Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-18 00:00:00

03 листопада 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНПРОМ МАРКЕТ» (надалі - позивач) через систему «Електронний суд» звернулося до Іллінецького районного суду Вінницької області з позовом до [PERSON] (надалі -відповідач/позичальник) про стягнення заборгованості за договором позики, в якому просить стягнути з останнього на його користь заборгованість за Договором позики № 75273886 (на умовах повернення позики в кінці строку позики), укладеним 15 червня 2021 року між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та [PERSON] в розмірі 8555,45 грн., суму сплаченого судового збору в розмірі 2442,40 грн. та витрати понесені на професійну правничу допомогу у розмірі 4500,00 грн. В обґрунтування позовних вимог вказано, що 15.06.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» (позикодавець) та [PERSON] в електронній формі, з використання інформаційно - телекомунікаційних систем, шляхом підписання електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису ReANsdUX96, що був надісланий на вказану Відповідачем/Позичальником електронну адресу - [INFO]) у порядку визначеному ст.12 Закону України «Про електронну комерцію», укладено договір позики № 75273886. За умовами зазначеного Договору позики позикодавець надав відповідачу грошові кошти (позику) в розмірі 2540,00грн. на погоджений умовами договору строк - 30 днів зі сплатою процентів у розмірі 1,99% в день (базова процентна ставка/фіксована). На виконання умов Договору позики позикодавець 15 червня 2021 року передав відповідачу у власність грошові кошти в розмірі 2540,00грн. шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок відповідача № [NUMBER] , за посередництвом платіжної установи, виконавши належним чином взяті на себе договірні зобов`язання. Отримавши кредит, відповідач належним чином взяті по договору зобов`язання не виконував, порядку погашення кредиту не дотримувався, що призвело до утворення заборгованості, що становить 8555,45 грн. з яких: 2540,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 6015,45грн. - сума заборгованості за відсотками. 19.11.2021 року ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ» уклали договір факторингу № 1911, за умовами якого останній набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників, в тому числі за договором позики №75273886 від 15.06.2021 р. 03.04.2023 року ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ» та ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» уклали договір факторингу №030423-ФК, за умовами якого позивач набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників, в тому числі за договором позики №75273886 від 15.06.2021 р. Посилаючись на ці обставини, ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за договором позики у розмірі 8555,45 грн. та понесені судові витрати. Ухвалою Іллінецького районного суду Вінницької області від 11 листопада 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, роз`яснено сторонам порядок подання заяв по суті справи та наслідки їх неподання. Копія позовної заяви з додатками направлена відповідачу стороною позивача. Представник позивача ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ», належним чином повідомлений про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, клопотань про розгляд справи в іншому порядку не подавав. Крім того, в поданому до суду клопотанні просив розгляд справи провести за відсутності сторони позивача, позов задовольнити, проти розгляду справи в заочному порядку не заперечив. Відповідач [PERSON] в судові засідання 17 грудня 2025 року та 12 січня 2026 року не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, не скористався своїм процесуальним правом та не направив суду відзив на позовну заяву у встановлений в ухвалі суду про відкриття провадження від 11 листопада 2025 року строк, про причини своєї неявки не повідомив. Тому, відповідно до ст.280 ЦПК України суд, за згодою представника позивача, проводить заочний розгляд справи. Вказане відповідно до ч. 13 ст. 7, п.4 ч.8 ст.128, ч. 8 ст. 178, ч. 5 ст. 279 ЦПК України дає суду підстави для розгляду справи за наявними у справі матеріалами. Враховуючи, що відповідно до положень ЦПК України, розгляд справи здійснюється судом в порядку спрощеного позовного провадження, за відсутності учасників справи, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши у судовому засіданні матеріали справи в порядку спрощеного позовного провадження, оцінивши докази у їх сукупності, суд, оцінюючи, належність, допустимість й достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що 15.06.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та [PERSON] укладений Договір позики № 75273886, за умовами якого сума позики складає 2540,00грн., строк позики - 30 днів, процентна ставка (базова) становить 1,99% в день. Договір підписаний [PERSON] за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором ReANsdUX96. Згідно із п. 1 Договору позики, за цим Договором Позикодавець зобов`язується передати Позичальнику у власність грошові кошти (надалі «Позику») на погоджений умовами Договору строк (надалі «Строк позики»), шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок Позичальника, а Позичальник зобов`язується повернути Позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики або достроково та сплатити Позикодавцю плату (проценти) від суми позики. Відповідно до п. 4. Договору проценти за цим договором нараховуються щоденно, влючаючи дати отримання та повернення, на залишок позики. Згідно із п.п. 5.1 Договору позики, підписанням цього Договору позичальник підтверджує, що він ознайомився на сайті https://mycredit.ua/ru/documents-license/ з повною інформацією щодо Позикодавця та його послуги, що передбачено ст. 12 ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». Правила надання грошових коштів у позику ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ», перебувають у загальному доступі та опубліковані на сайті www.mycredit.ua. Відповідно до довідки про ідентифікацію ТОВ «ФК «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» підтверджує, що клієнт [PERSON] , з яким укладений договір №75273886 від 15.06.2021 р. ідентифікований Товариством. Відповідно до платіжної інструкції/операція №439fd4a8-abfc-44a3-87d1-0e21983349ff від 15.06.2021 року, ТОВ «ФК «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» на рахунок [NUMBER] , перераховано кошти у сумі 2540,00 грн. Згідно довідки ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНЕКСПРЕС» № КД-000057775/ТНПП від 08.10.2025року, товариство підтвердило прийняття до виконання платіжної інструкції, наданої за допомогою АРІ-інтерфейсу ініціатором платіжної операції ТОВ «ФК «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» відповідно до умов договору про переказ коштів №23-01-18/5 від 23.01.2018 року, укладеного між компанією та ТОВ «ФК «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ», та завершення наступної платіжної операції: дата - 15.06.2021 року; номер платежу - 439fd4a8-abfc-44a3-87d1-0e21983349ff; сума - 2540,00грн., отримувач - [PERSON] , номер [NUMBER] . Таким чином, ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» свої зобов`язання за Договором позики виконало. Сторонами не заперечується факт виконання кредитодавцем свого зобов`язання про видачу позики. Відповідачем [PERSON] не надано суду жодних доказів на спростування факту укладення вищевказаного Договору позики або факту перерахування та отримання ним кредитних коштів. Будь яких доказів, які б спростували факти як укладення самого договору, так і отримання відповідачем коштів на картковий рахунок матеріали справи не містять. Також відповідачем не надано суду доказів погашення кредитної заборгованості. Натомість, відповідач, отримавши кредит, належним чином взяті по договору зобов`язання не виконував, порядку погашення кредиту не дотримувався, що призвело до утворення заборгованості, що, згідно з розрахунку заборгованості, що становить 8555,45 грн. з яких: 2540,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 6015,45грн. - сума заборгованості за відсотками. Крім того, відповідач відповідно до ст. 81 ЦПК України, не спростував розрахунки заборгованості, що надані позивачем до суду. З огляду на викладене, суд приходить до висновку про виникнення договірних відносин між сторонами з приводу отримання відповідачем кредиту у ТОВ «1БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ». Разом з тим, судом встановлено, що 19.11.2021 року ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» (Клієнт) та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ» (Фактор) було укладено договір факторингу №1911, за яким Фактор передає грошові кошти, що дорівнюють Ціні Продажу, в розпорядження Клієнта за плату, а Клієнт відступає Факторові Право Вимоги до боржників, зазначених в Реєстрі Заборгованостей (Додаток №1 до цього Договору), в розмірі Портфеля Заборгованості. Сторони погодили, що до Фактора переходять всі права грошової вимоги які належали Клієнту за кредитними договорами (Право Вимоги). Згідно п. 5.2 договору факторингу перехід від Клієнта до Фактора Прав Вимоги за Портфелем Заборгованості відбувається в момент підписання Акту прийому-передачі Реєстру Заборгованостей, після чого Фактор стає кредитором по відношенню до Боржників стосовно Портфеля Заборгованості та набуває відповідні Права Вимоги. Підписані Сторонами Акти прийому-передачі Реєстру Заборгованостей підтверджують факт переходу від Клієнта до Фактора відповідних Прав Вимоги та є невід`ємними частинами цього Договору. Відповідно до копії Додатку №4 до договору факторингу №1911 від 19.11.2021 року -Акту прийому-передачі Реєстру Заборгованості за договором факторингу №1911 від 19.11.2021р., сформованого 19.11.2021 року, Клієнт передав, а Фактор прийняв оригінал Реєстру Заборгованостей від 19.11.2021року, після чого від Клієнта до Фактора переходять Права Вимоги Заборгованостей від боржників і Фактор стає новим кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей. Відповідно до копії Додатку №1 до договору факторингу №1911 від 19.11.2021р. - Реєстр прав вимог №3 ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ" набуло право грошової вимоги до відповідача за договором №75273886 від 15.06.2021р. в сумі 8605,52 грн, з яких: 2540,00 грн - сума заборгованості за тілом; 6065,52 грн - сума заборгованості по процентам. 03.04.2023 між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ" (Клієнт) та ТОВ "ФІНПРОМ МАРКЕТ" (Фактор) було укладено договір факторингу №030423-ФК, згідно умов якого Фактор передає грошові кошти, що дорівнюють Ціні Продажу, в розпорядження Клієнта за плату, а Клієнт відступає Факторові Право Вимоги до боржників, зазначених в Реєстрі Заборгованостей (Додаток №1 до цього Договору), в розмірі Портфеля Заборгованості. Сторони погодили, що до Фактора переходять всі права грошової вимоги які належали Клієнту за кредитними договорами (Право Вимоги). Згідно п. 5.2 договору факторингу перехід від Клієнта до Фактора Прав Вимоги за Портфелем Заборгованості відбувається в момент підписання Актів прийому-передачі Реєстру Заборгованостей (з одночасною передачею Реєстру заборгованостей в електронному вигляді), після чого Фактор стає кредитором по відношенню до Боржників стосовно Портфеля Заборгованості та набуває відповідні Права Вимоги. Підписані Сторонами Акти прийому-передачі Реєстру Заборгованостей підтверджують факт переходу від Клієнта до Фактора відповідних Прав Вимоги та є невід`ємними частинами цього Договору. Відповідно до копії Додатку №4 до договору факторингу №030423-ФК від 03.04.2023р. - Акту прийому-передачі Реєстру Заборгованості за договором факторингу №030423-ФК від 03.04.2023р., сформованого 03.04.2023 року, Клієнт передав, а Фактор прийняв оригінал Реєстру Заборгованостей від 03.04.2023року, після чого від Клієнта до Фактора переходять Права Вимоги Заборгованостей від боржників і Фактор стає новим кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей. Відповідно до копії Додатку №1 до договору факторингу №030423-ФК від 03.04.2023р. - Реєстр Боржників ТОВ "ФІНПРОМ МАРКЕТ" набуло право грошової вимоги до відповідача за договором №75273886 від 15.06.2021р. в сумі 8605,52 грн, з яких: 2540,00 грн - сума заборгованості за тілом; 6065,52 грн - сума заборгованості по процентам. Таким чином, [PERSON] має непогашену заборгованість перед позивачем за Договором позики №75273886 від 15.06.2021р. в розмірі 8605,52 грн. Установлено, що між сторонами існують зобов`язальні правовідносини, що виникли з кредитних договорів. Згідно з ч. 1, ч. 3 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Пунктом 5 ст. 3 Закону України "Про електронну комерцію" (далі Закону) визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 7, ч. 12 ст. 11 Закону електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеномустаттею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 12 Закону визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення статті 11 Закону передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Як встановлено судом, кредитний договір між ТОВ «ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та [PERSON] був укладений в електронному вигляді шляхом підписання Договору позики електронним підписом з одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». Підписання кредитного договору електронним підписом свідчить про те, що відповідач ознайомився з умовами кредитного договору, правилами надання грошових коштів у позику та прийняв запропоновані умови. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено за договором або законом. Порядок та підстави нарахування відсотків за користування чужими грошовими коштами, зокрема за кредитними договорами, передбачені статтями 1048 та 1056-1 ЦК України. Зокрема, ч. 1 статті 1048 ЦК України встановлено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Статтею 1056-1 ЦК України установлено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення виконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Подані позивачем документи підтверджують укладення відповідачем кредитного договору та отримання кредиту. Розрахунки підтверджують існування заборгованості, викладеної в позовних вимогах. Копії договорів відступлення права вимоги підтверджують перехід всіх прав грошової вимоги за кредитними договорами, до позивача по справі. Крім того, згідно повідомлення АТ КБ «ПриватБанк» №20.1.0.0.0/7-251126/51781-БТ, наданого на виконання ухвали суду, підтверджується факт належності [PERSON] платіжної картки № [NUMBER] , та згідно виписи по даному рахунку підтверджується факт зарахування 15.06.2021 року коштів в розмірі 2540,00грн. Зважаючи на те, що позивачем доведено факт отримання позичальником кредитних коштів, правові підстави для нарахування первісним позикодавцем та позивачем після відступлення права вимоги відсотків протягом погоджених сторонами строків дії договору, що жодним чином не спростовано відповідачем, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором в межах заявлених вимог. Таким чином, оскільки на день звернення позивача до суду зобов`язання за кредитним договором відповідач не виконав, тому позивач, до якого перейшло право вимоги за договором факторингу, на законних підставах має право вимагати сплати заборгованості. Суд бере до уваги, що умовами договору чітко визначено обов`язок позичальника сплатити кредитору відсотки за користування кредитними коштами, розмір відсотків, строки повернення коштів, тобто досягнуто згоди щодо істотних умов договорів, такі правочини, згідно з вимогами статті 204 ЦК України, створюють презумпцію правомірності правочину, у зв`язку з чим договори, згідно зі статтею 629 ЦК України є обов`язковими для виконання сторонами, а зобов`язання за ним, відповідно до приписів статті 526 ЦК України, мають виконуватися належним чином відповідно до закону та умов договору. Згідно із частиною 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Позивачем заявлено вимогу про відшкодування судових витрат: судового збору в сумі 2422,40 грн. та витрат на правову допомогу. Оскільки позов підлягає задоволенню в повному обсязі, суд, з врахуванням положень ст. 141 ЦПК України, вважає можливим відшкодувати позивачу понесені витрати, стягнувши їх з відповідача на користь позивача. Щодо вимоги про стягнення правової допомоги суд зазначає наступне. Відповідно до частини 1 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких за частиною 3 статі 133 ЦПК належать витрати на професійну правову допомогу, які за змістом статті 137 ЦПК несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Приписами статті 141 ЦПК України визначено: розмір витрат, які сторона сплатила у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Суд звертає увагу, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану сторін. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути спів мірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини 4 статті 137 ЦПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, тому обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, а суд при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу повинен надати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких відповідач має заперечення. Частиною 3 статті 141 ЦПК України закріплено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим, а також критерій розумності їх розміру, приймає до уваги конкретні обставини справи. ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Аналогічна правова позиція була викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 19 лютого 2020 року по справі №755/9215/15-ц. На підтвердження понесених позивачем витрат на правову допомогу до матеріалів справи долучено: договір №25-08/25/ФП про надання правничої допомоги від 25 серпня 2025 року між ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» та Адвокатом Ткаченко Юлією Олегівною; акт приймання-передачі справ на надання правничої допомоги; витяг з Акту №4-ФП приймання-передачі наданої правничої допомоги за Договором про надання правничої допомоги №25-08/25/ФП від 25.08.2025 року від 13.10.2025 року, з яких вбачається, що ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» та адвокат Ткаченко Ю.О. погодили надання юридичних послуг по супроводу примусового стягнення заборгованості з [PERSON] ; платіжна інструкція кредитового переказу коштів № 579939276.1 від 15.10.2025 року; свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю та ордер на надання правничої допомоги. Отже, з огляду на зазначені норми права, правову позицію Великої Палати Верховного Суду та встановлені обставин справи, суд дійшов переконання, що вимоги про відшкодування витрат позивача на правничу допомогу в розмірі 4500,00грн. підлягають задоволенню, оскільки вони пов`язані з розглядом справи, за відсутності клопотання відповідача про зменшення їх розміру, а також при цьому були дотримані критерії розумності їх вартості.

Outcome: approved