Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Старосинявського районного суду із позовом до [PERSON] про зменшення розміру аліментів на неповнолітніх дітей. В обґрунтування вимог позивач вказує, що 06 вересня 2014 року він уклав шлюб з відповідачем [PERSON] , від даного шлюбу вони мають двох дітей - доньку [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] . Даний шлюб було розірвано рішенням Старосинявського районного суду від 01 квітня 2025 року. 05 вересня 2024 року Старосинявським районним судом Хмельницької області було видано судовий наказ, за яким вирішено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в розмірі однієї третини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, та не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з 28 серпня 2024 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття. 31 жовтня 2024 року рішенням Старосинявського районного суду Хмельницької області було частково задоволені позовні вимоги [PERSON] та вирішено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на її утримання в розмірі 1/8 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 28 серпня 2024 року до 25 лютого 2027 року. Позивач зазначає, що починаючи із дня призначення до стягнення аліментів, він виконував судові рішення та відраховувалися кошти на утримання дітей та колишньої дружини у майже половині заробітної плати. На даний час його сімейний стан змінився. 08 травня 2025 року між ним та [PERSON] було укладено шлюб та від даного шлюбу у них народився син [PERSON] , [INFO] . Дружина [PERSON] перебуває у відпустці у зв`язку з вагітністю та пологами, тому не має можливості працювати та отримувати дохід. Також, позивач стверджує, що наразі стан його здоров`я значно погіршився і на даний час він не працює, інших доходів він не має. У зв`язку з народженням дитини у другому шлюбі, а також дружина [PERSON] потребують належного матеріального забезпечення, подальша сплата аліментів на утриманні дітей [PERSON] та [PERSON] у розмірі, визначеному судовим наказом у справі №684/442/24, 1/3 частка заробітку, неможлива, та вважає, що розмір аліментів має бути зменшений. Крім цього, він сплачує аліменти на утримання колишньої дружини та просить врахувати, що бувша дружина [PERSON] є працездатною особою і також зобов`язана утримувати спільних дітей. Тому, з урахуванням його важкого матеріального стану, погіршення стану здоров`я, вимушений звернутись до суду із даним позовом та позивач просить зменшити розмір аліментів, що підлягають стягнення на підставі судового наказу від 05 вересня 2024 року, та стягувати з нього на користь [PERSON] аліменти на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/6 його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду і до повноліття дітей. Ухвалою суддіСтаросинявського районного суду від 03 листопада 2025 року позовну заяву залишено без руху, надано позивачу строк до десяти днів з дня вручення ухвали суду для усунення недоліків. Ухвалою судді Старосинявського районного суду від 11 листопада 2025 року відкрито провадження у вказаній справі, розгляд справи ухвалено здійснювати за правилами загального позовного провадження. Представник відповідача адвокат Волошина І.В. 20 листопада 2025 року подала до суду відзив на позовну заяву та просила відмовити у задоволені позовних вимог в повному обсязі. Свої доводи представник відповідача обґрунтовує тим, що позивач просить зменшити розмір аліментів посилаючись на те, що змінився його сімейний стан, він одружився та у нього народилася ще одна дитина, він не працює та його матеріальний стан погіршився, відтак саме на нього покладено обов`язок доказування цих обставин. Представник відповідача зауважує, що у позивача була постійна робота, з якої [PERSON] звільнився з роботи за власним бажанням, що свідчить про штучне створення доказів погіршення його матеріального стану. На утримання 2 малолітніх дітей позивача та його колишньої дружини відповідача, яка також перебуває у декретній відпустці, як і теперішня дружина позивача, позивач сплачує меншу частину своєї заробітної плати (0,45 %), порівняно із більшою, що залишається для його потреб та потреб новоствореної сім`ї. Окрім того, аліменти стягнені у частці від доходу та це значить, що у випадку зменшення доходу позивача аліменти на утримання дітей також автоматично зменшаться. Позивач [PERSON] також отримує дохід від земельної ділянки, яка є у його власності, він також має у власності автомобіль, його дохід згідно даних декларації за 2025 рік порівняно із 2024 рік не змінився, а його звільнення з роботи автоматично призвело до зменшення розміру аліментів. Жодних безумовних доказів реального погіршення матеріального стану позивача, що унеможливлює сплату ним аліментів у визначеному судом розмірі позивач не надав, тому просить відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. 27 листопада 2025 року представник позивача адвокат Бригида В.В. направив до суду відповідь на відзив, у якому на обґрунтування доводів позовної заяви додатково зазначено, що з роботи позивач [PERSON] звільнився у зв`язку із погіршенням стану здоров`я, що підтверджено довідко. ВЛК від 29.10.2025 та довідкою Старосинявського ЦПМСД №91 від 28.10.2025. Після народження сина [PERSON] [INFO] син і дружина [PERSON] також потребують належного матеріального забезпечення, сім`я проживала за рахунок його заробітної плати, тому у зв`язку з відсутністю роботи в населеному пункті і неможливістю працевлаштуватися він на даний час перебуває у важкому матеріальному становищі. Натомість відповідачка [PERSON] є працездатною, має можливість працювати, вона на даний час працює та отримує дохід, також має у власності земельну ділянку, після розірвання шлюбу придбала квартиру в селищі Стара Синява, де наразі проживає, тому її матеріальний стан покращився. Син [PERSON] відвідує заклад дошкільної освіти №1 «Зернятко». Тому представник позивача просить задоволити позовну заяву та зменшити розмір аліментів на утриманні дітей до 1/6 частки заробітку (доходу) позивача, а також стягнути з відповідача понесені судові витрати. 01 грудня 2025 року представником відповідача адвокатом Волошиною І.В. подано до суду заперечення, відповідно до яких, сторона відповідача зазначає, що викладені у відповіді на відзив обставини не відповідають дійсності, зокрема [PERSON] наразі перебуває у декретній відпустці, квартиру вона придбала за кошти, що виплачені їй позивачем [PERSON] як компенсація за розподіл спільного сумісного майна, належну їй на праві власності земельну ділянку вона в оренду не здає, а передала позивачу у користування за усною домовленістю, тому її матеріальний стан не покращився. Позивач звільнився з роботи за власним бажанням, тобто ця обставина повністю залежала від його волі, тому є очевидним штучне створення доказів погіршення матеріального стану. У разі зменшення доходу позивача автоматично зменшується розмір аліментів, тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог. Ухвалою суду від 10 грудня 2025 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті у судовому засіданні. У судовому засіданні позивач та його представник адвокат Бригида В.В. підтримали позовні вимоги, з підстав, викладених у позовній заяві та відповіді на відзив, просили задовольнити позов повністю, докази щодо судових витрат на правничу допомогу будуть надані протягом п`яти днів. Відповідач та її представник адвокат Волошина І.В. в судовому засіданні заперечили відносно задоволення позовних вимог, посилаючи на доводи, викладені у відзиві на позов, просили відмовити у позові, вирішити питання про стягнення судових витрат. Суд, розглянувши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини у справі, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, вважає, що позов не підлягає до задоволення, виходячи із наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] є батьками малолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується підтверджується свідоцтвами про народження серії [NUMBER] , виданим 26 червня 2015 року, та серії [NUMBER] , виданим 13 березня 2024 року. (а.с.19,20) Шлюб між сторонами розірвано рішенням Старосинявського районного суду від 01 квітня 2025 року. (а.с. 18) На підставі судового наказу Старосинявського районного суду Хмельницької області від 05 вересня 2024 року у справі №684/442/24 вирішено стягувати з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , в розмірі однієї третини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, та не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з 28 серпня 2024 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття. (а.с.21) Рішенням Старосинявського районного суду від 31 жовтня 2024 року у справі №684/443/24 вирішено стягувати з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , аліменти на її утримання в розмірі 1/8 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 28 серпня 2024 року до досягнення дитиною [PERSON] , [INFO] , трирічного віку, тобто до [INFO] . (а.с. 22-25) Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 08 травня 2025 року позивач [PERSON] зареєстрував шлюб з [PERSON] , про що складено відповідний актовий запис за №25 від 08 травня 2025 року. (а.с.26) У даному шлюбі [INFO] народився [PERSON] , про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане 24 вересня 2025 року Летичівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Хмельницькому районі Хмельницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), батьками вказані [PERSON] та [PERSON] (а.с.27) Відповідно до витягів з реєстру територіальної громади №2025/015389364, №2024/002247771 та №2025/015389854, довідкою про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб від 20 жовтня 2025 року відділу державної реєстрації актів цивільного стану та місця проживання Старосинявської селищної ради за адресою [ADDRESS] (власником житлового приміщення зазначено [PERSON] ) зареєстровані: позивач [PERSON] , його дружина [PERSON] та син [PERSON] (а.с.28-31) Згідно даних довідки про доходи №443, виданої Головним управлінням Національної поліції в Хмельницькій області від 29 вересня 2025 року, загальна сума доходу поліцейського [PERSON] за квітень вересень 2025 року становить (за винятком утримань та аліментів) 105247,33 грн., сплачено аліментів в розмірі 101519,08 грн, нарахована заробітна плата в розмірі 217648,85 грн. (а.с.32) Відповідно до медичного висновку про тимчасову непрацездатність (вагітність та пологи) №1111-ВАХХ-44Т2-2МЕ4 від 22 вересня 2025 року [PERSON] ( дружина позивача) непрацездатна в період 20 вересня 2025 року 06 лютого 2026 року. (а.с.34-35) Як встановлено судом, [PERSON] , [INFO] , звільнений зі служби в поліції відповідно п. 7 ч. 1 ст. 77 (за власним бажанням) ЗУ «Про Національну поліцію», з 10 листопада 2025 року, про що надана довідка ГУНП в Хмельницькій області №186220-2025 від 14 листопада 2025 року. (а.с.61) Відповідно до довідки Хмельницького обласного центру зайнятості №202512040127246 від 04 грудня 2025 року [PERSON] зареєстрований як безробітний у Хмельницькій філії Хмельницького обласного центру зайнятості з 26 листопада 2025 року, дохід за період з 26 листопада по 04 грудня 2025 року становить 0,00 грн. (а.с.109) Згідно довідки КНП «Старосинявський центр первинної медико-санітаної допомоги» №91 від 28 жовтня 2025 року [PERSON] оглянутий сімейним лікарем, діагноз: поперековий остеохондроз хребта, множинні відділи, зниження зору на праве та ліве око. Направлений на дообстеження до невролога і офтальмолога. (а.с.33) Відповідно до довідки військово-лікарської комісії №2025-1029-1121-1963-3 від 29 жовтня 2025 року [PERSON] , [INFO] , проведено медичний огляд ВЛК при [INFO] , діагноз: гіпертонічна хвороба 1 стадії, 1 ступеня, ризик помірний, придатний до військової служби. (а.с.87) Окрім того, [PERSON] , [INFO] , звертався до сімейного лікаря (декларація №001-А47К-А110) 21 листопада 2025 року та 02 грудня 2025 року зі скаргами на локалізований висип та шкірну інфекцію, рекомендовано консультацію дерматолога. 05 грудня 2025 року отримав направлення сімейного лікаря на консультацію невролога. (а.с.107-108) Згідно повідомлень №37150 та №37151 від 28 жовтня 2025 року Летичівського відділу ДВС у Хмельницькому районі Хмельницької області Хмельницького міжрегіонального управління Міністерства юстиції у відділі перебувають на виконанні виконавчі провадження щодо стягнення з [PERSON] аліментів на утримання дітей [PERSON] та [PERSON] , а також щодо стягнення з [PERSON] на утримання [PERSON] до досягнення дитиною [PERSON] трирічного віку, заборгованість за даними виконавчими провадженнями станом на 27 жовтня 2025 року відсутня. За даними розрахунків заборгованості зі сплати аліментів щодо боржника [PERSON] , складеними вказаним відділом ДВС станом на 24.11.2025 року заборгованість за сплати аліментів на утримання дітей, відсутня, заборгованість зі сплати аліментів на утримання дружини станом на 24.11.2025 року становить 3909,53 грн. (а.с.81-86) Також встановлено, що позивач [PERSON] має у власності автомобіль автомобіль HYUNDAI SANTA FE, 2006 року випуску, та земельну ділянку сільськогосподарського призначення площею 1,0122 га, що узгоджується із даними поданої ним декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2024 рік, та чого сам [PERSON] в судовому засіданні не заперечив, однак вказав, що земельну ділянку в оренду не передав, обробляє самостійно, та через погодні умови доходів не отримав, а автомобіль не використовується, бо потребує ремонту. (а.с.63-65) Згідно довідки ТОВ «Вигідна покупка» №12/11 від 12 листопада 2025 року [PERSON] працює у ТОВ «Вигідна Покупка» на посаді касира торгівельного залу, з 22 квітня 2024 року перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку (наказ №92 від 22 квітня 2024 року). В судовому засіданні із пояснень відповідача [PERSON] встановлено, що вона на даний час звільнена із даної роботи та працевлаштована у дитячому садку «Зернятко», який відвідує син [PERSON] . Згідно довідки № 13 від 24 листопада 2025 року [PERSON] , [INFO] , відвідує ЗДО №1 «Зернятко» з 3 листопада 2025 року на неповний робочий день. (а.с.90) Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта №453673948 від 26 листопада 2025 року відповідач [PERSON] на праві власності належить земельна ділянка з кадастровим номером 6824482000:06:005:0077 площею 1,0122 га, номер відомостей про речове право 41501633, а також на підставі договору купівлі продажу серії та номер 1001 від 27 травня 2025 року [PERSON] належить квартира, загальною площею 34,1 кв.м., за адресою [ADDRESS] , номер відомостей про речове право 60052095. (а.с.105-106) Надаючи оцінку встановленим обставинам справи та правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить із наступного. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту її інтересів, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Згідно із ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. (ч.5 ст.183 СК України) Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд повинен враховувати встановлені ч.2 ст.182 СК України гарантії прав дитини, а саме: розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст.7 Закону України «Про державний бюджет України на 2025 рік» прожитковий мінімум на дітей становить: для дітей віком до 6 років - 2563 грн; дітей віком від 6 до 18 років - 3196 грн. З 01 січня 2026 року прожитковий мінімум на дітей становить: для дітей віком до 6 років - 2783 грн; дітей віком від 6 до 18 років - 3471 грн. Частина 1 ст. 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Отже, погіршення матеріального становища платника аліментів, зміна сімейного стану або погіршення його стану здоров`я може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 та у постанові Верховного Суду від 09 вересня 2021 року у справі № 554/3355/20 (провадження № 61-7397св21) зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. СК України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження. Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»)». Отже, статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення здоров`я та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно з ч.1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Із системного аналізу наведених правових норм слідує, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, суд має з`ясувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я платника аліментів, і чи впливає ця зміна на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Такі зміни мають бути істотними та мають виникнути виключно після ухвалення судового рішення про стягнення аліментів. Відповідно до вимог статтей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України). Так, в обґрунтування своїх вимог про зменшення розмірі аліментів на утримання двох спільних із відповідачкою дітей дочки [PERSON] , 2015 року народження, та сина [PERSON] , 2024 року народження, з 1/3 частини всіх видів доходу щомісячно на 1/6 частину доходу, позивач посилається на те, що змінився його сімейний стан, зокрема він одружився та у нього [INFO] народилася ще одна дитина син [PERSON] , дружина перебуває у відпустці у зв`язку з вагітністю та пологами, на даний час він не працює, тому його матеріальний стан погіршився, а також погіршився його стан здоров`я. На підтвердження вказаних обставин щодо зміни сімейного стану суду надано копію свідоцтва про шлюб із [PERSON] від 08 травня 2025 року, копію свідоцтва про народження сина [PERSON] , [INFO] , відомості про спільне проживання позивач із дружиною та сином Захаром, підтверджені відповідними довідками, копію медичного виновку про тимчасову непрацездатність у зв`язку із вагітністю та пологами дружини з 20.09.2025 по 06.02.2026. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 03 липня 2024 року у справі № 552/2073/23 (провадження № 61-1193св24) зазначено, що: «звертаючись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів, [PERSON] посилався на те, що у нього змінився матеріальний та сімейний стан, оскільки у другому шлюбі у нього народився син і на його утриманні перебувають малолітній син та дружина, яка перебуває у декретній відпустці, що зумовило збільшення витрат на утримання нової сім`ї. Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Верховний Суд погоджується з висновками суду апеляційної інстанції про те, що зменшення розміру аліментів у зв`язку з тим, що позивач має на утриманні дитину, яка народилась в іншому шлюбі, та дружину, яка перебуває у декретній відпустці, без доведення погіршення його майнового становища, не буде спрямовано на належне забезпечення дитини від шлюбу з [PERSON] та суперечитиме її інтересам». Аналогічні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 03 червня 2020 року у справі № 760/9783/18-ц, від 16 вересня 2020 року у справі № 565/2071/19, від 28 травня 2021 року у справі № 715/2073/20, від 30 серпня 2021 року у справі № 301/2160/20. Крім того, Верховний Суд наголошував на тому, що батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою. (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 вересня 2020 року у справі №565/2071/19). Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей до досягнення ними повноліття закріплений у сімейному законодавстві (ст.180 СК України) Визначений відповідно до судового наказу Старосинявського районного суду від 05 вересня 2024 року розмір аліментів, які стягуютья із позивача [PERSON] відповідає вимогам сімейного законодавства та усталеній судовій практиці щодо розміру аліментів на двох дітей (1/3 частка заробітку (доходу), а його зменшення у зв`язку з тим, що позивач одружився та має на утриманні ще одну малолітню дитину, без доведення погіршення його майнового становища, не буде спрямовано на належне забезпечення дітей від першого шлюбу та суперечитиме їх інтересам. Оцінюючи доводи позивача на погіршення його матеріального становища з огляду на звільнення з роботи, суд враховує, що вказана обставина виникла після подачі даного позову (позов подано 28 жовтня 2025 року, а позивач був звільнений з роботи з 10 листопада 2025 року) та сама по собі не доводить неможливість сплати ним аліментів у розмірі, встановленому судовим наказом Старосинявського районного суду, зважаючи на те, що він не обмежений у працездатності, є молодою особою працездатного віку та за наданими у справі доказами не встановлено неможливості останнього за станом здоров`я чи з інших підстав працювати та отримувати дохід для виконання обов`язку щодо утримання своїх дітей. Наявність у позивача [PERSON] певних захворювань згідно наданих ним довідок, факти звернення його до сімейного лікаря та отримання направлення на консультацію до інших лікарів (а.с. 33, 88,107-108) не свідчать про його неможливість працювати, за висновком ВЛК [PERSON] визнаний придатним до військової служби, із служби в поліції позивач звільнений не за станом здоров`я, а за власним бажанням. Довідка Хмельницького обласного центру зайнятості від 04 грудня 2025 року свідчить про те, що позивач [PERSON] зареєстрований як безробітний з 26 листопада 2015 року, однак жодних доказів відмови позивачеві у працевлаштуванні матеріали справи не містять. Відсутність на даний час у позивача місця роботи, з якої позивач звільнився за своєю ініціативою, свідчить лише про його бажання припинити трудові відносини, не є підставою для зменшення розміру стягнення аліментів, оскільки він не позбавлений можливості працевлаштуватися, ці обставини не є абсолютними та об`єктивними, носять тимчасовий характер, враховуючи, що позивач є особою молодого віку та працездатним, має у власності транспортний засіб. Враховуючи причину звільнення позивача з роботи - за власним бажанням, маючи на утриманні трьох дітей, та невжиття позивачем заходів до свого працевлаштування, суд вважає, що при таких обставинах втрата позивачем роботи не свідчить про погіршення його матеріального становища і не є достатньою підставою для висновку про його неспроможність сплачувати аліменти у відповідному розмірі. Також суд відхиляє доводи позивача [PERSON] про погіршення свого стану здоров`я, як підставу для зменшення аліментів, оскільки надані ним довідки про його звернення до сімейного лікаря 28 жовтня 2025 року та отримання в подальшому направлення на консультацію до інших лікарів не підтверджують обставин щодо погіршення стану здоров`я, а свідчать лише про факти звернення до лікаря, у справі відсутні належні та допустимі докази встановлення відповідних діагнозів, перебування позивача на лікуванні, тривалості та підстав такого лікування, понесення витрат, тощо. Одночасно суд зауважує, що аліменти на утримання двох дітей визначені у частці від заробітку (доходу) позивача, тому у зв`язку із зменшенням його доходу, в тому числі у зв`язку із звільненням з роботи, аліменти на утримання дітей також автоматично зменшаться, оскільки відповідно до вимог статті 195 СК України будуть визначатися виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості (регіону). А тому зменшення розміру аліментів з 1/3 частки, визначених на двох дітей судовим наказом до розміру 1/6, як просить позивач у позовній заяві, не відповідатиме вимогам сімейного законодавства та призведе до несправедливого балансу, оскільки на двох дітей аліменти будуть стягуватися в розмірі 1/6, тобто по 1/12 частці на кожну дитину, що не забезпечить належне утримання дітей та суперечитиме їх інтересам. Найкращі інтереси дітей повинні мати першочергове значення. При цьому найкращі інтереси дитини можуть залежно від їх характеру та серйозності перевищувати інтереси батьків (правовий висновок Верховного Суду України від 29 листопада 2017 року в справі № 6-1945цс17). Судом встановлено, що з позивача фактично стягуються аліменти у розмірі 1/3 частини його доходу на утримання його двох неповнолітніх дітей до досягнення повноліття та на утримання дружини у розмірі 1/8 частини доходу до досягнення дитиною трьохрічного віку, тому частка доходу, що стягується не перевищує 50 %, як і не перевищує граничний розмір стягнення з доходів боржника, визначений ст.70 Закону України «Про виконавче провадження», та більша частина доходу платника аліментів залишається для власного утримання та забезпечення дружини і третьої дитини. З врахуванням наведених обставин, суд приходить до висновку, що позивачем належними та допустимими доказами не доведено погіршення його майнового стану та перебування у скрутному матеріальному становищі, що унеможливлює спроможність сплачувати аліменти у відповідному розмірі, а зміна його сімейного стану - створення позивачем нової сім`ї та народження ще однієї дитини сина [PERSON] не є безумовною підставою для зменшення розміру присуджених аліментів, розмір яких відповідає вимогам сімейного законодавства, не є надмірним, а його зменшення у зв`язку з тим, що позивач одружився та утримує ще одну дитину, без доведення погіршення його майнового становища, не буде спрямоване на належне забезпечення дітей [PERSON] та [PERSON] та суперечитиме їх інтересам, тому враховуючи інтереси усіх дітей позивача, які мають право на належні умови для всебічного розвитку, освіти, виховання, на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку, відсутні підстави для зменшення розміру аліментів. Таким чином, суд дійшов висновку, що у задоволенні даного позову про зменшення розміру аліментів слід відмовити. При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд враховує наступне. Згідно з ч.ч. 1,2 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем під час подання позовної заяви сплачено судовий збір у розмірі 1 211,20 грн. У зв`язку з наведеним, на підставі ст. 141 ЦПК України, враховуючи, що суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, судові витрати у частині сплати судового збору необхідно покласти на позивача. Щодо судових витрат на професійну правничу допомогу у справі, суд приходить до наступного висновку. Професійну правничу допомогу у даній справі позивачу надавав адвокат Бригида В.В., а відповідачу адвокат Волошина І.В. Відповідно до ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Розмір гонорару адвоката та порядок його обчислення визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом на підставі укладеного ними договору, при цьому гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Склад і розмір судових витрат входить до предмета доказування у справі, тому особа, яка заявила про витрати на професійну правничу допомогу, має документально підтвердити та довести, що такі витрати є дійсними, необхідними та розумними. При цьому, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. (постанова Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19). Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. В обґрунтування понесених судових витрат на професійну правничу допомогу відповідачем надано ордер адвоката Волошиної І.В. на надання правничої допомоги [PERSON] серії ВТ №1070385 від 12 листопада 2025 року, копію договору про надання правничої допомоги від 28 серпня 2024 року, додаток №3 до вказаного договору, згідно якого замовник [PERSON] сплачує адвокату Волошиній І.В. винагороду (оплата праці адвоката) в розмірі 4000 гривень, що включає: усна консультація, складання та подання процесуальних документів до суду, адвокатських запитів, представництво інтересів у суді першої інстанції, що сплачується після розгляду справи по суті судом першої інстанції.(а.с.57-60) Враховуючи вищенаведене, виходячи із умов договору про надання позивачу правничої допомоги з додатком №3, беручи до уваги складність справи, обсяг виконаних робіт, принципи співмірності та розумності судових витрат,оцінивши надані докази щодо судових витрат на професійну правничу допомогу, відсутність клопотань про зменшення судових витрат, враховуючи, що у задоволенні позовних вимог позивача відмовлено повністю, суд приходить до висновку, що заявлені до відшкодування відповідачем витрати на професійну правничу допомогу в сумі 4000 грн. підлягають стягненню з позивача. На підставі наведеного,

Outcome: approved