповідача [PERSON] за кредитним договором №00-9928382 від 26.08.2024. Так, відповідно до реєстру прав вимоги від 17.02.2025 та акту прийому-передачі реєстру боржників від 17.02.2025, до ТОВ «Юніт Капітал» від ТОВ «ФК «Макс кредит» перейшло право вимоги за кредитними договорами до боржників, зокрема і до [PERSON] за кредитним договором №00-9928382 від 26.08.2024, за заборгованістю по кредиту на суму 12443,60 грн, з яких: 7800,00 грн тіло кредиту, 4643,60 грн - нараховані відсотки, 3250,00 грн - штрафні санкції. Отже, з огляду на наведені обставини та докази у справі, відбулася заміна кредитодавця на підставі укладених договорів, а тому до ТОВ «Юніт Капітал», перейшло право вимоги за кредитним договором №00-9928382 від 26.08.2024 укладеного між ТОВ «Макс кредит» та [PERSON] . Згідно із ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно із ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч. 2 ст. 639 ЦК України). Абзац 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України передбачає, що якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. За висновками Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 09.09.2020 у справі №732/670/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст. 205, 207 ЦК України). Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно із ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Згідно із ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно із ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. В силу ч. 1, ч. 3 ст. 1049, ч. 1 ст. 1050 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. В силу ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Так, відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно із ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. ст. 81, 89 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Позивач частково довів належними та допустимими доказами заявлену до стягнення з відповідача суму заборгованості, тоді як відповідачем не спростовано доводів позивача будь-якими доказами. Так, судом встановлено, що відповідно до умов кредитного договору [PERSON] первісним кредитором відповідачу була надано кредит на суму 6500,00 грн, що підтверджено інформацією АТ «Універсал Банк» про зарахування 26.08.2024 на картку відповідача грошової суми у розмірі 6500,00 грн. Отже, заборгованість по тілу кредиту відповідача перед позивачем, який набув право вимоги до відповідача за кредитним договором №№00-9928382 від 26.08.2024, складає 6500,00 грн, а не 7800,00 грн, як про це заявляє позивач у позові. Водночас суд зазначає, що відповідно до умов кредитного договору №00-9928382 від 26.08.2024 (п. п. 1.6, 3.5 договору) відповідач зобов`язаний у останній день користування кредитом сплатити кредитору комісію у розмірі 20 %, що дорівнює 1300,00 грн. Проте, позивачем не заявлено вимоги щодо стягнення з відповідача заборгованості за комісією, а суд, відповідно до ст. 13 ЦПК України, розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог. Також судом з умов кредитного договору не встановлено, що комісія у розмірі 1300,00 грн, у разі не виконання позичальником умов договору, входить до складу тіла кредиту. Кредитні кошти відповідач не повернув кредитодавцю. Згідно з умовами кредитного договору кредитодавець здійснив нарахування відсотків у розмірі 4643,60 грн за користування кредитом у розмірі та в межах, що визначені умовами кредитного договору, а тому суд приймає розрахунок заборгованості по відсоткам, який надано позивачем. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про доведеність обставин щодо невиконання відповідачем зобов`язань за кредитним договором №00-9928382 від 26.08.2024, у зв`язку з чим відповідно до вимог наведеного чинного законодавства позивач вправі ставити вимоги до нього про стягнення заборгованості. За таких обставин з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором №00-9928382 від 26.08.2024, у розмірі 11143,60 грн, яка складається з заборгованості по тілу кредиту у розмірі 6500,00 грн та заборгованості по несплаченим відсоткам у розмірі 4643,60 грн. Враховуючи викладене вище суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат між сторонами, відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, суд, задовольняючи позовні вимоги, покладає судові витрати на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так позивачем при зверненні до суду сплачено 2422,40 грн судового збору. Крім цього, позивачем також заявлено вимогу про стягнення з відповідача на його користь витрат на правничу допомогу в розмірі 7000,00 грн, що підтверджуються письмовими доказами, а саме: свідоцтвом про право на заняття адвокатською діяльністю; договором про надання правничої допомоги від 10.09.2025, що укладений позивачем із Адвокатським бюро «Соломко та партнери» в особі адвоката Соломки О. В.; додатковою угодою від 11.09.2025; актом прийому-передачі наданих послуг від 01.10.2025, що містить опис робіт, послуг, їх вартість за надання правової допомоги. Такі документи є належними та допустимими доказами, які підтверджують факт понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу. Оцінивши дійсність та необхідність витрат на професійну правничу допомогу, понесених позивачем у цій справі, розумність їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин цієї справи, суд не вбачає підстав для відступу від загального правила їх розподілу. Таким чином, ураховуючи те, що позовні вимоги підлягають задоволенню у розмірі 89,55 % від заявленої суми, то з відповідача слід стягнути судові витрати на професійну правничу допомогу пропорційно до задоволених позовних вимог у розмірі 6268,50 грн (7000,00 х 89,55 %). Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 2169,25 грн пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Також суд зауважує, що суд ухвалював рішення за відсутності учасників справи. Відповідно до положення ч.ч. 4, 5 ст. 268 ЦПК України, що у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. На відповідне застосування вказаних положень також звернула увагу Об`єднана палата Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду в постанові від 5 вересня 2022 року в справі №1519/2-5034/11.

Outcome: partial