Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-13 00:00:00

Позивач ТОВ «Споживчий центр» звернулось до суду з позовною заявою до [PERSON] , про стягнення заборгованості. Свій позов мотивує тим, що згідно кредитного договору №30.01.2025-100002712 від 21.03.2025 року відповідач [PERSON] , отримала в ТОВ «Споживчий центр» кредит строком на 140 днів у розмірі 26000,00 гривень, вказаними коштами відповідач скористалася. За умовами кредитного договору відповідач був зобов`язаний погасити суму кредиту та сплатити проценти, комісію. Через неналежне виконання зобов`язань за кредитним договором заборгованість відповідача за кредитом становить 68065,17 гривень, вказану заборгованість позивач і просить стягнути з відповідача. В судове засідання представник позивача не з`явився, просив розгляд справи проводити без його участі, позовні вимоги підтримує та просить суд стягнути з відповідача борг за кредитним договором, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] , в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася шляхом надіслання СМС-повідомлення щодо документу «Судова повістка про виклик до суду» на 14:00 год. 14.01.2026 року. Ухвалою суду від 22 грудня 2025 року провадження у вказаній справі було відкрито, розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження. 29 грудня 2025 року [PERSON] , надала до суду відзив на позовну заяву, просила відмовити ТОВ «Споживчий центр» у задоволенні позову в частині стягнення процентів за користування кредитом у сумі 29096,56 гривень та неустойки (штрафних санкцій) у сумі 12989,54 гривень. Крім того, просить розстрочити їй 26000 гривень терміном на 12 місяців з дня постановлення рішення суду, шляхом сплати щомісячного платежу в розмірі 2166,66 гривень посилаючись на те, що Кредитний договір з ТОВ «Споживчий центр» був укладений 30.01.2025 року, тобто у період дії в Україні воєнного стану, дія якого продовжена, то відповідно до п.18 Прикінцевих та Перехідних положень Цивільного кодексу України неустойка в розмірі 12989,54 гривень не підлягає стягненню з відповідача, а підлягає списанню позивачем як незаконно нарахована та така, що суперечить чинному законодавству. 05 січня 2026 року представник позивача надав до суду відповідь на відзив, просив відмовити в задоволенні заяви відповідача про розстрочення виконання рішення посилаючись на те, що відповідачка не надала жодних доказів на підтвердження обставин, що істотно ускладнюють виконання рішення. У відповідності до ст.ст.274, 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження. Згідно 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, з`ясувавши обставини справи дослідивши надані докази, прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Матеріалами справи встановлено, що між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] , укладено кредитний договір №30.01.2025-100002712 від 21.03.2025 року відповідно до якого відповідач [PERSON] , отримала в ТОВ «Споживчий центр» кредит у розмірі 26000,00 гривень, якими [PERSON] , скористалася. Згідно розрахунку заборгованості встановлено, що загальна заборгованість [PERSON] , перед ТОВ «Споживчий центр» за кредитним договором складає:68065,17 гривень, що складається з: тіла кредиту-25979,07 гривень, відсотків-29096,56 гривень, неустойки-12989,54 гривень. Із змісту ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або дострокова зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України умовами кредитного договору є обов`язок кредитодавця надати грошові кошти позичальнику, а позичальник зобов`язаний повернути кредит та сплатити проценти. Таким чином, в судовому засіданні з достовірністю встановлено, що вимоги позивача стосовно стягнення заборгованості з [PERSON] , за основним боргом, відсотків за користування кредитом, ґрунтуються на законі та підлягають задоволенню. Стосовно позовної вимоги про стягнення пені в розмірі 12989,54 гривень, то суд приходить до висновку, що позов в цій частині задоволенню не підлягає, оскільки відповідно до Закону України від 15 березня 2022 року N 2120-IX "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану", розділ "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України доповнено пунктом 18, який передбачає, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Встановлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Вимога відповідача про розстрочення виконання судового рішення задоволенню не підлягає, оскільки підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим відповідно до ч.3 ст.435 ЦПК України. Відповідно до ч.4 ст.435 ЦПК України, вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує:1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо. Відповідачем не надано до суду належних доказів які б слугували підставою для розстрочення виконання судового рішення, тому дану вимогу суд залишає без задоволення. Відповідно до ст.141 ЦПК України стороні, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial