Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-15 00:00:00

08 грудня 2025 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просив розірвати шлюб, зареєстрований 29.08.1998 Котелевським відділом державно реєстрації актів цивільного стану у Полтавському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Наразі сторони припинили шлюбні відносини, подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить їх інтересам. 16 грудня 2025 року після отримання інформації про місце проживання (перебування) відповідача було постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі та розгляд за правилами спрощеного позовного. Направлено відповідачеві копію позовної заяви з копіями доданих до неї документів. У судове засідання відповідач [PERSON] не з`явилася, про час та місце судового засідання повідомлялася належним чином, подала письмову заяву, в якій просила розгляд справи проводити без її участі, позовні вимоги визнає. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином. Судом установлено наступне. Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого повторно 02 грудня 2025 року, Охтирським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Охтирському районі Сумської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, 29 серпня 1998 року зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , про що зроблено відповідний актовий запис №46, прізвище дружини після реєстрації шлюбу: [PERSON] . Всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини, на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши ці докази на належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав. Суд вважає встановленою наявність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги позивача про розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дитини, що мають істотне значення. Як встановлено судом, сторони створити міцної сім`ї за час спільного проживання не змогли, внаслідок чого шлюб фактично розпався, подружні стосунки припинились, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам. Згідно з ч. 2 ст. 115 СК України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. До того ж, відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Отже, зміна шлюбного прізвища на дошлюбне або залишення на шлюбному прізвище залежить виключно від волевиявлення особи яка змінила своє дошлюбне прізвище на шлюбне. Зміна прізвища проводиться відповідно до «Порядку розгляду заяв про зміну імені прізвища, власного імені, по батькові) фізичної особи», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 липня 2007 р. № 915 та «Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання», затверджених наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 № 96/5, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 р. за № 55/18793. Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 1 ст. 259 ЦПК України суди ухвалюють рішення іменем України негайно після закінчення судового розгляду. Враховуючи викладене та

Outcome: approved