Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-19 00:00:00

28 листопада 2025 року позивач через електронний кабінет звернувся до суду із позовом, мотивувавши вимоги тим, що 20 травня 2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] було укладено договір позики №75756982, відповідно до умов якого відповідачу було надано кредит в сумі 500 грн. 23 травня 2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] було укладено додаткову угоду до договору позики №75756982, яким було збільшено суму кредиту на 2500 грн, загальний розмір кредиту складає 3000 грн. Надалі між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія «Фінансова компанія управління активами» було укладено договір факторингу, згідно з яким до ТОВ «Фінансова компанія «Фінансова компанія управління активами» перейшло право грошової вимоги до відповідача за вказаним договором позики. Потім між ТОВ «Фінансова компанія «Фінансова компанія управління активами» та ТОВ «Фінпром Маркет» укладено договір факторингу №030423-ФМ від 3 квітня 2023 року, відповідно до якого ТОВ «Фінпром Маркет» отримало належні права вимоги до боржників, вказаних у реєстрах прав вимоги, в тому числі про вимоги про сплату заборгованості відповідачем. Унаслідок неналежного виконання позичальником своїх зобов`язань за договором позики №75756982 утворилась заборгованість у розмірі 8895,07 грн, з яких: 3000 грн заборгованість за тілом кредиту, 5895,07 грн заборгованість за відсотками. У зв`язку з невиконанням відповідачем свого обов`язку щодо повернення кредитних коштів на підставі укладеного договору позики позивач просив стягнути з відповідача виниклу заборгованість на загальну суму 8895,07 грн, сплачений судовий збір та витрати на правничу допомогу у розмірі 4500 грн. Ухвалою суду від 1 грудня 2025 року відкрито провадження у справі, постановлено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. У поданому відзиві відповідач позовні вимоги не визнає повністю, заперечуючи щодо того, що отримував грошові кошти. Зазначає, що позивач звернувся поза межами строків позовної давності. Також не погоджується з тим, що йому як учаснику бойових дій нараховані відсотки за користування кредитом. Відповідно до відповіді на відзив позивач не погоджуючись із доводами відповідача зазначив, що посилання відповідача на те, що в матеріалах справи відсутні докази укладення договору позики є надуманими, оскільки вказаний договір підписаний електронним підписом. Окрім того, з матеріалів справи вбачається, що відповідач в рахунок погашення заборгованості за договором позики здійснено часткове погашення заборгованості в розмірі 582,38 грн (11.06.2021 - 417,90 грн, 26.08.2021 - 164,48 грн), що додатково підтверджує отримання відповідачем коштів за договором позики та його укладання. Щодо нарахування відсотків вказано, що проценти за користування кредитом/позикою не нараховуються на час проходження військової служби, проте відповідачем не долучено до матеріалів справи доказів, які підтверджують проходження військової служби в період з 21 травня 2021 року по 8 вересня 2021 року (період нарахування процентів за договором позики №75756982), а копії документів, які долучені відповідачем, підтверджують проходження військової служби з 28 грудня 2022 року. У період з 2 квітня 2020 року по 4 вересня 2025 року строки позовної давності були зупинені у зв`язку з введенням на території України карантину, спрямованого на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби та військового стану, тому звернення позивача з даним позовом 28 листопада 2025 року вчинено в межах строку позовної давності. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені такі фактичні обставини. 20 травня 2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] укладено договір позики №75756982, за умовами якого відповідач отримав кредит в сумі 500 грн зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі базової процентної ставки за користування позикою 1,99%, строк позики - 21 дні, який підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису). Згідно з пунктом 1 договору позики, за цим договором позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти на погоджений умовами договору строк, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника, а позичальник зобов`язується повернути таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики. Згідно пунктів 5.1. та 5.2. підписанням цього договору відповідач підтвердив, що ознайомився на сайті https://mycredat.ua/ru/documents-license/ з повною інформацією щодо позикодавця та його послуги, що передбачено ст.12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг»; позичальник ознайомилася на сайті https://mycredat.ua/ru/documents-license/ з офіційними правилами програми лояльності для споживачів фінансових послуг ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (ТМ «МуСredіt»), в якій визначені умови застосування зниженої процентної ставки, а також із правилами постійно діючої акції під умовною назвою «Oh my Freedom» (перша позика 0,01%) для споживачів фінансових послуг ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (ТМ «МуСredіt»). Відповідно до пункту 4. договору проценти за договором нараховуються щоденно, включаючи дати отримання та повернення, на залишок повернення (а.с. 6, 8, 9). Свої зобов`язання кредитор перед позичальником виконав і надав йому кредитні кошти. Згідно даних інформаційної довідки №КД-000066940/ТНПП від 24 жовтня 2025 року та платіжної інструкції вбачається, що ТОВ «Фінансова компанія «Фінекспрес» як фінансова установа, яка надає послуги з переказу коштів в національній валюті без відкриття рахунків, 20 травня 2021 року здійснило перерахування грошових коштів у сумі 500 грн на картковий рахунок № [NUMBER] , отримувач [PERSON] (а.с. 10 зворот, 11). 23 травня 2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] було укладено додаткову угоду до договору позики №75756982 від 20 травня 2021 року, яким було збільшено суму кредиту на 2500 грн, загальний розмір кредиту складає 3000 грн (а.с. 8 зворот). Згідно даних інформаційної довідки №КД-000067122/ТНПП від 24 жовтня 2025 року та платіжної інструкції вбачається, що ТОВ «Фінансова компанія «Фінекспрес» як фінансова установа, яка надає послуги з переказу коштів в національній валюті без відкриття рахунків, 23 травня 2021 року здійснило перерахування грошових коштів у сумі 2500 грн на картковий рахунок № [NUMBER] , отримувач [PERSON] (а.с. 12, 13). Відповідно до інформації №20.1.0.0.0/7-251202/103051-БТ від 3 грудня 2025 року, наданої АТ КБ «ПриватБанк», на ім`я [PERSON] в банку емітовано карту № [NUMBER] , 20 та 23 травня 2021 року на карту № [NUMBER] зараховано грошові кошти у сумі 500 грн та 2500 грн (а.с. 81-84). 26 жовтня 2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «Фінансова компанія управління активами» та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» укладено договір факторингу №2610, у відповідності до умов якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передає (відступає), а ТОВ «Фінансова компанія «Фінансова компанія управління активами» приймає належні ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» права вимоги до боржників, що вказані у реєстрі боржників (а.с. 26 зворот-30). Право вимоги переходить до фактора після передачі фактором грошових коштів клієнту (п. 1.1. договору). Відповідно до реєстру прав вимоги №2 від 26 жовтня 2021 року ТОВ «Фінансова компанія «Фінансова компанія управління активами» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 9253,27 грн, з яких: 3000 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 6253,27 грн - сума заборгованості за відсотками (а.с. 32-33). 3 квітня 2023 року між ТОВ «Фінансова компанія управління активами» та ТОВ «Фінпром Маркет» було укладено договір факторингу №030423-ФК, відповідно до умов якого до ТОВ «Фінпром Маркет» перейшло право грошової вимоги до відповідача за договором позики №75756982 від 20 травня 2021 року. Право вимоги переходить до фактора після передачі фактором грошових коштів клієнту (п. 1.1. договору) (а.с. 35 зворот, 39). На підтвердження обставини переходу права вимоги до відповідача за договором позики №75756982 від 20 травня 2021 року від ТОВ «Фінансова компанія управління активами» до ТОВ «Фінпром Маркет», надано реєстр боржників від 3 квітня 2023 року, відповідно до якого загальна заборгованість (сума відступленої грошової вимоги) становить 9253,27 грн, з яких: заборгованість по основному боргу (тіло кредиту) 3000 грн, заборгованість по процентам 6253,27 грн (а.с. 41-42). Також на підтвердження своїх вимог ТОВ «Фінпром Маркет» надано суду розрахунок заборгованості, згідно якого заборгованість відповідача перед позивачем становить 8895,07 грн, з яких: заборгованість по основному боргу (тіло кредиту) 3000 грн, заборгованість по процентам 5895,07 грн (а.с. 43-45). Відповідно до довідки №2241 від 12 грудня 2025 року, виданої [INFO] , [PERSON] був призваний по мобілізації 28 грудня 2022 року (а.с. 71). При вирішенні даного спору суд виходить з наступних положень закону. Статтею 3 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до частини 3 статті 11 цього Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Згідно з пунктом 12 цієї статті електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Згідно з пунктом 1 статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до частини 1статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор (частина 1 статті 510 ЦК України). Законодавством також передбачені порядок та підстави заміни сторони (боржника чи кредитора) у зобов`язанні. Згідно пункту 1 частини 1 статті 512 ЦК України підставою заміни кредитора у зобов`язанні є передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною першою статті 513 ЦК України передбачено, що правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Докази прав нового кредитора у зобов`язанні передбачені статтею 517 ЦК України, згідно якої первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Згідно зі статтями 1077, 1078 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається. Згідно зі статтею 1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Висновки суду по суті спору. Щодо стягнення тіла кредиту за користування кредитними коштами. Судом установлено, що на підставі укладеного договору позики відповідач зобов`язався повернути позику та відсотки за користування нею, однак свого зобов`язання вчасно не виконав, позику не повернув, відсотки не сплатив. Надалі на підставі укладеного договору факторингу право вимоги про повернення коштів, отриманих в кредит, перейшло до позивача. Оскільки умови кредитного договору відповідач не виконав своєчасно та належним чином, та з урахуванням переходу права вимоги про повернення боргу за договором позики на підставі договорів факторингу до позивача, то суд дійшов висновку про необхідність захисту порушеного права ТОВ «Фінпром Маркет» та стягнення з відповідача на користь позивача розміру несплаченої заборгованості за договором позики у розмірі 3000 грн. Довід відповідача про неотримання ним позики спростовуються вищезазначеними письмовими доказами. Щодо стягнення відсотків за користування кредитними коштами. Відповідно до пункту 15 статті 14 Закону України ««Про соціальний та правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються. Згідно з положеннями Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливим періодом є період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. В Україні особливий період розпочався з моменту оголошення Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» від 17 березня 2014 року та триває по теперішній час. З огляду на те, що відповідач [PERSON] проходить військову службу в Збройних силах України, він має право на визначені Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» пільги, гарантії та компенсації, передбачені цим Законом, зокрема, на звільнення від обов`язку сплачувати проценти за користування кредитами, однак, оскільки він був мобілізований 28 грудня 2022 року, а проценти за договором позики №75756982 були нараховані в період з 21 травня 2021 року по 8 вересня 2021 року, тобто раніше призову відповідача на військову службу, відсутні підстави для звільнення від сплати процентів. З огляду на викладене позовні вимоги в частині стягнення нарахованих процентів також підлягають задоволенню. Щодо застосування строків позовної давності до даних правовідносин. Договір позики відповідачем було укладено 20 травня 2021 року, терміном дії до 8 вересня 2021 року. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно з статтею 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до статті 260 ЦК України позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього Кодексу. Згідно з частиною 1 статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Відповідно до частин 3, 4 статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Згідно з пунктом 12 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №1236 від 9 грудня 2020 року «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» з 19 грудня 2020 до 28 лютого 2021 року на території України запроваджено карантин, з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, який неодноразово продовжувався. Згідно з постановою Кабінету Міністрів України № 651 від 27 червня 2023 року «Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» відмінено з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 року на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2. Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану Україні» із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан строком на 30 діб, який неодноразово продовжувався та діє на даний час. Законом України від 15 березня 2022 року № 2120-IX Прикінцеві та перехідні положення ЦК України були доповнені пунктом 19 у наступній редакції: «У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії». Законом України від 8 листопада 2023 року №3450-IX пункт 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України викладено у наступній редакції: «У період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану». Законом України від 14 травня 2025 року №4434-IX, який набрав чинності 4 вересня 2025 року Пункт 19 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України було виключено. Як було встановлено судом, договір позики №75756982 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] було укладено 20 травня 2021 року терміном дії до 8 вересня 2021 року, тобто строк позовної давності мав би закінчитися 8 вересня 2024 року. Оскільки відповідно до вищевикладених положень ЦК України перебіг строку давності розпочався 4 вересня 2025 року, а позивач 28 листопада 2025 року звернувся до суду із позовною заявою до відповідача про стягнення заборгованості за цим договором позики, то на день звернення позивача з позовом строк позовної давності не сплинув, у зв`язку з чим відсутні підстави для застосування строків позовної давності при вирішенні даного позову. Розподіл судових витрат по справі. Відповідно до частин 1, 3 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений ним судовий збір. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до частини 2 статті 141 ЦПК України витрати на професійну правничу допомогу у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У відповідності до частин 1 4 статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу суду надано: копію довіреності від 4 вересня 2025 року про уповноваження адвоката Ткаченко Ю.О. бути представником ТОВ «Фінпром Маркет» у судових установах (а.с. 52 зворот), копію договору про надання правової допомоги №25-08/25 від 25 серпня 2025 року, укладеного між адвокатом Ткаченко Ю.О. та ТОВ «Фінпром Маркет», витягом з акту приймання-передачі наданої правничої допомоги, яким передбачено, що вартість послуг на професійну допомогу станом на 6 жовтня 2025 року становить 4500 грн, платіжної інструкції кредитного переказу коштів №579939275.1 від 15 жовтня 2025 року (а.с. 46-48, 50, 53). Беручи до уваги складність справи, яке є справою невеликої складності, розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, обсяг виконаних адвокатом робіт по підготовці позову та процесуальних документів, ціну позову та значення справи для сторін, задоволення позовних вимог, враховуючи при визначенні суми відшкодування реальність адвокатських витрат (дійсність та необхідність), розумність їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, суд вважає стягнути з відповідача на користь позивача 4500 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Outcome: approved