Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом, в якому вказує, що 15.07.2024 року між ТОВ «Фінансова компанія «Процент» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 15319 відповідно до умов якого, останній отримав кредитні кошти у розмірі 5000,00 гривень на строк 365 днів зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,5 % на день у межах строку кредитування. Зазначає, що відповідач неналежним чином виконував свої обов`язки за кредитними договорами, внаслідок чого утворилась заборгованість у розмірі 32375,00 гривень. Враховуючи викладене, просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на їхню користь заборгованість за договорами кредиту в сумі 32375,00 гривень, судовий збір у розмірі 2422,10 гривень а також витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000,00 гривень. Представник позивача подав до суду клопотання з проханням справу розглянути у його відсутності, позов підтримує в повному обсязі та не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи. Суд, дослідивши письмові докази по справі вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280-282 ЦПК України. Судом встановлено, що 15.07.2024 року між ТОВ «Фінансова компанія «Процент» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 15319 відповідно до умов якого, його укладено у електронному вигляді шляхом реєстрації відповідача на відповідному веб-сайті та підписання кредитного договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором. За умовами договору, кредитодавець надає споживачу кредит у гривні у розмірі 5000,00 гривень, а позичальник зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Строк кредитування складає 365 днів, тобто до 15.07.2025 року. За користування кредитом нараховуються проценти у розмірі 1,50 % на день та застосовується у межах строку кредиту. Таким чином загальний розмір відсотків за користування кредитом за вказаний період становить 547,50 %. Сторони цього договору, також узгодили, що грошові кошти кредиту надаються предитедавцем у безготівковій формі шляхом їх перерахування на картковий рахунок позичальника. Як вбачається із розрахунку від 03.09.2025 року, сформованого ТОВ Фінансова компанія «Процент» за договором 15319 від 15.07.2024 року, [PERSON] дійсно порушив умови договору, кредитні кошти у встановлені строки не повернув, внаслідок чого, станом на 15.07.2025 року наявна заборгованість у розмірі: - 5000,00 гривень заборгованість за тілом кредиту; - 27375,00 гривень заборгованість зі сплати відсотків; Таким чином, загальний розмір заборгованості становить 32375,00 гривень. Із розрахунку встановлено, що відсотки за користування кредитом нараховувались до 15.07.2025 року, тобто в межах визначеного договором строку кредитування Будь-яких нарахувань поза межами вказаних строків не відбувалось. Згідно ст.ст. 509, 526 ЦК України зобов`язанням є правовідносини, в яких одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію, або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку, зобов`язання має виконуватися належним чином до умов договору та вимог кодексу. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною 1 ст. 1046 ЦК України та ч.1 ст. 1048 ЦК України встановлено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до Постанови Верховного Суду у справі № 127/33824/19 від 07.10.2020 р., електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Враховуючи досліджені докази, судом може бути констатовано, що відповідач у повній мірі ознайомлений з умовами договору кредиту, адже на відповідному веб-сайті ознайомився із інформацією про розмір кредитного ліміту, Тарифи та Паспорт кредиту, Умов та правил з відповідними прикладами та поясненнями, що дозволяють всебічного та повно зрозуміти права та обов`язки Позичальника. Окрім того, з метою укладання договору, ним були надані свої особисті дані. Анкета-заява містить електронний підпис з одноразовим ідентифікатором Вказані умови та правила містять в собі інформацію щодо умов кредитування (надання кредитної лінії), термін повернення кредитних коштів, тощо. Верховний Суд у складі колегії суддів першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі №524/5556/19 від 12.01.2021 р. дійшов такого висновку: Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і літер, або тільки цифр, або тільки літер, яку заявник отримує за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Електронний підпис з одноразовим ідентифікатором ( «ЕПОІ») по суті є видом вдосконаленого цифрового підпису. Його суть полягає у використанні одноразових повідомлень (паролів, кодів, підтверджень) шляхом телекомунікаційних засобів, в якості підтвердження волі підписанта. При підтвердженні такої волі, зокрема погодження із умовами нового договору (додаткової угоди), кожного разу комбінація цифр чи літер є новою та унікальною, такою, яка відрізняється від попередньої, у чому і полягає суть одноразовості ідентифікатора, тобто виявлення дійсного волевиявлення особи для кожного факту прийняття нових умов. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Частиною 1 статті 1077 ЦПК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Таким чином встановлено, що відповідачем дійсно було укладено договір кредиту за яким отримав кредитні кошти, ознайомившись при цьому із умовами кредитування. Будь-яких обставин, які могли б свідчити про неукладеність договору або про порушення вимог при його укладенні судом не встановлено. При цьому, грошові кошти у встановлений договором строк не повернув. У період прострочення боржнику було нараховано відсотки за користування кредитом. При цьому кредитор не вийшов за межі строку кредитування. Судом перевірено правильність розрахунків позивача, які є достовірними. Таким чином встановлено, що відповідачем дійсно порушені умови взятих на себе зобовязань за договорами, грошові кошти не повернуто. В даному випадку право позивача як кредитора/позикодавця було порушено та підлягає захисту шляхом задоволення позовних вимог та стягнення визначеної заборгованості. Що стосується витрат на професійну правничу допомогу, суд вважає за необхідне вказати про таке. Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Судом встановлено, що згідно з договором про надання юридичних послуг № 03/06/2024 від 03.06.2024 року, акту приймання-передачі наданих послуг № 55 від 24.07.2025 року, витягу з реєстру № 1 до акту приймання-передачі, платіжної інструкції № 2941 від 01.08.2025 року, адвокат Руденко К.В. надав ТОВ «Фінансова компанія «Процент» юридичну допомогу у даній справі, зокрема складання адвокатського запиту, складання та подання позовної заяви до суду. Вартість такої послуги складає 10000,00 гривень. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, що вони безпосередньо пов`язані з розглядом справи, їх розмір є обґрунтованим, співмірним із складністю справи, поведінку сторони під час розгляду справи, яка не призводила до затягування розгляду справи. Суд бере до уваги те, що розмір витрат на правову допомогу суттєво не відрізняється від заявленого орієнтовного розміру судових витрат. Окрім того, на виконання вимог ст. 137 ЦПК України судом перевірено, що розмір витрат на правничу допомогу адвоката визначена згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що підлягає сплаті, адвокатом подано детальний опис виконаних робіт (наданих послуг), розмір витрат на оплату послуг адвоката співмірний із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, значенням справи для сторонни. Варто також наголосити, що витрати на надану правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною чи тільки має бути сплачено. Таким чином, суд вважає, що розмір витрат на професійну правничу допомогу є обґрунтованим. Посилання представника відповідача про не співмірність таких витрат не знаходить свого відображення у досліджених обставинах та письмових доказах. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Таким чином, із відповідача на користь позивача належить стягнути витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10000,00 гривень.

Outcome: approved