Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-18 00:00:00

1. Короткий зміст позовних вимог. В середині червня 2025 року ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» звернулося до суду з вказаним позовом, який обґрунтовує тим, що 04 липня 2021 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 219676179. За яким «ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» зобов`язалося надати відповідачу кредит у розмірі 26000 гривень 00 копійок, а [PERSON] зобов`язався протягом 126 днів повернути кредит та сплатити відсотки за користування грошовими коштами у розмірі 1,30% від суми кредиту за кожний день користування ним (базова процентна ставка). ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» виконало своє зобов`язання за договором та надало [PERSON] грошові кошти у розмірі 26000 гривень 00 копійок. Відповідач неналежним чином виконував грошові зобов`язання, тому у нього виник борг у розмірі 32 162 гривні 49 копійок. 28 листопада 2018 року згідно умов договору факторингу № 28/1118-01, ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» відступило на користь ТОВ «Таліон Плюс» право вимоги за кредитним договором № 219676179 від 04 липня 2021 року. У подальшому до договору факторингу укладалися додаткові угоди, у тому числі щодо продовження терміну дії договору факторингу. 30.10.2023 року згідно умов договору факторингу № 30/1023-01, ТОВ «Таліон Плюс» відступило на користь ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн фінанс» право вимоги за кредитним договором № 219676179 від 04 липня 2021 року. 29.05.2025 року згідно умов договору факторингу № 29/05/25-Е, ТОВ «Онлайн Фінанс» відступило на користь ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» право вимоги за кредитним договором №219676179 від 04 липня 2021 року. Відповідач відмовляється добровільно сплатити заборгованість. Тому ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» просить суд стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором у розмірі 32162 гривні 49 копійок, що складається: заборгованості за тілом кредиту 16893 гривні 29 копійок, заборгованості за відсотками 15269 гривень 20 копійок. 2. Заяви (клопотання) учасників справи. Представник позивача Тараненко А.І. у судове засідання не з`явився, підтримав пред`явлений позов та просив суд його задовольнити у повному обсязі, а розгляд цивільної справи здійснити за його відсутності. Проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] направив до суду відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Зазначив, що укладення кредитного договору № 219676179 між відповідачем та ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога», надання кредитних коштів відповідачу, відступлення права вимоги та наявність будь-якої заборгованості відповідача перед позивачем не підтверджено жодним наданим доказом. Крім того, відповідач категорично заперечує що він реєструвався в інформаційно-комунікаційний системі ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога», створив в цій системі електронний кабінет, отримав електронне повідомлення від кредитодавця із одноразовим ідентифікатором, ввів одноразовий ідентифікатор в інформаційно-телекомунікаційній системі кредитодавця, використав одноразовий ідентифікатор для підписання кредитного договору. Разом з тим, позивачем не надано до суду належних і допустимих доказів на підтвердження обставин укладення кредитного договору, погодження умов кредитування та надання відповідачу кредиту. Також представник відповідача, зазначає що позивачем не надано до суду належних первинних бухгалтерських та платіжних документів, а також доказів щодо наявності у відповідача на момент пред`явлення позову непогашеної заборгованості перед кредитором. Також представник відповідача зазначив, що у зв`язку із розглядом даної справи відповідач очікує понести витрати в розмірі 11200 гривень на професійну правничу допомогу. Представник позивача [PERSON] направив до суду відповідь на відзив, в якому підтримав позовні вимоги та просив задовольнити в повному обсязі. 3. Процесуальні дії у справі. Ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 26 червня 2025 року було відкрито провадження у цивільній справі та вирішено розгляд цивільної справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження. 4. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Встановлено, що 04 липня 2021 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 219676179. За яким ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» зобов`язалося надати [PERSON] кредит у розмірі 26 000 гривень, а [PERSON] зобов`язався повернути кредит протягом 126 днів та сплатити відсотки за користування грошовими коштами у розмірі 1,30% в день. ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» виконало своє зобов`язання за договором та надало [PERSON] грошові кошти у розмірі 26 000 гривень. Вказана обставина підтверджується копією платіжного доручення. (а.с.80). Між сторонами по справі виникли правовідносини, які регулюються гл.48 «Виконання зобов`язання» та гл.71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України. 5. Норми права, якими керується суд при вирішенні спору. Згідно з п.5 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч.3, ч.6 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Згідно з вимогами ст.12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. За змістом ч.12 ст.11 цього Закону України електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Відповідно до абзацу 2 частини 2 статті 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України). Відповідно ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. У відповідності до ч.2 ст.1050, ч.2 ст.1054 ЦК України позичальник зобов`язується повертати кредит та сплачувати проценти за користування ним у розмірах та на умовах, встановлених договором. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути кредит частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України "Про електронну комерцію", пунктами 5,6 частини 1 ст.3 якого встановлено, зокрема, що: електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі; електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Відповідно до ч.3 ст.11 вказаного Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч.4 ст.11 Закону). Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч.5 ст.11 Закону). Згідно з ч.1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч.1 та ч.6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Стаття 204 Цивільного кодексу України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права і обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. Відповідно до правових висновків Верховного Суду, викладені в постанові від 04 квітня 2018 року по справі № 357/12292/16-ц, в якій зазначено, що не оспорювання кредитного договору, часткове його виконання, відповідно до ст.204 ЦК України свідчить про правомірність цього правочину. Підписання договору є прямою та безумовною згодою позичальника щодо прийняття умов цього договору. 6. Мотиви, якими керується суд при вирішенні спору. Встановлено, що кредитний договір № 219676179 від 04 липня 2021 року був підписаний відповідачем шляхом використання одноразового паролю-ідентифікатора MNV7NW82. Таким способом, зазначений кредитний договір було укладено в електронній формі в інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога». Наведене повністю узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18 та від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19. Судом встановлено, що [PERSON] неналежним чином виконував грошові зобов`язання за кредитним договором, тому у нього утворилася заборгованість у розмірі 32 162 гривні 49 копійок, яка складається із заборгованості за тілом кредиту в розмірі 16893 гривні 29 копійок та заборгованості за відсотками в розмірі 15269 гривень 20 копійок (а.с.8183,135). Як вбачається з розрахунку заборгованості ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» (а.с.81), відповідач 22.07.2021 року, 02.08.2021 року, 19.08.2021 року та 08.09.2021 року здійснив платежі в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором на загальну суму 9668 гривень 08 копійок, що свідчить про визнання ним факту укладення кредитного договору. З урахуванням викладеного суд вважає доведеним факт укладення між первісним кредитором та відповідачем кредитного договору № 219676179, а заперечення представника відповідача в цій частині недоведеними. На запит суду АТ «Універсал Банк» надало інформацію щодо належності відповідачу платіжної картки та номера телефону, на який здійснюється інформування про операції за платіжною карткою, а також виписку про рух грошових коштів. Відповідно до виписки про рух грошових коштів по картці відповідача (а.с.189), 04 липня 2021 року на платіжну картку відповідача було зараховано грошові кошти у розмірі 26000 гривень 00 копійок, у зв`язку з чим суд відхиляє доводи представника відповідача щодо неналежного підтвердження факту видачі кредитних коштів. Посилання представника відповідача у відзиві на те, що відповідач не підписував кредитний договір, не підтверджуються жодними належними та допустимими доказами. Кредитний договір № 219676179 та інформація, надана АТ «Універсал Банк», містять ідентичні відомості щодо прізвища, імені та по батькові позичальника, його РНОКПП, які збігаються з даними, зазначеними у відзиві на позов, поданому його представником. Відповідно до пункту 1.6.1 кредитного договору № 219676179 від 04 липня 2021 року загальні витрати за кредитом становлять 26 377 гривень 68 копійок, а орієнтовна загальна вартість кредиту - 52 377 гривень 68 копійок (а.с.42). Як вбачається з матеріалів справи, під час укладення кредитного договору відповідач був обізнаний з усіма його умовами, у тому числі щодо розміру процентної ставки, та добровільно погодився з ними. Доказів того, що відповідач був змушений прийняти умови договору на невигідних для себе умовах, матеріали справи не містять. 28 листопада 2018 року відповідно до умов договору факторингу № 28/1118-01 ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» відступило на користь ТОВ «Таліон Плюс» право вимоги за кредитним договором № 219676179 від 04 липня 2021 року (а.с.87-92). 31 грудня 2020 року сторони уклали додаткову угоду № 26 до договору факторингу № 28/1118-01, якою договір було викладено в новій редакції (а.с.92-94) 31 грудня 2021 року між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено додаткову угоду № 27, якою строк дії договору продовжено до 31 грудня 2022 року (а.с.95) 31 грудня 2022 року сторони уклали додаткову угоду № 31, якою строк дії договору продовжено до 31 грудня 2023 року (а.с.96) Згідно з витягом з реєстру прав вимоги № 161 від 23 листопада 2021 року до договору факторингу № 28/1118-01 до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 219676179 (а.с.99-101). 30 жовтня 2023 року відповідно до договору факторингу № 30/1023-01 ТОВ «Таліон Плюс» відступило на користь ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» право вимоги за зазначеним кредитним договором (а.с.106). Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги № 1 від 30 жовтня 2023 року до договору факторингу № 30/1023-01 до ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» перейшло право грошової вимоги до відповідача (а.с.102-104). 29 травня 2025 року згідно з договором факторингу № 29/05/25-Е ТОВ «Онлайн Фінанс» відступило на користь ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» право вимоги за кредитним договором № 219676179 (а.с.116). Відповідно до витягу з реєстру боржників та акта приймання-передачі до договору факторингу № 29/05/25-Е до ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» перейшло право грошової вимоги до відповідача (а.с.126-128). Матеріали цивільної справи не містять доказів добровільного погашення відповідачем заборгованості за кредитним договором. З огляду на викладене суд дійшов висновку, що з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором у розмірі 32 162 гривні 49 копійок. 7. Розподіл судових витрат між сторонами. Відповідно до ч.1, п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За правилами з ч.2 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. З платіжної інструкції № 14649 від 11 червня 2025 року (а.с.16) вбачається, що при пред`явленні позову ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» сплатило судовий збір у розмірі 2422 гривні 40 копійок. Пред`явлений позов задоволений. Тому з [PERSON] на користь позивача слід примусово стягнути витрати на оплату судового збору у розмірі 2422 гривні 40 копійок. Встановлено, що представництво інтересів позивача здійснював адвокат Тараненко А.І. на підставі договору про надання правової допомоги №29/05/25-01 від 29 травня 2025 року (а.с.136-138). Відповідно до п.1 додаткової угоди №25770577289 від 30 травня 2025 року до договору про надання правової допомоги від 29 травня 2025 року, укладеного між ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» та адвокатським бюро «Тараненко і партнери», останній взяв на себе зобов`язання надавати юридичну допомогу по справі про стягнення заборгованості за кредитним договором з [PERSON] (а.с.67). Згідно акту прийому-передачі наданих послуг (до договору про надання правничої допомоги №29/05/25-01 від 29.05.2025, ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» понесло витрати на оплату правової допомоги у розмірі 7000 гривень. Тому суд вважає, що з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» підлягають стягненню також понесені витрати на правничу допомогу у розмірі 7000 гривень. На підставі викладеного та

Outcome: approved