Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-13 00:00:00

І.Зміст позовних вимог та заперечень сторін. У жовтні 2025 позивач звертаючись до суду з заявою просить суд, визнати за нею право приватної власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування після смерті її матері [PERSON] , яка померла [INFO] . Аргументує свої вимоги тим, що [INFO] померла його мати [PERSON] . Після її смерті відкрилась спадщина на належне їй майно, в тому числі на житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , спадкоємицею якого за заповітом є позивач. Оскільки на даний час відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно належне спадкодавиці [PERSON] , позивач не має можливості скористатись своїм правом на вищевказане спадкове майно. Вирішити спір в позасудовому порядку неможливо. ІІ.Заяви, клопотання та інші процесуальні рішення у справі. Ухвалою судді Прилуцького міськрайонного суду Коваленка А.В. від 24 жовтня 2025 року відкрито провадження у справі та призначено до підготовчого судового розгляду в загальному провадженні на 09 год 00 хв 04 грудня 2025 року. У зв`язку з неявкою сторін розгляд справи відкладено до 09 год 00 хв 14 січня 2026 року. ІІІ.Позиції сторін. В судове засідання позивач не з`явилася, але надала заяву в якій просять розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. В судове засідання представник відповідача не з`явився, але надав заяву в якій просить розглянути справу без її участі, проти задоволення позовних вимог не заперечує . Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. ІV.Фактичні обставини встановлені судом. [INFO] народилася [PERSON] , її батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с.10) 11 вересня 1976 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, після реєстрації шлюбу їй присвоєно прізвище « [PERSON] »(а.с.11,12) [INFO] помер [PERSON] в с.Велика Дівиця, Прилуцького району, Чернігівської області(а.с.9) [INFO] померла [PERSON] в с.Велика Дівиця, Прилуцького району, Чернігівської області(а.с.8) Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 31 липня 2025 року спадкоємцем [PERSON] , яка померла [INFO] , є її дочка [PERSON] . Спадщина на яку видане свідоцтво складається з земельної ділянки площею 3,4000 га, що розташована на території Великодівицької сільської ради Прилуцького району, Чернігівської області(а.с.13) Згідно з довідки КП «Прилуцьке міжміське бюро технічної інвентаризації» Чернігівської обласної ради №1398 від 04.09.2025, станом на 31.12.2012 року право власності на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] не зареєстровано(а.с.22). Відповідно до виписки з погосподарської книги №1 за 2011-2015 роки Великодівицької сільської ради, наданої Великодівицьким старостинським округом №3 Малодівицької селищної ради Прилуцького району Чернігівської області №58/03-04 від 03.09.2025, згідно з записів погосподарської книги житловий будинок [ADDRESS] , рік побудови 1959, знаходиться в особистому користуванні [PERSON] , [INFO] (а.с.23) Відповідно до виписки з погосподарської книги №1 за 2011-2015 роки Великодівицької сільської ради, наданої Великодівицьким старостинським округом №3 Малодівицької селищної ради Прилуцького району Чернігівської області №59/03-04 від 03.09.2025, згідно з записів погосподарської книги, земельна ділянка, площею 1,12 га, розташована за адресою: [ADDRESS] , знаходиться в особистому користуванні голови домогосподарства [PERSON] , [INFO] (а.с.24) Згідно з технічним паспортом (замовник [PERSON] ), на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] . Вказаний житловий будинок збудований в 1960 році(а.с.14-17) Відповідно до довідки №52 від 17.03.2025 виданої Великодівицьким старостинським округом №3 Малодівицької селищної ради, [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] дійсно проживала та була зареєстрованою за адресою: [ADDRESS] з 28 липня 1978 року та знята з реєстраційного обліку у зв`язку зі смертю. На день смерті була зареєстрована одна(а.с.21) Відповідно до листа Першої Прилуцької державної нотаріальної контори Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції №608/02-14 від 18.09.2025 на адресу [PERSON] , останню повідомлено про неможливість видати їй свідоцтво про право на спадщину після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , у зв`язку з відсутністю правоустановлючого документа на спадкове майно, а саме: на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] (а.с.27). V.Норми права, які підлягають застосуванню та мотиви суду, щодо оцінки аргументів наведених учасниками справи. Згідно із частиною першою статті 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. За приписами ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. На підставі ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Ч.1 ст.1297 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Ст.1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує його право власності (ст.392 ЦК України ). Згідно з ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до п.6 4.2 Інструкції «Про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах, селищах міського типу УРСР», затвердженої Міністерством комунального господарства УРСР від 31 січня 1966 року за погодженням з Верховним Судом УРСР від 15 січня 1966 року, що була чинна до 13 грудня 1995 року, (надалі по тексту Інструкція) державній реєстрації підлягали тільки будинки та домоволодіння в межах міст і селищ, а інвентаризації домоволодіння в сільській місцевості не підлягали. В сільській місцевості оформлення житлових будинків здійснювалось шляхом запису у погосподарській книзі сільської ради. Порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по веденню книг погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими наказом Центрального статистичного управління СРСР від 13 квітня 1979 року № 112/5 (далі - Вказівки № 112/5), а згодом - аналогічними Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 року за № 5-24/26, та Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР від 25 травня 1990 року № 69 (далі - Вказівки № 69). Відповідно до ч.1 статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Крім того, згідно з ч.1 та ч.5 статті 5 Цивільного кодексу України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Постановою Кабінету Міністрів України від 05.08.1992 року № 449 Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів державного замовлення (втратила чинність) вперше на законодавчому рівні було встановлено порядок та умови прийняття в експлуатацію об`єктів будівництва. Тобто до 05.08.1992 року не передбачалась процедура введення приватних житлових будинків в експлуатацію при оформленні права власності. З аналізу положень Конституції України та Цивільного кодексу України вбачається, що не потребує введення в експлуатацію приватних житлових будинків, збудованих до 5 серпня 1992 року, при набутті права власності на такі об`єкти. Така ж правова позиція Державної архітектурно-будівельної інспекції України визначена в листі ДБТІ України від 01.09.2011 року № 40-12-2409 Щодо прийняття в експлуатацію об`єктів, закінчених будівництвом до 5 серпня 1992 року. Надаючи оцінку дослідженим в судовому засіданні доказам в їх сукупності, суд вважає їх логічними, послідовними та такими що узгоджуються між собою, а також узгоджуються з дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами, а саме: випискою з погосподарської книги. Судом встановлено, що мати позивача [PERSON] на момент смерті проживала та була зареєстрованою за адресою: [ADDRESS] . За життя вона в 1960 році побудувала та набула право власності на вказаний житловий будинок, але не зареєструвала його на своє ім"я відповідно до чинного законодавства. [INFO] [PERSON] померла, її дочка [PERSON] фактично прийняла спадщину після смерті матері, оскільки отримала свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку належну спадкодавиці. Позивач як спадкоємиця за законом має право на вказане спадкове майно, в тому числі на вищевказаний житловий будинок, але у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу на нього, позивач не має можливості належним чином зареєструвати своє право на спадкове майно. Тому суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги.

Outcome: approved