Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-11 00:00:00

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Процент" (далі - Товариство) Руденко К. В. через систему "Електронний суд" звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] , в якому просив стягнути з неї на користь Товариства заборгованість за кредитним договором №12085 від 16.05.2024 (далі-Кредитний договір) у розмірі 29300 грн, а також судовий збір у розмірі 2422,40 грн та 10000 грн витрат на правову допомогу. Позов обґрунтовувався тим, що відповідно до укладеного Кредитного договору між Товариством та відповідачкою, остання отримала кредит у розмірі 5000 грн., строком на 365 днів до 16.05.2025, шляхом переказу на її платіжну картку № [NUMBER] , емітовану АТ "Приватбанк" зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,5% від суми кредиту за кожен день користування (547,5% річних). Відповідач своєчасно не сплатила нараховані відсотки, не повернула суми кредиту, у зв`язку із чим виникла заборгованість: 5000 грн - заборгованість за кредитом; 24300 грн - заборгованість за нарахованими процентами за період з 16.05.2024 по 16.05.2025, що нараховані за ставкою 1,5%. Ухвалою від 27.11.2025 відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення сторін, заперечення проти чого від них не надійшло. У відзиві на позовну заяву, який надійшов до суду 29.12.2025 через систему «Електронний суд», відповідачка не заперечила отримання нею кредиту у розмірі 5000 грн та погодилась на його стягнення, однак заперечила відносно нарахованих відсотків. 07.01.2026 представником позивача подано додаткові пояснення у справі аналогічні позовній заяві. Дослідивши матеріали справи та подані докази, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 16.05.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Процент" та [PERSON] укладено кредитний договір №12085, відповідно до умов якого: грошові кошти у розмірі 5000 грн, на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в строки, визначені цим договором; процентна ставка за користування кредитом становить 1,5% від суми кредиту за кожний день (річна процентна ставка становить 547,5%) користування кредитом; строк надання кредиту та строк дії договору становить 365 днів, з сплатою кредиту в кінці строку користування згідно додатку №1 до цього договору. Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 20 днів. Невід`ємною частиною цього договору є Правила надання грошових коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, через мережу Інтернет в ТОВ «Фінансова компанія "Процент", які розміщені на сайті https://procent.com.ua. Товариство здійснює переказ суми кредиту на електронний платіжний засіб № [NUMBER] , що належить позичальникові. Кредитний договір підписано відповідачем електронним підписом з одноразовим ідентифікатором 026481. Крім того, електронним підписом з одноразовим ідентифікатором підписано додатки до Кредитного договору та паспорт споживчого кредиту. Відповідно до листа ТОВ «Пейтек», яке надає послуги з переказу коштів відповідно до договору №0204-4 від 02.04.2024, укладеному із ТОВ «ФК «Процент», грошові кошти на суму 5000 грн 16.05.2024 перераховано на картку [NUMBER], мета платежу: перерахування коштів за договором 12085 від 16.05.2024 на умовах фінансового кредиту. Згідно ч.1 ст. 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. У пункті 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Нормами ч. ч. 3, 6, 12 ст. 11 цього Закону передбачено, що електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: 1) надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; 2) заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; 3) вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: 1) електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; 2) електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; 3) аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. На виконання зазначених вимог, позивачем було надано одноразовий ідентифікатор 592096, для підписання Кредитного договору на підтвердження ознайомлення відповідача з правилами та іншими супутніми документами. Згідно ст. 1049 Цивільного кодексу України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що була передана йому позикодавцем) у строк та порядку, що встановлені договором. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України. Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання, а в ч.1 ст. 625 ЦК України зазначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Статтею 612 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Відповідно до детального розрахунку заборгованості (щоденні нарахування і погашення) за Кредитним договором загальна сума заборгованості відповідачки за договором станом на 16.10.2025 становить 29300 грн, з яких: прострочена заборгованість за сумою кредиту 5000 грн, прострочена заборгованість по несплаченим процентами за користування кредитом 24300 грн. Також з наданого позивачем розрахунку заборгованості встановлено, що [PERSON] в рахунок погашення заборгованості за Кредитним договором було сплачено 1575 грн - 06.06.2024 та на суму 1500 грн - 26.06.2024, вказане також свідчить про визнання позичальником факту укладення кредитного договору та наявності зобов`язань за ним. Щодо розміру відсотків, які підлягають стягненню з відповідача, суд зауважує наступне. Відповідно до ч.5 ст.8 Закону України«Про споживче кредитування» максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %. Вказана норма була введена в дію Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22.11.2023 № 498-IX та набрала чинності 24.12.2023. Передбачений п.17 Прикінцевих і перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» перехідний період у 240 днів із дозволеною ставкою : 120 днів 2,5 %, 120 днів 1,5%, поширюється лише на договори, укладені до набрання Законом чинності, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання Законом чинності. Про це зазначено у ч.2 розділу ІІ Прикінцевих і перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг». Суд вважає помилковою позицію відповідача щодо того, що на укладений договір поширюється виключно дія ч.5 ст.8 Закону України «Про споживче кредитування». Отже, укладаючи 16.05.2024 Кредитний договір, який за своєю суттю є договором споживчого кредитування, позивач не мав права визначати денну проценту ставку у розмірі 1,5 %, оскільки її максимальний розмір не може перевищувати 1% на день. Відтак, судом проведено власний розрахунок заборгованості [PERSON] за Кредитним договором по відсотках за процентною ставкою 1%, а саме: - за період з 16.05.2024 по 06.06.2024 (22 календарних дні): 5000 грн. (тіло кредиту) х 1 % : 100 % = 50 грн. х 22 дні = 1100 грн (відсотки). З урахуванням часткової оплати відповідачем 06.06.2024 суми кредиту у розмірі 1575 грн, вказану суму слід розподілити наступним чином: 1100 грн на оплату процентів за користування кредитом та 475 грн на оплату тіла кредиту. Таким чином, залишок заборгованості станом на 16.06.2024 складає: за тілом кредиту 4525 грн. (5000 грн - 475 грн), за відсотками - 0 грн; - за період з 07.06.2024 по 26.06.2024 (20 календарних днів): 4525 грн (тіло кредиту) х 1% : 100 % = 45,25 грн. х 20 днів = 905 грн (відсотки). З урахуванням часткової оплати відповідачем 26.06.2024 суми кредиту у розмірі 1500 грн, вказану суму слід розподілити наступним чином: 905 грн на оплату процентів за користування кредитом та 595 грн на оплату тіла кредиту. Таким чином, залишок заборгованості станом на 26.06.2024 складає: за тілом кредиту - 3930 грн (4525 грн.- 595 грн); за відсотками - 0 грн; - за період з 27.06.2024 по 16.05.2025 (323 календарних дні): 3930 (тіло кредиту) х 1% : 100 % = 39,3 грн. х 323 дні = 12693,9 грн. (відсотки). Таким чином, загальна заборгованість [PERSON] за Кредитним договором станом на 16.05.2025 становить 16623,9 грн, яка складається із: 3930 грн. - тіло кредиту; 12693,9 грн - відсотки. Оскільки судом встановлено, що відповідач належним чином не виконувала взяті на себе за договором зобов`язання, внаслідок чого виникла заборгованість, а тому вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості підлягають задоволенню, проте частково в розмірі 16623,9 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені та документально підтверджені судові витрати. Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, серед іншого, належать і витрати на професійну правничу допомогу. Судом встановлено, що позивачем заявлено до стягнення з відповідача на його користь 10000 грн. витрат на професійну правничу допомогу. Відповідно до вимог ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Як передбачено ч.4 та ч.5 ст.137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до п.2 ч.3 ст.141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. Предметом спору в даній справі є стягнення заборгованості за кредитним договором. На теперішній час судова практика розгляду даної категорії справ є поширеною. Її вивчення, аналіз обставин справи та складання процесуальних документів, на думку суду, за наявності звичайної професійної підготовки в галузі права, об`єктивно не вимагає витрачання значного часу та зусиль адвоката. Враховуючи фактично надані послуги адвоката зі складання позовної заяви, суд визнає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000 гривень. Решта частина виплати позивача у даній справі на користь адвоката в сумі 5000 грн. є необґрунтованою, отже - не підлягає відшкодуванню. На підставі вище викладеного, суд приходить до висновку про часткове відшкодування витрат на забезпечення професійної правничої допомоги. Враховуючи часткове задоволення позовних вимог, із відповідача на користь позивача підлягають стягненню 1374,39 грн (16623,9*2422,4/29300) судового збору за подання позовної заяви.

Outcome: partial