Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-12 00:00:00

АТ "Акцент-Банк" заявлено позов до [PERSON] про стягнення заборгованості. Короткий зміст заявлених вимог Позов мотивований тим, що між позивачем та відповідачем укладено договір за умовами якого відповідач отримала кредит шляхом встановлення кредитного ліміту та зобов`язалася повернути отримані кошти і сплатити відсотки за користування ними. Внаслідок порушення відповідачем взятих на себе зобов`язань у неї, станом на 01.11.2025, виникла заборгованість у розмірі 21684,77 грн, яку позивач просить стягнути. Рух справи Ухвалою суду від 12.11.2025 відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін, відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву. Позиція сторін Представник позивача в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, у позовній заяві зазначив про проведення розгляду за його відсутності. Відповідач у судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позов визнає. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов наступного висновку. Фактичні обставини, встановлені судом 11.09.2016 відповідач приєдналася до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку шляхом підписання Анкети-заяви з відкриттям банківського рахунку та отриманням кредиту шляхом встановлення кредитного ліміту, з отриманням платіжної картки, зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 3,9% на залишок заборгованості в місяць Відповідач погодилася, що підписана Анкета заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг складають кредитний договір. Також відповідач електронним підписом підписав паспорт кредиту (а.с. 9, 15-22). Довідками (а.с. 14) підтверджено видачу відповідачу карток та встановлення кредитного ліміту. Виписками по картці, розрахунком заборгованості підтверджено, що станом на 01.11.2025 заборгованість відповідача за Договором складає 21684,77 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту - 14126,01 грн; заборгованість за процентами - 7558,76 грн (а.с. 6-13). Позиція суду Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (ст. 204 ЦК України). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 у справі № 2-383/2010 (провадження №14-308цс18) зроблений висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору усі права, набуті за ним сторонами правочину, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст.ст. 526, 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, в строк, що встановлений у договорі. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України). Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України). Враховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги те, що доводи позивача знайшли своє підтвердження, а відповідач визнає позов, суд доходить висновку про задоволення позову та стягненням з відповідача на користь позивача заборгованості за Договором в розмірі 21684,77 грн. Розподіл судових витрат Згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Приймаючи до уваги те, що відповідач визнала позов до початку розгляду справи по суті, суд, у відповідності до ч. 1 ст. 141, ч. 1 ст. 142, ч.ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України, стягує з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору в розмірі 1211,20 грн, а позивачеві належить повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved