Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-18 00:00:00

ТОВ «Споживчий центр» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 19.04.2025 року між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] укладено кредитний договір (оферту) № 19.04.2025-100000410, за умовами якого відповідачці надано кредит у сумі 18 000 грн. Позивач зазначає, що грошові кошти були надані відповідачці, однак остання зобов`язання за договором належним чином не виконала. Унаслідок порушення умов договору, за розрахунком позивача станом на 19.11.2025 року утворилася заборгованість у загальному розмірі 46 466,50 грн, яка складається з: заборгованості за тілом кредиту 16 876,80 грн, заборгованості за процентами 20 589,70 грн, неустойки 9 000,00 грн. Також позивач посилається на здійснення відповідачкою часткових платежів, які враховані при визначенні розміру заборгованості. Позивач просить стягнути з відповідачки зазначену заборгованість, а також понесені судові витрати, зокрема судовий збір у розмірі 2 422,40 грн. Ухвалою суду від 21 листопада 2025 року по справі відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Ухвалою суду від 12 грудня 2025 року продовжено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, з повідомленням (викликом) сторін. У судове засідання представник позивача не з`явився. У позовній заяві позивач просив розглянути справу за його відсутності. Відповідачка у судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлялася шляхом направлення судової повістки за відомою адресою проживання, а також шляхом розміщення оголошення про виклик на офіційному вебсайті Судової влади України. З огляду на відсутність заперечень позивача проти заочного розгляду справи, належне повідомлення відповідачки про розгляд справи та її повторну неявку у судове засідання без повідомлення причин, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення у порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося відповідно до частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України). Дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, суд дійшов таких висновків. Судом установлено, що між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] 19.04.2025 року укладено Кредитний договір (оферти) № 19.04.2025-100000410. Відповідно до умов Договору Позичальнику надано кредит у розмірі 18 000, 00 грн (а.с. 28-44). Станом на 19 листопад 2025 року виникла заборгованість у розмірі 46 466,50 грн, яка складається з: заборгованості за тілом кредиту 16 876,00 грн; заборгованості за процентами 20 589,70 грн та неустойки 9 000,00 грн (а.с. 22). Відповідно до статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України). Частиною 1 статті 639 ЦК України передбачено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Згідно з частиною 2 статті 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Згідно зі статтями 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до статті 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитними договорами відповідач порушує взяті на себе договірні зобов`язання. Як вбачається з положень статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно з частиною 2 статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу. Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу. Одночасно, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. За таких обставин, суд вважає, що оскільки відповідачкою не погашено заборгованість в повному обсязі, у даному випадку мають місце порушення нею прав позивача, які підлягають захисту шляхом стягнення з відповідачки на користь позивача заборгованості за кредитним договором від 19 квітня 2025 року. Отже суд вважає позов обґрунтованим в частині стягнення з відповідачки на користь позивача заборгованості за кредитним договором від 19 квітня 2025 року в розмірі 46 466,50 грн, яка складається з: заборгованості за тілом кредиту 16 876,00 грн; заборгованості за процентами 20 589,70 грн та неустойки 9 000,00 грн. Відповідно до статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2422,40 грн, який підлягає стягненню на його користь з відповідачки.

Outcome: approved