Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-12 00:00:00

03.11.2025 ТОВ «Коллект Центр» звернулося до суду з позовом до [PERSON] , у якому просить суд стягнути із останнього на свою користь заборгованість за кредитним договором № 010/0871/82/0063698 від 10.02.2012 у розмірі 29 330,88 грн., а також понесені судові витрати. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 10.02.2012 між Акціонерним товариством «Райффайзен Банк» (далі АТ «Райффайзен Банк») та [PERSON] укладено кредитний договір № 010/0871/82/0063698. Відповідно до умов кредитного договору, Банк надав відповідачу кредитний ліміт в сумі 9 000,00 грн. Строк Кредиту 24 місяців з 10.02.2012 (дата надання кредиту) по 10.02.2014 (Дата повного погашення Кредиту). Також, умовами кредитного договору передбачено тип та розмір процентної ставки за користування кредитом. Підписавши кредитний договір, Клієнт підтвердив, що перед підписанням Заяви-Договору він повідомлений про усі умови споживчого кредитування в АТ «Райффайзен Банк Аваль» та орієнтовну вартість Кредиту, що підтверджується підписом Клієнта про його ознайомлення з паспортом споживчого кредиту «Кредит готівкою», та не має зауважень, претензій щодо наданої інформації. Надана інформація Клієнту є повною, необхідною, доступною, достовірно та своєчасною. 20.09.2019 було укладено договір №114\\2-19-F відповідно до якого АТ «Райффайзен Банк» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №010/0871/82/0063698. 10.01.2023 було укладено договір №10-01/2023 відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило на користь ТОВ «Коллект Центр» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №010/0871/82/0063698. Таким чином, ТОВ «Коллект Центр» наділено правом вимоги до відповідача за договором №010/0871/82/0063698. Станом на 03.11.2025 розмір заборгованості відповідача становить 29 330,88 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) 22 809,45 грн.; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 924,33 грн.; інфляційні збитки 4 194,80 грн.; нараховані 3% річних 1 402,30 грн. Всупереч умовам кредитного договору, відповідач свої зобов`язання не виконав, після відступлення прав вимоги за цим договором відповідачем не здійснювалось платежів на погашення заборгованості, у зв`язку з чим позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за вищезазначеним договором у загальному розмірі 29 330,88 грн., судові витрати зі сплати судового збору розміром 2 422,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 13 000,00 грн. Ухвалою судді Вознесенівського районного суд міста Запоріжжя від 05.11.2025 позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, сторонам по справі надано строк для подання заяв по суті справи, призначено судове засідання. 28.11.2025 через систему «Електронний суд» відповідач, в особі представника - адвоката Пономаренка О.О., подав до суду відзив, в якому просив позов задовольнити частково, а саме задовольнити в частині стягнення заборгованості в розмірі 23 169,40 грн. На обґрунтування представник зазначив, що ТОВ «Вердикт Капітал» набуло право грошової вимоги до боржника [PERSON] від АТ «Райффайзен Банк» на загальну суму 23 169,40 грн., з яких 22 809,45 грн. прострочена заборгованість за сумою кредиту, 359,95 грн. прострочена заборгованість за сумою відсотків, тому воно не могло передати більше прав позивачу ТОВ «Коллект Центр» ніж мало само. Виходячи з наведеного, вважає, що стягненню з відповідача на користь позивача підлягає заборгованість саме в розмірі 23 169,40 грн. Крім того, зазначив, що позивачем вимог в порядку ст. 625 Цивільного кодексу України не заявлялось, а отже вимоги позивача в частині стягнення з відповідача заборгованості за 3% річних та інфляційними втратами не підлягають задоволенню. Також вважає, що вимога позивача про стягнення витрат на правову допомогу не підлягає задоволенню, оскільки зазначена вимога не підтверджена відповідним документом, який доводить факт понесення витрат, зокрема платіжною квитанцією. 04.12.2025 через систему «Електронний суд» представником позивача ТОВ «Коллект Центр» Ткаченко М.М. подано відповідь на відзив, з посиланням на те, що за умовами договору №114/2-19- F датою відступлення Прав Вимоги є дата підписання сторонами Реєстру Боржників за відповідним Портфелем Заборгованості. Так, відступлення Прав вимоги від АТ «Райффайзен Банк Аваль» на користь ТОВ «Вердикт Капітал» до [PERSON] за Договором №010/0871/82/0063698 відбулось шляхом підписанням Реєстру Боржників від 12.12.2021 до Договору №114/2-19- F. Отже, з моменту відступлення на користь ТОВ «Вердикт Капітал» прав вимоги до [PERSON] за Договором №010/0871/82/0063698, ТОВ «Вердикт Капітал» набуло усі права згідно кредитного договору, що були у первісного кредитора. Крім того, матеріали справи містять належним чином засвідчені копії Акту прийому-передачі Реєстру Боржників від 10.01.2023 року за Договором про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги №10-01/2023 від 10.01.2023 року, Реєстру Боржників до Договору про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги №10-01/2023 від 10.01.2023 року, який є Додатком №3 до Договору №10-01/2023, що є належними та достатніми доказами переходу прав вимоги від ТОВ «Вердикт Капітал» на користь ТОВ «Коллект Центр» до [PERSON] за Договором №010/0871/82/0063698. Отже, з моменту відступлення на користь ТОВ «Коллект Центр» прав вимоги до [PERSON] за Договором №010/0871/82/0063698, позивач набув усі права згідно з кредитного договору, що були у первісного кредитора. Крім того, розмір та порядок нарахування відсотків погоджений сторонами кредитного договору, підстави виникнення заборгованості є законними, а її розмір розумним та справедливим. Виходячи з чого, вважає, що кредитодавцями у відповідності до домовленостей між сторонами, що викладені в даному договорі, та інших документах, було правомірно нараховано заборгованість, в тому числі по відсоткам, на умовах автопролонгації, а також відсоткам передбачених ст. 625 ЦК України. Зазначила, що позивачем було надано на підтвердження витрат на правничу допомогу відповідні документи разом з позовною заявою на дотримання вимоги ч. 9 ст. 175 ЦПК України, відтак заявлена до стягнення сума витрат позивача є співмірною зі складністю даної справою, зворотного відповідачем не доведено. 08.01.2026 через систему «Електронний суд» представником відповідача подано заперечення на відповідь на відзив, з посиланням на те, що ТОВ "Вердикт Капітал" на підставі укладеного із АТ "Райффайзен Банк" договору, з 20.09.2019 набуло статусу нового кредитора та отримало право вимоги до заборгованості відповідача за кредитним договором №010/0871/82/0063698 від 10.02.2012 на суму 23 169,40 грн. Відтак, позивач набув право вимоги до відповідача в межах предмету Договору про відступлення права вимоги від 20.09.2019 укладеного між АТ "Райффайзен Банк" та ТОВ "Вердикт Капітал" за №114/2-19-F, що чітко вказано в п. 2.1 Договору №10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 10.01.2023. Тобто, з урахуванням всього наведеного вище, позивач також набув від ТОВ "Вердикт Капітал" право вимоги до відповідача на заборгованість, строк виконання якої настав станом на 20.09.2019. Таким чином, нарахування відсотків ТОВ "Вердикт Капітал" за отриманим правом вимоги до відповідача, а пізніше й позивачем, за отриманим від ТОВ Вердикт Капітал правом вимоги до відповідача - ТОВ Коллект центр, є необґрунтованим. Представник повторно зазначив, що в матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували сплату ТОВ «Коллект Центр» на користь Адвокатського об`єднання «Лігал Ассістанс» грошових коштів відповідно до договору №01-07/2024 від 01 липня 2024 року про надання правової допомоги. Представник позивача належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи у судове засідання не з`явилася, надала заяву у якій просила суд розглянути справу за відсутності представника, позовні вимоги просить задовольнити у повному обсязі. Відповідач судове засідання не з`явився, разом з цим, його представником адвокатом Пономаренком О.О. подано заяву про розгляд справи без участі відповідача та його представника. Враховуючи те, що учасники справи належним чином повідомлені про день та час розгляду справи, суд вважає за можливе відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України розглянути справу у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів не здійснюючи фіксування судового процесу. 08.01.2026 судом завершено розгляд справи та суд перейшов до стадії ухвалення рішення, оголосивши перерву для виготовлення його повного тексту до 13.01.2026. Вивчивши матеріали справи, дослідивши надані до суду докази у їх сукупності було встановлено наступні факти та відповідні ним правовідносини. Так, відповідно до приписів ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За правилом ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до положень ч. 1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За змістом п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно з вимог ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Положеннями ст. 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Судом встановлено, що 10.02.2012 між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] укладено кредитний договір про надання банківських послуг у сфері страхування№ 010/0871/82/0063698, відповідно до умов якого відповідачу було встановлено максимальний розмір кредиту 50 000 грн. Поточний кредитний ліміт на дату укладання договору дорівнює 9 000 грн. ( п. 9.1. Договору). Строк користування кредитом становив 24 місяців до 10.02.2024 (п.8.4. Договору), процентна ставка - 36,9% річних (п.8.3. Договору). Даний договір було підписано [PERSON] власноручним підписом. Зі змісту заяви на отримання кредиту вбачається, що відповідач ввів особисті данні для отримання кредиту. Паспорт кредиту від АТ «Райффайзен банк» містить основні умови кредитування, інформацію щодо орієнтовної реальної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту, порядок повернення кредиту: кількість та розмір платежів, періодичність внесення (графік платежів). Вищевказаний кредитний договір та паспорт кредиту підписані відповідачем особисто. Суду також надано договір добровільного страхування життя №0769723186 від 07.02.2014, укладений між ПрАТ «Страхова компанія «Уніка Життя» та [PERSON] . Згідно з розрахунком, складеним АТ «Райффайзен банк» щодо укладеного з [PERSON] кредитного договору № 010/0871/82/0063698, станом на 12.12.2019 заборгованість останнього становила 23 169,40 грн., з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) 22 809,45 грн.; заборгованість за відсотками 359,95 грн. Як вбачається з виписки по рахунку [PERSON] за період з 10.02.2012 по 12.12.2019 користувався кредитними коштами, сплачував відсотки за користування кредитом. Враховуючи вищевикладене, суд доходить до висновку, що сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строки та умови надання грошових коштів, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення такого Договору, на таких умовах шляхом підписання Договору власноручно. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. 20.09.2019 було укладено договір №114/2-19-F відповідно до якого АТ «Райффайзен Банк Аваль» відступило на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 010/0871/82/0063698. Згідно з витягу з реєстру боржників до договору відступлення прав вимоги №114/2-19-F від 20.09.2019 АТ «Райфайзен Банк» відступив ТОВ «Вердикт-Капітал» право вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 010/0871/82/0063698 на загальну суму заборгованості, яка складає 23 169,40 грн., з яких: 22 809,45 грн. - заборгованість за основною сумою боргу по кредиту у валюті договору; 359,95 грн. заборгованість за відсотками. Як вбачається з розрахунку заборгованості ТОВ «Вердикт-Капітал», заборгованість [PERSON] перед ТОВ «Вердикт-Капітал» станом на 10.01.2023 становить 29 330,88 грн, з яких: 22 809,45 грн. заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту); 359,95 грн заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги; 564,38 грн заборгованість за нарахованими відсотками; 4 194,80 грн. інфляційні збитки; 1 402,30 грн. нараховані 3% річних. 10.01.2023 було укладено договір №10-01/2023 відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило на користь ТОВ «Коллект Центр» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 010/0871/82/0063698. Таким чином, ТОВ «Коллект Центр» наділено правом вимоги до відповідача за договором № 010/0871/82/0063698. Згідно з витягу з реєстру боржників до договору №10-01/2023 про відступлення прав вимоги від 10.01.2023, ТОВ «Вердикт-Капітал» відступило ТОВ «Коллект Центр» право вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 010/0871/82/0063698 на загальну суму заборгованості 29 330,88 грн. Як вбачається з розрахунку заборгованості, заборгованість [PERSON] перед ТОВ «Коллект Центр» станом на 09.10.2025 становить 29 330,88 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням(за тілом кредиту) 22 809,45 грн.; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 924,33 грн.; інфляційні збитки 4 194,80 грн.; нараховані 3% річних 1 402,30 грн. У матеріалах справи відсутні докази того, що відповідач висував заперечення проти вимог нового кредитора у зобов`язаннях відповідно до статті 518 ЦК України. В силу вимог ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За приписами ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Враховуючи надані позивачем докази переходу прав вимоги за договором від 10.02.2012, суд дійшов висновку, що позивач набув права вимоги до відповідача в обсязі, визначеному вказаним договором. Разом із тим, згідно з умовами кредитного договору визначено строк кредиту 24 місяці до 10.02.2014 (п. 8.4. Договору), а також процентну ставку по кредиту та умови її застосування, які зазначені у Графіку. Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. За висновками Великої Палати Верховного Суду, викладених в п. 91 постанови від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12, після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою ст. 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. При цьому, ТОВ "Вердикт Капітал" на підставі укладеного із АТ "Райффайзен Банк" договору, з 20.09.2019 набуло статусу нового кредитора та отримало право вимоги до заборгованості відповідача за кредитним договором №010/0871/82/0063698 від 10.02.2012 року на суму 23 169,40 грн. Натомість, отримавши право вимоги до відповідача ТОВ "Вердикт Капітал" додатково нарахувало проценти за користування кредитом, що суперечить предмету договору відступлення права вимоги, за яким товариство отримало право вимоги саме до існуючої заборгованості відповідача. Відповідно до змісту п. 1 Договору про відступлення права вимоги від 20.09.2019, "Право вимоги", яке отримало ТОВ "Вердикт Капітал" - це право грошової вимоги первісного кредитора до боржника на дату відступлення прав вимоги щодо погашення заборгованості по кредиту, процентів за користування кредитом, комісій, штрафних санкцій, визначених кредитними договорами та інших платежів, що підтверджуються документацією. Згідно з цим, позивач набув право вимоги до відповідача в межах предмету Договору про відступлення права вимоги від 20.09.2019 укладеного між АТ "Райффайзен Банк" та ТОВ "Вердик Капітал" за №114/2-19-F, що чітко вказано в п. 2.1 Договору №10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 10.01.2023 року. Суд погоджується з доводами представника відповідача, що ТОВ «Вердикт Капітал» набуло право грошової вимоги до боржника [PERSON] від АТ «Райффайзен Банк» на загальну суму 23 169,40 грн., з яких 22809,45 грн. прострочена заборгованість за сумою кредиту, 359,95 грн. прострочена заборгованість за сумою відсотків, відтак воно не могло передати більше прав позивачу ТОВ «Коллект Центр» ніж мало само. Також, позивачем у позовній заяві було здійснено нарахування за ч. 2 ст. 625 ЦК України за період з 07.02.2020 до 23.02.2022 на суму боргу 3% річних - у сумі 1 402,30 грн. та інфляційні втрати у сумі 4 194,80 грн. У ч. 2 ст. 625 ЦК України, встановлено відповідальність за порушення грошового зобов`язання. Зокрема, передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оскільки позивач набув право вимоги лише на ту суму заборгованості, на яку мав право кредитор, тобто на суму заборгованості 23 169,40 грн., у тому числі по тілу кредиту 22 809,45 грн., за процентами 359,95 грн., тому вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, а саме з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за кредитним договором в сумі 23 169,40 грн. При цьому, право вимоги на стягнення інфляційних втрат в сумі 4 194,80 грн. та 3% річних в сумі 1 402,30 грн. факторові не передавалось. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно із ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з вимогами ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст. ст. 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється виключно на засадах змагальності сторін, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору, доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. З урахуванням викладеного, оскільки відповідач умови за вказаним кредитним договором належним чином не виконував, право вимоги за цими договором перейшло до позивача, то суд вважає за необхідне, частково задовольняючи позовні вимоги, стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Коллект центр" заборгованість за Договором № 010/0871/82/0063698 від 10.02.2012 у розмірі 23 169,40 грн., з яких: 22 809,45 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу, 359,95 грн. - сума заборгованості за відсотками. Вирішуючи питання щодо стягнення судових витрат суд доходить наступного висновку. Відповідно до ч. 3 ст. 133 ЦПК України, витрати на професійну правничу допомогу відносяться до судових витрат як витрати, пов`язані з розглядом справи. Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача. Позивачем до позовної заяви на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу надано: договір № 01-07/2024 про надання правової допомоги від 01 липня 2024 року, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» та Адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс»; Прайс-лист АО «Лігал Ассістанс»; заявку на надання правової допомоги № 2678 від 01.09.2025; витяг з Акту № 14 про надання юридичної допомоги від 30.09.2025. Відповідно до частин першої-шостої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися (частина третя статті 141 ЦПК України). У додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) вказано, що з аналізу частини третьої статті 141 ЦПК України можна виділити такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на те, що принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності, тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення. Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу. 01 липня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Колект Центр» та Адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс» укладено договір про надання правової допомоги № 01-07/2024 за умовами якого клієнт доручає, а адвокатське об`єднання приймає на себе зобов`язання надавати юридичну допомогу в обсязі та на умовах, передбачених даним договором. Пунктом 4.3 договору про надання правової допомоги передбачено, що факт надання послуг за договором підтверджується Актом про надання юридичної допомоги, який готується Адвокатським об`єднанням та надсилається клієнту для підписання не пізніше 10 числа місяця, наступного за місяцем, в якому була надана юридична допомога. 01.09.2025 Товариством з обмеженою відповідальністю «Колект Центр» та Адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс» підписано заявку на надання юридичної допомоги № 2678 за умовами якої адвокатське об`єднання здійснює правові (юридичні) послуги по супроводу примусового стягнення заборгованості з [PERSON] , а саме: надання усної консультації з вивченням документів 2 години, вартість 4 000 грн; складання позовної заяви про стягнення боргу для подачі до суду 3 години, вартість 9 000 грн. З Витягу з Акту № 14 про надання юридичної допомоги, який складено 30.09.2025, вбачається, що АО «Лігал Ассістанс» та ТОВ «Коллект Центр» походили надання наступних правових послуг адвокатським об`єднанням клієнту: надання усної консультації з вивченням документів 2 години, вартість 4 000 грн; складання позовної заяви про стягнення боргу для подачі до суду 3 години, вартість 9 000 грн. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 4 ст. 137 ЦПК України). У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідач посилається на не неспівмірність витрат позивача на правничу допомогу зі складністю даної справи, зазначає, що матеріали справи не містять великої кількості документів для дослідження, збирання яких адвокат витратив значний час. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір (позиція викладена Верховним Судом у додаткових постановах від 20.05.2019 у справі №916/2102/17, від 25.06.2019 у справі № 909/371/18, у постановах від 05.06.2019 у справі №922/928/18, від 30.07.2019 у справі № 911/739/15 та від 01.08.2019 у справі №915/237/18). У постановах від 19 лютого 2022 року № 755/9215/15-ц та від 05 липня 2023 року у справі № 911/3312/21 Велика Палата Верховного Суду виснувала, що під час визначення суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та потрібності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Зазначена адвокатом в Акті 14 про надання юридичної допомоги від 30.09.2025 вартість послуги з надання усної консультації з вивчення документів у розмірі 4 000 грн та послуги зі складання позовної заяви про стягнення боргу у сумі 9 000 грн є необґрунтованою та не пропорційною до предмета спору, ураховуючи критерії дійсності та необхідності витрат у зазначеному розмірі. Враховуючи обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, виходячи із критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності), необхідного часу виконання робіт, клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги у зв`язку з неспівмірністю, колегія суддів вважає, що витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 13 000 грн. не відповідають критерію необхідності, виправданості, не є співмірними складності даної справи, тому приходить до висновку про доведеність ТОВ «Коллект Центр» понесених витрат на оплату професійної правничої допомоги під час розгляду справи в суді першої інстанції в розмірі 6000 грн. Разом з тим, у разі часткового задоволення позову витрати на правничу допомогу покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки вимоги підлягають задоволенню частково у розмірі 79%, то з [PERSON] на користь ТОВ «Коллект Центр» підлягають стягненню витрати на правничу допомогу у розмірі 4 740,00 грн. Так як позов ТОВ «Коллект Центр» задоволено частково, то розмір сплаченого ним судового збору при зверненні до суду з цим позовом підлягає стягненню з відповідача на його користь пропорційно задоволеним вимогам, які в даному випадку складають 1 913,70 грн. (79% задоволених позовних вимог), виходячи з розрахунку: 23 169,40 грн. (розмір задоволених позовних вимог) х 2 422,40 грн. (сума сплаченого судового збору) / 29 330,88 грн. (розмір заявлених позовних вимог).

Outcome: partial