Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-18 00:00:00

27 листопада 2025 року представник позивача через електронний кабінет звернувся до суду із позовом, мотивувавши його тим, що 17 травня 2023 року між ТОВ «Селфі Кредит» та [PERSON] було укладено кредитний договір про надання споживчого кредиту №781391, за умовами якого відповідач отримав грошові кошти у розмірі 3500 грн з умовою сплати процентів за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені договором. ТОВ «Селфі Кредит» свої зобов`язання перед відповідачем виконало в повному обсязі, надавши кредитні кошти, натомість відповідач не виконав умови кредитного договору та кошти не повернув. 1 лютого 2024 року між ТОВ «Селфі Кредит» та ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» було укладено договір відступлення прав вимоги №01022024, згідно з яким до ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» перейшло право грошової вимоги до відповідача за вказаним кредитним договором. Унаслідок неналежного виконання позичальником своїх зобов`язань за кредитним договором утворилась заборгованість у розмірі 23520 грн, з яких: 3500 грн - заборгованість за тілом кредиту, 20020 грн - заборгованість за відсотками. Окрім заборгованості позивач просив стягнути із відповідача судові витрати -сплачений судовий збір та витрати на правничу допомогу у розмірі 8000 грн. Ухвалою Липоводолинського районного суду Сумської області суду від 28 листопада 2025 року відкрито провадження у справі, постановлено проводити її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Ухвалою суду від 7 січня 2026 року постановлено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Представник позивача про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, у судове засідання не з`явився, у поданій позовній заяві не заперечує проти розгляду справи за відсутності представника. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлена шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Правом подачі до суду відзиву на позов не скористався. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені такі фактичні обставини. 17 травня 2023 року між ТОВ «Селфі Кредит» та [PERSON] було укладено договір №781391 про надання споживчого кредиту шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» (а.с. 9-19, 22 зворот). Згідно з пунктом 1.3. договору сума кредиту складає 3500 грн; Згідно з пунктом 1.4. строк кредиту 360 днів. Періодичність платежів із сплати процентів - кожні 20 днів. Пунктом 1.5.1. визначено, що стандартна процента ставка 2,2% в день та застосовується в межах строку кредиту, вказаного пунктом 1.4. договору. Відповідно до пункту 2.1. кошти кредиту надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на рахунок споживача, включаючи використання реквізитів електронної платіжної картки № [NUMBER] . Додатком до договору є паспорт споживчого кредиту, яким визначено інформацію щодо умов кредитування та зазначено, що датою надання інформації є 17 травня 2023 року та інформація є актуальною до 17 травня 2023 року (а.с. 20 зворот, 21). Згідно даних інформаційної довідки №1-2010 від 20 жовтня 2025 року вбачається, що ТОВ «Універсальні платіжні рішення» як фінансова установа, яка надає послуги з переказу коштів в національній валюті без відкриття рахунків, 17 травня 2023 року о 02:22:06 здійснило перерахування грошових коштів у сумі 3500 грн на картковий рахунок № [NUMBER] (а.с. 23 зворот). Відповідно до інформації №20.1.0.0/7-251201/59950-БТ від 2 грудня 2025 року, наданої АТ КБ «ПриватБанк», на ім`я [PERSON] в банку емітовано карту № [NUMBER] , 17 травня 2023 року на карту № [NUMBER] зараховано грошові кошти у сумі 3500 грн (а.с. 55). Згідно із розрахунком, наданим ТОВ «Селфі Кредит» заборгованість відповідача за договором №781391 від 17 травня 2023 року за період з 17 травня 2023 року до 1 лютого 2024 року складає 23520 грн, з яких: 3500 грн - заборгованість по кредиту, 20020 грн - заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом (а.с. 24-28). 1 лютого 2024 року між ТОВ «Селфі Кредит» та ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» укладено договір факторингу №01022024, у відповідності до умов якого ТОВ «Селфі Кредит» відступило ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» належне йому право вимоги до [PERSON] по кредитному договору №781391 від 17 травня 2023 (а.с. 29-33). Права вимоги переходять до фактора після підписання сторонами акту приймання-передачі реєстру боржників та виконання фактором вимог пункту 7.2. договору (п. 6.2.3). З копії платіжної інструкції №74875 від 1 лютого 2024 року вбачається, що ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» сплатило ТОВ «Селфі Кредит» 2262377,25 грн плати за відступлення права вимоги згідно договору факторингу №01022024 від 1 лютого 2024 року (а.с. 35). На підтвердження обставин переходу права вимоги до відповідача за кредитним договором №781391 від 17 травня 2023 року від ТОВ «Селфі Кредит» до ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» надано витяг з реєстру боржників, відповідно до якого загальна заборгованість (сума відступленої грошової вимоги) становить 23520 грн, з яких: заборгованість по основному боргу (тіло кредиту) - 3500 грн, заборгованість по процентам - 20020 грн. (а.с. 34). При вирішенні даного спору суд виходить з наступних положень закону. Статтею 3 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до частини 3 статті 11 цього Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Згідно з пунктом 12 цієї статті електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Згідно з пунктом 1 статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до частини 1статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор (частина 1 статті 510 ЦК України). Законодавством також передбачені порядок та підстави заміни сторони (боржника чи кредитора) у зобов`язанні. Згідно пункту 1 частини 1 статті 512 ЦК України підставою заміни кредитора у зобов`язанні є передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною першою статті 513 ЦК України передбачено, що правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Докази прав нового кредитора у зобов`язанні передбачені статтею 517 ЦК України, згідно якої первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Згідно зі статтями 1077, 1078 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається. Згідно зі статтею 1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Висновки суду по суті спору. Судом установлено, що на підставі укладеного кредитного договору відповідач зобов`язався повернути позику та відсотки за користування нею, однак свого зобов`язання вчасно не виконав, позику не повернув, нараховані відсотки не сплатив. Надалі на підставі укладеного договору факторингу право вимоги про повернення коштів, отриманих в кредит, перейшло до позивача. Оскільки умови кредитного договору відповідач не виконав своєчасно і належним чином, то суд приходить до висновку, що позов про стягнення заборгованості за кредитним договором необхідно задовольнити та стягнути із відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором. Розподіл судових витрат по справі. Відповідно до частин 1, 3 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений ним судовий збір. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до частини 2 статті 141 ЦПК України витрати на професійну правничу допомогу у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У відповідності до частин 1 - 4 статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу суду надано: копію договору про надання правової допомоги №0107 від 1 липня 2025 року, укладеного між адвокатським об`єднанням «Апологет» та ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», детальним описом наданих послуг за договором про надання правової допомоги від 1 липня 2025 року від 10 листопада 2025 року, акта №661 від 10 листопада 2025 року (а.с. 38-39). Беручи до уваги складність справи, яка є справою не значної складності, обсяг виконаних адвокатом робіт по підготовці позову та процесуальних документів, ціну позову та значення справи для сторін, задоволення позовних вимог, враховуючи при визначенні суми відшкодування реальність адвокатських витрат (дійсність та необхідність), розумність їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, суд вважає за необхідне зменшити заявлений позивачем розмір цих витрат та стягнути з відповідача на користь позивача 5000 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Outcome: approved