Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-18 00:00:00

26 листопада 2025 року АТ «Універсал банк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованостіза договором про надання банківських послуг «Monobank» від 28.07.2019 року, яка утворилась станом на 05.10.2025 року в сумі 36 612 грн. 17 коп. - загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту), та 3 028 грн. судового збору. В обґрунтування заявленого позову вказує, що АТ «Універсал Банк» запустив новий проект monobank, в рамках якого відкриваються поточні рахунки клієнтам (фізичним особам), спеціальним платіжним засобом яких є платіжні картки monobank. Після перевірки кредитної історії на платіжних картках Монобанк за заявою клієнтів встановлюється кредитний ліміт. 28 липня 2019 року [PERSON] звернувся до АТ «Універсал Банк» з метою отримання банківських послуг, в зв`язку з чим підписав анкету-заяву до договору про надання банківських послуг. Положеннями анкети-заяви визначено, що анкета-заява разом з Умовами і правилами надання банківських послуг, тарифами, таблицею обчислення вартості кредиту і паспортом споживчого кредиту, які [PERSON] отримав у мобільному додатку, та які йому зрозумілі і не потребують додатковому тлумаченню, складають договір про надання банківських послуг. Отже, 28 липня 2019 року між АТ «Універсал Банк» та відповідачем укладено договір, відповідно до якого товариством було відкрито для [PERSON] поточний рахунок в АТ «Універсал Банк» [NUMBER] та надано йому кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок у розмірі 15 000 грн. АТ «Універсал Банк» свої зобов`язання за договором виконало у повному обсязі, а саме надало відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Після підписання анкети-заяви [PERSON] взяв на себе зобов`язання оплачувати отримані послуги, що виникають в результаті використання платіжних карток, згідно Тарифів. Однак, не дивлячись на взяті на себе зобов`язання, [PERSON] не дотримується даних умов, не здійснює повернення кредиту та відсотків за користування кредитом у терміни та на умовах, визначених Умовами та Правилами, а також Тарифами. У зв`язку із порушенням умов договору про надання банківських послуг від 28 липня 2019 року зі сторони [PERSON] , перед АТ «Універсал Банк» виникла заборгованість в розмірі 36 612 грн. 17 коп. - загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту), яка складається із загального залишку заборгованості за наданим кредитом (за тілом кредиту), яку позивач просить стягнути з відповідача в судовому порядку, а також відшкодувати судові витрати у справі, які складаються із судового збору в розмірі 3 028 грн. Ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 27 листопада 2025 року у справі було відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Встановлено відповідачу 15-тиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву відповідно до ст. 178 ЦПК України. Відповідач своїм правом на подачу відзиву у встановлені судом строки, згідно ухвали Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 27 листопада 2025 року, не скористався. Днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки, зокрема, про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду (пункт 3 частини восьмої статті 128 ЦПК України). Ураховуючи наведене та те, що ухвала суду, судом, надіслано за зареєстрованим місцем проживання відповідача, була повернена до суду з відмітками «адресат відсутній за вказаною адресою», що відповідно до пункту 4 частини восьмої статті 128 ЦПК України свідчить про вручення ухвали суду та копії позовної заяви з додатками в день проставлення у поштових повідомленнях таких відміток. Отже, наведена норма права дає підстави вважати, що врученною ухвала суду вважається в день проставлення у поштовому повідомлення відмітки про відсутність особи за адресою місця знаходження, що узгоджується з висновками в постановах Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі №752/11896/17 (провадження № 14-507цс18), від 12 лютого 2019 року у справі № 906/142/18 (провадження №12-233гс18) та від 29 липня 2022 року у справі № 148/2412/19. Згідно з частиною першою статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається насамперед на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється залежно від обставин справи та з огляду на її складність, поведінку сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі «Смірнова проти України», заява № 36655/02). Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що 28 липня 2019 року [PERSON] та АТ «Універсал Банк» підписали анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг, за змістом якої сторони визнали, що анкета-заява разом з Умовами і правилами надання банківських послуг, тарифами, таблицею обчислення вартості кредиту і паспортом споживчого кредиту, які [PERSON] отримав у мобільному додатку, та які йому зрозумілі і не потребують додатковому тлумаченню, складають договір про надання банківських послуг. В рамках укладеного сторонами договору АТ «Універсал Банк» відкрило [PERSON] поточний рахунок в АТ «Універсал Банк» [NUMBER] та надало йому кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок у розмірі 15 000 грн.. Станом на 05 жовтня 2025 року залишок простроченої заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) склав 36 612 грн. 17 коп., що підтверджується наявним розрахунком заборгованості за договором №б/н від 28.07.2019 року укладеним між [PERSON] та АТ «Універсал Банк». Наведені обставини підтверджуються письмовими доказами, наявними в матеріалах справи. Статтею 11 ЦК України визначено, що договори та інші правочини є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). За змістом статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 626 ЦК України). В силу частини першої 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з частиною першою статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Із положень частини першої статті 634 ЦК України слідує, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Частиною першою статті 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). За змістом частини першої статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. В силу статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Як передбачено частиною першою статті 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів. За своїми правовими ознаками кредитний договір є консенсуальною, двосторонньою та відплатною угодою, при укладенні якої кредитодавець бере на себе зобов`язання надати кредит і набуває право вимоги на повернення грошових коштів і сплати процентів, а позичальник має право вимагати надання кредиту та несе зобов`язання щодо своєчасного його повернення та сплати процентів. Кредитний договір має бути укладений у письмовій формі та підписаний сторонами, в тому числі із застосуванням електронного підпису. Предметом виконання грошового зобов`язання за кредитним договором є певна грошова сума, що має бути сплачена боржником кредитору. Враховуючи презумпцію відплатності кредитного договору, позичальник зобов`язаний повернути кредит і сплатити проценти за користування грошовими коштами, якщо інше не встановлено договором. Зобов`язання за договором повинні виконуватися сторонами належним чином відповідно до його умов, а також вимог актів цивільного законодавства. Боржник визнається таким, що прострочив виконання зобов`язання за договором, якщо він не приступив до його виконання, тобто не виконує дій, які випливають із змісту зобов`язання, в строки, встановлені договором. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, у зв`язку з чим учасники справи мають довести належними та допустимими доказами обставини, на які вони посилаються, а суд зобов`язаний надати належну оцінку цим доказам. Зібрані докази вказують на те, що між АТ «Універсал Банк» і [PERSON] укладено договір про надання банківських послуг у формі договору приєднання, за умовами якого відповідач приєднався до встановленої банком стандартної форми Умов і правил обслуговування в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо продуктів (Monobank | Universal Bank). Склавши анкету-заяву від 28 липня 2019 року, сторони визначили, що ця анкета-заява разом з Умовами і правилами надання банківських послуг, тарифами, таблицею обчислення вартості кредиту і паспортом споживчого кредиту, які [PERSON] отримав у мобільному додатку, та які йому зрозумілі і не потребують додатковому тлумаченню, складають договір про надання банківських послуг. Таким чином, АТ «Універсал Банк» і [PERSON] у письмовій формі досягли згоди з усіх істотних умов кредитного договору та уклали цей договір. Відповідно до розрахунку заборгованості за договором [PERSON] частково вносив платежі на повернення кредиту, однак в повному обсязі не погасив існуючу заборгованість, внаслідок чого станом на 05 жовтня 2025 року залишок простроченої заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) склав 36 612 грн. 17 коп. Цю заборгованість слід стягнути з [PERSON] на користь АТ «Універсал Банк». Крім того, відповідно до основних засад цивільного судочинства змагальності та диспозитивності (статті 12, 13 ЦПК України), обов`язків з доказування (частина перша статті 81 ЦПК України), саме відповідач має довести безпідставність позовних вимог і наданих позивачем доказів, а не суд, у якого відсутні такі повноваження поза межами перевірки доводів, які міг би надати відповідач. Відповідач не заперечував факт користування кредитними коштами АТ «Універсал банк» та заявлений банком борг в сумі 36 612 грн. 17 коп., не спростовував надані позивачем докази, хоча повідомлявся судом за останнім відомим зареєстрованим місцем проживання, жодних заперечень проти доводів позивача не надходило. Судом також не встановлено неправильності наданого позивачем розрахунку заборгованості, а отже, наявні підстави для стягнення суми боргу з відповідача. Таким чином, з [PERSON] на користь АТ «Універсал Банк» слід стягнути 36 612 грн. 17 коп. заборгованості за кредитним договором. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд враховує положення статті 141 ЦПК України, згідно якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов АТ «Універсал Банк» задоволено повністю, то з [PERSON] на користь АТ «Універсал Банк» слід стягнути 3 028 грн. судового збору за подання позову.

Outcome: approved