Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-11 00:00:00

20 жовтня 2025 року представник позивача ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» звернувся до Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області з позовом та просить ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором у розмірі 24 181,50 грн та понесені судові витрати. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 22 березня 2024 року за № 00-9684371 між ТОВ «МАКС КРЕДИТ» та [PERSON] було укладено Кредитний договір з використанням електронного підпису одноразового ідентифікатору. Приймаючи умови Кредитного договору, відповідач підтвердила, що отримала у чіткій та зрозумілій формі актуальну й достовірну інформацію, передбачену ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування», а також відомості про фінансову послугу та Кредитодавця у визначеному законодавством обсязі, достатньому для прийняття усвідомленого рішення щодо отримання або відмови від отримання такої послуги; ознайомилася з Правилами, повністю їх зрозуміла, погодилася з ними та зобов`язалася неухильно їх дотримуватися. Таким чином, у Кредитному договорі сторонами погоджено всі істотні умови щодо суми і строку кредиту, сплати відсотків за користування кредитним коштами, розміру і типу процентної ставки. На виконання умов Кредитного договору 22 березня 2024 року ТОВ «МАКС КРЕДИТ» ініціювало переказ коштів безготівковим зарахуванням через Товариство з обмеженою відповідальністю «ПЛАТЕЖІ ОНЛАЙН» на платіжну картку № [NUMBER] . Отже, зобов`язання за кредитним договором ТОВ «МАКС КРЕДИТ» виконало в повному обсязі та у строк визначений умовами кредитного договору, а відповідач не виконала свої зобов`язання, тому за кредитним договором наявна заборгованість у розмірі 27 931,50 грн, яка складається з: 8 250,00 грн - заборгованості по кредиту, 15 931,50 грн заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом, 3 750,00 грн - штрафних санкцій. Відповідно до договору факторингу № 21102024-МК/ЕЙС від 21 жовтня 2024 року та реєстру боржників ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» набуло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 00-9684371 від 22 березня 2024 року. Станом на дату подання позовної заяви на рахунки Позивача не надходило жодного платежу на погашення заборгованості Відповідача за Кредитним договорам. Позивачем не здійснено нарахувань за Кредитним договором. Позивачем не заявляються вимоги щодо стягнення штрафних санкцій, у зв`язку з чим загальна сума заявлених до стягнення вимог становить 24 181,50 грн, що складається з: 8 250,00 грн - заборгованості по кредиту, 15 931,50 грн - заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом. (а.с. 2-6) Ухвалою судді Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 22 жовтня 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін, призначено судове засідання, залучено до участі у справі у якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору ТОВ «МАКС КРЕДИТ», клопотання представника позивача про витребування доказів задоволено частково. (а.с. 67-72) Правом надання відзиву на позовну заяву відповідач не скористалася. У судове засідання представник позивача ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» не з`явився, просив розгляд справи проводити за відсутності позивача, про ухвалення заочного рішення не заперечував, інших клопотань чи заперечень на адресу суду не надходило. (зворотна сторона а.с. 5) Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином шляхом її направлення до електронного кабінету. (а.с. 76, 89) Згідно ч. 6 ст. 128 ЦПК України судова повістка разом з копіями відповідних документів, надсилається до електронного кабінету відповідного учасника справи. Відповідно до п. 2 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є, зокрема, день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки до електронного кабінету особи. Враховуючи положення ст. 128 ЦПК України відповідач вважається таким, що повідомлена про дату та час розгляду справи належним чином. Відзив щодо позову та заяв про розгляд справи без її участі відповідач не надала. При таких обставинах, у відповідності до положень ч. 1 ст. 280 ЦПК України, оскільки відповідач належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання, причини неявки суду не повідомила, не подала відзив, з урахуванням згоди позивача, встановлено сукупність умов для проведення розгляду справи в заочному порядку на підставі наявних у ній матеріалів. Представник третьої особи ТОВ «МАКС КРЕДИТ» в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про час і місце проведення судового розгляду повідомлений належним чином, клопотань чи заперечень на адресу суду не надходило. (а.с. 77, 92) Дослідивши письмові докази у справі, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. 22 березня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «МАКС КРЕДИТ» та [PERSON] з використанням одноразового ідентифікатора у відповідності до п. 2.5. Договору було укладено Договір кредитної лінії № 00-9684371, за яким Кредитодавець зобов`язаний надати кредит у дату надання/видачі Кредиту - 22 березня 2024 року. Сума Кредиту перераховується Кредитодавцем в сумі 7 500 грн на рахунок Позичальника за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) [NUMBER] . Згідно з ч. 1 Договору сума кредитної лінії складає 7 500,00 грн, що надається терміном на 360 календарних днів з сплатою процентів за стандартною процентною ставкою 2,47% від суми кредиту за кожний день користування кредитом, що застосовується у межах Строку дії кредитної лінії та одноразовою сплатою комісії у розмірі 10 % від суми кредиту, що складає 750,00 грн. (а.с. 10-14) Після прийняття відповідачем умов Договору кредитної лінії з нею було укладено відповідний договір, підписаний за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, після чого 22 квітня 2024 року відповідач отримала грошові кошти у сумі 7 500,00 грн на свою платіжну картку, що підтверджується інформаційною довідкою від 12 листопада 2025 року за № 20.1.0.0.0/7-251104/53208-БТ та випискою по рахунку АТ КБ «ПРИВАТБАНК» про отримання переказу у розмірі 7 500,00 грн на платіжну карту № [NUMBER] , яка імітована на ім`я [PERSON] (а.с. 84-86) Згідно з детальним розрахунком заборгованості за кредитним договором № 00-9684371 від 22 березня 2024 року у зв`язку з невиконанням зобов`язання за перед ТОВ «МАКС КРЕДИТ» у відповідача утворилася заборгованість за кредитним договором у розмірі 27 931,50 грн, яка складається з: 7 500,00 грн - заборгованості по тілу кредиту, 750,00 грн заборгованості по комісії, 15 931,50 грн заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом, 3 750,00 грн - штрафних санкцій згідно умов договору. (а.с. 46) Відповідно до договору факторингу № 21102024-МК/Ейс від 21 жовтня 2024 року та реєстру боржників ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» набуло право грошової вимоги до відповідача в сумі 27 931,50 грн, яка складається з: 8 250,00 грн - заборгованості по тілу кредиту, 15 931,50 грн заборгованості по відсоткам, 3 750,00 грн - штрафних санкцій згідно умов договору. (а.с. 34-36, 41-42) Вирішуючи спір по суті заявлених вимог, суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст.12 цього Закону є оригіналом такого документа. Відповідно до ч. 13 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами згідно із ст. 64 ЦПК України. Згідно ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. За нормою ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України). Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно зі ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору у встановлені строки і боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок. Частина 1 ст. 599 ЦК України передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Частиною 1 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 1049, 1050, 1054 ЦК України за кредитним договором банк (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти) у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем у строк та в порядку, що встановлені договором, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 518 ЦК України боржник має право висувати вимоги проти нового кредитора у зобов`язанні заперечення, які він мав проти первісного кредитора на момент одержання письмового повідомлення про заміну кредитора. Згідно ст. ст. 1077, 1078 ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому. Відповідно до ст.1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною другою статті 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. У договорі про надання фінансового кредиту, укладеного з відповідачем, сторонами погоджено всі його істотні умови щодо суми і строку кредиту сплати відсотків за користування позикою, розмір і типи процентних ставок, розмір комісії та інших платежів. Договір про надання фінансового кредиту є дійсним, у судовому порядку не оскаржувався. При дослідженні наданого позивачем розрахунку заборгованості за договором з усіма його складовими, суд прийшов до висновку про те, що зазначений розрахунок зроблено у повній відповідності до інших наявних у справі доказів, та підтверджує порушення відповідачем обов`язків за кредитним договором щодо своєчасного та повного повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування цими коштами та інших платежів. Наданий позивачем розрахунок заборгованості за кредитним договором в розрізі положень ст.ст. 76-81 ЦПК України не спростований відповідачем. Відступлення права вимоги підтверджується договором факторингу та реєстром боржників до договору факторингу, який містять інформацію про відповідача (її прізвище, ім`я, по батькові, РНОКПП, номер договору, суму заборгованості). Відповідно до вимог ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. У частині другій статті 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. Отже, за змістом наведених положень закону, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним. При цьому, як вбачається з матеріалів справи, а саме наданого позивачем розрахунку, відповідач не сплачував заборгованості за укладеним нею договором, ні новому, ні попередньому кредитору, внаслідок чого утворилася заборгованість у заявленій у позові до стягнення сумі. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. Отже, вирішуючи спір, суд, оцінивши надані докази та встановивши, що відповідач не виконала взяті на себе грошові зобов`язання, не сплатила заборгованість за укладеним нею договором, ні новому, ні попередньому кредитору, у зв`язку із чим утворилась заборгованість, дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості у заявленому розмірі, а отже, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. При поданні позову позивачем заявлено вимогу про відшкодування йому за рахунок відповідача понесених судових витрат, які складаються зі сплаченого судового збору у сумі 2 422,40 грн та витрат на професійну правничу допомогу у сумі 7 000,00 грн. Визначаючи розмір понесених витрат суд виходить з наступного. Частиною 1статті 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України передбачено, що до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Відповідно до частин першої четвертої статті 137 ЦК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). На підтвердження понесення позивачем судових витрат на правничу правову допомогу суду представлено докази, а саме: Договір № 20/08/25-01 від 20 серпня 2025 року, укладений між ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» та Адвокатським бюро «Соломко та партнери», Додаткову угоду № 25770794859 від 11 вересня 2025 року, Акт прийому-передачі наданих послуг від 01 жовтня 2025 року, який включає в себе такі види допомоги: 1) складання позовної заяви до позичальника, яким є [PERSON] на суму 5 000,00 грн за 2 години; 2) вивчення матеріалів справи про стягнення заборгованості з позичальника, яким є [PERSON] на суму 1 000,00 грн за 2 години; 3) підготовка адвокатського запиту про зарахування кредитних коштів на рахунок позичальника, яким є [PERSON] на суму 500,00 грн за 1 годину; 4) підготовка клопотання щодо отримання інформації про зарахування кредитних коштів на рахунок позичальника, яким є [PERSON] на суму 500,00 грн за 1 годину. Загальна вартість послуг склала 7 000,00 грн. (а.с. 48-51) Відповідачем [PERSON] до суду не подавалось клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу. Таким чином, на підставі наведеного, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення вимог щодо стягнення з відповідача на користь позивача витрат, понесених позивачем на професійну правничу допомогу у розмірі 7 000,00 грн. В силу ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача, а тому сума судового збору в розмірі 2 422 грн 40 к., яка сплачена позивачем за подання позову, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved