Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-13 00:00:00

У серпні 2023 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що 06.05.2022 року до Стрюківської сільської ради Березівського району Одеської області надійшло звернення щодо самозахвату проїжджої частини дороги загального користування між магазином та багатоквартиним двоповерховим житловим будинком. Внаслідок зазначеної перевірки було виявлено, що магазин, який знаходиться за адресою [ADDRESS] та розташований на належній [PERSON] земельній ділянці площею 0,0117 га з кадастровим номером 5123584500:02:001:0343, частково розмішений на землях комунальної власності загального користування Стрюківської сільської ради Березівського району Одеської області. Також за даною адресою знаходиться контейнер, з якого проводиться торгівля насінням сільськогосподарських культур та добривами для них, а також ветеринарними препаратами, кормами для тварин, який частково розміщений на належній [PERSON] земельній ділянці площею 0,2383 га кадастровий номер 5123584500:02:001:0344, а частково на землях комунальної власності загального користування Стрюківської сільської ради Березівського району Одеської області. Крім того, без відповідних правовстановлюючих та дозвільних документів. відповідачкою було прибудовано до багатоквартирного будинку [ADDRESS] капітальну споруду (веранду), тим самим порушено архітектуру будов. Більше того, [PERSON] за адресою [ADDRESS] було відгороджено кам?яними блоками багатоквартирний будинок з самовільним зайняттям частини земель загального користування орієнтовною площею 0,0350 га, без будь-яких на те дозвільних документів, чим заблокувано можливість під?їзду спецтранспорту та власників і користувачів суміжних будівель та спору. Виконавчий комітет Стрюківської сільської ради прийняв рішення про заборону [PERSON] виконувати на даній земельній ділянці (земля загального користування) будь-які роботи, в тому числі будівельні та зобов?язати звільнити територію (проїжджу частину) від будівельних матеріалів та транспортних засобів, які перешкоджають під?їзду для обслуговування магазину « [INFO] ». Однак відповідачка проігнорувала вимоги, викладені в рішенні, та продовжувала займати земельну ділянку загального користування для власних потреб, перешкоджаючи цим обслуговувати магазин та багатоквартирний житловий будинок. На час звернення до суду з даним позовом, відповідачка жодних дій на звільнення земельної ділянки комунальної власності так і не вчинила, у зв?язку з чим Стрюківська сільська рада змушена була звернутися до суду з даним позовом. У зв`язку з чим, позивач просить суд усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою, належною до земель комунальної власності Стрюківської сільської ради Березівського району Одеської області, шляхом знесення самочинної прибудови, що знаходиться за адресою [ADDRESS] , демонтажу контейнерів, розташованих за адресою [ADDRESS] , та огорожі у вигляді бетонних блоків, розташованих за адресою [ADDRESS] . Ухвалою суду від 23.08.2023 року було відкрито провадження у вказаній справі із призначенням підготовчого судового засідання. Підготовче судове засідання від 20.09.2023 року було відкладено за клопотаннями представника позивача та за заявою представника відповідача. 25.09.2023 року від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого позов не визнає в повному обсязі та вважає позовну заяву подану з метою завдати шкоди її інтересам. Зазначає, що позивачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження того, що з часу, коли відповідач стала власником земельних ділянок, конфігурація та розміри земельних ділянок відповідача змінились в сторону збільшення за рахунок земель комунальної власності Стрюківської сільської ради. Топографо-геодезична зйомка земельної ділянки та фото таблиці не є доказами того, що площа земельної ділянки позивача зменшилась внаслідок самовільного захоплення відповідачем спірної земельної ділянки. Також не надано жодного доказу про те, що дана земельна ділянка відноситься до земель загального користування сільської ради та призначена для обслуговування магазину « [INFO] » (підвозу товарів, пожежний проїзд). У 2016 році [PERSON] зареєструвала право власності на вказану земельну ділянку, цільове призначення якої - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що підтверджується витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, та погодила межі із сусідами, у тому числі зі Стрюківською сільською радою. 25.05.2023 року відповідачем виготовлено технічну документацію на земельну ділянку та погоджено межі земельної ділянки, у тому числі з позивачем. Крім того, з технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки із описом меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) [PERSON] згідно правовстановлюючих документів складає загальною площею 0,5000 га та технічної документації із землеустрою щодо складання державного акту на право власності на земельні ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та ведення особистого селянського господарства [PERSON] , площами 0,0117 га, 0,2383 га та 0,25 га встановлено, що ними не підтверджено те, що існує накладення площ земельних ділянок згідно каталогу координат. Також не зрозуміло, яким чином контейнер частково розміщений на належній [PERSON] земельній ділянці площею 0,2383 га кадастровий номер 5123584500:02:001:0344, a частково на землях комунальної власності загального користування Стрюківської сільської ради Березівського району Одеської області. З технічної документації із землеустрою щодо складання державного акту на право власності на земельні ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд ( присадибна ділянка), площами 0,0117 га та 0,2383 га, не підтверджено існування накладення площ земельних ділянок. Щодо прибудови до багатоквартирного будинку [ADDRESS] відповідач повідомила, що згідно договору дарування нерухомого майна-квартири від 14 серпня 2017 року [PERSON] є власником вищезазначеної квартири. У зв?язку з тим, що прибудинкова територія перебувала в неналежному стані, а саме відсутність асфальтового покриття, постійне збирання води відповідач звернулась із заявою щодо надання земельної ділянки для обслуговування житлової квартири за [ADDRESS] яка розташована в багатоквартирному двоповерховому будинку. Однак, отримала відповідь, що відповідно до п.3 ст.42 ЗК України порядок використання земельних ділянок, на яких розташовані багатоквартирні будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкові території визначаються співвласниками. Відповідачем було зроблено благоустрій прибудинкової території за власні кошти. 18.10.2023 року, 15.11.2023 року підготовчі судові засідання були відкладені за клопотанням представника відповідача, у зв`язку з перебуванням у лікарняній відпустці через стан здоров`я. 04.12.2023 року на адресу суду від представника позивача Кравченка О.С. надійшло клопотання про проведення комплексної земельно-технічної та будівельно-технічної експертизи. Підготовче судове засідання від 06.12.2023 року було відкладено за клопотанням представника відповідача, у зв`язку з перебуванням останньої на стаціонарному лікуванні. Ухвалою суду від 20.12.2023 року провадження у справі було зупинено до проведення комплексної земельно-технічної та будівельно-технічної експертизи. 23.02.2024 року на адресу суду надійшло клопотання експерта Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз (ОНДІСЕ) Міністерства юстиції (м.Одеса) № 24-666 про надання додаткових матеріалів і зразків та вчинення інших дій, пов`язаних із проведенням експертизи, а саме: правовстановлюючої та технічної документації на будівлі та споруди, розташовані за адресою [ADDRESS] , [ADDRESS] та [ADDRESS] ; дозвільних документів на прибудову, розташовану за адресою [ADDRESS] ; матеріалів технічної інвентаризації БТІ на досліджувані земельні ділянки, розташовані за адресою [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , починаючи з первинної; викопіювання з плану зонування з відображенням червоних ліній на досліджувану територію; документації із землеустрою на земельні ділянки, розташовані за адресою [ADDRESS] та [ADDRESS] . Зазначене клопотання було направлено сторонам для ознайомлення. 05.03.2024 року на адресу суду від представника позивача надійшли викопіювання з плану зонування з відображенням червоних ліній на досліджувану територію та документація із землеустрою на земельні ділянки, розташовані за адресою [ADDRESS] та [ADDRESS] (т.1 а.с.215-241). 05.03.2024 року на адресу суду надійшло клопотання від представника позивача [PERSON] про поновлення провадження у справі та витребування доказів, які у позивача відсутні. Ухвалою суду від 06.03.2024 року провадження у справі було поновлено. Підготовче судове засідання від 20.03.2024 року було відкладено за клопотанням представника відповідача, а також через відсутність доказів отримання останньою клопотання експерта. Відповідно до довідки про доставку електронної відправки вкладення від 20.03.2024 року, представник відповідача [PERSON] отримала клопотання № 24-666 від 16.02.2024 року. Ухвалою суду від 03.04.2024 року було задоволено клопотання представника позивача Кравченка О.С. про витребування доказів. Витребувано у [PERSON] оригінали документів: правовстановлюючу та технічну документацію на будівлі та споруди, розташовані за адресою [ADDRESS] , [ADDRESS] та [ADDRESS] ; дозвільні документи на прибудову, розташовану за адресою [ADDRESS] . Витребувано у товариства з обмеженою відповідальністю «Березівське бюро технічної інвентаризації» матеріали технічної інвентаризації БТІ на досліджувані земельні ділянки, розташовані за адресою [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , починаючи з первинної. Зазначена ухвала була отримана відповідачем та її представником, про що свідчать довідки про доставку електронного листа від 03.04.2024 року. Заявою від 09.04.2024 року представник відповідача повідомила суд про неможливість виконати ухвалу суду щодо витребування доказів у визначений термін через те, що правовстановлююча та технічна документація на будівлі та споруди, розташовані за адресою [ADDRESS] , [ADDRESS] знаходяться за кордоном. Документація на будівлі та споруди, розташовані за адресою [ADDRESS] ніякого відношення до [PERSON] не має. Під час підготовчого судового засідання від 24.04.2024 року за клопотанням представника відповідача було допитано директора ПП «Виробничо-комерційна компанія АЛЬЯНС ПЛЮС» [PERSON] , який надав матеріали щодо здійснених підприємством геодезичних послуг по відновленню меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) 5123584500:02:001:0343, 5123584500:02:001:0344, 5123584500:02:001:0312 за адресою [ADDRESS] та [ADDRESS] , що були долучені до матеріалів справи ( т.2 а.с.89-103). У підготовчому судовому засіданні від 24.04.2024 року відповідач [PERSON] повідомила, що оригінали документів, необхідних для проведення експертизи отримає наприкінці квітня 2024 року та зобов`язується надати суду. Судом у підготовчому судовому засіданні було оголошено перерву до 09.05.2024 року для надання можливості відповідачу подати витребувані документи до його початку. 08.05.2024 року на адресу суду надійшли матеріали технічної інвентаризації БТІ на досліджувані земельні ділянки, розташовані за адресою [ADDRESS] , [ADDRESS] . Також зазначено, що технічна інвентаризація будівель та споруд за адресою [ADDRESS] не проводилась (т.2 а.с.122-170) Ухвалою суду від 09.05.2024 року, враховуючи неподання відповідачем доказів, які витребувані судом та неповідомлення про неможливість подати ці докази у визначений строк, в порядку ч.1 ст.148 ЦПК України з [PERSON] стягнуто штраф у розмірі 1 (одного) розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 3 028 (три тисячі двадцять вісім) грн. Витребувано повторно у [PERSON] оригінали документів: правовстановлюючу та технічну документацію на будівлі та споруди, розташовані за адресою [ADDRESS] , [ADDRESS] та [ADDRESS] ; дозвільні документи на прибудову, розташовану за адресою [ADDRESS] . Підготовче судове засідання відкладено до 15.05.2024 року до 13-30 год. Підготовче судове засідання від 15.05.2024 року було відкладено, у зв`язку із неявкою сторін та невиконанням ухвали суду від 09.05.2024 року. 29.05.2024 року на адресу суду від представника відповідача [PERSON] надійшли витребувані документи, а саме правовстановлююча та технічна документація на будівлі та споруди, розташовані за адресою [ADDRESS] , [ADDRESS] та [ADDRESS] (т.3 а.с.10-142). Крім того, заявою від 29.05.2024 року представник відповідача [PERSON] просила скасувати ухвалу суду про накладення стягнення, у зв`язку із виконанням ухвали суду про витребування доказів. Ухвалою суду від 30.05.2024 року в порядку ч.6 ст.148 ЦПК України скасовано ухвалу Миколаївського районного суду Одеської області від 09.05.2024 року про стягнення з [PERSON] штрафу у розмірі 3 028, 00 грн. Ухвалою суду від 30.05.2024 року провадження у справі було зупинено на час проведення судової комплексної земельно-технічної та будівельно-технічної експертизи, призначеної ухвалою Миколаївського районного суду Одеської області від 20.12.2023 року. Матеріали справи направлено до Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України для продовження проведення експертизи. 16.07.2024 року на адресу суду надійшло повідомлення Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз (ОНДІСЕ) Міністерства юстиції (м.Одеса) № 24-666 про неможливість надання висновку, оскільки не було надано додаткових матеріалів і зразків та вчинення дій, пов`язаних із проведенням експертизи та не проведено оплату експертизи. 19.09.2024 року на адресу суду надійшов рахунок на оплату експертизи та клопотання експерта Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз (ОНДІСЕ) Міністерства юстиції (м.Одеса) № 24-4719 від 10.09.2024 року про надання додаткових матеріалів і зразків та вчинення інших дій, пов`язаних із проведенням експертизи, а саме: дозвільних документів на прибудову, розташовану за адресою [ADDRESS] ; рішення № 54-УІІ від 22.04.2016 року, видане Стрюківською сільською радою Миколаївського району Одеської області; викопіювання з плану зонування з відображенням червоних ліній на досліджувану територію; документації із землеустрою на земельні ділянки, розташовані за адресою [ADDRESS] , [ADDRESS] та [ADDRESS] . Зазначене клопотання було направлено сторонам для ознайомлення. 17.12.2024 року на адресу суду від представника позивача надійшло клопотання про долучення доказу, наявного у позивача, а саме: копії генерального плану села Стрюкове (1971 рік розробки) завіреної належним чином, копії рішення Стрюківської сільської ради № 54-УІІ від 22.04.2016 року, викопіювання з генерального плану за адресою [ADDRESS] , [ADDRESS] та [ADDRESS] (т.3 а.с.203-207). Зазначені докази були направлені до Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз (ОНДІСЕ) Міністерства юстиції (м.Одеса). 26.09.2025 року на адресу суду надійшли матеріали справи без виконання ухвали суду від 20.12.2023 року про призначення комплексної земельно-технічної та будівельно-технічної експертизи через відсутність оплати. Ухвалою суду від 29.09.2025 року провадження у справі було поновлено. Підготовче судове засідання від 16.10.2025 року було відкладено за заявою представника позивача [PERSON] для надання часу для укладення мирової угоди. Підготовче судове засідання від 12.11.2025 року було відкладено за клопотанням представника позивача для надання часу для вирішення спору мирним шляхом. Ухвалою суду від 03.12.2025 року справу було призначено до судового розгляду по суті. Представник позивача у судове засідання не з`явився, про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, про що свідчать довідка про доставку електронного листа та розписка, що міститься у матеріалах справи. Заявою від 17.12.2025 року просив розглянути справу за його відсутності, позов підтримав та просив задовольнити з підстав, зазначених в позовній заяві. Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнала та просила у його задоволенні відмовити. Також зазначила, що контейнери, які позивач просить демонтувати, знаходяться на земельній ділянці, що належить [PERSON] (кадастровий номер 5123584500:02:001:0312), а не [PERSON] . Огорожу у вигляді бетонних блоків відповідач не встановлювала та не заперечує проти її демонтажу. Крім того під час відновлення меж земельних ділянок у травні 2023 року представник відповідача переконалася у тому, що проїзд до магазину «Дует» вже був безперешкодним, хтось відтягнув чи демонтував частину бетонних блоків. Відповідач лише заасфальтувала прибудинкову територію, яка була постійно підтоплена водою, що вбачається із наданих фотокарток. Також [PERSON] надала суду документи на квартиру, відповідно до яких незаконні прибудови до неї відсутні, всі документи оформлені належним чином. Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, судом встановлено такі факти та відповідні ним правовідносини: Щодо позовної вимоги про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, належною до земель комунальної власності Стрюківської сільської ради Березівського району Одеської області, шляхом знесення самочинної прибудови, що знаходиться за адресою [ADDRESS] та демонтажу огорожі у вигляді бетонних блоків, розташованих за адресою [ADDRESS] встановлено наступне: Згідно із договором дарування нерухомого майна квартири серії НАТ №324229 від 14.08.2017 року [PERSON] передала безоплатно у власність, а [PERSON] прийняла в дар квартиру під номером [ADDRESS] , що також підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №9450566 від 14.08.2017 року (т.3 а.с.111-112). Зазначена квартира знаходиться на першому поверсі двоповерхового будинку, про що свідчить технічний план квартир та поверхів будівлі по [ADDRESS] (т.1 а.с.112-113). Як вбачається з рішення Стрюківської сільської ради Миколаївського району Одеської області № 127 від 12.03.2007 року, за [PERSON] визнано право особистої власності на житлові будинки та підсобні приміщення в [ADDRESS] , на земельній ділянці площею 0, 14 га, особовий рахунок № [NUMBER] (т.2 а.с.158). Відповідно до витягу №14143124 від 04.04.2007 року було зареєстровано право приватної власності [PERSON] на нерухоме майно житловий будинок, що розташований за адресою [ADDRESS] , та видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно (т.2 а.с.159-160). Згідно із договором купівлі-продажу нерухомого майна житлового будинку від 02.10.2008 року, [PERSON] продала [PERSON] житловий будинок загальною площею 26,6 кв. м, житловою площею 23,1 кв.м., розташований на земельній ділянці площею 1400 кв.м., що знаходиться в [ADDRESS] (т.2 а.с.168). За витягом № 20577196 від 14.10.2008 року було зареєстровано право приватної власності [PERSON] на нерухоме майно житловий будинок, що розташований за адресою [ADDRESS] (т.2 а.с.170). Листом № 59-К від 27.10.2017 року Стрюківська сільська рада повідомила на звернення [PERSON] щодо надання земельної ділянки для обслуговування житлової квартири [ADDRESS] , що відповідно до п.3 ст.42 ЗК України порядок використання земельних ділянок, на яких розташовані багатоквартирні жилі будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкові теріторії, визначається співвласниками (т.3 а.с.10). Відповідно до заяви ФОП [PERSON] від 06.05.2022 року остання звернулась до Стрюківського сільського голови Афанасьєва О.О. з проханням розібратися, на якій підставі, опираючись на які документи, загороджений проїзд-дорога загального користування між магазином «Дует» та двоповерховою будівлею. Внаслідок самозахвату проїжджої частини [PERSON] став неможливим проїзд для обслуговування магазину. Це вже не перше звернення з приводу перекриття проїзду, є відповідні рішення, так як ситуація тягнеться з 2019 року (т.1 а.с.12). Згідно з листом Стрюківської сільської ради Березівського району Одеської області №63-Д від 06.05.2022 року останні просять [PERSON] надати відповідні підтверджуючи документи на прилеглу територію до багатоквартирного двоповерхового житлового будинку. До вирішення всіх спірних питань просять припинити виконання будь-яких робіт на зазначеній ділянці (т.1 а.с.17). Відповідно до рішення виконавчого комітету Стрюківської сільської ради Березівського району Одеської області № 29 від 26.05.2022 року «Про розгляд звернення громадянки [PERSON] » було заборонено громадянці [PERSON] виконувати на даній земельній ділянці (земля загального користування) будь-які роботи, в тому числі будівельні та зобов?язати звільнити територію (проїжджу частину) від будівельних матеріалів та транспортних засобів, які перешкоджають під?їзду для обслуговування магазину « [INFO] ». Контроль за виконанням даного рішення покладено на заступника сільського голови з питань діяльності виконавчих органів ради (т.1 а.с.18). З постанови про адміністративне правопорушення № 1 від 12.09.2022 року вбачається, що адмінстративною комісією при виконавчому комітеті Стрюківської сільської ради Березівського району Одеської області встановлено, що [PERSON] 05.08.2022 року о 17-00 годині загородила бетонними блоками під`їзд до будинку за адресою [ADDRESS] з [ADDRESS] , чим порушила п.8.1.6 Правил благоустрою населених пунктів на території Стрюківської сільської ради від 15.06.2021 року. [PERSON] визнано винною та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1700 грн.(т.1 а.с.96-97). Згідно із актом обстеження земельної ділянки № 2 від 24.05.2023 року, комісією було обстежено земельну ділянку, яка знаходиться за адресою [ADDRESS] та належить [PERSON] , та виявлено факт самовільної капітальної прибудови (веранди) до багатоквартирного будинку. Перегородження земельної ділянки (т.1 а.с.108). Відповідно до протоколу № 1 засідання комісії з розгляду земельних спорів Стрюківської селищної ради від 24.05.2023 року було вирішено: власниці квартири [ADDRESS] , [PERSON] відповідно до умов законодавства звільнити перегороджену частину ділянки комунальної власності від самовільно встановлених бетонних блоків та відкрити вільний доступ до будівель та споруджень суміжних користувачів. Рекомендовано громалянці [PERSON] привести у відповідність до Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» самовільно зведену прибудову, враховуючи те, що згідно планування багатоквартирного будинку вхід до нього розташований з фасадної сторони. В зв?язку з порушенням ст.212 Земельного кодексу України вирішено передати матеріал на розгляд суду (т.1 а.с.34). З наданих фотокарток вбачається, що на прибудинковій території до будинку по [ADDRESS] є калюжи (т.1 а.с.81-83, 85). Щодо позовної вимоги про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, належною до земель комунальної власності Стрюківської сільської ради Березівського району Одеської області, шляхом демонтажу контейнерів, розташованих за адресою [ADDRESS] судом встановлено: Як вбачається з рішення Стрюківської сільської ради Миколаївського району Одеської області № 48 від 12.11.2008 року, за [PERSON] визнано право власності на житлові будинки та підсобні приміщення в [ADDRESS] , на земельній ділянці площею 0, 40 га, особовий рахунок № [NUMBER] згідно запису в погосподарській книзі (т.2 а.с.139). Відповідно до витягу №21477390 від 05.01.2009 року було зареєстровано право приватної власності [PERSON] на нерухоме майно житловий будинок, що розташовний за адресою [ADDRESS] , та видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно (т.2 а.с.141-142). Рішенням Стрюківської сільської ради №54-VІІ від 22.04.2016 року було затверджено технічну документацію із землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність [PERSON] для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) із земель житлової та громадської забудови площею 0,2500 га, кадастровий номер 5123584500:02:001:0313 та для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення площею 0,2417 га, кадастровий номер 5123584500:02:001:0312, які розташовані в [ADDRESS] на території Стрюківської сільської ради Миколаївського району Одеської області. Передано у власність [PERSON] земельні ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) із земель житлової та громадської забудови площею 0,2500 га, кадастровий номер 5123584500:02:001:0313 та для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення площею 0,2417 га, кадастровий номер 5123584500:02:001:0312, які розташовані в [ADDRESS] на території Стрюківської сільської ради Миколаївського району Одеської області (т.3 а.с.24). За інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 314333775 від 07.11.2022 року та Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку від 23.05.2023 року, [PERSON] на праві приватної власності належить земельна ділянка кадастровий номер 5123584500:02:001:0312, площею 0, 2417 га для ведення особистого селянського господарства, що розташована за адресою [ADDRESS] (т.2 а.с.89, 92). Згідно із заповітом від 18.08.2016 року [PERSON] на випадок смерті зробив таке розпоряджевня: належну йому земельну ділянку площею 0,2417 гектара в межах згідно з планом для ведення особистого селянського господарства, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 5123584500:02:001:0312, заповідає [PERSON] , [INFO] . Даний заповіт посвідчено державним нотаріусом Ананьївської районної державної нотаріальної контори Мороз Г.О., зареєстровано в реєстрі за № 1955 (т.2 а.с.98). Відповідно до витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 44821502 від 18.08.2016 року, було зареєстровано заповіт [PERSON] , номер у Спадковому реєстрі 59388048 (т.2 а.с.99). На підставі договору дарування житлового будинку серії НВХ № 497262 від 18.08.2016 року, [PERSON] передав, а [PERSON] прийняла в дар належний [PERSON] житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями, який розташований за адресою [ADDRESS] , (минула назва [ADDRESS] . Житловий будинок розташований на земельній ділянці площею 0,25 га, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель споруд (присадибна ділянка) кадастровий номер 5123584500:02:001:0313, яка є власністю [PERSON] на підставі рішення органу місцевого самоврядування № 54-У, виданого Стрюківською сільською радою Миколаївського району Одеської області 22.04.2016 року, інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об?єктів нерухомого майна щодо об?єктів нерухомого майна щодо об?єкта нерухомого майна № 60047048, виданої 27.05.2016 року Миколаївською районною державною адміністрацією, номер запису про право власності 14692390, реєстраційний номер об?єкта нерухомого майна 932346151235. Право власності у [PERSON] на дарунок виникає з моменту його прийняття і державної реєстрації права власності на житловий будинок в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Даний договір зареєстровнао в реєстрі за № 1950 (т.3 а.с.33-36). За довідкою з державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 66173451 від 18.08.2016 року [PERSON] на праві приватної власності належить житловий будинок загальною площею 69, 9 кв.м., житловою 39, 6 кв.м, що розташований за адресою [ADDRESS] , на підставі договору дарування серія та номер 1950, виданого 18.08.2016 року (т.1 а.с. 87-88). На підставі звернення [PERSON] було виготовлено технічну документацію щодо поділу земельної ділянки, загльною площею 0, 2500 га, цільове призначення якої для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка знаходиться за адресою [ADDRESS] , кадастровий номер 5123584500:02:001:0313, яка належить їй на підставі договору дарування земельної ділянки, посвідченого 18.08.2016 року за реєстровим номером 1952, та видано окремі документи про право власності на новостворені земельні ділянки (свідоцтва про право власності), у такому порядку та розмірах, як визначено на плані поділу земельної ділянки (земельна дліянка № 1 площею 0, 2383 га, земельна ділянка № [NUMBER] площею 0, 0117 га) т.1 а.с.120-121)). Рішенням виконкому Стрюківської сільської ради Миколаївського району Одеської області від 13.10.2016 року, земельній ділянці площею 0, 0117 га, що розташована в [ADDRESS] присвоїно адресу « [ADDRESS] (т.3 а.с.45). За актом прийомки-передачі межових знаків на зберігання від 13.10.2016 року межі земельної ділянки кадастровий номер 5123584500:02:001:0343 площею 0, 0117 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), що розташована за адресою [ADDRESS] закріплені внатурі, межові знаки пред`явлені та передані власнику [PERSON] . У власників суміжних земельних ділянок [PERSON] та представника Стрюківської сільської ради зауважень не було, про що свідчать їх підписи у вказаному акті (т.3 а.с.50). Згідно з витягом з Державного реєстру ресових прав на нерухоме майно № 73520798 від 21.11.2016 року та інформацією Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку від 23.05.2023 року, [PERSON] належить на праві приватної власності земельна ділянка кадастровий номер 5123584500:02:001:0343 площею 0, 0117 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), що розташована за адресою [ADDRESS] (т.2 а.с.91, 93). За актом прийомки-передачі межових знаків на зберігання від 13.10.2016 року межі земельної ділянки кадастровий номер 5123584500:02:001:0344 площею 0, 2383 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), що розташована за адресою [ADDRESS] закріплені внатурі, межові знаки пред`явлені та передані власнику [PERSON] . У власників суміжних земельних ділянок [PERSON] та представника Стрюківської сільської ради зауважень не було, про що свідчать їх підписи у вказаному акті (т.3 а.с.46). Відповідно до витягу з Державного реєстру ресових прав на нерухоме майно № 73515650 від 21.11.2016 року та інформації Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку від 23.05.2023 року, [PERSON] належить на праві приватної власності земельна ділянка кадастровий номер 5123584500:02:001:0344 площею 0, 2383 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), що розташована за адресою [ADDRESS] (т.2 а.с.90, 94). [PERSON] є фізичною особою-підприємцем, про що свідчить виписка з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, дата державної реєстрації 26.04.2002 року, 12.03.2008 року (т.1 а.с.94). Листом № 3 від 06.01.2017 року Миколаївська районна державна адміністрація Одеської області, розглянувши матеріали щодо можливості розміщення тимчасової споруди для провадження підприємницької діяльності за адресою [ADDRESS] , повідомила [PERSON] що правомірною підставою для розміщення тимчасової споруди є паспорт привязки тимчасової споруди, для оформлення якого необхідно надати пакет документів (т.3 а.с.17). 13.01.2017 року начальником відділу містобудування, архітектури та житлово-комунального господарства Миколаївської районної державної адміністрації було видано ФОП [PERSON] паспорт привязки торгівельного павільйону, який дійсний до 13.01.2027 року (т.3 а.с.44). Торгівельний павільйон розташований за адресою [ADDRESS] , що підтверджується звітом № ІD-27418 з незалежнорї оцінки по визначенню ринкової вартості тимчасової споруди (т.3 а.с.19). За витягом з Державного земельного кадастру № НВ-0001277372022 від 14.11.2022 року, [PERSON] належить на праві приватної власності земельна ділянка площею 0, 0117 га кадастровий номер 5123584500:02:001:0343 частка 1/1 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), яка розташована за адресою [ADDRESS] (т.1 а.с.13-зворот а.с.14). Згідно з витягом з Державного земельного кадастру № НВ-0001277462022 від 14.11.2022 року, [PERSON] належить на праві приватної власності земельна ділянка площею 0, 2383 га кадастровий номер 5123584500:02:001:0344 частка 1/1 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), яка розташована за адресою [ADDRESS] (т.1 а.с.15-зворот а.с.16). 01.11.2022 року Стрюківська сільська рада звернулась до ДП «Одеський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» з листом, в якому просить у зв`язку з необхідністю відмежування меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) земель приватної власності загального користування виконати геодезичні роботи на земельних ділянках з кадастровими номерами 5123584500:02:001:0343, 5123584500:02:001:0344, 5123584500:02:001:0312, що знаходяться за адресою [ADDRESS] на території Стрюківської сільської ради Березівського айону Одеської області та виготовити відповідну документацію (т.1 а.с.19). За актом обстеження земельної ділянки від 04.11.2022 року, комісією Стрюківської сільської ради за участю головного інженера ДП «Одеський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» та спеціаліста-землевпорядника Стрюківської сільскої ради, у присутності власника присадибної ділянки [PERSON] було проведено обстеження земельних ділянок, що знаходяться на території Стрюківської сільської ради Березівського району Одеської області в межах населеного пункту [ADDRESS] , кадастровий номер 5123584500:02:001:0343, 5123584500:02:001:0344 та 5123584500:02:001:0312, власник якої [PERSON] , а фактично використовує [PERSON] , встановлено самовільне заняття земель комунальної власності загального використання площею 0, 0383 га для використання комерції, а також використання земель за нецільовим призначенням (т.1 а.с.20). ДП «Одеський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» за договором № 88 від 07.11.2022 року було виконано технічний звіт по виконанню геодезичних робіт на земельних ділянках з кадастровими номерами 5123584500:02:001:0343, 5123584500:02:001:0344, 5123584500:02:001:0312, що знаходяться за адресою [ADDRESS] на території Стрюківської сільської ради Березівського району Одеської області для відмежування меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) земель приватної власності [PERSON] від земель комунальної власності загального користування, згідно з висновком якого було визначено фактичні межі і площі земельних ділянок та визначено межі земельних ділянок відповідно правовстановлюючим документам, що відображено на плані меж земельних ділянок; виявлено, що межі за фактичним використанням відрізняються від меж, які внесено до бази даних Державного земельного кадастру, а саме загальна площа згідно правовстановлюючих документів складає - 0, 4917 га, згідно фактичного використання 0, 4772 га; конфігурація згідно правовстановлюючих документів (периметр, м): 67,87+7,29+2,14+12,00+7,29+6,45+11,60+27,63+76,85+34,41+34,62, згідно фактичного використання - 19,77+77,84+4,75+4,78+11,20+38,94+73,69+44,67+8,16. Також зазначено, що межі земельних ділянок за фактичним використанням знаходяться на землях комунальної власності Стрюківської сільської ради. Площа перетину з землями комунальної власності становить 0,0383 га, що відображено на плані меж земельних ділянок. Зазначені землі є землями загального користування комунальної власності в межах населеного пункту села та призначені для спільного користування з метою раціонального використання території села, створення сприятливих для життя людей середовища, захисту довкілля, належного утримання та охорони житлових будинків, забезпечення державних, громадських та приватних інтересів, відкритості та доступності правил, щодо земельних відносин, охорони навколишнього природного середовища, підтримання санітарного стану, пожежної безпеки, збереження об?єктів та елементів благоустрою, утримання та інженерного захисту території міста та житлових будинків громадян, технічного обслуговування житлових будинків громадян, збереження захисту та технічного обслуговування лінії електричних передач, лінії інтернету, газопроводу, водопроводу, каналізації, забезпечення руху ранспортних засобів та пішоходів (т.1 а.с.21-зворот а.с.24). 23.05.2023 року [PERSON] уклала договір із ПП «Виробничо-комерційною компанією Альянс Плюс» (в особі директора Слави В.М.) про надання послуг у сфері землеустрою, а саме геодезичні послуги по відновленню меж земельних ділянок 5123584500:02:001:0343, 5123584500:02:001:0344, 5123584500:02:001:0312, внатурі (на місцевості) за адресою [ADDRESS] та [ADDRESS] (т.2 а.с.97). Згідно із актом відновлення меж земельної ділянки від 24.05.2023 року, було закріплено в натурі (на місцевості) межі земельної ділянки кадастровий номер 5123584500:02:001:0344, площею 0, 0,2383 га, наданої власнику [PERSON] для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), що розташована за адресою [ADDRESS] . Межові знаки пред`явлені та передані на зберігання [PERSON] як власнику (т.2 а.с.96). Відповідно до акту відновлення меж земельної ділянки від 24.05.2023 року, було закріплено в натурі (на місцевості) межі земельної ділянки кадастровий номер 5123584500:02:001:0343, площею 0,0117 га, наданої власнику [PERSON] для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), що розташована за адресою [ADDRESS] . Межові знаки пред`явлені та передані на зберігання [PERSON] як власнику (т.2 а.с.96а). Актом відновлення меж земельної ділянки від 24.05.2023 року, було закріплено в натурі (на місцевості) межі земельної ділянки кадастровий номер 5123584500:02:001:0312, площею 0, 2417 га надана власнику [PERSON] для ведення особистого селянського господарства, яка розташована за адресою [ADDRESS] . Межові знаки пред`явлені та передані на зберігання [PERSON] як представнику власника земельної ділянки власенка [PERSON] (т.2 а.с.95). Згідно із актом обстеження земельної ділянки № 1 від 24.05.2023 року, комісією було обстежено земельну ділянку, яка знаходиться за адресою [ADDRESS] та належить [PERSON] , та виявлено факт самовільного зайняття земельної ділянки із земель загального користування, на якій встановлені об`єкти малої архітектурної споруди (тераса та 2 контейнери). На зазначених обєктах проводиться комерційна діяльність (т.1 а.с.107). Свідок [PERSON] під час підготовчого судового засідання пояснив, що є директором ПП «Виробничо-комерційної компанії Альянс Плюс» та має всі необхідні документи для надання послуг у сфері геодезії. 23.05.2023 року [PERSON] уклала із ним договір про надання геодезичних послуг по відновленню меж земельних ділянок 5123584500:02:001:0343, 5123584500:02:001:0344, 5123584500:02:001:0312, внатурі (на місцевості) за адресою [ADDRESS] та [ADDRESS] . Дві ділянки належать [PERSON] а остання належить [PERSON] , яким було складено заповіт на [PERSON] . Остання надала всі правовстановлюючі документи на земельні ділянки. У той же день вони отримали інформацію з Держгеокадастру щодо координат земельних діялнок. За цими координатому із спутником поставили межі. Усі учасники бачили ці межі, зауважень не було. По [ADDRESS] землевпорядні роботи не проводилися. Згідно зчастиною першою статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. За положеннями статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Отже на суд покладено обов`язок під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів. Згідно з частиною першою статті 15, частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права. Застосування будь-яких засобів правового захисту можливе лише у випадку доведеності порушеного права (законного інтересу) та матиме сенс за умови, що обрані суб`єктом порушеного права способи захисту відповідають вимогам закону та є ефективними. Предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, відносно якої суд має ухвалити рішення. Ця вимога повинна мати правовий характер, тобто бути врегульованою нормами матеріального права. Матеріально-правова вимога позивача повинна спиратися на підставу позову. Підставою позову визнають обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги. Цими обставинами можуть бути лише юридичні факти, тобто такі факти, які тягнуть за собою певні правові наслідки: виникнення, зміну чи припинення правовідносин. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За змістом частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України). Відповідно до частин першої, другої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Згідно із пунктом «а» частини четвертої статті 83 ЗК України до земель комунальної власності, які не можуть передаватись у приватну власність, належать, зокрема землі загального користування населених пунктів (майдани, вулиці, проїзди, шляхи, набережні, пляжі, парки, сквери, бульвари, кладовища, місця знешкодження та утилізації відходів тощо). Статтею 13 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» передбачено, що до об`єктів благоустрою належать, зокрема, території загального користування; вулиці, дороги, провулки, узвози, проїзди, пішохідні та велосипедні доріжки; прибудинкові території. За нормами ст. 17 даного Закону громадяни повинні дотримуватися правил благоустрою та не порушувати права та законні інтереси інших суб`єктів благоустрою. Відповідно до статті 12 ЗК України, до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить розпорядження землями територіальних громад; передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу. Статтею 116 ЗК України визначено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. За змістом ст. 158 ЗК України виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб. Згідно з абз. 15 ст. 1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель», самовільне зайняття земельної ділянки - будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними. Відповідно до п. б. ч. 1 ст. 211 ЗК України, громадяни та юридичні особи несуть цивільну, адміністративну або кримінальну відповідальність відповідно до законодавства за такі порушення: самовільне зайняття земельних ділянок. Положеннями ч. 2 ст. 152 ЗК України встановлено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь - яких порушень його права на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою. За змістом статті 391 ЦК України та статті 155 ЗК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 212 ЗК України, самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними. Приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки. У положеннях спеціальної матеріально-правової норми, що міститься в ч. 1 ст. 376 ЦК України, поняття самочинного будівництва визначено через сукупність його основних ознак, які виступають умовами або підставами, за наявності яких об`єкт нерухомості може бути визначений самочинним, а саме, якщо цей об`єкт: 1) збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена в установленому порядку для цієї мети; 2) збудований без належного дозволу чи належно затвердженого проекту; 3) збудований з істотними порушеннями будівельних норм і правил. За загальним правилом, закріпленим у ч. 2 ст. 376 ЦК України, особа, яка здійснила самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Згідно із ч. 4 ст. 376 ЦК України якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок. З урахуванням змісту ст. 376 ЦК України в поєднанні з положеннями ст. ст. 16, 386, 391 цього Кодексу вимоги про знесення самочинно збудованого нерухомого майна на земельній ділянці, власником або користувачем якої є інша особа, можуть бути заявлені власником чи користувачем земельної ділянки або іншою особою, права якої порушено, за умови доведеності факту такого порушення самочинною забудовою. Зазначені положення узгоджуються з нормами ст. ст. 3, 15, 16 ЦК України та ст. 3 ЦПК України. Таким чином, суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Згідно з положеннями цієї статті власник майна має право вимагати усунення будь-яких порушень його права власності, гарантованого ст.41 Конституції, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням володіння. Підставою для подання позову відповідно до цієї норми є вчинення третьою особою перешкод власнику, посилання позивача на належне йому право користування й розпорядження майном, а також факти, що підтверджують дії відповідача у створенні позивачеві перешкод у здійсненні ним цих правомочностей. Право власності має захищатися лише при доведеності самого факту його порушення із застосуванням наслідків, у тому числі й звільнення земельної ділянки від самовільно зведених споруд шляхом їх знесення чи усунення інших перешкод у користуванні земельною ділянкою. Відповідно до ч. 7 ст. 376 ЦК України у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов`язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову. Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво. Знесення самочинного будівництва є крайньою мірою і можливе лише за умови вжиття всіх передбачених законодавством України заходів щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності. Знесення нерухомості, збудованої з істотним відхиленням від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, з істотним порушенням будівельних норм і правил (у тому числі за відсутності проекту),допустиме лише за умови, якщо неможливо здійснити перебудову нерухомості відповідно до проекту або відповідно до норм і правил, визначених державними правилами та санітарними нормами, або якщо особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від такої перебудови. Саме про таке застосування норм матеріального права свідчить і практика судів касаційної інстанції, зокрема постанова Верховного Суду України від 19 квітня 20017 року у справі № 6-129цс 17, постанова Верховного Суду від 22.05.2019 року провадження № 61-7516св19,від 26.06.2019 у справі № 388/314/15-ц. Отже, за положеннями чинного цивільного законодавства власник має право звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який ураховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право, в тому числі шляхом приведення самочинної будівлі у попередній стан у разі порушення прав власника і неможливості усунення цих порушень іншим способом. Тобто підставою для задоволення позову про усунення перешкод у користуванні власністю є встановлення сукупності певних обставини, а саме: наявність у позивача права власності на майно та наявність перешкод у можливості користування ним своєю власністю. Таким чином, відповідачем за негаторним позовом є лише та особа, яка перешкоджає позивачеві у здійсненні його законного права користування чи розпорядження річчю, а підставою мають слугувати посилання позивача на належне йому право користування і розпорядження майном, а також факти, що підтверджують дії відповідача у створенні позивачеві перешкод щодо здійснення ним цих правомочностей. При цьому для задоволення вимог власника достатньо встановити факт об`єктивно існуючих перешкод у здійсненні власником своїх правомочностей. Таким чином, право власності як абсолютне право має захищатися лише при доведенні самого факту порушення. Щодо вимоги про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою шляхом знесення самочинної прибудови, що знаходиться за адресою [ADDRESS] , в обґрунтування зазначеної позовної вимоги позивачем взагалі не зазначено, яким чином прибудова до квартири [ADDRESS] чинить перешкоди та створює незручності в користуванні землями загального користування. Вказано лише те, що спорудженням цієї веранди порушено архітектуру будов. Разом з тим, жодним належним та допустимим доказом не підтверджено наявність негативного впливу прибудови та порушення прав позивача. Суду також не надано доказів на підтвердження того, що прибудова до квартири, що знаходиться за адресою [ADDRESS] не відповідає вимогам чинних нормативно-правових актів у галузі будівництва, будівельних норм і правил та проектно-технічній документації на будівництво, що порушені межі у виступі на земельну ділянку комунальної власності, що ця прибудова створює перешкоди у користуванні земельної ділянки комунальної власності. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] намагалася вирішити це питання та зверталася до Стрюківської сільської ради із заявою про виділення їй земельної ділянки для користування квартирою, що було зумовлено неналежним утримання прилеглої до багатоквартирного будинку земельної ділянки сільською радою. Проте, останньою було запропоновано відповідачу вирішити питання щодо користування замельноюділянкою із співвласниками інших квартир по [ADDRESS] . Отже, не можна вважати доведеними ці позовні вимоги. Позивачем не доведено, а судом не встановлено порушення прав Стрюківської сільської ради, а сам по собі факт наявності прибудови автоматично не вказує на порушення прав останньої. Щодо вимоги про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою шляхом демонтажу огорожі у вигляді бетонних блоків, розташованих за адресою [ADDRESS] , в обґрунтування зазначеної позовної вимоги позивач посилався на звернення ФОП [PERSON] з приводу неможливості проїзду для обслуговування магазину « [INFO] ». Суд не бере до уваги посилання представника відповідача на те, що у справі відсутні докази спорудження огорожі у вигляді бетонних блоків саме [PERSON] , оскільки таке твердження спростовується постановою про адміністративне правопорушення № 1 від 12.09.2022 року, з якої вбачається, що саме [PERSON] загородила бетонними блоками під`їзд до будинку за адресою [ADDRESS] з [ADDRESS] , за що на останню було накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1700 грн. (т.1 а.с.96-97). Вказана постанова відповідачем оскаржена не була, штаф було сплачено, що не заперечувала її представник під час судового розгляду. Разом із тим, позивачем не надано та не встановлено судом, на якій саме земельній ділянці розташована ця огорожа, чи порушені межі у виступі на земельну ділянку комунальної власності при здійснені [PERSON] монтажу огорожі у вигляді бетонних блоків, розташованих по [ADDRESS] , частину земельної ділянки комунальної власності, яку вона займає, її розмір і конфігурація, частина огорожі, яка підлягає знесенню, та створює перешкоди у користуванні земельної ділянки комунальної власності. Крім того, справа перебувала на розгляді значний період часу, суду не було надано доказів існування огорожі на час її вирішення та, відповідно, продовження порушення прав позивача та/або інших осіб, зважаючи на пояснення представника відповідача щодо того, що частину блоків було відтягнуто та відновлено доступ до магазину « [INFO] » станом вже на травень 2023 року, коли востаннє відновлювалися межі земельних ділянок, що перебувають у власності [PERSON] . Про неактуальність зазначеного питання також свідчить поведінка представника позивача під час розгляду цієї справи, який двічі просив відкласти судові засідання для надання можливості вирішити спір мирним шляхом, після чого подав заяву про розгляд справи за його відсутності. Відсутність відповідних доказів на підтвердження заяволеної вимоги унеможливлює постановлення судом рішення про демонтаж огорожі. Щодо позовної вимоги про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою шляхом демонтажу контейнерів, розташованих за адресою [ADDRESS] , судом встановлено за вбачається з матеріалів справи, що за адресою [ADDRESS] знаходиться земельна ділянка 5123584500:02:001:0344, яка належить [PERSON] , та земельна ділянка 5123584500:02:001:0312, яка належить [PERSON] . На останню земельну ділянку [PERSON] оформив заповіт на ім`я відповідача, проте представником позивача не надано, а судом не встановлено, що на час розгляду справи [PERSON] оформила свої спадкові права. При цьому, [PERSON] до розгляду цієї справи представником позивача залучений не був. Крім того, відповідачу належить земельна ділянка 5123584500:02:001:0343, що знаходиться за адресою [ADDRESS] , на котрій остання здійснює підприємницьку діяльність, в тому числі у торгівельному павільйоні, на який у встановленому законом порядку отримала паспорт прив`язки, який дійсний до 13.01.2027 року (т.3 а.с.19, 44). Слід зазначити, що ані актом обстеження земельної ділянки від 04.11.2022 року (т.1 а.с.20), ані технічним звітом ДП «Одеський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» за договором № 88 від 07.11.2022 року по виконанню геодезичних робіт на земельних ділянках з кадастровими номерами 5123584500:02:001:0343, 5123584500:02:001:0344, 5123584500:02:001:0312, що знаходяться за адресою [ADDRESS] , ані актом обстеження земельної ділянки № 1 від 24.05.2023 року (т.1 а.с.107) не встановлено, на якій саме земельній ділянці знаходяться контейнери, про демонтаж яких просить Стрюківська сільська рада. З технічного звіту лише вбачається, що межі земельних ділянок з кадастровими номерами 5123584500:02:001:0343, 5123584500:02:001:0344, 5123584500:02:001:0312 за фактичним використанням знаходяться на землях комунальної власності Стрюківської сільської ради, площа перетину 0,0383 га, що відображено на плані меж земельних ділянок (т.1 а.с.21-зворот а.с.24). Разом із тим, з ціього висновку також вбачається, що загальна площа земельних ділянок з кадастровими номерами 5123584500:02:001:0343, 5123584500:02:001:0344, 5123584500:02:001:0312 згідно правовстановлюючих документів складає 0, 4917 га, а згідно фактичного використання 0, 4772 га, тобто менша. Крім того, на замовлення [PERSON] ПП «Виробничо-комерційною компанією Альянс Плюс» було здійснено відновлення меж земельних ділянок 5123584500:02:001:0343, 5123584500:02:001:0344, 5123584500:02:001:0312, внатурі (на місцевості) за адресою [ADDRESS] та [ADDRESS] та складено акти відновлення меж земельної ділянки від 24.05.2023 року, закріплено в натурі (на місцевості) межі зазначених земельних ділянок (т.2 а.с.95-97). Відновлення меж земельних ділянок 5123584500:02:001:0343, 5123584500:02:001:0344, 5123584500:02:001:0312 внатурі (на місцевості) було здійснено у відповідності до тих меж, що були встановлені та зазначені у актах прийомки-передачі межових знаків на зберігання від 13.10.2016 року, під час яких межі земельних ділянок кадастровий номер 5123584500:02:001:0343, 5123584500:02:001:0344 були закріплені внатурі, межові знаки пред`явлені та передані власнику [PERSON] . При цьому, у власників суміжних земельних ділянок [PERSON] та представника Стрюківської сільської ради зауважень не було, про що свідчать їх підписи у вказаних актах (т.3 а.с.46, 50). Зазначене підтвердив свідок [PERSON] , який був допитаний під час підготовчого судового засідання. Отже в ході судового розгляду встановлено та підтверджується матеріалами справи, що дійсно частина земельних ділянок 5123584500:02:001:0343, 5123584500:02:001:0344, 5123584500:02:001:0312, що фактично використовуються [PERSON] , знаходиться на землях комунальної власності, що існувало на момент передачі земельних ділянок 5123584500:02:001:0343, 5123584500:02:001:0344, у власність останньої. При цьому, представником позивача взагалі не зазначено, яким чином контейнери, що розташовані на вище вказаних земельних ділянках 5123584500:02:001:0343, 5123584500:02:001:0344, 5123584500:02:001:0312 (більш конкретно не встановлено), порушують його права, зважаючи на відсутність будь-яких заперечень щодо розташування переданих та закріплених межовими знаками земельних ділянок у жовтні 2016 року. Суду також не було надано належних та допустимих токазів на пілтвердження того, що порушені межі у виступі на земельну ділянку комунальної власності при здійсненні [PERSON] монтажу контейнерів, розташованих по [ADDRESS] , частину земельної ділянки, яку вони займають, їх розмір і конфігурацію, а також що вони створюють перешкоди у користуванні земельної ділянки комунальної власності. Згідно з вимогами ст. ст. 12, 49, 64, 81, 89 ЦПК України особа, яка бере участь в справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 ЦПК України. Суд оцінює належність, допустимість достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. За клопотанням представника позивача судом було призначено комплексну земельно-технічну та будівельно-технічну експертизу для з`ясування обставин, що входять до предмета доказування та мають істотне значення для справи. Для проведення вказаної експертизи на виконання повідомлень експертів судом було вжито чимало заходів щодо отримання необхідних для її проведення документів, проте представник позивача в ході розгляду справи відмовився від проведення комплексної земельно-технічної та будівельно-технічної експертизи, призначеної ухвалою суду від 20.12.2023 року, відмовшись від її оплати. Відмова позивача від оплати експертизи не дала можливості суду встановити, чи дійсно наявні порушення землекористування, зокрема порушення меж земельних ділянок комунальної власності, розташованих по [ADDRESS] , [ADDRESS] та [ADDRESS] , відповідно до правовстановлювальних документів на ці земельні ділянки та вимог нормативно-правових актів. Тобто суду не надано доказів того, що права позивача було порушено та їх захист може бути здійснений лише у спосіб звернення з цим позовом шляхом доцільності знесення прибудови, демонтажу огорожі та контейнерів. У відповідності з вимогами ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За встановлених обставин, задоволення позову Стрюківської сільської ради Березівського району Одеської області при наявних доказах буде мати характер припущення, що не відповідатиме зазначеним вище нормам матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов необгрунтований та не підлягає задоволенню. В порядку ст.141 ЦПК України, судові витрати покладаються на позивача.

Outcome: dismissed