Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-18 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (надалі-ТОВ «ФК«ЄАПБ») 08.09.2025 звернулося до Збаразького районного суду Тернопільської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №2868662101 від 20.02.2023 у сумі 35222,14 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 20.02.2023 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] був укладений в електронній формі кредитний договір №2868662101. 24.11.2024 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» був укладений договір факторингу №МВ-ТП/14 відповідно до якого Клієнт зобов`язався відступити Фактору Права вимоги за переліком в Реєстрі прав вимоги, а Фактор зобов`язався їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату на умовах, визначених цим Договором. 27.02.20205 між «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК«ЄАПБ» був укладений договір факторингу №27/0225-01 за яким відповідно до Реєстру прав вимоги №2 від 27.02.2025 позивач набув право грошової вимоги до відповідачки за кредитним договором №2868662101 від 20.02.2023 на загальну суму 35222,14 грн, з яких: 7300,00 грн - заборгованість по основному боргу; 27922,14 грн - заборгованість по процентах. З моменту отримання права вимоги до відповідачки за вказаним кредитним договором позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Із урахуванням наведеного позивач просить позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, стягнути з відповідачки на свою користь заборгованість за кредитним договором №2868662101 від 20.02.2023 на загальну суму 35222,14 грн, а також судові витрати по сплаті судового збору у сумі 3028,00 грн. Відповідно до ухвали Зборівського районного суду Тернопільської області від 15.09.2025 вказана справа передана на розгляд до Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області за підсудністю. Згідно ухвали надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 07.10.2025 вказана справа передана на розгляд за підсудністю до Яремчанського міського суду Івано-Франківської області. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.11.2025 вказана справа передана у провадження судді Ваврійчук Т.Л. Ухвалою Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 13.11.2025 відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження із повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача у судове засідання не з`явився, однак в прохальній частині позовної заяви міститься клопотання про розгляд справи без участі представника позивача. Щодо заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення позивач не заперечує. [PERSON] у судове засідання повторно не з`явилася, не повідомивши причин неявки, хоча про день та час судового розгляду повідомлялася належним чином, шляхом направлення ухвали про відкриття провадження у справі та судових повісток про виклик за зареєстрованим місцем проживання. Згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення АТ «Укрпошта» ухвала про відкриття провадження у справі вручена відповідачці особисто, а судові повістки про виклик на 18.12.2025 та 12.01.2026 повернуті АТ «Укрпошта» до суду із відміткою «одержувач відсутній за вказаною адресою». Відзиву на позовну заяву до суду не подавала. Суд вважає, що відповідачка про дату та час розгляду справи повідомлена належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомила, а тому відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України, справу слід вирішити на підставі наявних доказів та постановити заочне рішення. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України суд розглянув справу у відсутності сторін без фіксації судового процесу технічними засобами. Перевіривши та оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Згідно з ч.1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що 20.02.2023 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] був укладений в електронній формі договір кредитної лінії №286866201 відповідно до умов п.2.1 якого Кредитодавець зобов`язався надати Позичальникові Кредит у вигляді Кредитної лінії, в розмірі Кредитного ліміту на суму 7300,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а Позичальник зобов`язалася повернути Кредит та сплатити проценти за користування Кредитом відповідно до умов, зазначених у цьому Договорі, додатках до нього та Правилах надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога». Вказаний договір підписаний відповідачкою електронним підписом із використанням одноразового ідентифікатора MNV44PP6. Відповідно до п.п.2.3-2.5 договору Кредитодавець надає Позичальнику перший Транш за Договором у сумі 7300,00 грн одразу після укладення Договору, орієнтовна дата повернення якого 06.03.2023. Другий та решта Траншів за Договором надаються позичальником протягом Дисконтного періоду кредитування на умовах, передбачених цим Договором. Загальна сума Кредиту за цим договором складається з сум Кредиту за всіма наданими Траншами, що отримані Позичальником протягом всього строку дії Договору. Позичальнику надається Дисконтний період кредитування тривалістю 14 днів від дати отримання першого Траншу протягом якого Позичальник може збільшувати суму Кредиту (отримати черговий Транш) в межах Кредитного ліміту шляхом ініціювання такої операції в Особистому кабінеті, а також частково повернути Кредит (п.3.1 договору). За умовами п.п.5.1-5.2 договору за вибором Позичальника кожено окремий Транш за цим Договором може надаватися Позичальнику шляхом переказу коштів, який за вибором Позичальника може бути завершено в один з наступних способів: п.5.1.1-шляхом зарахування грошових коштів на поточний рахунок Позичальника відкритий банком Позичальнику, за умови, що для ініціювання переказу використані реквізити Платіжної картки [NUMBER], що відбувається протягом 3 банківських днів з моменту укладення Договору чи ініціювання отримання чергового траншу за Договором; п.5.1.2-шляхом видачі готівкових коштів у відділенні небанківської фінансової установи чи банку, які мають право надавати послуги з переказу коштів. Перший Транш за цим Договором, у сумі, вказаній в п.2.3 Договору надається способом, вказаним у п.5.1.1 договору. Згідно п.7.1 на момент укладення цього Договору Сторони дійшли згоди, що орієнтовна дата повернення всієї суми Кредиту та всіма наданими Траншами є датою закінчення Дисконтного періоду кредитування - 06.03.2023. Відповідно до п.7.2 договору Основна сума Кредиту має бути повернена Позичальником не пізніше ніж протягом 5 календарних днів після настання однієї з наступних обставин: п.7.2.1-закінчення строку дії договору в порядку, передбаченому п.11.1 договору; п.7.2.2-дострокового припинення дії договору, в порядку передбаченому п.9.1.1.2, або п.9.1.1.7, або п.9.2.1.5 договору. За умовами п.п.7.3.1-7.3.2 договору Проценти за договором сплачуються в такому порядку: протягом Дисконтного періоду кредитування Позичальник зобов`язаний сплатити Кредитодавцю проценти не пізніше останнього дня Дисконтного періоду кредитування; після закінчення Дисконтного періоду кредитування, Позичальник зобов`язаний сплачувати Кредитодавцю проценти щоденно. За користування кредитом Позичальник зобов`язаний сплачувати Кредитодавцю проценти за користування Кредитом. Інших витрат Позичальника, крім процентів за належне користування Кредитом, Договором не передбачено. Процентні ставки за Договором є фіксованими і не підлягають зміні Кредитодавцем в односторонньому порядку в сторону погіршення для позичальника. За умови якщо Позичальник не скористається умовами зменшення витрат та загальної вартості кредиту за Договором на умовах п.8.5, то зобов`язання Позичальника по сплаті процентів за весь строк Дисконтного періоду кредитування визначається за процентною ставкою 766,50% річних, що на день укладення Договору становить 2,10% в день від суми залишку Кредиту, що знаходиться у Позичальника за кожний день користування ним (Базова процентна ставка). Зобов`язання по сплаті процентів за користування Кредитом після закінчення Дисконтного періоду кредитування визначається за процентною ставкою 1087,70% річних, що на день укладення договору становить 2,98% в день від суми залишку Кредиту, що знаходиться у Позичальника за кожний день користування ним. Якщо Позичальник вчинить описані в п.3.2 Договору дії щодо продовження Дисконтного періоду (ініціює Пролонгацію), то зобов`язання Позичальника по сплаті процентів за фактичні дні користування Кредитом будуть визначатися за процентною ставкою 744,60% річних, що на день укладення Договору становить 2,04% від суми Кредиту за кожний день користування ним. Якщо Позичальник вчинить описані в п.3.2 Договору дії щодо продовження Дисконтного періоду (ініціює Пролонгацію) один або декілька разів, то зобов`язання Позичальника по сплаті процентів за період від дати видачі Кредиту до 06.03.2023 включно визначаються на умовах п.8.5.1 за Дисконтною процентною ставкою, а з наступного дня- за ставою 742,91 % річних, що на день укладення договору становить 2,04% в день від суми кредиту за кожний день користування ним. Якщо Позичальник користуватиметься Кредитом без продовження Дисконтного періоду, умови про розрахунок загальних витрат за Кредитом та загальної вартості Кредиту на умовах, описаних в п.8.5 Договору не застосовуються. Відповідно загальна вартість Кредиту за період всього Дисконтного періоду визначається відповідно до розміру Базової процентної ставки, вказаної у п.8.3. Єдиний випадок, коли при користуванні кредитом після закінчення Дисконтного періоду за Позичальником зберігається право сплачувати проценти розраховані за правилами п.8.5 Договору, це якщо розмір Базової процентної ставки, вказаної в п.8.3 Договору, більший ніж 2,04% від суми Кредиту за кожен день користування Кредитом(п.п.8.1-8.9 договору). Відповідно до п.11.1 вказаний Договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та діє протягом 5 років, а в частині розрахунків - до повного та належного їх виконання. До матеріалів справи також долучено Паспорт споживчого кредиту продукту «СМАРТ», у якому зазначено тип кредиту- кредитна лінія; сума/ліміт кредиту 500-25000 грн; строку кредитування-до 1826 днів(дисконтний період 1-65 днів з можливістю продовження); мета кредиту-на споживчі цілі; процентна ставка процентів річних-дисконтна ставка:3,65%-766,50%, індивідуальна ставка:383,25%-766,50%, базова ставка-766,50%, після закінчення дисконтного періоду-1087,70%; тип процентної ставки-фіксована; загальні витрати за кредитом-180; орієнтовна загальна вартість кредиту-1180; реальна річна процентна ставка-649%. На підставі укладеного кредитного договору №286866201 від 20.02.2023 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перерахувало [PERSON] за вказаними реквізитами банківської картки [NUMBER] грошові кошти у сумі 7300,00 грн, про що свідчить відповідне платіжне доручення від №9dc2b46e-2d62-45dc-a191-f7fd16d62f09 від 20.02.2023. Згідно із розрахунком заборгованості, проведеним ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», станом на 24.12.2024 заборгованість [PERSON] за кредитним договором №286866201 від 20.02.2023 становить 35222,14 грн, з яких: 7300,00 грн-заборгованість за тілом кредиту та 27972,14 грн-заборгованість за процентами, нарахованими по 03.07.2023 включно. Вказаним розрахунком також підтверджується, що відповідачка користувалась наданими у кредит коштами та здійснила один платіж на погашення боргу за кредитом, а саме: 09.03.2023 сплатила кошти у сумі 50,00 грн, які зараховані у рахунок погашення боргу за процентами. 24.12.2024 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (Клієнт) та ТОВ «Таліон плюс» (Фактор) був укладений договір факторингу №МВ-ТП/14 відповідно до п.2.1 якого за умовами якого в порядку на умовах даного Договору Клієнт зобов`язався відступити Фактору Права вимоги за переліком в Реєстрі прав вимоги, а Фактор зобов`язався їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження Клівєнта за плату на умовах, визначених цим Договором. Фактор набуває права на всі суми, які він одержить від Боржника на виконання вимоги, а Клієнт не відповідатиме перед Фактором , якщо одержані ним суми будуть меншими від суми, сплаченої Фактором Клієнту, та меншими від загальної суми зобов`язання Боржника. Розмір оплати послуг Фактора за надання фінансування Клієнту за цим Договором становить 100,00 грн, що сплачуються Клієнтом протягом 5 банківських днів з дати підписання Сторонами Реєстру прав вимог (п.п.2.2., 2.3 договору). Як убачається із розрахунку заборгованості, проведеного ТОВ «Таліон Плюс» станом на 27.02.2025 заборгованість [PERSON] за кредитним договором №286866201 від 20.02.2023 становить 35222,14 грн, з яких: 7300,00 грн-заборгованість за тілом кредиту та 27972,14 грн-заборгованість за процентами. 27.02.2025 ТОВ «Таліон Плюс» (Клієнт) та ТОВ «ФК«ЄАПБ» (Фактор») уклали договір факторингу №27/0225-01 відповідно до якого п.2.1 якого Клієнт зобов`язався відступити Фактору Права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а Фактор зобов`язався їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату на умовах, визначених цим договором. Право вимоги переходить від Клієнта до Фактора на наступний календарний день після підписання Сторонами відповідного Реєстру прав вимог, по формі, встановленій у Додатку до цього Договору( п.4.1 договору). Платіжною інструкцією №22465 від 03.03.2025 підтверджується факт перерахунку ТОВ «ФК«ЄАПБ» на рахунок ТОВ «Таліон Плюс» грошових коштів у сумі 5027029,29 грн в якості оплати за договором факторингу №27/0225-01 від 27.02.2025. Відповідно до Реєстру прав вимоги №22 від 27.02.2025 до договору факторингу №27/0225-01 від 27.02.2025 ТОВ «ФК«ЄАПБ» набуло право вимоги до [PERSON] за кредитним договором №286866201 від 20.02.2023 на загальну суму 35222,14 грн, з яких: 7300,00 грн-заборгованість за тілом кредиту та 27972,14 грн-заборгованість за процентами. До правовідносин, які виникли між сторонами, суд застосовує наступні норми права. Частинами 1, 2 ст.509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (п.1 ч.2 ст.11 ЦК України). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Частиною першою ст.638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч.1 ст.641 ЦК України пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Пропозицією укласти договір є, зокрема, документи (інформація), розміщені у відкритому доступі в мережі Інтернет, які містять істотні умови договору і пропозицію укласти договір на зазначених умовах з кожним, хто звернеться, незалежно від наявності в таких документах (інформації) електронного підпису. Згідно ч.ч.1,2 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (ст.ст.1046-1053), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно з ч.1 ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Відповідно до ч.ч.1,3 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Згідно ч.1 ст.1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Враховуючи викладене, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Дана позиція суду узгоджується з позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною у постанові від 28.03.2018у справі №444/9519/12 та у постанові від 06.02.2019 у справі №175/4753/15-ц. Відповідно до ч.1 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), а також якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Частиною другою ст.639 ЦК України передбачено, що у разі якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 09.09.2020 у справі №732/670/19, від 23.02.2020 у справі №404/502/18, від 07.10.2020 у справі №127/33824/19 будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). Порядок укладання договорів в електронній формі регламентується також Законом України «Про споживче кредитування» та Законом України «Про електронну комерцію». У силу ч.1 ст.13 Закону України «Про споживче кредитування» договір про споживчий кредит, договори про надання супровідних послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про електронну комерцію»). Згідно п.5 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до положень ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Окрім того, відповідно до ч.12 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст.12 цього Закону є оригіналом такого документа. Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до п.6 ч.1 ст.2 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Відповідно до п.12 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію», одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Стаття 629 ЦК України встановлює, що договір є обов`язковим до виконання сторонами. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст.599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ст.ст.610, 611 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання наступають правові наслідки, встановлені договором або законом. Частиною першою ст.625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. У силу ч.1 ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до положень ст.ст.512,514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (ч.1 ст.1078 ЦК України). Згідно з ч.1 ст.1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. У постанові Верховного Суду від 07.02.2018 у справі №2-2035/11 викладено висновок, що тлумачення статті 516, частини другої статті 517 ЦК України свідчить, що боржник, який не отримав повідомлення про відступлення права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення боргу, а лише має право на сплату боргу первісному кредитору і таке виконання є належним. Аналогічний висновок зроблено Верховним Судом у постанові від 23.02.2022 у справі №761/1543/20, у постанові від 19.01.2022 у справі №639/86/17, у постанові від 14.07.2021 у справі №554/8549/15-ц. Судом встановлено і підтверджується дослідженими доказами, що 20.02.2023 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] із дотриманням вимог діючого законодавства укладено електронний договір кредитної лінії №286866201 за умовами якого відповідачка отримала кредитні кошти у сумі 7300,00 на визначений строк шляхом зарахування у безготівковій формі на вказану нею платіжну картку. У зазначеному договорі сторони узгодили розмір кредиту, процентів, строк та умови кредитування, відповідальність за несвоєчасне виконання умов договору, тобто досягли згоди щодо всіх істотних умов договору, з якими відповідачка була попередньо ознайомлена, підписавши кредитний договір за допомогою наданого одноразового ідентифікатора. ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» у повному обсязі виконало свої зобов`язання за вказаним кредитним договором та надало відповідачці кредит у встановленому розмірі. Натомість [PERSON] взяті на себе зобов`язання за кредитним договором у повному обсязі не виконала, внаслідок виникла заборгованість за кредитом, яка згідно наданого позивачем розрахунку становить 35222,14 грн, з яких: 7300,00 грн-заборгованість за тілом кредиту та 27972,14 грн-заборгованість за процентами, нарахованими по 03.07.2023 включно. Факт переходу права вимоги до відповідачки за вказаним кредитним договором від первісного кредитора до позивача підтверджується вищезазначеними договорами факторингу, платіжною інструкцією та реєстром прав вимоги, що відповідає вимогам ст.1077, 1078 ЦК України. Вказані договори факторингу у встановленому порядку недійсними не визнані, тому в силу положень ст.204 ЦК України, діє презумпція правомірності указаних правочинів. Таким чином, позивач належним чином підтвердив своє право вимоги до відповідачки за вищезазначеним кредитним договором. Після отримання права вимоги до [PERSON] позивач не здійснював будь-яких інших нарахувань за кредитним договором №286866201, а долучені розрахунки заборгованості, проведені ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон плюс» в межах строку дії кредитного договору, виходячи із погодженого сторонами розміру процентних ставок. Згідно з вимогами ст.ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1 ст.77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст.79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч.1 ст.80 ЦПК України). Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідачка у судове засідання не з`явилася, будь-яких доказів, які б спростовували наведений позивачем розрахунок заборгованості за кредитним договом чи підтверджували його погашення у строки, визначені договором на рахунок первісного чи нового кредитора, а також доказів того, що на платіжні картки, які є у її користуванні і на які ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» могло здійснити перерахування коштів у сумі 7300,00 грн на виконання умов вищевказаного договору, кошти не надходили та власного контррозрахунку боргу не надала, а тому такий розрахунок береться судом до уваги як розмір наявної заборгованості перед позивачем, а саме: заборгованості за тілом кредиту та процентами, яка, як перевірено судом, нарахована відповідно до умов договору. За таких обставин, суд на основі всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього з`ясування фактичних обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, з`ясувавши їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, приходить до переконання, що позовні вимоги ТОВ «ФК «ЄАПБ» підлягають до задоволення шляхом стягнення з [PERSON] на користь позивача заборгованості за договором кредитної лінії №286866201 від 20.02.2023 у розмірі 35222,14 грн, з яких: 7300,00 грн-заборгованість за тілом кредиту та 27972,14 грн-заборгованість за процентами. Відповідно до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідачки слід стягнути на користь позивача понесені ним документально підтверджені витрати на оплату судового збору в розмірі 3028,00 грн. Згідно ч.5 ст.268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. На підставі наведенного,

Outcome: approved