Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-18 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. 19 грудня 2025 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позов обґрунтовує тим, що з 16 квітня 2014 року з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі. Під час шлюбу у подружжя народилося двоє дітей: дочка [PERSON] , [INFO] та син [PERSON] , [INFO] . Зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалось через відсутність взаєморозуміння, різні погляди на сімейні відносини та сімейні обов`язки з ведення господарства. Вказує, що відповідач виявляє до неї неповагу та вчиняє сварки, сімейне життя і збереження сім`ї стали неможливими. Покликається на те, що фактичні шлюбні відносини між стороними припинені з жовтня 2025 року, на примирення та збереження шлюбу з відповідачем не згодна. За наведених обставин просить шлюб між нею та відповідачем [PERSON] , зареєстрований 16 квітня 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Рожищенського районного управління юстиції у Волинській області, актовий запис № 28 розірвати, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище [PERSON] та стягнути з відповідача понесені судові витрати по сплаті судового збору. Відповідачу було забезпечено право подати відзив на позовну заяву, однак такий не було подано. Заяви, та клопотання учасників справи. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася. 19 січня 2026 року подала суду заяву в якій позовні вимоги підтримала, просила розгляд справи проводити у її відсутності та стягнути з відповідача судові витрати по сплаті судового збору. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився. 19 січня 2026 року подав суду заяву в якій позовні вимоги визнав, не заперечував проти розірвання шлюбу та просив розгляд справи проводити у його відсутності. Процесуальні дії у справі. Ухвалою судді Рожищенського районного суду Волинської області від 23 грудня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін та призначено судове засідання. Згідно з ч. 1 ст. 223 Цивільного процесуального кодексу України (далі- ЦПК України), суд ухвалив розглядати справу за відсутності учасників справи. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши та оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні, вирішуючи справу, суд доходить такого висновку. Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Із свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] судом установлено, що 16 квітня 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Рожищенського районного управління юстиції у Волинській області зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , про що було зроблено актовий запис № 28. Під час шлюбу у сторін народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що стверджується копіями свідоцтв про народження серії [NUMBER] , серії [NUMBER] . Зміст спірних правовідносин. Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з наміром позивача припинити шлюбні відносини з відповідачем. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Відповідно до ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України (далі - СК України) шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. Як вбачається зі змісту ч. 3 та ч. 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ч. 1 ст. 110 СК України). Відповідно до вимог ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам та інтересам їх дитини, що мають істотне значення. За змістом п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 2 ст. 115 СК України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Пунктом 2 ч. 3 ст. 115 СК України передбачено, що документом, який засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Висновки суду та мотиви прийнятого рішення. З обґрунтувань позову судом встановлено, що спільне життя сторін не склалось через відсутність взаєморозуміння, різні погляди на сімейні відносини та сімейні обов`язки з ведення господарства. Відповідач виявляє до позивача неповагу та вчиняє сварки, сімейне життя і збереження сім`ї стали неможливими. Фактичні шлюбні відносини між стороними припинені з жовтня 2025 року, на примирення та збереження шлюбу позивач не згодна. Ураховуючи вищенаведене, оскільки подальше спільне життя подружжя та збереження сім`ї стали неможливими, шлюб існує формально, позивач вважає, що збереження шлюбу бути не може, ураховуючи, що суд немає права примушувати чоловіка та жінку до підтримання, відновлення, або продовження сімейних відносин, а вільність та рівність цих стосунків і можливість припинення шлюбу є їх основою, що законодавчо закріплено у нормах Сімейного кодексу України, тому суд доходить переконання, що подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача, у зв`язку з чим позов необхідно задовольнити. Після розірвання шлюбу позивачка бажає залишити за собою прізвище [PERSON] , про що вона зазначила у своєму позові. Щодо розподілу судових витрат. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При цьому ч. 1 ст. 142 ЦПК України визначено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Оскільки відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, тому зі сплаченого позивачем судового збору у розмірі 1211,20 грн необхідно повернути безпосередньо позивачу з державного бюджету 605,60 грн, а 605,60 грн стягнути з відповідача в користь позивача. На підставі ст. 24, 55, 56, 110, 112, 114 СК України,

Outcome: approved