Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-15 00:00:00

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 08.12.2025 року у справі №755/6822/25 частково задоволено позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення безпідставно отриманих сум аліментів та стягнення аліментів на утримання дитини. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 7990 (сім тисяч дев`ятсот дев`яносто) грн. 00 коп., але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 22.04.2025 року і до досягнення дитиною повноліття. В іншій частині позову відмовлено. 15.12.2025 року до суду надійшла заява представника відповідача про ухвалення у справі додаткового рішення, у якій представник просить стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати понесені відповідачкою під час розгляду справи на правничу допомогу у розмірі 9000,00 грн. Вимоги заяви мотивовано тим, що 08.12.2025 р. Дніпровським районним судом міста Києва у справі №755/6822/25 було ухвалено рішення про часткове задоволення позову. Під час ухвалення рішення судом не було вирішено питання про розподіл судових витрат. Рішення суду було ухвалено 08.12.2025 року і того ж дня воно було надіслано до системи Електронний суд, а отже останнім днем для подання даних доказів є 13.12.2025 року, що припадає на суботу яка є вихідним днем, тому останнім днем подання доказів понесених судових витрат є наступний робочий день, а саме понеділок 15.12.2025 року. Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність". До суми витрат на професійну правничу допомогу належать витрати на правничу допомогу у розмірі 10000 грн., які відповідно до ст. 137 ЦПК України сплачені Адвокатському бюро «Іванова» на підставі Договору про надання правової допомоги від 21 травня 2025 року, що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру від 21 травня 2025 року та Актом виконаних робіт (наданих послуг) від 27.11.2025 року по наданню правової допомоги [PERSON] під час розгляду справи № 755/6822/25. Сума гонорару є твердою і не залежить від обсягу наданих послуг та кількості проведення судових засідань, що відповідає ч. 2 Договору про надання правової допомоги. У поданому до суду відзиві на позовну заяву відповідач вказала попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. Для захисту свого права відповідач була змушена укласти договір про надання правової допомоги з Адвокатським бюро. Орієнтовний розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи становить 10000 грн. У судовому засіданні, до закінчення судових дебатів представник відповідача повідомив суд про те, що докази понесених відповідачем судових витрат будуть надані суду протягом п`яти днів з дня ухвалення рішення. Таким чином, на виконання вимог законодавства, відповідач повідомив суд про орієнтовний розрахунок судових витрат пов`язаних з наданням правової допомоги та про те, що відповідні докази щодо розміру витрат, які вона понесе будуть надані суду протягом п`яти днів з моменту ухвалення рішення суду. Відповідно до позовної заяви ціна позову складала 847000 грн. Рішенням суду з відповідача було стягнуто грошові кошти у твердій грошовій сумі в розмірі 7990 грн., тобто майже на 90% позовних вимог позов залишено без задоволення. На підтвердження понесених судових витрат сторона відповідача надає суду копію Договору про надання правової допомоги від 21 травня 2025 року, копію квитанції до прибуткового касового ордеру від 21 травня 2025 року про оплату наданих послуг та Акт виконаних робіт (наданих послуг) від 27.11.2025 року по наданню правової допомоги [PERSON] під час розгляду справи № 755/6822/25. Суд, вивчивши заяву представника відповідача про ухвалення додаткового рішення та додатки до неї, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про те, що заява підлягає до задоволення, з огляду на наступне. Статтею 270 ЦПК України передбачено, суд, який ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено. Згідно ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу Статтею 137 ЦПК України перебачено наступне: 1. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. 2. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. 3. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. 4. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. 5. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. 6. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України: 1. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 2. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 3. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. 4. Якщо сума судових витрат, заявлена до відшкодування, істотно перевищує суму, заявлену в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат в частині такого перевищення, крім випадків, якщо сторона доведе, що не могла передбачити такі витрати на час подання попереднього (орієнтовного) розрахунку. 5. Якщо сума судових витрат, заявлених до відшкодування та підтверджених відповідними доказами, є неспівмірно меншою, ніж сума, заявлена в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат (крім судового збору) повністю або частково, крім випадків, якщо така сторона доведе поважні причини зменшення цієї суми. 6. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. 7. Якщо інше не передбачено законом, у разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду позову позивача, звільненого від сплати судових витрат, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. 8. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. 9. У випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору. У цій справі інтереси відповідачки представляв адвокат Єрмак О.В. на підставі ордеру виданого Адвокатським бюро «Іванова». У відзиві на позовну заяву вказано, що орієнтовний розрахунок судових витрат становить 10000,00 грн. До закінчення судових дебатів представник відповідача зробив заяву про те, що докази понесення витрат на професійну правничу допомогу будуть надані протягом 5 днів від часу ухвалення у справі судового рішення. Частиною 3 ст. 124 ЦПК України визначено, що якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день. Рішення у справі ухвалене 08.12.2025 року, а заява про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу витрат на професійну правничу допомогу подана до суду 15.12.2025 року, тож з урахуванням вихідних днів та положень ч. 3 ст. 124 ЦПК України, строк для подання відповідної заяви не пропущений. Убачається, що 21.05.2025 року між [PERSON] та АБ «Іванова» був укладений договір про надання правової допомоги за яким, клієнт доручає, а бюро приймає на себе зобов`язання здійснити захист, представництво інтересів клієнта у справі №755/6822/25, представлення інтересів клієнта в суді першої інстанції під час розгляду справи, отримання судового рішення та передання його клієнту, на умовах і в порядку, що визначені даним договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання даного договору. У пункті 4 зазначеного договору вказано, що здійснювати адвокатську діяльність в інтересах клієнта має право, зокрема, адвокат Єрмак О.В. Згідно Акту виконаних робіт (наданих послуг) про надання правової допомоги Коваленко В.А. під час розгляду справи №755/6822/25, загальна сума наданих послуг становить 10000,00 грн. За умовами Договору про надання правових послуг сума гонорару є твердою та не залежить від обсягу наданих послуг та витраченого часу на процесуальні дії. До заяви про ухвалення у справі додаткового рішення додано квитанцію до прибуткового касового ордеру від 21.05.2025 року за яким [PERSON] сплатила на користь АБ «Іванова» 10000,00 грн. на підставі договору про надання правової допомоги від 21.05.2025 року. Витрати на надану професійну правничу допомогу в разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх вартість уже фактично сплачена стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачена (пункти 138, 139 постанови Верховного Суду у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду від 23 вересня 2021 року у справі N 904/1907/15). У даному контексті головним є встановлення судом факту про те, що між АО/АБ/адвокатом та замовником послуг виникли зобов`язання щодо сплати замовником на користь АО/АБ/адвоката конкретної суми за надані послуги або виконані роботи. Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини (пункт 28 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі N 755/9215/15-ц; пункт 19 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі N 910/12876/19). Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Згідно зі статтею 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги. Пунктом 12 частини третьої статті 2 ЦПК України передбачено, що однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення. Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. У розумінні положень частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі доведення нею недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не може вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. Разом з цим, стороною позивача не подано суду клопотання про зменшення витрат на професійну правничу допомогу у зв`язку з неспівмірністю її розміру, а самостійно суд позбавленим права зменшувати суму витрат на професійну правничу допомогу через її неспівмірність зі складністю справи, виконаними адвокатом робітами (наданими послугами), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг) тощо. При цьому, сторона позивача не була позбавлена можливості подати суду клопотання про зменшення витрат на професійну правничу допомогу, адже убачається, що копія заяви про ухвалення у справі додаткового рішення разом з копіями доданих до неї документів було надіслано представником відповідача до електронного кабінету представника позивача 15.12.2025 року. Пропорційно до частини позовних вимог у задоволенні яких судом було відмовлено, заявлена до стягнення сума в розмірі 9000,00 грн. відповідає ціні позову та положенням п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved