Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-14 00:00:00

У жовтні 2025 року ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, у якому вказувало, що 26 липня 2023 року ТОВ «Авентус Україна» уклало з відповідачкою Договір про надання споживчого кредиту №6900969. Відповідно до договору ТОВ «Авентус Україна» зобов`язалося надати та надало [PERSON] кредит у розмірі 19 200 грн зі строком користування коштами протягом 360 днів, а відповідачка зобов`язалася щомісячно частинами (згідно узгодженого графіку) повертати кредит, повернувши його в повному обсязі до 20 липня 2024 року, а також сплачувати проценти за користування ним у розмірі 1,194 % на день від суми залишку заборгованості за кредитом протягом строку кредитування (у разі повної сплати позичальницею до 25 серпня 2023 року або протягом трьох днів, що слідують за вказаною датою, першого платежу згідно графіку платежів або здійснення часткового дострокового повернення кредиту), а в інших випадках проценти підлягають до нарахування за ставкою 1,99 % на день від суми залишку заборгованості за кредитом. 27 травня 2024 року ТОВ «Авентус Україна» уклало з ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» (на цей час - ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал») Договір факторингу №27.05/24-Ф, за яким первісний кредитор відступив позивачу право грошової вимоги до [PERSON] за зобов`язаннями, що виникли з кредитного договору №6900969 від 26 липня 2023 року. Позичальниця свої зобов`язання жодному з кредиторів належним чином не виконала, у зв`язку з чим виникла заборгованість у загальному розмірі 20 064,11 грн, у тому числі: -заборгованість за кредитом 5 514,01 грн; -заборгованість за процентами 14 550,10 грн. Вказану заборгованість позивач просив стягнути з відповідачки у повному обсязі. В судове засідання представник позивача Столітній М.М. не з`явився, проте в матеріалах справи (позові) міститься заява про розгляд справи без його участі. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, судом відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України вважається належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи шляхом розміщення оголошення про виклик на офіційному вебсайті судової влади України, причину неявки суду не повідомила. Суд вважав можливим провести розгляд справи в заочному порядку з ухваленням заочного рішення, оскільки представник позивача в окремій заяві (позові) не заперечував проти такого порядку вирішення спору. Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наявних у ній доказів, суд прийшов до наступного. Зокрема, суд встановив, що 26 липня 2023 року ТОВ «Авентус Україна» уклало з відповідачкою Договір про надання споживчого кредиту №6900969. Відповідно до договору ТОВ «Авентус Україна» зобов`язалося надати [PERSON] кредит у розмірі 19 200 грн зі строком користування коштами протягом 360 днів, а відповідачка зобов`язалася щомісячно частинами (згідно узгодженого графіку) повертати кредит, повернувши його в повному обсязі до 20 липня 2024 року, а також сплачувати проценти за користування ним у розмірі 1,194 % на день від суми залишку заборгованості за кредитом протягом строку кредитування (у разі повної сплати позичальницею до 25 серпня 2023 року або протягом трьох днів, що слідують за вказаною датою, першого платежу згідно графіку платежів або здійснення часткового дострокового повернення кредиту), а в інших випадках проценти підлягають до нарахування за ставкою 1,99 % на день від суми залишку заборгованості за кредитом. 27 травня 2024 року ТОВ «Авентус Україна» уклало з ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» (на цей час - ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал») Договір факторингу №27.05/24-Ф, за яким первісний кредитор відступив позивачу право грошової вимоги до [PERSON] за зобов`язаннями, що виникли з кредитного договору №6900969 від 26 липня 2023 року. Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Стаття 627 ЦК України передбачає, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів Цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. При цьому, згідно ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною (ст. 638 ЦК України). Згідно ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 207 ЦК України (в редакції, чинній на час укладення договору) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами. Згідно ч. 2 ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. З матеріалів справи вбачається, що ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] з дотриманням положень ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» уклали між собою кредитний договір в електронній формі, узгодили у ньому усі істотні умови, відповідно до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» позичальниця підписала договір за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Таким чином, [PERSON] набула статусу, прав та обов`язків позичальниці у кредитних правовідносинах з ТОВ «Авентус Україна». Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст.ст. 611, 612, 623-625, 1049, 1050 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцю позику у строк та в порядку, що встановлені договором. В разі несвоєчасного повернення позики або її чергової частини (прострочення боржника) він не звільняється від обов`язку виконання зобов`язання, зокрема повинен повернути суму позики разом з процентами та іншими нарахуваннями, відшкодувати позикодавцю збитки та сплатити неустойку. Також, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України). Таким чином, з укладенням договору факторингу до ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» перейшли права та обов`язки первісного кредитора в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Суд встановив, що ТОВ «Авентус Україна» перерахувало кредитні кошти у розмірі 19 200 грн на зазначену у п. 2.1 кредитного договору банківську картку позичальниці, що підтверджується відповіддю АТ КБ «ПриватБанк» від 25 листопада 2025 року за вих. №20.1.0.0.0/7-251118/62602-БТ (а.с. 58). Також з матеріалів справи вбачається, що позичальниця свої зобов`язання жодному з кредиторів належним чином не виконала (докази протилежного в матеріалах справи відсутні), у зв`язку з чим станом на 24 жовтня 2025 року виникла заборгованість у загальному розмірі 20 064,11 грн, у тому числі: -заборгованість за кредитом 5 514,01 грн; -заборгованість за процентами (нарахованими за період з 26 липня 2023 року до 20 липня 2024 рок) 14 550,10 грн. Вказана заборгованість нарахована у повній відповідності до умов кредитного договору. Проценти нараховані в межах встановленого строку кредитування та за узгодженими в кредитному договорі процентними ставками. За встановлених обставин, вказана заборгованість на підставі ст.ст. 526, 530 ЦК України підлягає стягненню з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» у повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача також підлягають стягненню 2 422,40 грн судового збору. Що стосується вимоги позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000 грн, то в цій частині суд виходить з наступного. Дійсно, відповідно до вимог ст.ст. 133, 137, 141 ЦПК України суд в залежності від результату розгляду справи зобов`язаний розподілити між сторонами витрати на професійну правничу допомогу. На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу позивач надав суду копію Договору про надання правової допомоги від 10 грудня 2024 року №10/12-2024, укладеного між позивачем та адвокатом Столітнім М.М., з додатками, що містять перелік, опис та узгоджену сторонами вартість виконаних робіт, необхідних для надання правничої допомоги, зокрема: зустріч адвоката з клієнтом для надання первинної консультації та аналізу наданих документів, витрачено 0,5 год., вартість послуги становить 440 грн; дослідження наданих клієнтом документів, аналіз обставин справи, витрачено 1 год., вартість послуги становить 840 грн; аналіз законодавства та судової практики, витрачено 0,5 год., вартість послуги становить 440 грн; підготовка позицій, витрачено 1 год, вартість послуги становить 840 грн; письмова консультація, складання письмового консультаційного висновку, витрачено 1 год., вартість послуги становить 840 грн; проведення заходів на отримання доказів, витрачено 1 год., вартість послуги становить 840 грн; складання позовної заяви, витрачено 2 год., вартість послуги становить 1 640 грн; складання та оформлення додатків до позову, витрачено 1 год., вартість послуги становить 840 грн; складання інших процесуальних документів (пояснень, заяв, клопотань, відповіді на відзив тощо), витрачено 2 год., вартість послуги становить 1 640 грн; представництво інтересів клієнта у судових засіданнях, витрачено 2 год., вартість послуги становить 1 640 грн. Всього вартість наданих послуг становить 10 000 грн. Проте у постановах Верховного Суду від 07 листопада 2019 року у справі № 905/1795/18 та від 08 квітня 2020 року у справі № 922/2685/19 висловлено правову позицію, за якою суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved