Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-12 00:00:00

Представник ПАТ «СК «Уніка» звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення збитків від інфляції та 3% річних. Позовні вимоги мотивовані тим, що рішенням Ківерцівського районного суду Волинської області від 06.04.2023 року стягнути з [PERSON] на користь ПАТ «СК «Уніка» суму сплаченого страхового відшкодування у розмірі 70468,23 грн. та судові витрати пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 2684 грн. Зазначає, що 22.04.2025 року рішення у вищевказаній справі виконано в примусовому порядку. Посилаючись на те, що право на позов про стягнення коштів на підставі ст. 625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення, просить суд стягнути з [PERSON] на користь ПАТ «СК «Уніка» 17745,45 грн., з яких: втрати від інфляції 13448,91 грн., три відсотки річних 4326,54 грн., а також понесені судові витрати по справі. Ухвалою судді Ківерцівського районного суду Волинської області від 17.12.2025 року відкрито провадження у справі. Постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомлення сторін та запропоновано відповідачу подати відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення вказаної ухвали. Станом на дату розгляду справи відзив на позовну заяву від відповідача до суду не надійшов. Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Згідно з ч. 1 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. У судове засідання представник позивача ПАТ «СК «Уніка» не з`явився, подав до суду заяву у якій позовні вимоги підтримав, просив розглядати справу без його участі, щодо ухвалення заочного рішення не заперечив. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду невідомі. Відтак, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи відповідно до статті 280 ЦПК України. Крім того, оскільки розгляд справи здійснювався за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що рішенням Ківерцівського районного суду Волинської області від 06.04.2023 року стягнути з [PERSON] на користь ПАТ «СК «Уніка» суму сплаченого страхового відшкодування у розмірі 70468,23 грн. та судові витрати пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 2684 грн. Рішення суду виконано 22.04.2025 року, що підтверджується платіжною інструкцією №7114 від 22.04.2025 року. Відповідно до ст. 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3% річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від ухвалення рішення суду про присудження суми боргу, відкриття виконавчого провадження чи його зупинення. Як вбачається з наведеного в позовній заяві розрахунку за період прострочення виконання зобов`язання інфляційні втрати становлять 13448,91 грн., 3 % річних 4326,54 грн. Аналізуючи в сукупності викладені обставини і визначені відповідно до них правовідносини сторін, положення закону, якими вони регулюються, дослідивши зібрані у справі докази, суд приходить до переконання про наявність підстав для задоволення вимог позивача шляхом стягнення в його користь із відповідача інфляційних нарахувань та 3 % річних у вищезазначених розмірах. Крім того, у разі задоволення позовних вимог у відповідності до ст. 141 ЦПК України витрати пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 3028 грн. слід стягнути з відповідача на користь позивача. Щодо вимог про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу, суд зазначає наступне. Процесуальними нормами встановлено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів. Обов`язковим переліком документів на підтвердження відповідних витрат, незалежно від юрисдикції спору, є: договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.); розрахунок наданих послуг з їх детальним описом; документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, тощо) (висновки, викладені Верховним Судом у постановах у справах № 821/227/17, № 726/549/19, № 810/3806/18). На підтвердження розміру понесених судових витрат на правничу допомогу в розмірі 5000,00 грн. представником позивача надано договір доручення №1 ВНМ від 01.11.2023 року, додаткова угода №1 від 01.11.2023 року, договір про надання правової допомоги №2/23ю від 02.11.2023 року, додаткова угода №3 від 03.11.2023 року, додаток №2 до договору про надання правової допомоги №2/23ю від 02.11.2023 року та акт (звіт) прийому-передачі наданих послуг №1/28899 від 26.11.2025 року. Враховуючи обсяг та характер виконаної адвокатом роботи, складність даної справи, зважаючи на принципи реальності та співмірності судових витрат, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу у розмірі 5000 гривень.

Outcome: approved