Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-12 00:00:00

У провадженні Макарівського районного суду Київської області перебувала цивільна справа № 370/1424/25 за позовом [PERSON] до [PERSON] про відшкодування шкоди. Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що вона фактично мешкає за адресою: [ADDRESS] . На цій же вулиці в будинку 1В, зареєстрована та фактично мешкає відповідач [PERSON] . [PERSON] систематично вчиняє цивільне правопорушення (делікт) відносно позивача, що призвело та продовжує призводити до погіршення її здоров`я. Вказане правопорушення полягає у перевищенні допустимих норм шуму внаслідок гавкоту утримуваних відповідачем собак (не менше трьох, великого розміру), зокрема, у нічний час. З приводу таких дій [PERSON] , позивач неодноразово зверталася до органів поліції та Макарівської селищної ради. За результатами звернення, представник старостинського округу разом з офіцером поліції здійснили виїзд на місце проживання відповідача та встановили наявність собак на території її домогосподарства, а також провели бесіду. Протиправними діями відповідача, які вчиняються протягом тривалого часу погіршують побутові умови проживання позивача, оскільки вона постійно потерпає від підвищеного рівня шуму , не має спокою у власному будинку, зазнає постійного порушення сну, що призвело до погіршення її стану здоров`я та встановлення діагнозу гіпертонія з ускладненнями, порушенням сну, відчуттям тривоги, нервуванням, напруженості. У зв`язку з погіршення стану здоров`я та усвідомлену протиправність дій [PERSON] , відмову їх припинити навіть після бесід з представниками поліції та місцевого самоврядування, тривалість негативних наслідків немайнового характеру, позивач змушена була звернутися до суду щодо зобов`язання відповідача припинити порушення санітарного законодавства, а саме: перевищення допустимих норм шуму внаслідок гавкоту собак, які знаходяться у домоволодінні відповідача та стягнути з відповідача 2 080 грн матеріальної шкоди та 200 000 грн моральної шкоди. Макарівський районний суд Київської областірішенням від 23 грудня 2025 року позовні вимоги задовольнив частково. Від представника позивача, адвоката Володарського В.Л. до суду 31 грудня 2025 року надійшла заява про ухвалення додаткового рішення. В обґрунтування заяви представник позивача зазначив, що ознайомившись із рішенням суду від 23 грудня 2025 року вбачається, що суд не вирішив питання щодо частини вимог, а саме: - щодо зобов`язання відповідача припинити порушення санітарних вимог законодавства; - стосовно частини судових витрат, зокрема щодо стягнення з відповідача витрат відповідно до поданих до суду документів, оскільки при поданні до суду будь-якого процесуального документу (позовної заяви, клопотань) через систему «Електронний суд» стороною позивача долучалися документи про відправлення копій зазначених документів відповідачу. Частиною третьою статті 270 Цивільного процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. Відповідно до вимог частини четвертої статі 270 Цивільного процесуального кодексу України, суд не вбачає необхідності викликати сторони у судове засідання, ураховуючи характер вирішуваного питання. Згідно із частиною другою статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Випадки ухвалення додаткового судового рішення встановлені частиною першою статті 270 Цивільного процесуального кодексу України, якою передбачено, що суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення. Зі змісту рішення Макарівського районного суду Київської області від 23 грудня 2025 року, вбачається, що суд розглянув позов та додані до ного матеріали, на підставі чого ухвалив рішення, яким позовні вимоги відповідача задовольнив частково, а саме: стягнув з відповідача на користь позивача матеріальну шкоду у розмірі 2 080 грн, моральну шкоду у розмірі 50 000 грн та судові витрати на правничу допомогу у розмірі 30 000 грн. У іншій частині позовних вимог відмовив, зокрема і у задоволені позовної вимоги про зобов`язання відповідача припинити порушення санітарних вимог законодавства, що свідчить про ухвалення рішення з цього питання, а тому положення пункту 1 частини першої статті 270 Цивільного процесуального кодексу України у цьому випадку не можуть бути застосовані, тож у задоволенні у цій частині заяви про ухвалення додаткового рішення слід відмовити. Щодо вирішення вимоги про стягнення з відповідача судових витрат відповідно до поданих до суду документів. З матеріалів справи вбачається, що представник позивача на адресу відповідача направив листи, а саме: - копію позовної заяви з додатками, що підтверджується квитанцією № 1595614 від 09 травня 2025 року на загальну вартість 124,50 грн; - копію клопотання про розгляд справи у судовому засіданні що підтверджується квитанцією № 1602296 від 09 червня 2025 року на загальну вартість 49,90 грн. Відповідно до пункту 4 частини першої статті 133 Цивільного процесуального кодексу України до витрат пов`язаних з розглядом справи належать витрати, зокрема, пов`язані з вчиненням процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки її до розгляду. Особа, яка надала доказ на вимогу суду, має право вимагати виплати грошової компенсації своїх витрат, пов`язаних з наданням такого доказу. Розмір грошової компенсації визначає суд на підставі поданих такою особою доказів здійснення відповідних витрат (частина перша статті 140 Цивільного процесуального кодексу України). Ураховуючи викладене, вимогу щодо судових витрат відповідно до поданих документів слід задовольнити. На підставі викладеного,

Outcome: partial