Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-13 00:00:00

Короткий виклад позиції позивача та відповідача. Акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк» звернулося до Чорнобаївського районного суду Черкаської області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між позивачем та відповідачем укладені кредитні договори: 14.02.2020 - кредитний договір № 1001545322501, за яким відповідачу виданий кредит у розмірі 20 000,00 грн; 12.06.2020 - кредитний договір № 2001610114101, за яким відповідачу виданий кредит у розмірі 17 300,00 грн. Позивач свої зобов`язання за кредитними договорами виконав. Натомість, відповідач протягом тривалого часу свої зобов`язання не виконує. Заборгованість відповідача перед позивачем станом на 03.06.2025 склала: -по кредитному договору від 14.02.2020 № 1001545322501 84 09,67 грн, з яких: 4 017,31 грн - заборгованість за кредитом, 1,05 грн - заборгованість по процентам, 4 391,31 грн - заборгованість за комісією; -по кредитному договору від 12.06.2020 № 2001610114101 - 24264,92 грн, з яких: 15 943,64 грн - заборгованість за кредитом, 8 321,28 грн - заборгованість по процентам. Покликаючись на норми цивільного кодексу, позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь борг за кредитними договорами в загальній сумі 32 674,59 грн, сплачений судовий збір в розмірі 2 422,40 грн. Рух справи в суді першої інстанції та процесуальні рішення. 03.11.2025 представник позивача Супрун Є.В. в інтересах АТ «Перший Український Міжнародний Банк» скерувала до Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області в електронній формі позовну заяву до [PERSON] про стягнення заборгованості. Ухвалою судді Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області Степченка М.Ю. від 05.11.2025 матеріали цивільної справи передано до Чорнобаївського районного суду Черкаської області для розгляду за підсудністю. Дана справа надійшла до Чорнобаївського районного суду Черкаської області 01.12.2025. Згідно зі ст. 33 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) автоматизованою системою документообігу суду, з урахуванням положень ст. 36, 37 ЦПК України, того ж дня було визначено головуючу суддю Шарую Л.О. та передано їй дану справу. Ухвалою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 10.12.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Сторони в передбачений ч. 7 ст. 279 ЦПК України строк не звернулись до суду з клопотанням про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін. Строк, визначений ч. 3 ст. 279 ЦПК України, для реалізації особами своїх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків сплив. Відповідачем до суду не подано відзиву на позову заяву, при цьому остання належним чином повідомлялася про розгляд справи в суді, за зареєстрованим місцем проживання, однак конверт з поштовою кореспонденцією повернувся до суду без вручення з підстав відсутності адресата. Згідно з вимогами ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. У відповідності до ч. 8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Частиною 8 ст. 178 ЦПК України визначено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Оскільки відповідач про розгляд справи повідомлявся належним чином, відзив на позовну заяву не подала та не повідомила причини його неподання, а також те, що зі сторони позивача не надійшло заперечень щодо розгляду справи в порядку заочного провадження, суд вважає можливим розглянути спір відповідно до ст. 280-282 ЦПК України та на підставі матеріалів справи постановити заочне рішення. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. 14.02.2020 відповідач звернувся до позивача АТ «ПУМБ» із заявою № 1001545322501 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (ДКБО). Згідно положень цієї заяви, її підписанням клієнт [PERSON] беззастережно підтвердила прийняття публічної пропозиції на укладення Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб яка розміщена на сайті АТ «ПУМБ»: pumb.ua, в повному обсязі, з урахуванням умов надання усіх послуг, як обраних безпосередньо при прийнятті послуг, які можуть бути надані їй в процесі обслуговування (з урахуванням всіх змін) і погоджується з тим, що може отримати будь-які передбачені ДКБО послуги, в тому числі через Дистанційні канали обслуговування (за наявності технічної можливості у банку). Відповідач просила відкрити на її ім`я поточний рахунок у гривнях та надати споживчий кредит в розмірі 20 000,00 грн (а.с. 14). Також відповідачкою було підписано «Паспорт споживчого кредиту», в котрому міститься інформація про суму кредиту, строк кредитування, процентну ставку, загальні витрати за кредитом, орієнтовну загальну вартість кредиту для споживача (а.с. 14). На підтвердження надання відповідачу кредиту, позивачем надана копія платіжної інструкції № TR.40958896.39386.8810 від 14.02.2020, згідно якої на розрахунковий рахунок [PERSON] позивач перерахував 20 000,00 грн, як надання кредитних коштів за договором № 1001545322501 від 14.02.2020 (а.с. 26). Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості по кредитному договору № 1001545322501 від 14.02.2020, відповідачка періодично сплачувала кошти, виконуючи взяті на себе по договору зобов`язання. Станом на 03.06.2025 перед позивачем наявний борг в розмірі 8 409,67 грн, із яких: 4 017,31 грн - заборгованість за кредитом, 1,05 грн - заборгованість по процентам, 4 391,31 грн - заборгованість за комісією (а.с. 26-27). Судом досліджена надана позивачем виписка по особовому рахунку відповідачки з 14.02.2020 по 03.06.2025 (а.с. 29-31). 12.06.2020 відповідач звернувся до позивача АТ «ПУМБ» із заявою № 2001610114101 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (ДКБО). Згідно положень цієї заяви, її підписанням клієнт - [PERSON] беззастережно підтвердила прийняття публічної пропозиції на укладення Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб яка розміщена на сайті АТ «ПУМБ»: pumb.ua, в повному обсязі, з урахуванням умов надання усіх послуг, як обраних безпосередньо при прийнятті послуг, які можуть бути надані їй в процесі обслуговування (з урахуванням всіх змін) і погоджується з тим, що може отримати будь-які передбачені ДКБО послуги, в тому числі через Дистанційні канали обслуговування (за наявності технічної можливості у банку). Відповідачrf просила відкрити на її ім`я поточний рахунок у гривнях та надати споживчий кредит в розмірі 7 700,00 грн (а.с. 13). Також відповідачкою підписаний «Паспорт споживчого кредиту (а.с. 13). Відповідно до довідки про збільшення кредитного ліміту по договору № 2001610114101 від 12.06.2020, для [PERSON] 12.06.2020 встановлений кредитний ліміт в розмірі 7 700,00 грн, 15.10.2020 12 500,00 грн, 18.02.2021 17 300,00 грн (а.с. 25). Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості по кредитному договору № 2001610114101 від 12.06.2020, відповідачка періодично сплачувала кошти, виконуючи взяті на себе по договору зобов`язання. Cтаном на 03.06.2025 заборгованість відповідачки за вказаним договором становить 24 264,92 грн, із якої: 15 943,64 грн - заборгованість за кредитом, 8 321,28 грн - заборгованість по процентам (а.с. 28-29). Судом досліджена надана позивачем виписка по особовому рахунку відповідачки з 14.02.2020 по 03.06.2025 (а.с. 29-34). Разом з тим, суд дослідив надану позивачем Публічну пропозицію АТ «ПУМБ» на укладення Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (а.с. 17-22). Пунктом 2.2.5 Розділу І Публічної пропозиції АТ "ПУМБ" передбачено, що підписанням заяви на приєднання до договору, клієнт беззастережно підтверджує, що на момент укладення договору клієнт ознайомився з повним текстом договору (в тому числі тарифами), повністю зрозумів його зміст та погоджується зі всіма умовами договору. Відповідно до п. 5.1.4. Розділу І Публічної пропозиції АТ "ПУМБ" клієнт зобов`язаний своєчасно та повністю відшкодовувати банку сплачені ним кошти. Згідно з п. 5.1.7. Розділу І Публічної пропозиції АТ "ПУМБ" клієнт зобов`язаний сплачувати заборгованість по договору, проценти за користування кредитними коштами, оплачувати комісії та неустойку, а також виконувати зобов`язання з повернення кредиту, в тому числі простроченої заборгованості, на умовах, в строки та в розмірі, що передбачені цим договором. Застосовані норми права. Суд, вирішуючи питання, передбачені ст. 12, 264 ЦПК України, виходить з такого. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого або майнового права та інтересу. Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. За приписами ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Положеннями ч. 1 ст. 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Згідно з ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. За правилами ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Частинами 1, 2 статті 640 ЦК України унормовано, що договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України). Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі. Відповідно до висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст.205, 207 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). За змістом ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Положеннями статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно з ч. 1 ст. 1 та ч. 2 ст. 8 Закону «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, доходи кредитодавця у вигляді процентів, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. За пунктом 10 частини 1 статті 12 цього ж Закону визначено, що у кредитному договорі обов`язково визначається порядок повернення кредиту та сплати процентів за користування споживчим кредитом, власних комісій та інших платежів (за наявності), включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, у вигляді графіка платежів (у разі кредитування у вигляді кредитування рахунку, кредитної лінії графік платежів може не надаватися. Висновки суду. Судом установлено, що між позивачем та відповідачкою були укладені Договори комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (ДКБО): № 1001545322501 від 14.02.2020 та № 2001610114101 від 12.06.2020. Ці укладені між сторонами договори складаються із заяв на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування, в котрих відповідачем узгоджено такі суттєві умови кредитування, як розмір встановленого кредиту, строк кредитування, річна процентна ставка за користування кредитом, комісія тощо та публічна пропозиція АТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб. Матеріали справи не містять та відповідачкою не надано доказів щодо спростування презумпції правомірності цих договорів, вони недійсними не визнані. Як вбачається з матеріалів справи, відповідачкою підписані паспорта споживчого кредиту на підтвердження її інформування, як споживача, про загальні умови кредитування. Суд установив, що позивач свої зобов`язання за кредитними договорам виконав у повному обсязі, перерахувавши відповідачці кредитні кошти. Разом з цим, суд урахував правові позиції, висловлені Верховним Судом у постанові від 17.12.2020 у справі № 278/2177/15-ц, від 16.09.2020 року у справі № 200/5647/18 та від 28.10.2020 у справі № 760/7792/14-ц, за змістом яких виписки за картковими рахунками (по кредитному договору) можуть бути належними доказами щодо заборгованості по тілу кредиту за кредитним договором. Перевіривши надані позивачем розрахунки заборгованості відповідачки перед позивачем, суд вважає їх вірними в частині визначення розміру заборгованості по тілу кредиту та розміру нарахованих відсотків, а також такими, що проведені на підставі укладених між сторонами договорів. Разом з цим, відповідачкою не наданий контррозрахунок розміру нарахованої заборгованості. Обставин, які б спростовували заявлені позовні вимоги та розрахунок заборгованості судом не встановлено. Як видно зі змісту позову, відповідачка не виконує своїх зобов`язань по кредитних договорах, заборгованість, яка виникла, добровільно у повній мірі не погашена, обґрунтованого заперечення щодо нарахованої суми заборгованості не надано. За цих обставин суд дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідачки на користь позивача заборгованості: -по кредитному договору від 14.02.2020 № 1001545322501, що складається із заборгованості по тілу кредиту в розмірі 4 017,31 грн та заборгованості по процентам в розмірі 1,05 грн, а всього 4 018,36 грн; -по кредитному договору від 12.06.2020 № 2001610114101 - 24264,92 грн, що складається із заборгованості по тілу кредиту в розмірі 15 943,64 грн, заборгованість по процентам - 8 321,28 грн, а всього 24 264,92 грн. Щодо вимог позивача про стягнення по договору № 1001545322501 від 14.02.2020 заборгованості за комісією в розмірі 4 391,31 грн, то суд дійшов всиновку про відмову в цій вимозі з огляду на таке. Дійсно, Закон України «Про споживче кредитування» не містить заборони щодо встановлення комісії кредитодавця, котра включається до загальних витрат за споживчим кредитом. Одночасно, згідно з ст. 11 Закону «Про споживче кредитування» (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. Відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України "Про споживче кредитування" умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Згідно з ч. 2 ст. 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19 дійшла висновку про те, що нарахування комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України "Про споживче кредитування" (10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої ст. 11, частини п`ятої ст. 12 Закону України "Про споживче кредитування". Однак, у договорі № 1001545322501 від 14.02.2020 не зазначено конкретного переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з обслуговуванням кредиту, що надаються відповідачу та за які банком встановлена щомісячна комісія. Також АТ "ПУМБ" не надав доказів наявності переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні кредитного договору, а тому положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісяця сплачувати комісію є нікчемними відповідно до ч. 1 та 2 ст. 11, ч. 5 ст. 12 Закону України "Про споживче кредитування". З огляду на зазначене, суд відмовляє у стягненні 4 391,31 грн нарахованої позивачем комісії. Розподіл судових витрат між сторонами Відповідно до положень ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При поданні позову, позивачем сплачений судовий збір в розмірі 2422,40 грн (а.с. 1). У зв`язку із частковим задоволенням позовних (86,59 %), суд вважає необхідним стягнути із відповідачки на користь позивача понесені останнім судові витрати пропорційно задоволеним вимогам у розмірі 2 097,56 грн.

Outcome: partial