Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-15 00:00:00

Стислий виклад позиції сторін. МТСБУ (позивач) подало до суду позов до [PERSON] , у якому просить суд стягнути з відповідача на його користь кошти в розмірі понесених витрат в сумі 288 000,00 грн, та судовий збір в розмірі 2 422,40 грн. В обґрунтування своїх вимог щодо предмета спору покликається на те, що [INFO] о 14 год 00 хв на ділянці автодороги по вул. Нове Село у с.Томашівці Калуського району Івано-Франківської області з вини водія [PERSON] , який перебував в стані алкогольного сп`яніння та який керував автомобілем марки «Мерседес», реєстраційний номер [NUMBER] , сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої загинув пасажир цього автомобіля [PERSON] . На дату скоєння цієї пригоди водій [PERSON] не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Вина [PERSON] у скоєнні вищезазначеної ДТП підтверджується вироком Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 09.12.2024. Отже відповідальною особою за завдані збитки є відповідач. У вересні 2024 року потерпіла, мати загиблого, [PERSON] , [PERSON] , яка є особою пенсійного віку, з метою отримання відшкодування звернулася через свого представника з відповідною заявою в МТСБУ. У зв`язку з настанням події, передбаченої п.п. «а» п. 41.1 ст. 41 Закону, МТСБУ 06 грудня 2024 року та 26 грудня 2024 року перерахувало частинами по 144 000 грн. потерпілій суму страхового відшкодування, а загалом сплатило 288 000 грн 00 коп. Таким чином, розмір збитків, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування, склав суму 288 000 грн 00 коп. У вироку суду зазначено, що відповідач є учасником бойових дій, а також зазначено, що на момент ДТП він перебував в стані алкогольного сп`яніння. Отже, відповідач має відшкодувати позивачу сплачене страхове відшкодування в сумі 288 000 грн. Представник позивача у судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, підтримання позовних вимог у повному обсязі та незаперечення проти ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, хоч повідомлений про дату, час і місце його проведення належним чином, про причини неявки суд не повідомив, клопотання про розгляд справи за його відсутності не подав, правом на подання відзиву не скористався. Заяви, клопотання, подані учасниками справи. Представником позивача подано заяву про розгляд справи за його відсутності, підтримання позовних вимог у повному обсязі та незаперечення проти ухвалення заочного рішення (а.с.56). Процесуальні дії у справі. Ухвалою від 18.07.2025 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено її до відкритого підготовчого засідання в порядку загального позовного провадження (а.с.51-52). Ухвалою підготовчого засідання від 14.08.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с.60). Ухвалою судового засідання від 18.09.2025 відкладено розгляд справи (а.с.66). Ухвалами судового засідання від 06.11.2025, 09.12.2025 витребувано докази (інформацію) та відкладено розгляд справи (а.с.73-74, 85-86, 87-88). Зважаючи на вимоги статті 280 та частини 2 статті 247 ЦПК України, судом 15.01.2026 проведено заочний розгляд справи за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. З урахуванням ухвалення цього рішення за відсутності учасників справи, датою його ухвалення є дата складення повного судового рішення. Позиція суду. Суд, з`ясувавши обставини, на які сторона позивача посилається як на підставу позовних вимог, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, надавши оцінку кожному доказу окремо та зібраним у справі доказам в цілому, доходить висновку, що позов підлягає задоволенню повністю виходячи з такого. Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Відповідно до інформації, наданої Залізничним відділом ДРАЦС у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 21.09.2024, та свідоцтвом про народження від 21.05.1991 дошлюбне прізвище [PERSON] - « [PERSON] » та матір`ю [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] . Відомості про батька записані за вказівкою матері відповідно до частини 1 статті 135 СК України (а.с.15, 17). [PERSON] є пенсіонером, що підтверджується пенсійним посвідченням № [NUMBER] , виданим 22.08.2007 (а.с.16). [PERSON] помер [INFO] у с. Томашівці Калуського району Івано-Франківської області, про що свідчить свідоцтво про смерть від 23.07.2024 (а.с.11). 13.09.2024 [PERSON] повідомлено МТСБУ про дорожньо-транспортну пригоду, яка мала місце [INFO] о 14 год 00 хв на ділянці автодороги по вул. Нове Село у с.Томашівці Калуського району Івано-Франківської області, у якій [PERSON] , [INFO] , керуючи автомобілем марки «Mersedes Benz 200», р.н. [NUMBER] , допустив зіткнення з бетонною електроопорою. Внаслідок ДТП пасажир [PERSON] , [INFO] , від отриманих травм загинув. Окрім цього, у цей день [PERSON] подано до МТСБУ заяви про виплату страхового відшкодування, зокрема пов`язаного із витратами на поховання у сумі 16 886,00 грн та пов`язане із втратою годувальника у сумі 288 000,00 грн (а.с.7, 8, 9). Вироком Калуського міськрайонного суду Львівської області від 09.12.2024, який залишений без змін ухвалою Івано-Франківського апеляційного суду від 08.04.2025, визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 5 років. Вироком встановлено, що [PERSON] , [INFO] близько 14:00 год. в світлу пору доби, на ділянці автодороги по вул. Нове Село у с. Томашівці Калуського району Івано-Франківської області керуючи транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, порушив правила безпеки дорожнього руху, що спричинили смерть потерпілого [PERSON] . Також, вироком встановлено, що [PERSON] являється учасником бойових дій та отримує відповідні пільги (а.с.19-21, 22-24). Довідками №1 від 03.12.2024, №2 від 20.12.2024 та платіжними інструкціями №943919 від 06.12.2024, 944999 від 26.12.2024 встановлено розмір відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих, завданої [PERSON] винуватцем ДТП [PERSON] - 288 000,00 грн та проведено оплати цієї суми двома платежами по 144 000,00 грн кожний (а.с.29, 31, 32, 33). 31.05.2025 МТСБУ оформлено вимогу в порядку регресу на ім`я [PERSON] про необхідність компенсації останнім витрат МТСБУ, загальний розмір яких складає 288 000,00 грн (а.с.37). За наявною інформацією, яка міститься на офіційному сайті МТСБУ, власник транспортного засобу з реєстраційним номером [NUMBER] станом на [INFO] не мав чинного полісу внутрішнього страхування (а.с.72). За змістом довідки від 14.09.2016 №4725 та посвідчення серії [NUMBER] , виданого 04.05.2018, [PERSON] дійсно в період з 26.02.2016 по теперішній час безпосередньо брав участь в АТО, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі/районах проведення АО на території Донецької та Луганської областей, та має право на пільги, передбачені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій (а.с.103, 104). Зміст спірних правовідносин. Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з відшкодуванням позивачем шкоди, завданої відповідачем, та набуття права зворотної вимоги (регресу) до винної особи (відповідача) у розмірі виплаченого відшкодування. Норми права, які застосував суд. До спірних правовідносин, які виникли між сторонами, підлягають застосуванню норми Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), Закону України «Про страхування», норми який діяв на час виникнення спірних правовідносин (далі - Закон № 85/96-ВР) та Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV). Так, відповідно до положень частини 1 статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Положеннями частини 1, 2 статті 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); правонаступництва; виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Відповідно до положень статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з вимогами частини 1, 2 статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. За змістом положень частини 1 статті 1200 ЦК України у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті. Шкода відшкодовується: чоловікові, дружині, батькам (усиновлювачам), які досягли пенсійного віку, встановленого законом, - довічно. Приписами частини 2, 5 статті 1187 ЦК України встановлено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Відповідно до статті 993 ЦК України до страховика, який здійснив страхову виплату (відшкодування) за договором страхування майна, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхову виплату (відшкодування), має до особи, відповідальної за завдані збитки. Особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом (частина 1 статті 1191 ЦК України). Здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком (частина 1 статті 25 Закону №85/96-ВР,). Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (Закон № 1961-IV), який спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. Страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого (стаття 6 Закону № 1961-IV). Згідно з приписами пункту 22.1. статті 22 Закону № 1961-IV у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння: транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі; особами, на яких поширюється дія пункту 13.1 статті 13 цього Закону (підпункти «а» та «г» пункту 41.1. статті 41 Закону № 1961-IV); Нормами підпункту 38.2.5 пункту 38.2. статті 38 Закону № 1961-IV передбачено, що МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до особи, визначеної у пункті 13.1 статті 13 цього Закону, яка причетна до дорожньо-транспортної пригоди, якщо вона керувала транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також якщо вона відмовилася від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та/або вжила алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником), та/або вона керувала транспортним засобом без права на керування транспортним засобом відповідної категорії, та/або самовільно залишила місце пригоди. За змістом пункту 13.1 статті 13 Закону № 1961-IV учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності та особи з інвалідністю внаслідок війни, що визначені законом, особи з інвалідністю I групи, які особисто керують належними їм транспортними засобами, а також особи, що керують транспортним засобом, належним особі з інвалідністю I групи, у її присутності, звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України. Відшкодування збитків від дорожньо-транспортної пригоди, винуватцями якої є зазначені особи, проводить МТСБУ у порядку, визначеному цим Законом. Узагальнені обставини, встановлені судом. Судом встановлено на підставі безпосередньо досліджених та оцінених наявних у справі доказів, що [INFO] о 14 год 00 хв на ділянці автодороги по вул. Нове Село у с.Томашівці Калуського району Івано-Франківської області відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу марки «Mersedes Benz 200», р.н. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , пасажиром у якому був [PERSON] . Внаслідок цієї ДТП [PERSON] від отриманих травм загинув. Вироком Калуського міськрайонного суду Львівської області від 09.12.2024, який залишений без змін ухвалою Івано-Франківського апеляційного суду від 08.04.2025, визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі. Цим вироком встановлено, що [PERSON] керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, а також те, що він є учасником бойових дій. Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «Mersedes Benz 200», р.н. [NUMBER] , на час ДТП [INFO] не була застрахована. МТСБУ сплатила матері [PERSON] - [PERSON] , яка на час ДТП досягла пенсійного віку, відшкодування шкоди у сумі 288 000,00 грн. Мотивована оцінка наведених сторонами аргументів щодо відсутності підстав для задоволення позову. Надавши оцінку аргументам сторони позивача, суд зауважує, що [PERSON] на момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди мав статус учасника бойових дій, а відтак належав до осіб, визначених пунктом 13.1 статті 13 Закону № 1961-IV, які звільняються від обов`язку укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України і не підлягають регресній відповідальності перед МТСБУ у разі спричинення ДТП, не застрахувавши свою цивільно-правову відповідальність. Водночас, суд зазначає, що відповідач спричинив ДТП, внаслідок чого загинув [PERSON] (настав страховий випадок), керуючи транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що встановлено вироком Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 09.12.2024. Зазначена обставина відповідно до підпункту 38.2.5 пункту 38.2. статті 38 Закону № 1961-IV утворює окрему правову підставу для виникнення у МТСБУ права на регресний позов до відповідача. За наведених обставин у сукупності, суд доходить переконання, що позивач після здійснення страхового відшкодування набув право на подання регресного позову до відповідача, а заявлені позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню повністю. Розподіл між сторонами судових витрат. Відповідно до вимог статті 141 ЦПК України судовий збір у сумі 2 422,40 грн підлягає покладенню на відповідача в повному обсязі. На підставі статей 22, 512, 514, 993, 1166, 1187, 1191 Цивільного кодексу України, статті 25 Закону України «Про страхування», статей 6, 13, 22, 38, 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та

Outcome: approved