Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-14 00:00:00

03 березня 2025 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позову зазначає, що 16.11.2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» (Позивач) та [PERSON] (Позичальник, Відповідач) укладено Договір №480738-KC-001 про надання кредиту(Далі - Договір кредиту), шляхом обміну електронними повідомленням підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію». ТОВ «БІЗПОЗИКА» 16.11.2023 року направлено [PERSON] пропозицію (оферту) укласти Договір № 480738-KC-001 про надання кредиту. 16.11.2023 року [PERSON] , прийняв (акцепт) пропозиц (оферту) щодо укладення Договір №480738-KC-001 про надання кредиту, на умовах, визначених офертою. Зі своєї сторони ТОВ «БІЗПОЗИКА» направлено відповідачу, через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор UA-7394, на номер телефону [NUMBER] (що зазначено Позичальником у своїй анкеті в особистому кабінеті, котрий Боржником було введено/відправлено. Таким чином, 16.11.2023 року між ТОВ «БІЗПОЗИКА та [PERSON] було укладено Договір № 480738-KC-001 про надання кредиту, підписаний одноразовим ідентифікатором у порядку, визначеному статтею Законом України «Про електронну комерцію». Відповідно до п. 1 Договору кредиту, ТОВ «БІЗПОЗИКА» надає Позичальнику грошові кошти у розмірі 20000,00 грн, на засадах строковості, поворотності, платності (Далі - Кредит), а Позичальник зобов?язується повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування Кредитом у порядку та на умовах, визначених Договором кредиту та Правил про надання грошових коштів у кредит. ТОВ «БІЗПОЗИКА» свої зобов?язання за Договором кредиту виконало, надало Позичальнику грошові кошти в розмірі 20000,00 грн. шляхом перерахування на банківську картку Позичальника № [NUMBER] (котру Позичальником вказано при заповнені анкетних даних в особистому кабінеті), що підтверджується довідкою про видачу коштів (платіжним дорученням). До теперішнього часу Боржник свої зобов?язання за Кредитним договором № 480738-КС-001 про надання кредиту належним чином не виконав, а лише частково сплатив кошти, розрахунок та розмір яких зазначені у Розрахунку заборгованості за Договором № 480738-KС-001 Позичальника [PERSON] , чим порушив свої зобов?язання, встановлені договором. Відповідно до Розрахунку заборгованості за Договором № 480738-KC-001 Позичальника [PERSON] , Відповідач на виконання умов договору здійснив часткову оплату за Договором № 480738-KC-001 на загальну суму 18363,44 грн. Таким чином, зробивши часткову оплату з метою виконання умов договору, відповідач вчинив конклюдентні дії щодо визнання договору і, відповідно, щодо правомірності вимог позивача за договором про надання кредиту. Зважаючи на ті обставини, що [PERSON] , належним чином не виконує свої зобов?язання за Кредитним договором, у Боржника станом на 08.02.2025 року утворилась заборгованість за Договором № 480738-KС-001 про надання кредиту, в розмірі 54 850,04 грн., що складається з: Суми прострочених платежів по тілу кредиту - 17 700,20 грн.; Суми прострочених платежів по процентах - 37 149,84 грн.; Суми прострочених платежів за комісією - 0,00 грн. Позивач просить суд стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» заборгованість за Договором № 480738-КС-001 про надання кредиту від 15.11.2023 року, що становить 54580,04 грн., яка складається з: - Суми прострочених платежів по тілу кредиту 17 700,20 грн.; - Суми прострочених платежів по процентах 37 148,84 грн.; - Суми прострочених платежів за комісією 0,00 грн., та стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» сплачений судовий збір в розмірі 2 422,40 грн. 10 березня 2025 року ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси цивільну справу направлено за підсудністю. 17 березня 2025 року ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. На підставі ст. 279 ЦПК України розгляд справи проводиться в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. 01 липня 2025 року ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси клопотання представника позивача про витребування доказів у АТ "ОЩАДБАНК " задоволено. наступні письмові докази, які становлять банківську таємницю: - письмовий доказ у вигляді 08 серпня 2025 року на вимогу ухвали суду від 01.07.2025 року АТ Ощадбанк» надало до суду в електронному вигляді (на диску) запитувану інформацію. В судове засідання представник позивача не з`явився, подав клопотання про слухання справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав, просив задоволити, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання скерував заяву про розгляд справи в його відсутність, проти наявності заборгованості не запеерчує. Просить також розстрочити виконання рішення суду на дванадцять місяців клопотання про розстрочення виконання рішення суду, враховуючи його матеріальне становище у зв`язку з тяжкою хворобою його малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який переніс у 2025 року переніс захворювання з діагнозом "Внутрішньомозковий крововилив множинної локалізації.Набряк мозку", в зв`язку з чим пеербуває на трилому лікуванні та потербує реабілітації, вказані обставини потребують значних додаткових витраьт на лікування дитини. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв`язку вищевикладеним, на підставі ст. ст. 223, 280, 281 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності представника позивача та відповідача в порядку заочного розгляду на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу. Відповідно до п. 3 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02.06.2016 року №1402-VІІІ «Про судоустрій та статус суддів», районні, міжрайонні, районні у містах, міські, міськрайонні суди продовжують здійснювати свої повноваження до утворення та початку діяльності місцевого окружного суду, юрисдикція якого розповсюджується на відповідну територію. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини, що регулюються нормами цивільного законодавства. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявленою нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст. 13 ЦПК України). Ст. 12 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За своєю правовою природою договір є правочином. Водночас, договір є й основною підставою виникнення цивільних прав та обов`язків ( ст. 11 ЦК України). Судом встановлено, що 16.11.2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» та [PERSON] укладено Договір №480738-KC-001 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленням підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію». ТОВ «БІЗПОЗИКА» 16.11.2023 року направлено [PERSON] пропозицію (оферту) укласти Договір № 480738-KC-001 про надання кредиту. 16.11.2023 року [PERSON] , прийняв (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладення Договір №480738-KC-001 про надання кредиту, на умовах, визначених офертою. Зі своєї сторони ТОВ «БІЗПОЗИКА» направлено відповідачу, через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор UA-7394, на номер телефону [NUMBER] (що зазначено Позичальником у своїй анкеті в особистому кабінеті, котрий Боржником було введено/відправлено. Таким чином, 16.11.2023 року між ТОВ «БІЗПОЗИКА та [PERSON] було укладено Договір № 480738-KC-001 про надання кредиту, підписаний одноразовим ідентифікатором у порядку, визначеному статтею Законом України «Про електронну комерцію». Відповідно до п. 1 Договору кредиту, ТОВ «БІЗПОЗИКА» надає Позичальнику грошові кошти у розмірі 20000,00 грн., на засадах строковості, поворотності, платності (Далі - Кредит), а Позичальник зобов?язується повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування Кредитом у порядку та на умовах, визначених Договором кредиту та Правил про надання грошових коштів у кредит. ТОВ «БІЗПОЗИКА» свої зобов?язання за Договором кредиту виконало, надало Позичальнику грошові кошти в розмірі 20000,00 грн. Позичальнику грошові кошти в розмірі 20 000,00 грн. шляхом перерахування на банківську картку Позичальника № [NUMBER] (котрий Позичальником вказано при заповнені анкетних даних в особистому кабінеті), що підтверджується довідкою про видачу коштів. Відповідно до п. 2.10., 2.11. Дата надання кредиту - 16.11.2023, а дата повернення - 02.05.2024, тобто кредит надається термінов на 169 днів. До теперішнього часу Боржник свої зобов?язання за Кредитним договором № 480738-КС-001 про надання кредиту належним чином не виконав, а лише частково сплатив кошти. 30.11.2023 року відповідачем було сплачено 4 330,00 грн., з яких 229,75 грн. на погашення тіла кредиту, 3216,50 грн. на погашення відсотків, 883,75 грн. на погашення комісії. 15.12.2023 року відповідачем було сплачено 2 150,00 грн., з яких 2 150 грн. на погашення відсотків по кредиту. 16.12.2023 року відповідачем було сплачено 2145 грн., з яких 1261,25 грн на погашення відсотків по кредиту та 883,75 на погашення комісії. 29.12.2023 року відповідачем було сплачено 4288,44 грн., з яких 3 174,94 грн. на погашення відсотків по кредиту та 1 113,50 на погашення комісії. 18.01.2024 року відповідачем було сплачено 4 450,00 грн., з яких 1 070,05 грн. на погашення тіла кредиту, 3 250,95 грн. на погашення відсотків та 119 грн. на погашення комісії. 22.02.2024 року відповідачем було сплачено 1000 грн., з яких 1 000,00 грн на погашення тіла кредиту. Відповідач на виконання умов договору здійснив часткову оплату за Договором № 480738-KC-001 на загальну суму 18363,44 грн. Таким чином, зробивши часткову оплату з метою виконання умов договору, відповідач вчинив конклюдентні дії щодо визнання договору і, відповідно, щодо правомірності вимог позивача за договором про надання кредиту. Зважаючи на ті обставини, що [PERSON] , належним чином не виконує свої зобов?язання за Кредитним договором, у Боржника станом на 08.02.2025 року утворилась заборгованість за Договором № 480738-KС-001 про надання кредиту, в розмірі 54 850,04 грн., що складається з: Суми прострочених платежів по тілу кредиту - 17 700,20 грн.; Суми прострочених платежів по процентах - 37 149,84 грн. Таким чином заборгованість складається з 17 700,20 грн. (тіло кредиту) та процентів, нарахованих в сумі 37 149,84 грн. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво - чи багатосторонніми (договори). За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України). В силу ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Із положень ч. 1 ст. 634 ЦК України слідує, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Із положень ч. 1 ст. 634 ЦК України слідує, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якого договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205,207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19. Відповідно до ч.ч. 1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиції укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або іншому порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами Законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовий формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію). Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 вказаного Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ, який накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Згідно ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. В силу ч. 1 ст. 1048 цього ж Кодексу позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Статтею 525 Цивільного кодексу України визначено, що одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. З врахуванням встановлених судом обставин справи та досліджених доказів, суд дійшов висновку про укладеність вищевказаного кредитного договору між відповідачем та відповідною фінансовою установою, невиконання позичальником своїх зобов`язань щодо повернення, отриманих в борг коштів та наявності в нього боргових зобов`язань перед позивачем, який набув прав вимоги за вищевказаним кредитним договором за договором відступлення прав вимоги. Оскільки боржник свої зобов`язання за даним кредитним договором не виконав, у [PERSON] наявна заборгованість у розмірі 54850,04 грн., що складається з: - Суми прострочених платежів по тілу кредиту 17 700,20 грн.; - Суми прострочених платежів по процентах 37 149, 84 грн., чим порушуються права та інтереси ТОВ «Бізнес позика». Згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При подачі позову позивачем сплачено судовий збір в сумі 2422,40 грн., позов задоволено повністю, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути 2422,40 грн. судового збору. Що стосується розстрочки виконання рішення, то суд враховує таке. Відповідно до ч. ч. 1, 3, 4 ст. 435 ЦПК України, за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Згідно ст. 267 ЦПК України, суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочення виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні. Розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови. ( ч.5 ст. 435 ЦПК України). До матеріалів справи відповідач долучив довідку КНП "Черкастка обласна дитяча лікарня" від 12.06.2026р. про те, що неповнолітній [PERSON] , [INFO] , перебуває на стаціонарному лікуванні з 10.06.2025р. з діагнозом "Внутрішньомозковий крововилив множинної локалізації.Набряк мозку", 14.01.2026р. видане посвідчення серії [NUMBER] про призначення державної соціальної допомоги особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю законному представнику малолітнього [PERSON] , [INFO] . Наведені відповідачем обставини та надані докази, на переконання суду, дійсно об`єктивно ускладнює виконання рішення суду шляхом сплати відповідачем усієї суми заборгованості одним платежем, тому, враховуючи матеріальне становище відповідача, суд уважає за доцільне розстрочити виконання рішення суду на 12 (дванадцять) місяців виконання рішення суду в частині стягнення заборгованості за кредитним договором та стягувати з відповідача на користь позивача з дня набрання даним рішенням суду законної сили щомісячними платежами з першого по одинадцятий місяць по 4700,00 грн., дванадцятий місяць - 3150,04 грн. до повного погашення боргу у розмірі 54850,04 грн.

Outcome: approved