Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-11 00:00:00

Позивач ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором кредиту посилаючись на те, що 14.05.2024 року між відповідачем [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» укладено електронний кредитний договір № 101003633, відповідно до умов якого банк надав відповідачу грошові кошти в сумі 10000,00 грн. зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів, можливих штрафних санкцій, що передбачені кредитним договором. Договір підписаний одноразовим ідентифікатором. Зазначають, що на виконання умов вищевказаного договору ТОВ «Мілоан» свої зобов`язання по видачі відповідних сум кредиту виконав повністю, натомість відповідач взяті на себе зобов`язання належним чином не виконала та не повернула кредит, а також не сплатила комісію і проценти за користування кредитом, внаслідок чого у неї перед ТОВ «Мілоан» виникла заборгованість в розмірі 33921,60 грн., яка складається з: простроченої заборгованості за сумою кредиту в розмірі 10000,00 грн., простроченої заборгованості за сумою відсотків в розмірі 17771,60 грн., простроченої заборгованості за комісією в розмірі 1150,00 грн. та суми по неустойці та/або процентами за порушення грошового зобов`язання в розмірі 5000,00 грн. Також зазначають, що 24.09.2024 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» було укладено договір відступлення права вимоги № 112-МЛ/Т, відповідно до якого ТОВ «Мілоан» відступило свої права вимоги, а ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» набуло право вимоги за кредитним договором № 101003633 від 14.05.2024 року, в розмірі заборгованості боржника [PERSON] перед ТОВ «Мілоан», визначеної в реєстрі боржників в розмірі 33921,60 грн. 12.08.2025 року ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» надіслало [PERSON] претензію, з вимогою в триденний термін погасити заборгованість за кредитним договором № 101003633 від 14.05.2024 року в розмірі 33921,60 грн. Просили стягнути з відповідача на користь ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» заборгованість за кредитним договором № 101003633 від 14.05.2024 року в розмірі 33921,60 грн., витрати пов`язані зі сплатою судового збору в сумі 2422,40 грн., а також витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 8000 грн. Представник позивача ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» в судове засідання не з`явився, в позовній заяві просили розглянути справу без участі представника. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про місце, дату та час розгляду справи повідомлялася належним чином, приични неявки суду не відомі, відзив на позов не подавала. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 14.05.2024 року [PERSON] звернулася із анкетою-заявою до ТОВ «Мілоан» для отримання кредиту та в цей же день між нею і ТОВ «Мілоан» було укладено електроний кредитний договір № 101003633, відповідно до умов якого банк надав відповідачу грошові кошти в сумі 10000,00 грн. строком на 360 днів до 09.05.2025 року, комісія за надання кредиту становить 1150,00 грн., яка нараховується за ставкою 11,50 % від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту, ставка процентів становить 511,00 % річних. Договір підписаний електронним підписом відповідача за допомогою одноразового ідентифікатора 333689, що підтверджується довідкою ТОВ «Мілоан» від 14.10.2025 року. Особливості укладання договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію» (далі - Закон). Згідно з пунктом 6 частини 1 статті 3 Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пункт 12 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до частини третьої статті 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону). Згідно із частиною шостою статті 11 Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом частини восьмої статті 11 Закону у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Стаття 12 Закону визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Факт отримання відповідачем [PERSON] грошових коштів на карту № [NUMBER] в розмірі 10000,00 грн. підтверджується копією платіжного доручення № 88925649 від 14.05.2024 року. З копії відомості про щоденні нарахування та погашення за період з 14.05.2024 року по 24.09.2024 року та виписки з особового рахунка за кредитним договром № 101003633 від 14.05.2024 року вбачається, що на виконання умов договору [PERSON] взяті на себе зобов`язання виконувала не належним чином, що спричинило виникнення простроченої заборгованості перед ТОВ «Мілоан» в розмірі 33921,60 грн., яка складається з: простроченої заборгованості за сумою кредиту в розмірі 10000,00 грн., простроченої заборгованості за сумою відсотків в розмірі 17771,60 грн., простроченої заборгованості за комісією в розмірі 1150,00 грн. та суми по неустойці та/або процентами за порушення грошового зобов`язання в розмірі 5000,00 грн. 24.09.2024 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» було укладено договір відступлення права вимоги № 112-МЛ/Т, відповідно до якого ТОВ «Мілоан» відступило свої права вимоги, а ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» набуло право вимоги за кредитним договором № 101003633 від 14.05.2024 року, в розмірі заборгованості боржника [PERSON] перед ТОВ «Мілоан», визначеною в реєстрі боржників в розмірі 33921,60 грн. Вказане підтверджується копією договору відступлення прав вимоги, копією акту приймання-передачі реєстру боржників, копією витягу з реєстру боржників. 12.08.2025 року ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» надіслало [PERSON] претензію, з вимогою в триденний термін погасити заборгованість за кредитним договором № 101003633 від 14.05.2024 року в розмірі 33921,60 грн. Статтею 634 ЦК України передбачена можливість укладення договору приєднання, тобто договору, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ч. 1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Приписами ч. 1 ст. 530 ЦК України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, якщо при цьому були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про те, що між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] 14.05.2024 року укладено кредитний договір № 101003633, ТОВ «Мілоан» умови кредитного договору виконало належним чином, надавши відповідачу грошові кошти в розмірі 10000,00 грн., однак, відповідач [PERSON] належним чином свої зобов`язання не виконувала, внаслідок чого у неї перед позивачем утворилась заборгованість в розмірі 33921,60 грн., яка складається з: простроченої заборгованості за сумою кредиту в розмірі 10000,00 грн., простроченої заборгованості за сумою відсотків в розмірі 17771,60 грн., простроченої заборгованості за комісією в розмірі 1150,00 грн. та суми по неустойці та/або процентами за порушення грошового зобов`язання в розмірі 5000,00 грн. 24.09.2024 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» було укладено договір відступлення права вимоги № 112-МЛ/Т, згідно з умовами якого ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» набуло право вимоги за кредитним договором № 101003633 від 14.05.2024 року, боржника [PERSON] в розмірі 33921,60 грн. На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в частині стягнення простроченої заборгованості за сумою кредиту в розмірі 10000,00 грн., простроченої заборгованості за сумою відсотків в розмірі 17771,60 грн., простроченої заборгованості за комісією в розмірі 1150,00 грн. в загальному розмірі 28921,60 грн. Щодо вимоги про стягнення штрафних санкцій та пені суд зазначає наступне. Відповідно до Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» від 15.03.2022 року, а також п. 18 Перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Верховний Суд у своїй постанові від 31.01.2024 року №183/7850/22 (61-14740св23) зазначив тлумачення п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, що свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань: в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; в договорах на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит; у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ч. 2 ст. 625 ЦК, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Таким чином, суд вважає, що позовні вимога в частині стягнення пені задоволенню не підлягає. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір у розмірі 2422,40 гривень. Оскільки позов задоволено частково (85,26%), то з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 2059,04 грн. судових витрат по сплаті судового збору. Вирішуючи питання про стягнення з відповідача на користь позивача витрат за надання правничої допомоги, суд виходить з наступного. Судом встановлено, що надання правничої допомоги адвокатським об`єднанням «Апологет» позивачу ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» підтверджується: свідоцтвом про право на заняття адвокатською діяльністю № 2093, ордером на надання правничої допомоги серії ВС № 1381377, договором про надання правової (правничої) допомоги № 0107 від 01.07.2025 року, актом № Д/2217 від 20.08.2025 року наданих послуг та детальним описом до нього, в яких зазначений розмір винагороди за надану правничу допомогу в розмірі 8000 грн. Згідно ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких належать витрати на професійну правничу допомогу. Статтею 137 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, та розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Правилами ст. 141 ЦПК України визначено, що інші судові витрати пов`язані з розглядом справи, покладаються в разі задоволення позову на відповідача. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). З огляду на те, що позивачем вимоги процесуального закону щодо строку і порядку подачі доказів про витрати на правничу допомогу дотримані, то такі витрати підлягають стягненню з відповідача. З врахуванням викладеного, з відповідача [PERSON] на користь позивача мають бути стягнені витрати на правничу допомогу пропорційно розміру задоволених позовних вимог і складають 6800,00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial