Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-11 00:00:00

представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», звернувся до Перемишлянського районного суду з позовом, в якому просить: стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», заборгованість за кредитним договором №2738513 від 05.12.2020 р. в сумі 28922,50 грн.. Позов мотивують тим, що 05.12.2020 року між фізичною особою позичальником - [PERSON] та ТОВ «Мілоан» був укладений кредитний договір № 2738513. Стверджує, що згідно з умовами якого відповідач отримав 11500 грн., зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів та можливих штрафних санкцій, що передбачені Кредитним договором. Наголошує, що ТОВ «Мілоан» умови Кредитного договору виконав в повному обсязі, надавши Відповідачеві кредит на потрібну їй суму, проте відповідач зі свого боку не виконала умов Кредитного договору. Зазначає, що договір про надання кредиту підписаний відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами спірного правочину. Стверджує, що підтвердженням добровільного укладення Відповідачем даного Договору є Анкета-заява на кредит № 2738513 Позичальника від 05.12.2020 року, що заповнена Відповідачем. Зауважує, що відповідно до умов кредитного договору, 11.03.2021 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» відповідно до чинного законодавства України укладений Договір відступлення прав вимоги №64-МЛ від 11.03.2021 р. і за Кредитним договором № 2738513 від 05.12.2020 року, що укладений між ТОВ «Мілоан» та Відповідачем. Звертає увагу, що сума та розрахунок заборгованості за Кредитним договором № 2738513 від 05.12.2020 року було передано Позивачу від первинного кредитора ТОВ «Мілоан» згідно Договору відступлення прав вимоги № 64-МЛ від 11.03.2021 р. Наголошує, що сума заборгованості Відповідача становить - 28922,5 грн., з яких: прострочена заборгованість за сумою кредиту становить 11500 грн., прострочена заборгованість за сумою відсотків за становить 16272,5 грн., прострочена заборгованість за комісією становить 1150 грн.. В судове засідання представник позивача не з`явився, однак подав заяву, в якій останній просить проводити розгляд справи без участі представника Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ», позовні вимоги підтримує повністю, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явилася, однак подала відзив на позовну заяву, в якому просить розглянути справу без її участі, оскільки вона не має можливості прибути до суду, а також зменшити розмір штрафів, пені та відсотків, а також відмовити у задоволенні вимог позивача в частині необґрунтованих нарахувань. Відзив мотивує тим, що вона не погоджується із заявленою сумою позову ТОВ Фінансова компанія Кредит-Капітал, оскільки значна частина боргу складається з пені, штрафів та відсотків, які є надмірними, непропорційними та необґрунтованими. Вважає, що позивач не довів належними доказами розмір боргу, порядок його розрахунку та законність усіх нарахувань. Звертає увагу, що вона перебуває за межами України та знаходиться у скрутному фінансовому становищі, не має можливості сплатити заявлену суму боргу. Зауважує, що її фінансовий стан є важким та не дозволяє погасити заборгованість, що також підтверджує необхідність зменшення штрафних санкцій відповідно до ст. 551 ЦК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши обставини справи, оцінивши в сукупності зібрані по справі докази, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 05.12.2020 року між фізичною особою позичальником - [PERSON] та ТОВ «Мілоан» був укладений кредитний договір № 2738513. За умовами кредитного договору № 2738513 від 05.12.2020 року, сума кредиту становить 11500 грн, строк кредиту 30 днів (з 05.12.2020 р.), термін (дата) повернення кредиту і сплату комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом 04.01.2021 р., комісія за надання кредиту 1150, 00 грн., проценти за користування кредитом 4312, 50 грн., стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом 5,00 % від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Згідно Анкети-заяви на отримання кредиту № 2738513 від 05.12.2020 року, така заповнена Відповідачем [PERSON] , з метою отримання кредиту в розмірі 11500, 00 грн. Як вбачається із довідки ТзОВ «Мілоан» вих. б/н від 12.06.2025 р., договір про споживчий кредит № 2738513 від 05.12.2020 року, був підписаний позичальником - [PERSON] із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором V30241. Згідно платіжного доручення №34737400 від 05.12.2020 р., ТОВ «Мілоан» умови Кредитного договору виконав в повному обсязі, надавши Відповідачеві - [PERSON] кредит на суму 11500 грн, перерахувавши грошові кошти на її картковий рахунок [NUMBER] . Відповідно до Виписки за кредитним договором № 2738513 від 05.12.2020 року, заборгованість [PERSON] за кредитним договором № 2738513 від 05.12.2020 року, становить - 28922,50 грн.. Відповідно до Договору про відступлення прав вимоги №64-МЛ від 11.03.2021 р., який було укладено між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», відбулося відступлення прав вимоги і за Кредитним договором № 2738513 від 05.12.2020 року, що укладений між ТОВ «Мілоан» та Відповідачем. Згідно Акта приймання-передачі Реєстру боржників від 11.03.2021 р. до договору відступлення прав вимоги №64-МЛ від 11.03.2021 р., кредитор передав, а новий кредитор прийняв реєстр боржників кредитора від 11.03.2021 р., в тому числі і за кредитним договором № 2738513 від 05.12.2020 року. Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5ЦПК України кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. В силу положень ч. 1 ст.13ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За змістом статті 11ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом (частина 4 статті 203 ЦК України). Відповідно до статті 204ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. За змістом статті 207ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Відповідно до статті 6ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК України). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 статті 638ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина 2 статті 639 ЦК України). Абзац другий частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним у письмовій формі. Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року в справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року в справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року в справі № 127/33824/19. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію» (далі - Закон). Згідно з пунктом 6 частини 1 статті 3 Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому, одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (пункт 12 частини 1 статті 3 Закону). Відповідно до частини 3 статті 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини 4 статті 11 Закону). Згідно з частиною 6 статті 11Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом частини 8 статті 11 Закону, у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Стаття 12 Закону визначає, яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Із системного аналізу положень вище вказаного законодавства вбачається, що з урахуванням особливостей договору, щодо виконання якого виник спір між сторонами, його укладення в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного цифрового підпису відповідача лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Згідно зі статтею 64ЦПК України докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами. З огляду на зазначене, з урахуванням встановлених судом обставин справи та досліджених доказів судом встановлено укладення та підписання відповідачем договору кредитної лінії з відповідною фінансовою установою, невиконання позичальником своїх зобов`язань щодо повернення отриманих у борг коштів та наявності в нього боргових зобов`язань перед позивачем, який набув право вимоги за вищевказаним кредитним договором на підставі договору факторингу. У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику в строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно з ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Таким чином, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Згідно ч. 1 ст.612ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст.610ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 1049, 1054ЦК України позичальник зобов`язаний повернути кредитору надані грошові кошти. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 512ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 514ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з нормами ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Таким чином, позивач у справі - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» є новим кредитором, так як набуло право вимоги до відповідачки за кредитним договором, на підставі долучених до матеріалів справи договорів відступлення права вимоги та факторингу, а тому вправі вимагати погашення відповідачем заборгованості згідно кредитного договору. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч. 1 ст. 12 ЦПК України). Даний принцип полягає у прояві в змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Сторони зобов`язані визначити коло фактів, на які вони можуть посилатися як на підставу своїх вимог і заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення (ч. 1 ст. 81 ЦПК України), крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам у цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Разом з тим, перевіряючи позовну вимогу щодо стягнення заборгованості за кредитним договором № 2738513 від 05.12.2020 р., укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» та [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, суд не може погодитися з розміром нарахованих відсотків позивачем в розмірі 16272,5 грн, виходячи з наступного. При укладенні кредитного договору, сторони вправі встановити строк кредитування, протягом якого боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок за договором із повернення кредиту та сплати процентів. У свою чергу, впродовж цього строку кредитодавець вправі реалізувати своє право на проценти за користування кредитними коштами. При цьому право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом і комісії припиняється після спливу, визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Саме таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28 березня 2018 року (справа №444/9519/12) та 31 жовтня 2018 року (№202/4494/16-ц), яка в силу частини четвертої статті 263ЦПК України має бути врахована судами при виборі і застосуванні норм права. Тому, нарахування позивачем відсотків за користування кредитними коштами поза межами строку дії договору позики є безпідставним. Відтак проценти за користування кредитними коштами, припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування. У постанові об`єднаної палати КГС ВС від 02.10.2020 № 911/19/19, Верховний Суд зазначив, що суд має з`ясувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується; у разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то суд, з урахуванням конкретних обставин справи, самостійно визначає суми нарахувань, які підлягають стягненню, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання та максимального розміру стягуваних сум нарахувань. Судом встановлено, що за умовами кредитного договору № 2738513 від 05.12.2020 року, згідно платіжного доручення №34737400 від 05.12.2020 р., ТОВ «Мілоан» умови Кредитного договору виконав в повному обсязі, надавши Відповідачеві - [PERSON] кредит на суму 11500 грн, перерахувавши грошові кошти на її картковий рахунок [NUMBER] . Як визначено п.. 1.3. кредитного договору, кредит надається строком на 30 днів з 05.12.2020 р. Відповідно до п.1.4. кредитного договору термін повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом - 04.01.2021 р. Тому строк кредитування закінчився 04.01.2021 року і право кредитодавця нараховувати проценти за договором після закінчення цього строку припинилося. Як вбачається з матеріалів справи належних та допустимих доказів пролонгації договору кредитної лінії №34737400 від 05.12.2020 р. матеріали справи не містять. Відповідно до п.1.5.1. договору комісія за надання кредиту становить 1150, 00 грн.. Згідно п.1.5.2. договору, проценти за користування кредитом становлять 4312,50 грн., які нараховуються за ставкою 1,25 % відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Відповідно до п.1.5. договору орієнтована загальна вартість кредиту складає - 16 962, 50 грн. Враховуючи наведене вище, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог шляхом стягнення з [PERSON] на користь позивача заборгованості за кредитним договором №34737400 від 05.12.2020 р. у розмірі 16 962, 50 грн, яка складається: 11500 грн заборгованість по тілу кредиту, 4312, 50 грн заборгованості по процентах за користування кредитом, 1150 грн комісії за надання кредиту. При цьому, судом враховуються саме ті відсотки, які передбачені умовами договору, які погоджені сторонами. У зв`язку із частковим задоволенням позову щодо стягнення заборгованості за кредитними договорами у розмірі 16 962, 50 грн із заявленої суми - 28922,5 грн., що становить 58,65 %, слід стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» ,судового збору пропорційно розміру задоволених вимог за подання позовної заяви у розмірі 1420 грн 74 коп..

Outcome: partial