Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-12 00:00:00

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої позовні вимоги обґрунтував тим, що 20.04.2024 між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» та [PERSON] укладено електронний договір №1567420 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, який було підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора. Згідно умов вказаного договору сума кредиту складає 3200 грн., строк кредиту - 360 днів, з 20.04.2024 по 15.04.2025. Періодичність зі сплати процентів кожні 30 днів. ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» свої зобов`язання за кредитним договором перед відповідачем виконало повністю та надало грошові кошти в обумовленому Договором розмірі шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача № [NUMBER] . Однак, відповідач свої зобов`язання перед кредитором щодо повернення кредиту та нарахованих процентів не виконав. Між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» 24.12.2024 укладено договір факторингу №24122024, згідно з умовами якого клієнт відступив фактору право грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, вказаними у реєстрах боржників. Про відступлення права грошової вимоги за кредитним договором Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» повідомило відповідача шляхом повідомлення на електронну адресу відповідача зазначену при укладенні кредитного договору. Всупереч умовам кредитного договору відповідач не виконав свого зобов`язання щодо погашення кредитної заборгованості. У зв`язку з невиконанням відповідачем належним чином зобов`язань, позивач просить стягнути на свою користь з останньої заборгованість за кредитним договором в розмірі 31840,00 грн. з яких: 3200,00 грн. тіло кредиту, 19680,00 грн. нараховані проценти на час відступлення права вимоги, 8960,00 грн нараховані відсотки позивачем за 60 днів. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, але надав заяву, згідно якої позовні вимоги підтримав повністю, просить суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором та судові витрати, розглядати справу без його участі, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, відзиву на позов не надав. Будь-які клопотання чи заяви, у тому числі про відкладення розгляду справи, від нього не надходили. З огляду на зазначене, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, проти чого не заперечує у своїй заяві позивач. Ненадання відповідачем відзиву та доказів в обґрунтування своїх можливих заперечень проти позову з причини ухилення від участі в судовому засіданні, дає суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що відповідає положенням ч.1 ст.280 ЦПК України. Суд, дослідивши у судовому засіданні матеріали справи, встановив наступне. Статтею 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних бо оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Із змісту ст. 12 ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 13, 81 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона покликається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що 20.04.2024 між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» та відповідачем укладено електронний договір №1567420 про надання споживчого кредиту, згідно з яким ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» надало відповідачу кошти у розмірі 3200 грн строком на 360 днів, на умовах встановлених договором, а відповідач зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Відповідно до п.1.1. договору, укладення договору здійснювалося сторонами за допомогою ІКС Товариства, доступ до якої забезпечується споживачу через вебсайт або мобільний додаток. Електронна ідентифікація споживача здійснювалась при вході споживача в особистий кабінет в порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», в тому числі, й шляхом перевірки Товариством правильності введення коду, направленого Товариством на номер мобільного телефону споживача, вказаний при вході, та/або шляхом перевірки правильності введення пароля входу до особистого кабінету. Відповідно до п. 1.3 договору сума кредиту складає 3200 гривень, строк кредитку 360 днів (п.1.4 договору). Згідно з п. 1.5.1. договору стандартна процентна ставка становить 2,50 % в день та застосовується: у межах строку кредиту, вказаного в п. 1.4 цього Договору. Знижена процентна ставка 1,5 % в день та застосовується, якщо споживач до 20.05.2024 або протягом трьох календарних днів, що слідують за вказаною датою, сплатить кошти у сумі не менше суми першого платежу, визначеного в графіку платежів або здійснить часткове дострокове повернення кредиту. Відповідно до п. 2.1. Договору, кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки № [NUMBER] . Пунктом 9.6 договору встановлено, що він вважається укладеним з моменту його підписання електронним підписом споживача, що відтворений шляхом використання споживачем одноразового ідентифікатора, який формується для кожного разу використання та направляється споживачу на номер мобільного телефону, повідомлений останнім товариству, зазначений в договорі. Пунктом 9.8. договору, передбачено, що підписуючи цей договір, споживач підтвердив, що: перед укладенням цього договору йому було в чіткій та зрозумілій формі надана інформація: а) за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту) відповідно до ст.9 Закону України «Про споживче кредитування; б) вказана в ч.1, 2 ст.12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та розміщена на веб-сайті; він ознайомлений з усіма умовами правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту товариства, що розміщені на веб-сайті, повністю розуміє їх, погоджується з ними і зобов`язується неухильно їх дотримуватися; дані, що стосуються його особи (дані паспорту, ідентифікаційного коду, ПІБ, місце проживання, інше), зазначені в преамбулі, та реквізитах сторін цього договору є актуальними, правильними та відповідають дійсності. Переказ коштів, виданих в рамках кредитного договору, здійснено 20.04.2024, шляхом перерахування на банківську картку клієнта № [NUMBER] . Таким чином, договір було укладено в електронній формі, шляхом створення (формування) електронних договорів. ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» свої зобов`язання перед відповідачем за договором виконало та надало йому кредит в сумі 3200 грн., шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача, що підтверджується довідкою АТ КБ «ПриватБанк». Відповідач свої зобов`язання перед кредитором щодо повернення кредиту та нарахованих процентів не виконав, тому в нього виникла заборгованість в розмірі 31840,00 грн. з яких: 3200,00 грн. тіло кредиту, 19680,00 грн. нараховані проценти на час відступлення права вимоги, 8960,00 грн нараховані відсотки позивачем за 60 днів. Між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» 24.12.2024 укладено договір факторингу №24122024, згідно з умовами якого клієнт відступив фактору право грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, вказаними у реєстрах боржників, в тому числі за кредитним договором № 1567420. Про відступлення права грошової вимоги за кредитним договором Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» повідомило відповідача шляхом повідомлення на електронну адресу відповідача зазначену при укладенні кредитного договору. Відповідно до витягу з реєстру боржників до Договору факторингу №24122024 від 24.12.2024 ТОВ Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» набуло права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №1567420 в розмірі 24480 грн з яких: 3200,00 грн тіло кредиту, 19680 грн нараховані проценти, 1600 грн - штрафні санкції. Разом з тим, ТОВ Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» в межах строку дії договору, укладеного між первісним кредитором та відповідачем у період з 25.12.2024 по 15.04.2025 (112 календарних днів) здійснено нарахування процентів за стандартною процентною ставкою у сумі 8960,00 гривень. Відповідно до ст. 526-530, 610-612, 623, 625 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов кредитного договору, вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, у встановлений строк (термін). Боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Як визначено ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. За змістом ч.1 ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Відповідно до ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно з ч.3 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідно до ч.4 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч.5 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»). Положення ч.6 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачають, що відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Відповідно до ч.8 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Так, згідно зі ст.12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно зі ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Статтею 1082 ЦК України передбачено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Отже, внаслідок укладення договорів факторингу відбулася заміна кредитора, а саме: ТОВ Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» набуло статусу нового кредитора/стягувача за кредитними договорами, позичальником в яких є відповідач. Таким чином, аналізуючи зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що відповідач в порушення умов кредитних договорів свої зобов`язання належним чином не виконувала, внаслідок чого в неї утворилася заборгованість, чим порушені майнові права позивача, право вимоги до якого перейшло відповідно до договору факторингу, тому суд вважає позовні вимоги щодо стягнення заборгованості за договором обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Щодо позовних вимог в частині нараховування трьох процентів річних та інфляційних втрат у порядку, передбаченому положеннями частини десятої та одинадцятої статті 265 ЦПК України, до моменту виконання рішення в частині задоволеної суми заборгованості суд зазначає наступне. Відповідно до частини десятої статті 265 ЦПК України, суд, приймаючи рішення про стягнення боргу, на який нараховуються відсотки або пеня, може зазначити в рішенні про нарахування відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення з урахуванням приписів законодавства України, що регулюють таке нарахування. Суд зауважує, що інфляційні втрати не відносяться до відсотків чи пені в розумінні частини десятої статті 265 ЦПК України. При цьому, суд вважає за необхідне зазначити, що нарахування відсотків чи пені у порядку, передбаченому частиною десятою статті 265 ЦПК України є правом суду. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05 червня 2024 року у справі № 910/14524/22 дійшла висновку, що норми процесуального права дають суду певний розсуд у вирішенні питання щодо задоволення або ж відмови в задоволенні відповідного клопотання позивача про продовження нарахування відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення, оскільки визначають не обов`язок суду зазначити в рішенні про таке нарахування, а можливість. Відповідно суд на власний розсуд з урахуванням обставин, що мають істотне значення, як-от: майнового стану відповідача, на основі принципів розумності, справедливості та пропорційності, вирішує питання про можливість у конкретній справі застосовувати приписи частини десятої статті 238 ГПК України (частин десятої, одинадцятої статті 265 ЦПК України). Крім того, у вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду виснувала, що можливість нарахування пені або відсотків до моменту виконання рішення суду нерозривно пов`язана із безпосереднім їх застосуванням у рішенні суду (розглядом та задоволенням таких вимог). Тобто якщо суд в рішенні по суті спору не стягував пеню або ж відсотки, то не може бути зазначено й про нарахування відсотків або пені до моменту виконання цього рішення суду. Нарахування пені або відсотків у порядку частини десятої статті 238 ГПК України, частин десятої, одинадцятої статті 265 ЦПК України ґрунтується на підставі тих самих норм матеріального права, які є й підставою для задоволення позову про стягнення відсотків або пені за порушення виконання грошового зобов`язання. Тобто це ті самі відсотки чи пеня, але продовжені на наступний період часу, протягом якого зобов`язання не виконується. Зазначені правові норми не визначають якоїсь іншої особливої правової природи відсотків чи пені, які нараховуються до моменту виконання судового рішення. Тож правила наведених норм процесуального права можна застосовувати для продовження на майбутнє нарахування будь-яких відсотків (як за правомірне користування чужими грошовими коштами, так і за неправомірне користування ними) або пені, які розраховуються за методикою, що враховує фактор часу, що передбачені законодавством або договором і які суд вирішив стягнути з боржника на користь кредитора за невиконання певного зобов`язання. Відтак передбачені частиною другою статті 625 ЦК України 3 % річних охоплюються приписами частини десятої статті 238 ГПК України (частин десятої, одинадцятої статті 265 ЦПК України), якщо позивач заявив позовну вимогу про стягнення 3 % річних за порушення виконання грошового зобов`язання, а суд задовольнив цю вимогу. Враховуючи, що позивач не заявляв позовну вимогу про стягнення інфляційних втрат та трьох процентів річних за частиною 2 статті 625 ЦК України та відповідно суд не задовольняв такої вимоги, а тому у суду відсутні підстави для застосування положень частини десятої статті 265 ЦПК України. Відповідно до частин 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких зокрема належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч.3 ст.137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до ч 1, 2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підтвердження витрат на правову допомогу до матеріалів справи долучено договір про надання правової допомоги №10/12-2024, укладений 10.12.2024 між позивачем ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» та адвокатом Столітнім М.М., заявка на виконання доручення до договору, рахунок на оплату від 12.08.2025, акт прийому-передачі виконаних робіт згідно договору, звіт про надання правової допомоги згідно договору від 10.12.2024, якими підтверджено оплату послуг адвоката у розмірі 10000,00 грн. Із урахуванням того, що позовні вимоги задоволено, на користь позивача із відповідача підлягає стягненню витрати на правову допомогу та судовий збір сплачений при поданні позову до суду. На підставі викладеного та

Outcome: approved