Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-12 00:00:00

1. Стислий виклад позиції позивача та відповідача. У жовтні 2025 року позивач - акціонерне товариство «ТАСКОМБАНК» (далі - АТ «ТАСКОМБАНК») звернувся з позовом, в якому просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором № 508/9067944-CCN від 06.01.2021 (далі - кредитний договір). В обґрунтування вимог зазначав, що 06.01.2021 АТ «ТАСКОМБАНК» та відповідач уклали кредитний договір. Того ж дня кредитодавець виконав умови договору, надавши відповідачу грошові кошти у розмірі 30 000 грн. Внаслідок невиконання вимог указаного вище кредитного договору відповідачем, утворилась заборгованість, яка станом на 01.05.2025 становить 49452 грн 22 коп., а саме: заборгованість по тілу кредиту 21014 грн 89 коп., заборгованість за процентами 28437 грн 33 коп. Оскільки відповідач [PERSON] у добровільному порядку не виконав своїх зобов`язань, тому позивач змушений звернутися до суду за захистом своїх прав. Відповідачу копія ухвали про відкриття провадження, пам`ятка про права та обов`язки надсилалась судом 20.10.2025 за його зареєстрованим місцем проживання (а.с. 89), що відповідає місцю проживання, вказаному в позовній заяві та витязі з Єдиного державного демографічного реєстру. Поштовий конверт повернувся на адресу суду з відміткою відділення АТ «Укрпошта», що адресат відсутній за цією адресою, при цьому відправлення, надіслане за зареєстрованим місцем проживання відповідача згідно з п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, вважається врученим. У встановлений судом строк відповідач відзив на позов не подав. 2. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі. Протоколом автоматизованого розподілу судових справ між суддями від 06.10.2025 справу передано на розгляд судді Іллюку С.В. Ухвалою суду від 20.10.2025 у справі відкрито провадження, яку постановлено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України. Згідно зі ст. 280 ЦПК України за згодою позивача, суд проводить заочний розгляд справи. Згідно з вимогами ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. 3. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Дослідивши письмові докази, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Встановлено, що 06.01.2021 АТ «ТАСКОМБАНК» та відповідач [PERSON] уклали кредитний договір № 508/9067944-CCN (заява-договір, а.с. 6). Договір підписаний сторонами, що підтверджується особистим підписом відповідача. Умовами договору сторони погодили, що кредитодавець зобов`язується надати кредит у розмірі та на умовах, встановлених цим договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених заявою-договором про приєднання до Публічної пропозиції АТ «ТАСКОМБАНК» на укладення Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб №508/9067944-CCN. Відповідно до умов Договору та Паспорту споживчого кредиту за карткою «Просто Картка», кредит надається позичальнику на наступних умовах: сума кредиту становить 30 000 грн, а строк, на який надається кредит, становить 12 місяців, з автоматичною пролонгацією, процентна ставка відсотків річних 54 % (а.с. 6, 7). Згідно із заявою-договором (кредитний договір), відповідач [PERSON] , підписавши цей договір, акцептує публічну пропозицію АТ «ТАСКОМБАНК» на укладення договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб і беззастережно приєднується до договору. Сума бажаного кредитного ліміту становить 30 000 грн. Тобто, Паспорт споживчого кредиту, типова форма публічної пропозиції АТ «ТАСКОМБАНК» на укладення Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб є невід`ємною частиною цього Договору. У Паспорті споживчого кредиту (а.с. 7) та Типовій формі публічної пропозиції АТ «ТАСКОМБАНК» на укладання Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб (а.с. 83-156) визначено основні умови кредитування, зокрема тип кредиту вказано як кредит, сума від 0 до 100 000 грн (залежно від суми, яка погоджена у заявці на кредит), строк надання кредиту складає 12 місяців з автоматичною пролонгацією, процентна ставка фіксована, становить 54,0% річних відсотків. Крім того, у Паспорті споживчого кредиту у п. 7 визначено, що споживач має право відмовитися від договору про споживчий кредит протягом 14 календарних днів у порядку та на умовах, визначених Законом України «Про споживче кредитування». Відповідач ідентифікований позивачем на підставі паспорта громадянина України серії [NUMBER] , виданого 22.06.2006 Полонським РВ УДВС України в Хмельницькій області (а.с. 71-72). Факт отримання коштів та користування кредитом підтверджується наданою позивачем випискою по особовим рахункам клієнта [PERSON] за період дії кредитного договору (а.с. 10-70). Аналіз руху коштів за вказаною випискою свідчить про те, що після отримання кредитних коштів відповідач активно користувався кредитними коштами, розпочав виконання зобов`язань за договором, здійснюючи часткове погашення заборгованості, що підтверджує факт визнання відповідачем кредитних зобов`язань. Крім того, виписка відображає, що внаслідок неналежного виконання зобов`язань відбувалося перенесення сум несплаченого вчасно кредиту на рахунки простроченої заборгованості. Згідно з наданим позивачем розрахунком заборгованості за кредитним договором № 508/9067944-CCN від 06.01.2021 (а.с. 6), станом на 01.05.2025 (а.с. 8-9 розрахунок заборгованості) загальна сума невиконаних грошових зобов`язань відповідача становить 49452 грн 22 коп. Зазначена сума складається з таких компонентів: залишку простроченої заборгованості за основним боргом (тілом кредиту) у сумі 21014 грн 89 коп., заборгованість за процентами 28437 грн 33 коп. Позивачем направлялась на адресу відповідача повідомлення-вимога про повернення кредиту у зв`язку з порушенням умов договору, яка залишена без реагування (а.с. 73-75). 4. Мотивована оцінка аргументів, наведених учасниками та норми права, які застосував суд. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Статтею 599 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з ч. 1 ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Частиною ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ст. 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За положеннями ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Судом встановлено, що 06.01.2021 АТ «ТАСКОМБАНК» та відповідач [PERSON] досягли згоди з усіх істотних умов договору, що підтверджується укладенням кредитного договору (заява-договір) №508/9067944-CCN у письмовій формі. Договір скріплений особистим підписом відповідача, що свідчить про його вільне волевиявлення та ознайомлення з усіма умовами. В умовах кредитного договору сторони чітко встановили, що цей Договір, Паспорт кредиту складають єдиний кредитний договір, і позичальник підписанням цього документу підтвердив отримання свого примірника. Зі змісту договору вбачається, що сторони погодили предмет договору (надання коштів у позику), суму кредиту в розмірі 30 000 грн, строк кредитування - 12 місяців з можливістю пролонгації, а також порядок повернення коштів та сплати відсотків. До матеріалів справи не долученого жодного графіка платежів, проте у Паспорті кредиту у п. 5 Порядок повернення кредиту вказано, що кількість та розмір платежів, періодичність внесення - щомісяця до двадцять п`ятого числа місяця, наступного за звітним, у розмірі 5 % від суми заборгованості (не менше 50 грн, але не більше залишку заборгованості). На підтвердження того, що стороною правочину виступав саме відповідач, у матеріалах справи наявна копія паспорта громадянина України серії [NUMBER] на ім`я відповідача, надана ним кредитодавцю під час особистого підписання заяви-договору (кредитного договору) №508/9067944-CCN для ідентифікації особи. Доказів протилежного суду не надано. Крім того, реальність укладеного договору підтверджується фактом виконання кредитодавцем свого обов`язку з передачі коштів, що зафіксовано у виписці по особовому рахунку, а також діями самого відповідача, який визнав правочин, розпочавши його виконання та здійснюючи часткові платежі на погашення заборгованості. Суд здійснив детальну перевірку наданого позивачем розрахунку заборгованості на предмет його відповідності умовам укладеного Кредитного договору №508/9067944-CCN та Паспорта споживчого кредиту, який є його невід`ємною частиною. При цьому суд враховує правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 25.05.2021 у справі № 554/4300/16-ц (провадження № 61-3689св21). У вказаній постанові Верховний Суд дійшов висновку, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, оскільки вони підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Суд касаційної інстанції зазначив, що аналіз норм Положення про організацію бухгалтерського обліку в банках України дає підстави стверджувати, що виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором, якщо вони оцінені судом у сукупності з іншими доказами та не спростовані розрахунком відповідача. Отже, надана позивачем виписка по особовому рахунку повністю узгоджується з цією правовою позицією, підтверджує факт надання коштів та наявність заборгованості, а відповідачем не надано жодних доказів, які б спростовували відображені у виписці операції. Аналіз наданого розрахунку та виписки по рахунку свідчить, що протягом дії договору позичальник користувався кредитними коштами, однак не виконав свої зобов`язання з приводу їх повернення в повному обсязі, внаслідок чого залишок непогашеної суми основного боргу склав 21014 грн 89 коп. Щодо нарахування відсотків суд встановив, що у розділі 4 Паспорта споживчого кредиту сторони погодили сплату щомісячних процентів за користування коштами у фіксованому розмірі 54,0% річних. У Типовій формі публічної пропозиції АТ «ТАСКОМБАНК» на укладання Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб у Додатку № 4 Правила надання споживчих кредитів (а.с. 137), зокрема, у п.п. 3.1 вказано, що проценти за користування кредитом нараховуються банком, відповідно до умов Договору, але не рідше одного разу на місяць в день, який відповідає даті укладення Договору, на суму фактичної заборгованості за кредитом. Позивачем заявлено до стягнення заборгованість за відсотками у сумі 28437 грн 33 коп., що відповідає періоду користування коштами. Заявлена до стягнення сума річних відсотків є накопиченою заборгованістю за весь період користування кредитом та є вірною, враховуючи розмір ставки та залишку боргу, тому суд вважає цю вимогу обґрунтованою. Таким чином, суд доходить висновку, що заявлена до стягнення загальна сума заборгованості у розмірі 49452 грн 22 коп. є арифметично доведеною, оскільки вона складається з суми основного боргу 21014 грн 89 коп., заборгованості за відсотками - 28437 грн 33 коп. Відповідач не надав суду доказів погашення боргу у більшому розмірі або власного розрахунку, який би спростовував правильність нарахувань позивача, тому суд визнає розрахунок банку вірним та таким, що відповідає умовам договору. Зважаючи на вищевикладене, позивач має право вимагати від відповідача [PERSON] повернення боргу. Суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. 5. Розподіл судових витрат. Частиною 8 ст. 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України, виходячи із задоволення позовних вимог у повному обсязі, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в повному обсязі в розмірі 2422,40 грн.

Outcome: approved