Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-11 00:00:00

До Шевченківського районного суду міста Дніпра надійшла позовна заява Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго», в інтересах якого діє представник позивача Земляна О.М., до [PERSON] про стягнення заборгованості за надані послуги з теплопостачання. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що ОКП «Донецьктеплокомуненерго» протягом тривалого часу в опалюваний період надає відповідачці теплову енергію у квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Відповідачка використовувала надані послуги та не відмовлялась від цих послуг. На ім`я наймача відкрито особовий рахунок № [NUMBER] (5198), що відповідає вищевказаній квартирі та відповідно до якого нараховується плата за теплову енергію, будинок де розташована квартира відповідачки не обладнаний лічильником. Станом на дату подачі позовної заяви, до ОКП «Донецьктеплокомуненерго» не надходило жодних звернень споживача по квартирі, щодо не проведення стягнення за теплову енергію за наданими документами відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» від 05 березня 2022 року № 206. Загальна сума вимог позивача становить 32576,59 грн. Просить стягнути з відповідача заборгованості за теплову енергію за період з 01 жовтня 2020 року по 30 вересня 2024 року у сумі 31832,24 грн.; заборгованості за абонентське обслуговування за період 01 листопада 2020 року по 30 вересня 2024 року 608,58 грн.; 3% річних за період 01 грудня 2021 року по 23 лютого 2022 року у сумі 4,84 грн.; інфляційні витрати за період 01.12.2021 р. до 23.02.2022 р. в сумі 40,93 грн., поштові витрати 45,00 грн.; витрати з отримання витягу з Державного реєстру речових прав 45,00 грн., а також, витрати зі сплати судового збору 2422,40 грн. Представник позивача подав заяву, в якій просив розглянути справу без його участі та не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідачка в судові засідання не з`явилася, будучі належним чином повідомленою про день та час розгляду справи шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті Шевченківського районного суду міста Дніпра у відповідності до вимог ч. 11 ст. 128 ЦПК України. Відзив на позовну заяву до суду не подавала. Клопотання про відкладення розгляду справи або про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції суду не подавала. Враховуючи вказані факти, згоду представника позивача, що викладена у його письмовому клопотанні, суд вважає за можливе відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами за відсутності учасників справи не здійснювався. Дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд вважає, що позові вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що предметом господарської діяльності ОКП «Донецьктеплокомуненерго» є зокрема, виробництво теплової енергії, надання послуг з забезпечення населення послугами теплопостачання, про що зазначено у п.4.1,п.4.2 у Статуті затвердженого головою Донецької обласної державної адміністрації № 424/5-24 від 25 червня 2024 року. На ім`я [PERSON] для оплати послуг із теплопостачання ОКП «Донецьктеплокомуненерго» відкритий особовий рахунок № [NUMBER] ( [NUMBER] ) за адресою: [ADDRESS] . Послуги з теплопостачання в період з 2020 року по 2024 рік відповідачем отримувалися, що підтверджено актами про підключення житлового будинку до мережі (системи) центрального опалення (теплопостачання) (у зв`язку з початком опалюваного сезону) за адресою: [ADDRESS] . Відповідачка на підставі відкритого особового рахунку повинна сплачувати надані послуги щомісячно. Однак оплата за ці послуги не здійснювалася відповідачем належним чином, внаслідок чого виникла заборгованість: за теплову енергію за період з 01 жовтня 2020 року по 30 вересня 2024 року у сумі 31832,24 грн.; заборгованості за абонентське обслуговування за період 01 листопада 2020 року по 30 вересня 2024 року 608,58 грн.; 3% річних за період 01 грудня 2021 року по 23 лютого 2022 року у сумі 4,84 грн.; інфляційні витрати за період 01.12.2021 р. до 23.02.2022 р. в сумі 40,93 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості. Станом на день розгляду справи, відповідачкою не надано суду доказів погашення заборгованості за отримані послуги з теплопостачання, як і не спростовано доводів позивача щодо проведеного розрахунку заборгованості позивача, зазначеного у позовній заяві. Правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються Цивільним кодексом України, Законами України «Про теплопостачання», «Про житлово-комунальні послуги», Постановою КМУ від 21 липня 2005 року №630 «Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», які діяли на момент початку виникнення заборгованості (далі Правила №630), Постановою КМУ від 21 серпня 2019 року №830 «Про затвердження Правил надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії» (далі Правила №830) тощо. Згідно з ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.68 ЖК України наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Згідно з ст.67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться, крім квартирної плати, за затвердженими в установленому порядку тарифами. Згідно зі статтею 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил; комунальні послуги результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством. Пунктом другим частини першої статті 5 наведеного вище Закону визначено, що комунальними послугами є в тому числі послуги з постачання теплової енергії. Відповідно до ст.ст. 19, 19-1 ЗУ «Про теплопостачання» від 02 червня 2005 року №2633-IV (далі Закон №2633-ІV) споживачі теплової енергії повинні щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за спожиту (отриману) теплову енергію. Пунктом 18 Правил №630 визначено порядок обліку та оплати послуг. Так, розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк. Згідно з частиною 1 статті 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Відповідно до статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору та оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Статтею 19 Закону України «Про теплопостачання» передбачено, що споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Таким чином, незважаючи на укладення чи не укладення споживачем договору на теплопостачання, за умови отримання ним відповідних послуг він несе обов`язок щодо оплати отриманої теплової енергії. Верховним Судом у постанові від 27.02.2019 року у справі №334/2789/15-ц визначене, що ні ЦК України, ні Законами України «Про житлово-комунальні послуги», «Про теплопостачання», ні Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення не передбачені випадки, коли недодержання письмової форми договору про надання послуг з теплопостачання має наслідком його недійсність. Відсутність письмового договору про надання послуг з теплопостачання та постачання гарячої води не свідчить про відсутність певних договірних відносин і не звільняє відповідачів від оплати за фактично надані послуги. Отже, незважаючи на укладення чи не укладення споживачем договору на теплопостачання, за умови отримання ним відповідних послуг він несе обов`язок щодо оплати отриманої теплової енергії. Оскільки відомостей про те, що від відповідачів позивачеві подавалися будь-які заперечення та пропозиції щодо договірних відносин, судом не встановлено, слід вважати, що у спірний період між сторонами встановилися фактичні договірні відносини з приводу надання теплопостачання на підставі відкритого особового рахунку та положень ст. 11 ЦК України, що обумовило виникнення у відповідачів зобов`язання з оплати послуг з постачання теплової енергії на користь позивача. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). В силу ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 2189-VIII від 9 листопада 2017 року, який введено в дію 01 травня 2019 року, споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми. Враховуючи вищевикладене, а також те, що за адресою: [ADDRESS] , дійсно надаються комунальні послуги у вигляді теплопостачання, якими фактично користується відповідач та у зв`язку із своєчасною несплатою за надані послуги утворилась заборгованість, відповідач свої зобов`язання зі сплати комунальних послуг не виконав, у позивача виникло право вимагати стягнення заборгованості у примусовому порядку і це відповідає характеру та змісту цивільно-правових відносин, а тому, позов підлягає задоволенню. Відповідно до п.6 ч.1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати. У відповідності до п. 4 ч.3 ст.133 ЦПК України, до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Оскільки позивачем при подачі позовної заяви були понесені витрати, пов`язані з розглядом справи, які складаються з поштових витрат, пов`язаних з поштовим відправленням кореспонденції 45,00 грн. Тому з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати, пов`язані з формуванням Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно 45,00 грн. Позивачем при подачі позовної заяви до суду був сплачений судовий збір у розмірі 2422,40 грн., а тому, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача по справі у відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України сплачену суму судового збору.

Outcome: approved