Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-15 00:00:00

07.10.2025 року, відповідно до ухвали Центрального районного суду м.Миколаєва від 02.09.2025 року надійшла позовна заява ТОВ «Діджи Фінанс» до [PERSON] , сформована у системі «Електронний суд». Відповідно до позовної заяви представник позивача просив стягнути з [PERSON] заборгованість за Кредитним договором № 200509087 від 19.04.2016 року, у розмірі 83070,68 грн., з яких 63481,44 сума заборгованості, 13881,13 грн. сума інфляційних втрат, 5708,11 грн. сума трьох відсотків річних, витрати по сплаті судового збору у розмірі 2422,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7000 грн.. В обґрунтування позову зазначає, що 19.04.2016 року між ПАТ «Банк Михайлівський» та [PERSON] укладено кредитний договір № 200509087. Відповідно до умов кредитного договору банк надав позичальнику у користування кредитні кошти в розмірі 23959,39 грн, з встановленим строком користування з 19.04.2016 року по 14.04.2019 року, а відповідач зобов`язався повернути отримані кошти у встановлений в кредитному договорі строк та сплатити відсотки за користування кредитними коштами. У подальшому, 20.07.2020 року ТОВ «Діджи Фінанс» набуло право вимоги за кредитними договорами, укладеними з позичальниками ПАТ «Банк Михайлівський», на підставі договору №7_БМ від 20 липня 2020 року, укладеному за результатами публічних торгів (аукціону) лоту №GL16N618071, проведеного 15.06.2020 року. Позивач зазначає, що банк, правонаступником якого є позивач, виконав свої зобов`язання за кредитним договором належним чином, в той же час відповідач порушив умови кредитного договору щодо повернення кредитних коштів та сплати відсотків за користування кредитними коштами в повному обсязі та у погоджений сторонами строк. Станом на 13.08.2025 року загальний розмір заборгованості відповідачки перед позивачем за кредитним договором становить 63481,44 грн, з яких: 22302,35 грн заборгованість за кредитом; 41179,09 грн. заборгованість за відсотками. Вказану суму заборгованості позивач просить стягнути з відповідача на його користь разом із сумою збитків з урахуванням 3% річних 5708,11 грн та сумою збитків інфляційних втрат за несвоєчасне виконання кредитних зобов`язань 13881,13 грн. Зазначенні обставини слугували підставою для звернення до суду із зазначеним позовом. Ухвалою суду від 14.10.2025 відкрито провадження та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. До судового засідання представник позивача, не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, у позовній заяві просив провести розгляд справи за його відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причин неявки суду не повідомив, відзив не надав. У відповідності до положень ст.ст. 280-281 ЦПК України, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення по справі. Суд, дослідивши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду і вирішення справи по суті, приходить до наступного. Судом встановлено, що 19.04.2016 року між Публічним акціонерним товариством «Банк Михайлівський» та [PERSON] укладено кредитний договір № 200509087. За умовами кредитного договору, відповідач отримав кредит у розмірі 23959,39 грн, з встановленим строком кредиту 1095 днів з 19.04.2016 по 19.04.2019, розмір процентної ставки за кредитом 0,0001 відсоток річних, щомісячна комісія за обслуговування кредитної заборгованості 3,49 %, починаючи з 1 місяця та до закінчення строку дії договору, розмір щомісячного платежу1514 грн., останній платіж 1503,87 грн. 19.04.2016 [PERSON] заповнив та підписав анкету №2696170 з наданням особистих даних та даних про доходи та витрати. Вподальшому, 20.07.2020 року ТОВ «Діджи Фінанс», набуто право вимоги за кредитними договорами, укладеними з позичальниками ПАТ «Банк Михайлівський», на підставі договору факторингу № 7_БМ від 20.07.2020р., укладеному за результатами публічних торгів (аукціону) лоту № GL16N618071 проведеного 15.06.2020 року, що підтверджено постановою Північного апеляційного господарського суду від 01.07.2021р. у справі №910/11298/16 відповідно до якої Позивач визнано єдиним та належним кредитором за кредитними договорами укладеними з позичальниками ПАТ «Банк Михайлівський», в тому числі і за Кредитним договором. № 200509087 . Так, відповідно до реєстру договорів, права вимоги за якими відступаються та боржників за такими договорами до договору № 7_БМ, загальна заборгованість [PERSON] за кредитним договором № 200509087 складає 63481,44 грн. з яких: заборгованість за тілом кредиту складає 22302,35 грн., заборгованість за процентами - 41179,09 грн.. Станом на 19.08.2025 року загальний розмір заборгованості відповідача за кредитним договором № 200509087 від 19.04.2016 року становить 63481,44 грн ., з яких: заборгованість за кредитом 22302,35 грн, заборгованість за відсотками 41179,09 грн. Окрім того, позивач просив стягнути за період з 25.02.2019 по 23.02.2022 року суму трьох відсотків річних 5708,11 грн. та суму інфляційних втрат - 13881,13 грн. Згідно з частиною 1 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного,електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Відповідно до статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України). Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Частиною 1 статті 639 ЦК України передбачено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Згідно з частиною 2 статті 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно - телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Згідно зі ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за Кредитним договором. Як вбачається з положень ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього кодексу. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно з вимогами статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до частини 1 статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. За приписами частини 1 статті 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Наявним у справі доказами підтверджується набуття ТОВ «Діджи Фінанс» права вимоги до відповідача за вказаним вище договором, умови якого позикодавцем були виконані. Враховуючи, що відповідач взяті на себе зобов`язання не виконав та отримані кошти згідно умов договору не повернув, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог ТОВ «Діджи Фінанс» в повному обсязі. Щодо заявленої вимоги про відшкодування понесених судових, суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1, 2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову на відповідача; 2) у разі відмови в позові на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.. Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Частиною 8 статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (постанова Верховного Суду від 04червня 2021року по справі №380/887/20). Такі самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява N 19336/04). Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. У позовній заяві, представник позивача просить стягнути з відповідача понесені ним витрати на правову допомогу в розмірі 7000,00 грн. та 2422,40 грн. сплаченого судового збору за поданням даного позову. На підтвердження понесених витрат на правову допомогу позивач надав суду Договір про надання правової допомоги №26 від 15.02.2024 року, укладений між ТОВ «Діджи Фінанс» та Адвокатським бюро «Анастасії Міньковської», Додатковою угодою від 15.02.2024, Актом про підтвердження факту надання правничої допомоги від 14.08.2025 року, згідно якого сума наданих послуг відповідно до договору складає 7000 грн., Детальним описом наданих послуг, з якого вбачається, що було надано правову допомогу у виді підготовки позовної заяви з додатками про стягнення кредитної заборгованості на суму 7000 грн., копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю Міньковської А.В.. Таким чином, враховуючи, що дана справа про стягнення заборгованості за кредитним договором є малозначною, ціна позову не перевищує ста прожиткового мінімуму для працездатних осіб, незначні обсяги виконаної роботи, види наданих послуг, надання правничої допомоги ТОВ «Діджи Фінанс» в даній справі зводилося до складання позовної заяви. Виходячи з принципів пропорційності, співмірності, розумності, та згідно наданих доказів на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу, суд дійшов висновку про те, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7000 грн. У відповідності до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 2422,40 грн.

Outcome: approved