Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-15 00:00:00

У жовтні 2023 року ТОВ «СОМІК» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 29.11.2022 року приблизно о 14 год. 30 хв. у Ізмаїльському районі Одеської області на автодорозі М-15 Одеса-Рені, 219км. + 200 м. відбулося зіткнення двох транспортних засобів «Mercedes-Benz Vario 614D», фургон С, 2006 року виробництва, реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та «Scania», реєстраційний номер [NUMBER] , з напівпричепом «Wielton», реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Транспортний засіб «Mercedes-Benz Vario 614D», фургон С, 2006 року виробництва, реєстраційний номер [NUMBER] , відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу від 12.06.2013 року серії [NUMBER] належить ТОВ «СОМІК». З приводу ДТП 29.11.2022 року було відкрито досудове кримінальне провадження №12022162150001157 та внесені дані до ЄРДР. Транспортні засоби отримали механічні пошкодження, завдано матеріальну шкоду. Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 28.03.2023 року (справа №946/1505/23, с. [PERSON] ) було затверджено мирову угоду між [PERSON] , звинуваченим за ч.1 ст. 286 КК України, та потерпілим [PERSON] , відповідно до якої звинуваченого [PERSON] було звільнено від кримінальної відповідальності з нереабілітуючих підстав, тобто, встановлено його винуватість у вчиненні ДТП 29.11.2022 року. Водій [PERSON] під час керування транспортним засобом «Mercedes-Benz Vario 614D», фургон С, 2006 року виробництва, реєстраційний номер [NUMBER] , на момент вчинення ДТП 29.11.2022 року, знаходився у трудових відносинах з ТОВ «СОМІК» та за ним було закріплено транспортний засіб «Mercedes-Benz Vario 614D», фургон С, 2006 року виробництва, реєстраційний номер [NUMBER] . 29.11.2022 року водій [PERSON] керував транспортним засобом «Mercedes-Benz Vario 614D», фургон С, 2006 року виробництва, реєстраційний номер [NUMBER] , на підставі подорожнього листа вантажного автомобіля №027644 від 29.11.2022 року. Отже, з вини водія [PERSON] було завдано ТОВ «СОМІК» майнову шкоду. Відповідно до звіту оцінки №0310/23 від 03.10.2023 року оціночна вартість транспортного засобу «Mercedes-Benz Vario 614D», фургон С, 2006 року виробництва, реєстраційний номер [NUMBER] , на 29.11.2022 року становить 472 971 грн. Враховуючи викладене, позивач просить суд стягнути зі [PERSON] на свою користь майнову шкоду у розмірі 472 791 грн., заподіяну внаслідок пошкодження транспортного засобу «Mercedes-Benz Vario 614D», фургон С, 2006 року виробництва, реєстраційний номер [NUMBER] , яке відбулося під час ДТП 29.11.2022 року, та судові витрати у загальному розмірі 11 775,86 грн., які складаються з: судового збору за подання позову у розмірі 7091,86 грн., судового збору за звернення з заявою про забезпечення позову у розмірі 1342 грн. х 2 = 2684 грн., витрат на виготовлення звіту оцінки у розмірі 2000 грн. 02.05.2025 року представник позивача надав суду заяву про зменшення позовних вимог, в якій вказав, що просить суд стягнути з відповідача на користь позивача майнову шкоду у розмірі 394 164,00 грн., та судові витрати у загальному розмірі 32406,12 грн., які складаються з: судового збору за подання позову у розмірі 5912,46 грн., судового збору за звернення з заявою про забезпечення позову у розмірі 1342 грн. х 2 = 2684 грн., витрат на виготовлення звіту оцінки у розмірі 2000 грн. та витрат на проведення експертизи у розмірі 21 809,66 грн. В обґрунтування заяви вказав, що висновком експерта №24-5417 транспортно-товарознавчої експертизи від 19.03.2025 року вартість матеріальних збитків завданих власнику колісного транспортного засобу «Mercedes-Benz Vario 614D», реєстраційний номер [NUMBER] , внаслідок ДТП, яка відбулась 29.11.2012 року, складає 421 139,00 грн. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню сума матеріального збитку у розмірі 421 139,00 грн. Однак, експертом було встановлено, що ринкова вартість колісного транспортного засобу «Mercedes-Benz Vario 614D», реєстраційний номер [NUMBER] , пошкодженого внаслідок ДТП від 29.11.2022 року, станом на дату оцінки, такою, що дорівнює вартості металобрухту складників, що залишилися, з урахуванням витрат на утилізацію, може складати 26 975,00 грн. Враховуючи те, що залишки колісного транспортного засобу «Mercedes-Benz Vario 614D», реєстраційний номер [NUMBER] , залишаються у позивача, то з відповідача підлягає стягненню сума матеріальних збитків у розмірі 421 139,00 26975,00 = 394 164,00 грн. (а.с.20-21 т.2). 28.12.2023 року представник відповідача надав суду відзив на позовну заяву, в якому вказав, що вважає позовні вимоги ТОВ «СОМІК» до [PERSON] необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. В обґрунтування відзиву вказав, що відшкодування шкоди заподіяної працівником підприємству врегульовано нормами КЗпП України, а не нормами ЦК України. Оцінка реальних збитків, що є наслідком розкрадання, нестачі, знищення, псування колісних транспортних засобів, проводиться згідно з методикою, затвердженою Мін`юстом та Фондом державного майна. Враховуючи вказану методику, розмір заподіяної працівником підприємству, установі, організації шкоди повинен визначатися, як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників КТЗ. Вважає, що у випадку наявності умов для визначення матеріального збитку у розмірі ринкової вартості КТЗ, з урахуванням повернення відповідачем такого транспортного засобу позивачу, розмір шкоди повинен визначатися рівною вартості такого майна, визначеної на дату оцінки з урахуванням його стану до псування, зменшеній на вартість пошкодженого майна, визначену з урахуванням його стану після псування. Позивачем не надано доказів дійсного розміру заподіяної підприємству шкоду, визначеного як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників КТЗ, а для визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику КТЗ як різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП. Отже, судом не може прийматися як доказ звіт №0310/23 з розрахунку оціночної вартості автомобіля «Mercedes-Benz Vario 614D», реєстраційний номер [NUMBER] , від 04.03.2023 року у якості доказу на підтвердження завданої майнової шкоди [PERSON] . З урахуванням викладеного, просить суд у задоволенні позову відмовити (а.с.105-110 т.1). Представник відповідача - адвокат Кобак Р.І. 11.03.2024 року надав суду заперечення проти клопотання про призначення автотоварознавчої експертизи (а.с.138-140 т.1), в яких вказав, що у відзиві, користуючись правом, наданим ст. 93 ЦПК України, було поставлено наступні питання позивачу по справі, зокрема, але не виключно: Чи було проведено ремонт КТЗ MERCEDES-BENZ VARIO 614D, фургон С, 2006 року виробництва, реєстраційний номер [NUMBER] ? Якщо так, яка вартість проведеного ремонту? Де зберігається станом на сьогодні КТЗ MERCEDES-BENZ VARIO 614D, фургон - С, 2006 року виробництва, реєстраційний номер [NUMBER] ? Чи було після ДТП, що сталося 29.11.2022 року, пошкоджено/розкомплектовано/змінено конфігурацію КТЗ MERCEDES-BENZ VARIO 614D, фургон - С, 2006 року виробництва, реєстраційний номер [NUMBER] ? Якщо так, яким чином? Водночас, позивач так і не надав до суду відповіді на поставленні питання в формі заяви свідка з підтвердженням свідка про обізнаність із змістом закону щодо кримінальної відповідальності за надання неправдивих показань. При цьому, вказані відповіді на запитання мають значення для правильного та всебічного розгляду справи, а також для проведення відповідного експертного дослідження. Згідно пункту 2.3. Розділу IV Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затверджених наказом Міністерства юстиції України 08.10.1998 № 53/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України 26.12.2012 № 1950/5), на дослідження експерту надаються КТЗ та документація, що стосується його реєстрації, матеріали розслідування події, що призвела до матеріальної шкоди, а також документи, у яких зафіксовані інші вихідні дані, необхідні для вирішення поставленого питання. Порушуючи вказані вимоги, позивач просить суд призначити судову автотоварознавчу експертизу виключно на підставі наданих даних, тобто без дослідження КТЗ. Позивач у своєму клопотанні просить доручити проведення експертизи судовому експерту, що не є працівником державної спеціалізованої установи, [PERSON] . Водночас, представник відповідача вважає, що проведення експертизи слід доручити судовим експертам Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз (вул. Рішельєвська 8, м. Одеса, 65026). Це пов`язано з тим, що запропонований позивачем судовий експерт згідно відомостей Реєстру атестованих судових експертів має малий досвід (до трьох років). Враховуючи викладене, представник відповідача просить суд призначити по справі судову автотоварознавчу експертизу, на вирішення судового експерта поставити питання, зазначені представником позивача. Проведення експертизи доручити судовим експертам Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз (вул. Рішельєвська 8, м. Одеса, 65026). Зобов`язати ТОВ «СОМІК» надати судовим експертам на дослідження КТЗ MERCEDES-BENZ VARIO 614D, фургон - С, 2006 року виробництва, реєстраційний номер [NUMBER] . Ухвалою судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області Пащенко Т.П. від 09.11.2023 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі, розгляд справи ухвалено провести в порядку загального позовного провадження (а.с.84 т.1). Ухвалою судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області Пащенко Т.П. від 09.11.2023 року за заявою позивача накладено арешт на квартиру [ADDRESS] , яка належить [PERSON] (а.с.85-86 т.1). Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 30.07.2024 року призначено по справі судову автотоварознавчу експертизу, проведення якої доручено судовим експертам Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз, провадження по справі зупинено на час проведення експертизи (а.с.186-187 т.1). 15.04.2025 року до суду надійшов висновок експерта №24-5417 транспортно-товарознавчої експертизи, складений 19.03.2025 року (а.с.210 т.1). Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 17.04.2025 року поновлено провадження у справі та призначено справу до судового розгляду (а.с.1 т.2). Представник позивача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був сповіщений належним чином, надав суду заяву, в якій вказав, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить суд розглянути справу у його відсутність. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був сповіщений належним чином. Представник відповідача адвокат Кобак Р.І. надав суду заяву, в якій вказав, що заперечення, викладені у відзиві на позовну заяву, підтримує та просить суд відмовити у задоволенні позову. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось. Згідно ч.2 ст.281 розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Згідно зі ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ст.ст. 12, 13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК). За змістом частини першої статті 3 КЗпП України трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності та галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами, регулює законодавство про працю. Відповідно до частин першої та другої статті 130 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов`язків. При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника. Ця відповідальність, як правило, обмежується певною частиною заробітку працівника і не повинна перевищувати повного розміру заподіяної шкоди, за винятком випадків, передбачених законодавством. Умовами настання матеріальної відповідальності працівника є: 1) порушення працівником покладених на нього трудових обов`язків; 2) нанесення прямої дійсної шкоди; 3) вина в діях або бездіяльності працівника; 4) прямий причинний зв`язок між протиправною та винною дією чи бездіяльністю працівника та шкодою, яка настала. Згідно ст.134 КЗпП України відповідно до законодавства працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, зокрема, коли шкоди завдано діями працівника, які мають ознаки діянь, переслідуваних у кримінальному порядку. Відшкодування шкоди, заподіяної працівником підприємству, врегульовано нормами КЗпП України, а не нормами ЦК України. До подібних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 11.12.2019 року у справі №463/4040/15-ц (провадження № 61-23441св18). За змістом ч.3ст.136 КЗпП покриття шкоди, заподіяної працівником, провадиться шляхом подання роботодавцем позову до місцевого загального суду. Судом встановлено, що 29.11.2022 РОКУ близько 14:30 години в Ізмаїльському районі Одеської області водій [PERSON] , керуючи технічно справним автомобілем марки «Mercedes-Benz» реєстраційний номер [NUMBER] і, рухаючись по автодорозі М-15 Одеса-Рені з боку м. Ізмаїл Одеської області в напрямку м. Одеса, в порушення вимог підп. «б» п. 2.3., п.п. 10.11, 12.1. Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306 (далі - ПДР), внаслідок кримінально протиправної самовпевненості, тобто передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, легковажно розрахував на їх відвернення, на 219 км + 200 м вказаної автодороги не вибрав належну швидкість руху, не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод і небезпеку іншим учасникам руху, в результаті чого на вищевказаній ділянці автодороги не впорався з керуванням автомобіля, виїхав на смугу зустрічного руху, де допустив зіткнення з автомобілем марки «Scania» реєстраційний номер [NUMBER] з напівпричепом марки «Wielton» реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , що рухався в зустрічному напрямку у межах своєї смуги. У результаті дорожньо-транспортної пригоди водію [PERSON] спричинено тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому лівого стегна в середній третині зі зміщенням відламків, який не викликав загрозливих для життя явищ, але при звичайному своєму перебігу викликає розлад здоров`я строком понад 3 тижні (більш ніж 21 день), і відноситься до тілесних ушкоджень середньої тяжкості. Дані обставини встановлені Витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань № кримінального провадження №2022162150001157 (а.с.26 т.1) та ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 28.03.2023 року, справа №946/1505/23, с. [PERSON] , якою звільнено [PERSON] , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням винного з потерпілим на підставі ст. 46 КК України, закрито кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29.11.2022 року за № 12022162150001157, на підставі п. 1 ч. 2 ст.284 КПК України, у зв`язку зі звільненням [PERSON] від кримінальної відповідальності (а.с.30-31 т.1). Згідно з ч.ч.4,6 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ті обставини, якщо інше не встановлено законом. Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов`язкові для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці її дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу від 12.06.2013 року серії [NUMBER] транспортний засіб «Mercedes-Benz Vario 614D», фургон С, 2006 року виробництва, реєстраційний номер [NUMBER] , належить ТОВ «СОМІК» (а.с.10 т.1). Отже, судом встановлено, що з вини [PERSON] , сталася 29.11.2022 року ДТП, в наслідок якої був пошкоджений автомобіль «Mercedes-Benz Vario 614D», фургон С, 2006 року виробництва, реєстраційний номер [NUMBER] , який належить ТОВ «СОМІК». Відповідно до трудової книжки серії [NUMBER] від 21.03.2006 року та наказу про прийняття на роботу №39 від 01.07.2011 року водій [PERSON] 01.07.2011 року був прийнятий на посаду водія в ТОВ «СОМІК» (а.с.62-64, 65 т.1). Відповідно до наказу №06/13 від 12.06.2013 року за водієм [PERSON] було закріплено транспортний засіб «Mercedes-Benz Vario 614D», реєстраційний номер [NUMBER] з червня 2013 року (а.с.66 т.1). 29.11.2022 року водій [PERSON] керував транспортним засобом «Mercedes-Benz Vario 614D», фургонС, 2006 року виробництва, реєстраційний номер [NUMBER] , на підставі подорожнього листа вантажного автомобіля №027644 від 29.11.2022 року (а.с.67 т.1). Таким чином, судом встановлено, що під час керування транспортним засобом «Mercedes-Benz Vario 614D», реєстраційний номер [NUMBER] , на момент вчинення ДТП 29.11.2022 року, [PERSON] знаходився у трудових відносинах з ТОВ «СОМІК», та з вини водія [PERSON] сталася ДТП, в результаті якої автомобіль «Mercedes-Benz Vario 614D», реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] був пошкоджений, у зв`язку із чим ТОВ «СОМІК» завдано матеріальну шкоду. Відповідно до звіту з розрахунку оціночної вартості №0310/23 від 03.10.2023 року транспортного засобу «Mercedes-Benz Vario 614D», реєстраційний номер [NUMBER] , оціночна вартість вказаного транспортного засобу становить на дату оцінки 472 971 грн. (а.с.33 59 т.1). Згідно висновку експерта №24-5417 транспортно-товарознавчої експертизи від 19.03.2025 року вартість матеріальних збитків завданих власнику колісного транспортного засобу «Mercedes-Benz Vario 614D», реєстраційний номер [NUMBER] , внаслідок ДТП, яка відбулась 29.11.2012 року, складає 421 139,00 грн., ринкова вартість колісного транспортного засобу «Mercedes-Benz Vario 614D», реєстраційний номер [NUMBER] , пошкодженого внаслідок ДТП від 29.11.2022 року, станом на дату оцінки, такою, що дорівнює вартості металобрухту складників, що залишилися, з урахуванням витрат на утилізацію, може складати 26 975,00 грн. (а.с.212-224 т.1). Як вбачається з письмових пояснень представника ТОВ «СОМІК» металобрухт складників колісного транспортного засобу «Mercedes-Benz Vario 614D», реєстраційний номер [NUMBER] , що залишилися після ДТП знаходиться у позивача (а.с. 152-153 т.1). Враховуючи, що відповідно до висновку експерта №24-5417 транспортно-товарознавчої експертизи від 19.03.2025 року вартість матеріальних збитків завданих власнику колісного транспортного засобу «Mercedes-Benz Vario 614D», реєстраційний номер [NUMBER] , внаслідок ДТП, яка відбулась 29.11.2012 року, складає 421 139,00 грн., ринкова вартість колісного транспортного засобу «Mercedes-Benz Vario 614D», реєстраційний номер [NUMBER] , пошкодженого внаслідок ДТП від 29.11.2022 року, станом на дату оцінки, такою, що дорівнює вартості металобрухту складників, що залишилися, з урахуванням витрат на утилізацію, може складати 26 975,00 грн., сума матеріальної шкоди у розмірі 394 164,00 (421139,00-26975,00) грн. підлягає стягненню на користь ТОВ «СОМІК» зі [PERSON] , оскільки на час вчинення ДТП [PERSON] перебував у трудових відносинах із позивачем та шкоду завдано його діями, які мають ознаки діянь, переслідуваних у кримінальному порядку. Наведене узгоджується із висновками, зробленими Верховним Судом у постановах від 11.12.2019 року у справі № 463/4040/15-ц (провадження № 61-23441св18), від 20.01.2021 року у справі № 583/1942/17 (провадження № 61-15670св19), від 26.07.2021 року у справі № 592/8140/20 (провадження № 61-7226св21). Будь-яких доказів у відповідності до положень ст.ст. 77-80 ЦПК України на підтвердження того, що відповідач виплачував позивачу відшкодування матеріальної шкоди матеріали справи не містять. Також позивач вказує, що ним здійснено сплату витрат, пов`язаних з проведенням оцінки вартості (розміру) збитків та складання звіту у розмірі 2000,00 грн., що підтверджується квитанцією від 03.10.2023 року (а.с.32 т.1) та оплату рахунку експерта у розмірі 21 809,00 грн., що підтверджується квитанцією від 17.10.2024 року (а.с.199 т.1). Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ТОВ «СОМІК» до [PERSON] про стягнення матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди підлягають задоволенню та підлягає стягненню на користь ТОВ «СОМІК» з відповідача [PERSON] сума матеріальної шкоди у розмірі 394 164,00 грн. та сума витрат на проведення звіту та висновку з визнання оцінки вартості шкоди у розмірі 23 809,66 грн. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18.07.2006 року у справі «Проніна проти України»). Судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача відповідно до вимог ст.141 ЦПК України. Згідно платіжних доручень від 18.10.2023 року (а.с.1, 7, 73 т.1), з урахуванням зменшення позовних вимог, позивачем був сплачений судовий збір у загальному розмірі 8 596,46 грн. Враховуючи, що позов підлягає задоволенню, то з відповідача відповідно до вимог ст.141 ЦПК України підлягає стягненню судовий збір у розмірі 8 596,46 грн.

Outcome: approved