Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-11 00:00:00

Адвокат Андрущенко Михайло Валерійович, який діє в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «Іннова-Нова», звернувся до суду із заявою, сформованою у системі «Електронний суд», про ухвалення додаткового рішення у справі № 711/9828/25. Подану заяву мотивує тим, що 22.12.2025 Придніпровським районним судом м. Черкаси було винесено судове рішення у справі № 711/9828/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Іннова Фінанс» до [PERSON] про стягнення заборгованості. При зверненні до суду з указаним позовом позивач на виконання вимог ст. 175 ЦПК України зазначав, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи складає 7 422,40 грн. та складається з: витрати на оплату судового збору у розмірі 2 422,4 грн. (з урахування понижувального коефіцієнту 0.8 відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір») та витрати на правову допомогу у розмірі 5 000,00 гривень. У відповідності до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, ТОВ «Іннова Фінанс» також повідомляв суд, що після ухвалення рішення суду першої інстанції, він протягом 5 днів подасть до суду заяву про ухвалення додаткового рішення про відшкодування судових витрат на правничу допомогу, а також документи які їх підтверджують.Також інформує суд, що у вересні 2025 року ТОВ «Іннова Фінанс» було перейменовано на ТОВ «Іннова-Нова». На підставі викладеного, просить стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Іннова-Нова» судові витрати на надання ТОВ «Іннова-Нова» професійної правничої допомоги адвоката у розмірі 5000 грн. 00 коп. Разом з тим, 09.01.2026 відповідачкою [PERSON] через систему «Електронний суд» до суду подано заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення суду, у якому вона зазначає, що не погоджується із заявою ТОВ «Іннова Нова» про стягнення з неї 5 000 грн. витрат на правничу допомогу. Зазначена сума була відома позивачу ще на момент подання позову, однак свідомо не була включена до позовних вимог. Вважає, що така подача заяви після ухвалення рішення є формальною спробою збільшити суму стягнення та має ознаки маніпуляції судовим процесом, оскільки справу було розглянуто у спрощеному провадженні, без судових дебатів та без участі сторін. Представник позивача сам просив суд розглядати справу без його участі та жодного разу не з`являвся у судові засідання. Жодних процесуальних дій, окрім подання стандартних письмових заяв, ним не здійснювалося. Також вона не отримувала від позивача жодних письмових пропозицій щодо врегулювання спору чи мирного вирішення справи. Будь-які спроби домовленостей фактично були відхилені самим позивачем. За таких обставин, вважає заявлені витрати на правничу допомогу у розмірі 5 000 грн. неспівмірними зі складністю справи та фактичним обсягом наданих послуг. З огляду на викладене, просить суд відмовити у задоволенні заяви ТОВ «Іннова-Нова» про стягнення з неї витрат на правничу допомогу, а у разі часткового задоволення зменшити їх до розумної та співмірної суми. Представник заявника у судове засідання не з`явився, у заяві про ухвалення додаткового рішення суду просив розгляд справи проводити без їхньої участі. Відповідачка у судове засідання не з`явилася, причини неявки суду не повідомила, хоча належним чином була повідомлена про день, час і місце розгляду справи. При цьому, 09.01.2026 подано заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення суду. Згідно ч. 4 ст. 270 ЦПК України неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання не перешкоджає розгляду заяви. Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до такого. Відповідно до положень пункту 1, 3 частини 1 статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення не ухвалено рішення; судом не вирішено питання про судові витрати. Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Згідно зі статтею 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України). Відповідно до статті 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат пов`язаних з розглядом справи, до яких в числі інших належать і витрати на професійну правничу допомогу. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Відповідно до статті 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру. Згідно з ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. З матеріалів справи встановлено, що рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 22.12.2025 позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Іннова-Нова» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено, з відповідача на користь позивача стягнуто заборгованість за кредитним договором № 8269130525 від 22.05.2025 у розмірі 20340,00 грн. та 2422,40 грн. судового збору, а всього 22764,40 грн.. Оскільки за наслідками розгляду справи по суті позовні вимоги були задоволені судом в повному обсязі, то витрати позивача на правову допомогу підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача. Позивач просив компенсувати йому за рахунок відповідача витрати з оплати правової допомоги у розмірі 5 000 грн. Під час вирішення питання щодо розміру компенсації витрат на правову допомогу суд враховує практику Верховного суду. Так, Верховний Суд у своїй постанові, винесеній у справі № 810/3806/18 від 17.09.2019 зазначив, що на підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу мають бути надані договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правничу допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування останніх. До заяви про ухвалення додаткового рішення суду позивачем (заявником) на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу додано: договір про надання правничої допомоги № 06-05/2025 від 06.05.2025, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Іннова Фінанс» та адвокатом Андрущенком М.В., заявку № 3022115445 про надання послуг від 08.08.2025, акт №3022115445 приймання-передачі наданих послуг від 24.12.2025 до договору про надання правничої допомоги №06-05/2025 від 06.05.2025, платіжну інструкцію № 75 від 23.12.2025 на суму 5 000,00 грн., а також ордер серії АН № 1685548 від 20.10.2025, який подано разом з позовом при зверненні до суду (а.с.52). Водночас встановлено, що на підставі рішення № 05-09/2025 Єдиного учасника Товариства з обмеженою відповідальністю «Іннова Фінанс» від 05.09.2025 змінено найменування юридичної особи Товариства з обмеженою відповідальністю з «Іннова Фінанс» та «Іннова-Нова», що також підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Надаючи оцінку вимогам позивача про відшкодування витрат на правову допомогу в контексті критеріїв співмірності та пропорційності таких витрат, суд виходить з наступного. За змістом ч. 4, 5 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання зазначених вимог суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Також у постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі № 905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі № 922/2685/19 висловлено правову позицію, за якою суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial