Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-14 00:00:00

До суду із заявою звернулися [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , заінтересована особа: Новомиргородська міська рада Новоукраїнського району Кіровоградської області про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, вказавши, що [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , є співвласниками квартири [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності на житло, видане Новомиргородською міською радою від 31.01.1994 року. Однак, заявники є власниками вказаної квартири, та не мають змоги в повній мірі користуватися та розпорядитись своїм майном через неправильність запису прізвищ у свідоцтві про право власності на житло від 31.01.1994 року, а саме прізвища співвласників зазначені як « [PERSON] », « [PERSON] » що є помилкою. У зв`язку з чим заявники просять суд встановити факт належності [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , Свідоцтва про право власності на житло від 31 січня 1994 року, виданого згідно з розпорядженням (наказом) від 24 січня 1994 року № 521. Заявники [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , в судове засідання не з`явилися. Від представника заявників до суду надійшла заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала, просила задовольнити. Представник заінтересованої особи Новомиргородської міської ради Кіровоградської області оповіщений про час і місце розгляду у справі в судове засідання не з`явився, проте до суду надав заяву в якій просив розглянути справу без участі представника заінтересованої особи, результат розгляду справи по суті покладає на розсуд суду. За таких обстави, суд вважає за можливе слухати справу без участі сторін за наявними письмовими матеріалами справи. Вивчивши письмові матеріали справи, суд прийшов до висновку, що заява підлягає задоволенню за такими обставинами. Згідно статті 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Статтею 15 Цивільного кодексу України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У відповідності з п. 6 ч. 1 ст. 315 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають справи про встановлення фактів належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. За правовими позиціями Верховного Суду України щодо судової практики розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, коли громадяни не можуть використати правовстановлюючі документи, оскільки зазначені в них прізвище, ім`я, по-батькові, місце чи час народження не відповідають записам у правовстановлюючому документі, якщо хоч і не посвідчують особу, але є необхідними для підтвердження певного права, а установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1ст. 315 ЦПК України, громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995р. «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд вправі розглядати справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі прізвище, ім`я, по-батькові якої зазначені в документі не збігаються в свідоцтві про народження, паспорті, свідоцтві про смерть, інше. Проте, сам по собі факт належності документу не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджений документом. Таким чином, для заявника важливо, не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту, це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Згідно ч.2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Судом з достовірністю встановлено, що [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , є співвласниками квартири [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності на житло, видане Новомиргородською міською радою від 31.01.1994 року. Однак, заявники є власниками вказаної квартири, та не мають змоги в повній мірі користуватися та розпорядитись своїм майном через неправильність запису прізвищ у свідоцтві про право власності на житло від 31.01.1994 року, а саме прізвища співвласників зазначені як «СПИРИДОНОВ», «СПИРИДОНОВА» що є помилкою. За виключенням прізвища, всі інші записи є абсолютно тотожними, а тому підтверджують належність заявникам свідоцтва про право власності на житло, видане Новомиргородською міською радою від 31.01.1994 року. Підтвердженням належності заявникам відповідного документу є і відомості в паспорті у кожного із заявників про реєстрацію проживання в той чи інший період у вказаній квартирі. Так як приватизація відповідної квартири здійснено сім`єю згідно із Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду». Дана помилка була допущена під час отримання свідоцтва про право власності на житло. На той момент заявники не помітили помилку та не знали, що їх прізвища вказані з помилкою та може обмежити користування та розпорядження належним їм майном. Перш ніж звернутися до суду заявники звернулися до Новомиргородської міської ради з проханням внести виправлення до Свідоцтва про право власності на житло, але у здійсненні таких виправлень заявникам було відмовлено усно, посилаючись на те, що внесення виправлень до правовстановлюючих документів не входить до їхньої компетенції. Також заявників було повідомлено, що відповідно до ч. 6 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по-батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Вказане свідчить про відсутність об`єктивної можливості приведення документів у відповідність до вимог закону. В даному випадку, рішення суду не змінює собою документів, а лише підтверджує, що [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , є співвласниками квартири [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності на житло, видане Новомиргородською міською радою від 31.01.1994 року. В той же час, факт належності правовстановлюючих документів знайшов своє підтвердження в судовому засіданні, відповідно до наявних у справі доказів. Доказів, які б спростовували вищевикладене суду не надано. За таких обставин, суд прийшов до безсумнівного висновку, що заява підлягає беззаперечному задоволенню.

Outcome: approved