Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-13 00:00:00

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до [PERSON] (далі за текстом відповідач), про стягнення заборгованості за кредитним договором. В позові зазначив, що 18.10.2024 між ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та відповідачкою було укладено договір позики № 73247645. Підписавши договір позики, відповідач підтвердив, що ознайомився на сайті з повною інформацією про послуги та правила надання грошових коштів у позику на умовах фінансового кредиту. Відповідно до п. 20 Договору позики цей договір укладений у вигляді електронного документа із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором згідно з Законом України «Про електрону комерцію». 14.06.2021 між ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 14/06/21. Відповідно до реєстру боржників № 44 від 21.02.2025 до договору факторингу № 14/06/21 ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право грошової вимоги до відповідача в сумі 24 735,00 грн, яка складається з заборгованості за основною сумою боргу у розмірі 7 500,00 грн, заборгованості за відсотками в розмірі 1 125,00 грн, заборгованості за пенею у розмірі 14 985,00 грн, комісії за надання позики 1 125,00 гривень. Позивач просить суд стягнути в судовому порядку з відповідача заборгованість в розмірі 24 735,00 грн, а також судові витрати. Ухвалою суду від 29.09.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження, сторонам встановлено строки для подання відзиву на позов та заяв по суті справи. Від відповідача 26.11.2026 надійшов відзив, відповідно до якого він частково визнав позовні вимоги (в частині суми кредиту та нарахованих відсотків), водночас, заперечив проти вимог в частині нарахованої пені, оскільки позивач не надав детального розрахунку, за який період виник вказаний вид неустойки; відповідач зазначає, що договір було укладено в період дії воєнного стану, а відтак він як позичальник звільняється від відповідальності у вигляді сплати неустойки за прострочення зобов`язання, посилаючись на позицію, висловлену в постанові Верховного Суду від 31.01.2024 у справі № 183/7850/22. Суд встановив, що у відзиві відсутній підпис відповідача, про що канцелярією суду складено відповідний акт від 27.11.2025. Відповідно до ч. 2 ст. 178 ЦПК України відзив підписується відповідачем або його представником; відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Від представника позивача відповідь на відзив не надійшла. Представник позивача у судові засідання не з`явився, подав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судові засідання 27.11.2025, 14.01.2026 не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. З огляду на те, що відсутність підпису відповідача на відзиві не дозволяє пересвідчитися у тому, що відзив надіслано саме відповідачем, суд не бере його до уваги, а відтак, згідно з ч. 8 ст. 178 ЦПК України суд вбачає наявність підстав для вирішення справи за наявними матеріалами. Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, ст.ст. 4, 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. За змістом ст.ст 3, 6, 627 ЦК України в Україні діє принцип свободи договору, відповідно до якого сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтями 638, 640 ЦК України, встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Відповідно до ч. 1-3 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами. Порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-комунікаційних систем на даний час визначається Законом України «Про електронну комерцію» №675-VIII від 03.09.2015 року (далі Закон). Згідно з ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно зі ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно зі ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Частина 1 ст. 599 ЦК України передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Частиною 1 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. За змістом ст. 1056-1 ЦК України, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Згідно з ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. До відносин за кредитним договором застосовуються положення Цивільного кодексу України, що регулюють договір позики. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Судом встановлено, що 18.10.2024 між ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та відповідачкою було укладено договір позики № 73247645. Підписавши договір позики, відповідач підтвердив, що ознайомився на сайті з повною інформацією про послуги та правила надання грошових коштів у позику на умовах фінансового кредиту. Вказаний кредитний договір укладений за допомогою електронного сервісу та підписаний електронним підписом одноразового ідентифікатора 21878, містить усі істотні умови, тому є чинним та обов`язковим для виконання. Крім того, у договорі вказані реквізити банківського рахунку: [NUMBER] , на який повинні бути перераховані кошти. Відповідно до п. 2.1 Договору сума позики 7 500,00 грн, строк на який надається кредит 30 днів (дата повернення позики 16.11.2024), з процентною ставкою в розмірі 0,500 % в день, комісія за надання кредиту 1 125 грн, підписавши договір позики, прийняв на себе зобов`язання за вказаним кредитним договором, зокрема, здійснювати погашення позики відповідно до договірних умов. 14.06.2021 між ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 14/06/21. Відповідно до реєстру боржників № 44 від 21.02.2025 до договору факторингу № 14/06/21 ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право грошової вимоги до відповідача. Відповідач належним чином не виконував взяті на себе зобов`язання щодо повернення коштів та сплати відсотків, у зв`язку з чим, на думку позивача, утворилась заборгованість 24 735 грн, яка складається з заборгованості за основною сумою боргу у розмірі 7 500,00 грн, заборгованості за відсотками в розмірі 1 125,00 грн, заборгованості за пенею у розмірі 14 985,00 грн, комісії за надання позики - 1 125,00 грн, розрахунок заборгованості долучений до матеріалів справи. Під час вирішення цієї справи суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту та нарахованими відсотками на загальну суму 9 750 гривень. Щодо нарахованої суми заборгованості за пенею, суд зазначає наступне. Окремим рядком пункту 2.2 договору № 73247645 від 18.10.2024 визначено, що у випадку порушення позичальником зобов`язань із погашення заборгованості клієнт сплачує фінансовій установі пеню у розмірі 2,7% від суми простроченої заборгованості по кредиту за кожен день прострочки. Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період воєнного стану» від 15.03.2022 № 2120-ІХ, яким розділ Прикінцеві та перехідні положення ЦК України доповнено пунктом 18, відповідно до якого у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцяти денний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем)». Тобто в період існування особливих правових наслідків - протягом дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування, до позичальника застосовуються особливі наслідки звільнення від сплати неустойки (штрафу, пені) за прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) кредитних зобов`язань. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що хоча умови кредитного договору і передбачали можливість нарахування пені у розмірі 2,7% від суми простроченої заборгованості, що нараховується за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання, проте з огляду на виникнення (та в подальшому продовження) воєнного стану підстави для стягнення неустойки з боржника у вказаний період суперечать положенням ЦК України. Відтак, суд дійшов висновку щодо відсутності підстав для задоволення позову в частині стягнення пені у розмірі 14 985,00 грн. Згідно з частиною першою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача частина судового збору у розмірі 1 193,57 гривень.

Outcome: partial