Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-15 00:00:00

До Приморського районного суду м. Одеси 23.10.2025 року через систему «Електронний суд» надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 26209000014607 від 27.09.2018 року у розмірі 8 386,27 грн., судового збору та витрат на правничу допомогу у розмір 3 000 грн. В обґрунтування позову зазначено, що 27.09.2018 року між АТ «Банк Кредит Дніпро» та [PERSON] було укладено Кредитний договір № 26209000014607. 15.12.2021 року між АТ «Банк Кредит Дніпро» та ТОВ «Цикл Фінанс» укладено Договір факторингу № 15/12/21, відповідно до якого ТОВ «Цикл Фінанс» набуло прав Нового кредитора до [PERSON] за кредитним договором № 26209000014607 від 27.09.2018 року. ТОВ «Цикл Фінанс» просить суд стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором № 26209000014607 від 27.09.2018 року у розмірі 8 386,27 грн., з яких: заборгованості по тілу кредиту 3 994,77 грн., заборгованість по відсотках 4 091,50 грн. та заборгованості по сплаті комісії 300 грн. Також просить судовий збір у розмірі 2 422,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3 000 грн. Матеріали позову суддя отримала 24.10.2025 року. До суду 31.10.2025 року надійшла відповідь з ВОМІРМП УПРЕ ГУДМС в Одеській області за № 5188/26313 від 29.10.2025 року щодо місця реєстрації боржника, якою зазначено, що [PERSON] , [INFO] , зареєстрований з 31.10.1996 року за адресою: [ADDRESS] . Зазначену відповідь суддя отримала 03.11.2025 року. Ухвалою суду від 04.11.2025 року у справі відкрито провадження у порядку спрощеного позовного провадження без виклику та призначено судове засідання на 08.12.2025 року. У зв`язку з відсутність відзиву судове засідання відкладено на 16.01.2026 року. Про розгляд справи 16.01.2026 року сторони були повідомлені. Відповідач [PERSON] про час, дату та місце судового розгляду був повідомлений належним чином, відзив та заяв по суті справи не було надав. Положеннями ст. 174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Оскільки відповідач у встановлений судом строк не надав до суду відзив на позовну заяву, суд на підставі ч. 8 ст. 178 ЦПК України вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ст. 275 ЦПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. Згідно ч. 1 ст. 279 ЦПК України передбачено що розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. У відповідності до ч. 8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Враховуючи повторне належне повідомлення учасників справи та вимоги ст.ст. 178, 279, 280 ЦПК України, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, за наявними у справі матеріалами, з ухваленням у справі заочного рішення. Відповідно до ст. 268 ЦПК України та у зв`язку з постійними, триваючими екстреними відключеннями електропостачання в Приморському районному суді м. Одеси, періодичним включенням світла, тривогами, надмірним навантаженням, датою складення цього судового рішення є 05.02.2026 року. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог. Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 5 ст. 81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. При розгляді справи судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини, врегульовані нормами ЦК України про зобов`язання з повернення кредиту. Вирішуючи спір суд виходить із наступного. Як передбачено ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. У відповідності ч. 1 ст. 16 ЦК України та ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 11 ЦК України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Обставиною, що підлягає доказуванню під час вирішення даного спору є факт отримання кредитних коштів, факт користування кредитними коштами та факт належного виконання позичальником зобов`язань із своєчасного виконання зобов`язань в частині повернення кредитних коштів, а також факт укладення договору на умовах зазначених позивачем. Спір стосується кредитних правовідносин та стягнення заборгованості за кредитним договором. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 ЦК України). За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання, а в ч.1 ст. 625 ЦК України зазначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлено обов`язок позичальника повернути позику частинам (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому. У ст. 1054 ЦК України зазначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Судом встановлено, що 27.09.2018 року між АТ «Банк Кредит Дніпро» та [PERSON] було укладено договір № 26209000014607 про встановлення кредитного ліміту. Згідно п. 1.1 Договору, в порядку передбаченому цим Договором та УДБО, Банк здійснює кредитне обслуговування поточного рахунку Клієнта № [NUMBER] , відкритого в Банку, далі - Рахунок, операції за яким можуть здійснюватися з використанням електронного платіжного засобу (далі - Кредитна картка), шляхом встановлення ліміту Кредитної лінії у вигляді відкличної відновлюваної кредитної лінії без забезпечення (далі - Кредит) з метою проведення платежів за товари та послуги понад суми власних коштів Клієнта на Рахунку. Згідно п. 1.2. Договору, Кредитне обслуговування Рахунку здійснюється на наступних умовах: п.п. 1.2.1. Ліміт Кредитної лінії на дату укладання цього Договору становить - 5300.0 (п?ять тисяч триста гривень 00 копійок) грн., та протягом дії цього Договору може бути змінений Банком в порядку визначеному в УДБО, при цьому максимальний ліміт Кредитної лінії не може перевищувати - 1 000 000,00 грн.; п.п. 1.2.2. Строк дії Кредитного ліміту - 12 місяців з дати встановлення Кредитного ліміту. Якщо не пізніше ніж за 30 (тридцять) календарних днів до закінчення строку дії Кредитного ліміту жодна із Сторін в установленому в УДБО порядку не заявить про припинення строку дії Кредитного ліміту, строк дії Кредитного ліміту продовжується на той же строк і на тих же умовах, що визначені в цьому Договорі. Подовження строку дії Кредитної лінії може здійснювати необмежену кількість разів; п.п. 1.2.3. Процентна ставка за користування Кредитом є фіксованою та нараховується у наступному розмірі: на строкову заборгованість за Кредитом: 48,00% річних; на прострочену заборгованість за Кредитом: 56% річних. Пільговий період: 66 днів Розмір процентної ставки протягом пільгового періоду складає - 0.01% річних. Згідно п. 1.3. Договору, Вартість інших послуг Банку пов`язаних з користуванням Платіжною карткою визначені в Тарифах Банку. Згідно п. 1.4. Договору, Реальна річна процентна ставка за Кредитом становить 58.89%. На прикладі припущення: використання максимально можливого ліміту згідно з діючими банківськими продуктами Банку: 1 000 000,00 грн.: 50% ліміту знято через банкомат Банку/ 50% ліміту - безготівковий розрахунок у дату укладання Договору: 27 вересня 2018 р.; погашення ліміту протягом усього строку дії договору; оформлення картки вартістю - за наявності. Загальна вартість кредиту становить 1 480 428.89 грн. Згідно розрахунку заборгованості АТ «Банк Кредит Дніпро» за договором про встановлення кредитного ліміту № 26209000014607 від 27.09.2018 року, станом на 14.12.2021 року загальна заборгованість [PERSON] становить 8 386,27 грн., з яких: залишок простроченого кредиту 3 994,77 грн, залишок прострочених відсотків 4 091,50 грн., заборгованість по комісії 300 грн. З виписки по особовому рахунку за період з 27.09.2018 року по 14.12.2021 року вбачається, що [PERSON] здійснив часткову оплату з метою виконання умов договору, тобто відповідач вчинив конклюдентні дії щодо визнання договору та, відповідно, щодо правомірності вимог позивача за договором про надання кредиту. Долучений банком до позову розрахунок заборгованості підтверджує розмір заборгованості за кредитним договором, адже містить детальний опис нарахованої заборгованості, дати здійснення платежів боржником, залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту), а також включає суми погашеного позичальником тіла кредиту та відсотків по кожному платіжному періоду. Разом з тим, відповідно до пункту 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04.07.2018 № 75 - виписка з клієнтського рахунку може слугувати первинним документом, що підтверджує факт списання/зарахування коштів з/на цього/цей рахунку/рахунок клієнта. При цьому, згідно з пунктом 3 вказаного Положення, клієнтські рахунки, за якими обліковуються кошти, розпорядником яких є клієнти банку. До клієнтських рахунків належать кореспондентські, поточні, вкладні (депозитні) рахунки, рахунки умовного зберігання (ескроу), розрахункові рахунки. Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто, виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором. Подібні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 16.09.2020 року у справі № 200/5647/18, від 25.05.2021 року у справі № 554/4300/16-ц. Таким чином, надана ТОВ «Цикл Фінанс» виписка (розрахунок заборгованості) по особовому рахунку узгоджується із розрахунком заборгованості та в сукупності з іншими доказами дають підстави для висновку, що позивачем надані суду належні та допустимі докази, а саме первинні бухгалтерські документи щодо надання кредитних коштів, отримання таких коштів відповідачем та підтвердження заборгованості останнього за договором про встановлення кредитного ліміту № 26209000014607 від 27.09.2018 року. Жодних доказів щодо сплати грошових коштів (ПОГАШЕННЯ) за договором про встановлення кредитного ліміту, та які б спростовували зазначений розрахунок заборгованості, відповідач до суду не надав. Згідно ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. 15.12.2021 року між АТ «Банк Кредит Дніпро» та ТОВ «Цикл Фінанс» укладено договір факторингу № 15/12/21, відповідно до умов якого АТ «Банк Кредит Дніпро», відступило на користь ТОВ «Цикл Фінанс» право грошової вимоги до боржників за договорами, а ТОВ «Цикл Фінанс» одержало право вимагати від боржників виконання усіх грошових зобов`язань за договорами, право вимоги за якими передано. На умовах, встановлених цим Договором факторингу та у відповідності до гл. 73 ЦК України, Фактор передає грошові кошти у розпорядження Клієнта (ціна продажу) за плату, а Клієнт відступає Факторові права грошової вимоги (Права Вимоги) до Боржників за Кредитними Договорами (Портфель Заборгованості) відповідно до реєстру боржників згідно додатку 1. Внаслідок передачі (відступлення) Права Вимоги за цим Договором, Фактор заміняє Клієнта у Кредитних Договорах, що входять до Портфеля Заборгованості, та набуває прав грошових вимог Клієнта за цими Кредитними договорами, включаючи право вимагати від Боржників належного виконання всіх грошових та інших зобов`язань Боржників за Кредитними договорами. Відповідно до п. 6.2.2 договору факторингу Права Вимоги переходять до Фактора з моменту набрання чинності даним Договором та підписання Акту приймання-пере дачі прав вимоги (Додаток 3), після чого Фактор стає кредитором по відношенню до Боржників стосовно їх заборгованості. Перехід права вимоги відбувається шляхом підписання Сторонами та скріплення печатками (за певності) Сторін акту приймання-передачі права вимоги у відповідності до Додатку № З до даного договору в день підписання Договору та набрання ним чинності. Пунктом 6.2.3. встановлено, що відступлення Права Вимоги за цим Договором здійснюється без згоди Боржників. З моменту переходу до Фактора Прав Вимоги, відповідно до умов п. 6.2.2 цього Договору, Фактор заміняє Клієнта у Кредитних Договорах, що входять до Портфеля Заборгованості, та набуває всіх прав (в тому числі прав грошових вимог) Клієнта за цими Кредитними договорами. Разом з Правами Вимоги до Фактора переходять всі інші пов`язані з ними права, в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, зокрема, пред`явлення претензій Боржникам щодо заборгованості, право на звернення до суду за місцем, визначеним чинним законодавством, право на всі суми, які Фактор одержить від Боржників на виконання його вимог, та інші, включаючи права, які забезпечують зобов`язання Боржника. Відповідно до Реєстру боржників за договором факторингу № 15/12/21 від 15.12.2021 року до ТОВ «Цикл Фінанс» перейшло право вимоги до [PERSON] за договором про встановлення кредитного ліміту № 26209000014607 від 27.09.2018 року на загальну суму 8 386,27 грн., з яких: 3 994,77 грн. - заборгованість по тілу кредиту; 4 091,50 грн. - заборгованість по відсотках; 300 грн. - заборгованість по комісії. Тобто, з моменту отримання прав вимог до [PERSON] , ТОВ «Цикл Фінанс» не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Факт переходу прав вимог за кредитними договорами, які зазначені у Реєстрі Боржників, що є додатком № 1 до договору факторингу № 15/12/21 від 15.12.2021 року до ТОВ «Цикл Фінанс» підтверджується Актом прийому-передачі прав вимоги, що є додатком № 3 до договору факторингу № 15/12/21 від 15.12.2021 року та Актом приймання передачі Реєстру Боржників, що додатком № 2 за цим Договором факторингу, що затверджені належним чином обома сторонами договору. Згідно платіжної інструкцій № 3251 від 15.12.2021 року ТОВ «Цикл Фінанс» перерахувало на рахунок АТ «Банк Кредит Дніпро» грошові кошти у розмірі 9 500 001 грн., як оплату згідно договору факторингу № 15/12/21 від 15.12.2021 року. Отже, ТОВ «Цикл Фінанс» є новим кредитором та належним позивачем у спірних правовідносинах. Згідно ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою унаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Відповідно до ч. 1 ст. 598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Статтею 599 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даним Договором. Відповідно до ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Принцип повернення, строковості та платності означає, що кредит має бути поверненим позичальником банку у визначений у кредитному договорі строк з відповідною сплатою за його користування Частиною 1 ст. 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно ч. 1 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). У разі заміни первісного кредитора у зобов`язанні, останній повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення, в тому числі і первинні документи, що підтверджують факт виконання свого обов`язку перед позичальником, тобто факт надання коштів у кредит. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] не надав своєчасно позикодавцям, а потім ТОВ «Цикл Фінанс» грошові кошти для погашення заборгованості за кредитами, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договорів, що має відображення у Розрахунках заборгованості за договорами. Таким чином, в порушення умов кредитного договору, а також вимог ст.ст. 509, 526, 1054 ЦК України відповідач зобов`язання за вказаним вище договором не виконав. На даний час відповідач заборгованість за договорами не погашає. Суд зауважує, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку ані АТ «Банк Кредит Дніпро», ані ТОВ «Цикл Фінанс» не повернуті, а також вимоги ч. 2 ст. 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, тому ТОВ «Цикл Фінанс» вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Частиною 1 ст. 612 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. У відповідності до позиції, викладеної у постановах Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 року у справі № 2-383/2010 (провадження № 14-308цс18), а також від 19.06.2019 у справі №643/17966/14-ц, згідно якої стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі не спростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Частиною 3 ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України закріплено основні засади судочинства, однією з яких є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Відповідач не скористався своїм правом, передбаченим ст.ст. 76-83, 174,191 ЦПК України, та не подав суду заперечень щодо вимог позивача та доказів на їх спростування. Отже, позивачем надані належні та допустимі докази, які приймаються судом і є підставою для задоволення позову. У свою чергу відповідачем не надано доказів, які б підтверджували належне виконання ним зобов`язань, які б спростовували суму заборгованості перед позивачем та позовні вимоги взагалі. Відповідність розрахунку та розмір заборгованості не були спростовані відповідачем ані змістовними запереченнями, ані окремим контр розрахунком, а тому при ухваленні рішення суд керується розрахунком позивача. Факт користування кредитними коштами відповідачем також не спростовано, доказів наявності боргу у іншому розмірі не надано. Отже, враховуючи, що [PERSON] узятих на себе кредитних зобов`язань належним чином не виконав, доказів, які б спростовували правильність складеного позивачем розрахунку заборгованості або його часткового погашення не надав, підстав для звільнення відповідача від обов`язку з повернення використаних ним кредитних коштів у вказаному розмірі, або для зменшення вказаної суми боргу матеріали справи не містять, суд дійшов висновку про те, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню у загальному розмірі 8 386,27 грн. Щодо вирішення питання про судові витрати та витрати пов`язані із правничою допомогою, суд виходить з наступного. Позивачем при зверненні до суду було сплачено судовий збір у розмірі 2 422,40 грн. Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесені ним судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 422,40 грн. Позивач ТОВ «Цикл Фінанс» у позовній заяві просив стягнути з відповідача на свою користь витрати на правову допомогу в розмірі 3 000 грн. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 1 ст. 134 ЦПК України разом із першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтований) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку з розглядом справи. Згідно ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до п.п. 1, 2 ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. На підтвердження здійснених позивачем судових витрат на професійну правничу допомогу суду надано: копію договору про надання правової допомоги № 43453613/1 від 25.08.2025 року; Додаткової угоди № 26209000014607 від 02.10.2025 року до Договору № 43453613/1; Акту № 26209000014607 про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги від 02.10.2025 року та детальний опис робіт (наданих послуг) від 02.10.2025 року, відповідно до який загальна вартість робіт становить - 3000 грн. Суд, розподіляючи витрати, понесені позивачем на професійну правничу допомогу, дійшов висновку, що наявні в матеріалах справи докази не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу у вказаному розмірі з відповідача, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат. Такого висновку дійшов Верховний Суд у додатковій постанові від 14.11.2018 року у справі № 753/15687/15. Враховуючи задоволення позову, а також беручи до уваги, що відповідачем не подану заяву про зменшення судових витрат суд приходить до висновку про стягнення з відповідачки на користь позивача судових витрат у розмірі 3 000 грн. на професійну правничу допомогу.

Outcome: approved