Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-13 00:00:00

У вересні 2025 року [PERSON] звернувся до Печерського районного суду м. Києва з позовною заявою до [PERSON] , з вимогою про розірвання шлюбу укладеного між сторонами. В обґрунтування позовних вимог вказує, що 07.08.1996 відділом реєстрації актів громадянського стану Печерського району м. Києва, зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON] , актовий запис № 365. Від шлюбу сторони не мають неповнолітніх дітей. Позивач вказує, що між сторонами відсутнє взаєморозуміння, шлюбні відносини між сторонами фактично припинені, спільне господарство сторони не ведуть. Посилаючись на те, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе та суперечить його інтересам, позивач просить суд позовні вимоги задовольнити, а шлюб розірвати. Спір про майно, або інший спір про право, між подружжям відсутній. Ухвалою суду від 07.10.2025 відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. У судове засідання позивач не з`явився, до суду подав заяву про розгляд справи без його участі, вимоги позовної заяви підтримав. Відповідачка у судове засідання не з`явилась тричі, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. До суду подала клопотання про відкладення розгляду справи на квітень, у зв`язку з поїздкою за кордон. Як вбачається із матеріалів позовної заяви, судові документи отримані відповідачкою особисто, правом подати відзив на позов не скористалась, клопотання про надання терміну на примирення не подала. З огляду на зазначене, то в силу положень ст. 131 ЦПК України, відповідач вважається повідомленим про розгляд справи належним чином. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, вивчивши та проаналізувавши матеріали справи, приходить висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав. Відповідно до копії Свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого Відділом реєстрації актів громадянського стану Печерського району м. Києва від 07.08.1996, [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] зареєстрували шлюб, про що складено відповідний актовий запис № 365. Прізвище після державної реєстрації шлюбу дружини змінено на [PERSON] . Неповнолітніх дітей сторони не мають. Позивач бажає розірвати шлюб, на розірванні шлюбу наполягає. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється в наслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позивач скористався даним правом та звернувся до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу. Приймаючи до уваги заяву позивача, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б його інтересам, що має істотне значення. Згідно зі ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10.12.1948, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 109 СК України, шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Враховуючи що сім`я сторін розпалась остаточно, підстав для досягнення примирення між сторонами немає, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя, відтак, суд приходить висновку про розірвання шлюбу між сторонами. Згідно ч. 2 ст. 114, абз. 2 ч. 3 ст. 115 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Слід зазначити, що клопотання відповідача про відкладення розгляду справи не знайшло свого підтвердження, оскільки судові засідання по розгляду вказаного позову призначались тричі, проте жодного разу відповідачка не з`являлась. Таким чином, суд вважає встановленим, що позовна заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі позивача і що після розірвання шлюбу не будуть порушені особисті права сторін, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання. Розподіляючи судові витрати, суд керується приписами ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved