Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-18 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "Пінг-Понг" (далі позивач) звернулося у Рівненський районний суд Рівненської області з позовною заявою до [PERSON] (далі відповідач, [PERSON] ), в якій просить суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором №1844703 від 16 січня 2020 року у розмірі 16698,00 грн. 01 липня 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Пінг-Понг" перейменоване на Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Солвентіс". В обґрунтування позовної заяви позивач зазначає, що 16 січня 2020 року в особистому кабінеті на офіційному веб-сайті ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "МІЛОАН" (далі ТОВ "МІЛОАН") Ляшко І.Г. подав Заявку на отримання кредиту №11844703. ТОВ "МІЛОАН" направив відповідачу електронним повідомленням (SMS) одноразовий ідентифікатор, при введенні якого відповідач, підтвердив прийняття умов Договору про споживчий кредит № 1844703 від 16 січня 2020 року, який також знаходиться у власному кабінеті відповідача на офіційному веб-сайті товариства. Зазначив, що законодавством України передбачено, що оформлення Кредиту онлайн із використанням одноразового пароля прирівнюється до підписання договору в паперовій формі власноручним підписом. Таким чином, відповідач уклав договір про споживчий кредит № 1844703 від 16 січня 2020 року з ТОВ "МІЛОАН" та на підставі платіжного доручення відповідачу були перераховані кредитні кошти на картковий рахунок в сумі 6000 грн. Проте, відповідач не виконав належним чином кредитні зобов`язання. 09 жовтня 2020 року згідно умов договору факторингу №03/10 ТОВ "МІЛОАН" відступило право вимоги за кредитним договором № 1844703 від 16 січня 2020 року на користь ТОВ "ДІДЖИ ФІНАНС", а ТОВ "ДІДЖИ ФІНАНС" набуло права вимоги до відповідача. 24 січня 2022 року між ТОВ "Діджи Фінанс" та ТОВ "ФК "Пінг-Понг" укладено договір факторингу № 1/15, у відповідності до умов якого позивач набув право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 1844703 від 16 січня 2020 року. Згідно з додатком № 1 до договору факторингу сума боргу відповідача перед ТОВ "ФК "Пінг-Понг" є обґрунтованою, документально підтвердженою та становить 16698,00 грн, із яких: заборгованість за тілом кредиту 6000 грн; заборгованість за відсотками 9018,00 грн, заборгованість за пенею 1680,00 грн. Таким чином, відповідач має непогашену заборгованість перед позивачем за кредитним договором у розмірі 16698,00 грн, яка підлягає стягненню в судовому порядку. Окрім стягнення з відповідача вказаної заборгованості, представник позивача просив вирішити питання розподілу судових витрат, зокрема, стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу в розмірі 6000,00 грн та судовий збір, сплачений при поданні позову до суду, в розмірі 2422,40 грн. Ухвалою суду від 25 березня 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 05 травня 2025 року відповідач подав пояснення по суті позовних вимог, де вказав, що позовні вимоги не визнає та вважає, що не має жодних зобов`язань перед позивачем. Ствердив, що не укладав кредитного договору з ТОВ "МІЛОАН", коштів не отримував та жодних документів не підписував, які б могли створити між ними правовідносини. Також повідомив, що є діючим військовослужбовцем Збройних Сил України, який виконує службові обов`язки у умовах особливого періоду та воєнного стану. А відтак, відповідно до ч.15 ст. 14 Закону України "Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та їх сімей" має право на: звільнення від сплати відсотків за користування кредитом, від сплати штрафів та пені, а також на відстрочку виконання фінансових зобов`язань до завершення особливого періоду (військового стану). Крім того, зазначив, що позов подано із пропуском строку позовної давності. Враховуючи наведене, просить відмовити у задоволенні позову повністю. Позивач через систему "Електронний суд" подав до суду додаткові пояснення, де зазначив, що наявними в матеріалах справи доказами підтверджено укладання відповідачем кредитного договору саме у тій редакції, яка долучена до матеріалів справи, оскільки вказаний договір підписаний електронним підписом, використання якого не можливе без проходження попередньої реєстрації та отримання одноразового ідентифікатора, та без здійснення входу ним на веб-сайт за допомогою логіна і пароля особистого кабінету на офіційному сайті первісного кредитора ТОВ "МІЛОАН". Вказав, що стороною відповідача до поданого відзиву на позовну заяву не надано жодних доказів на спростування факту укладення кредитного договору, або спростування факту перерахування та отримання ним кредитних коштів. Наголосив, що серед матеріалів справи відсутні докази на підтвердження факту, що персональні дані відповідача використані неправомірно для укладення кредитного договору від його імені. Будь-яких пояснень стосовного того, яким чином відповідні дані наявні у первісного кредитора відповідачем не надано. Вважає, що позивач до матеріалів справи долучив належні та допустимі докази укладення кредитного договору №1844703 від 16 січня 2020 року між ТОВ "МІЛОАН" та [PERSON] , та відповідно доведено правомірність заявлених позовних вимог. Щодо застосування позовної давності до даних правовідносин, то позивач вказує, що загальна позовна давність за кредитним договором №1844703 від 16 січня 2020 року продовжується на термін впровадження дії карантину та воєнного стану, тому строк позовної давності позивачем не пропущений. Крім того, представник позивача звернув увагу на те, що обставина того, що [PERSON] на момент укладення сторонами кредитного договору та строку нарахування відсотків за кредитом був військовослужбовцем та брав безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, не підтверджена достовірними і достатніми доказами, відтак, не встановлена. За вказаних обставин, позивач вважає, що ці доводи письмових пояснень відповідача не заслуговують на увагу, а тому наявні підстави про задоволення позовних вимог у повному обсязі. Позивач, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, явку представника в судове засідання не забезпечив, в поданій позовній заяві зазначив, що розгляд справи провести без його участі, позовні вимоги підтримує, щодо заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач, будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився. Подав до суду заяву, в якій просив розгляд справи проводити без його участі, позовні вимоги не визнає та просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Розгляд справи здійснювався за відсутності учасників справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч.2 ст.247 ЦПК України. Ознайомившись із позовною заявою, дослідивши в судовому засіданні докази, суд приходить до переконання, що позов не підлягає до задоволення. Так, в поданих заявах по суті позивач посилається на те, що на підставі заповненої 16 січня 2020 року анкети-заяви між ТОВ "МІЛОАН" та відповідачем за допомогою веб-сайту товариства укладено договір про споживчий кредит № 1844703, відповідно до пункту 1.1 якого позикодавець зобов`язується на умовах визначених цим договором, на строк визначений п.1.3. договору надати позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі визначеній у п.1.2. договору (далі - кредит), а позичальник зобов`язується повернути позикодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом (далі - плата) у встановлений п.1.4. договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені договором. Пунктами 1.2 - 1.4 кредитного договору передбачено, що сума кредиту становить 6000 грн, кредит надається строком на 30 днів з 16 січня 2020 року, термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії з надання кредиту та процентів за користування кредитом: 15 лютого 2020 року. Згідно з пунктом 1.5.2 кредитного договору проценти за користування кредитом становлять 18,00 грн, які нараховуються за ставкою 0,01 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 2,50 % від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом (п. 1.6 договору). Відповідно до пункту 2.1 кредитні кошти надаються позичальнику шляхом безготівкового переказу на рахунок платіжної карти позичальника зареєстрованої для цієї мети в особистому кабінеті на сайті miloan.ua. Відповідно до ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. За правилами ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною 1 ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. На підтвердження своїх обгрунтувань позивач надав копію анкети-заяви на кредит №1844703 від 16 січня 2020 року та копію кредитного договору від 16 січня 2020 року №1844703, які не містять підпису позичальника. На підтвердження перерахунку коштів за кредитним договором №1844703 від 16 січня 2020 року позивач надав копію платіжного доручення від 16 січня 2020 року 13907223, відповідно до якого ТОВ "МІЛОАН" перерахувало [PERSON] 6000,00 грн на карту [NUMBER] , призначення платежу: кредитні кошти від ТОВ "МІЛОАН" згідно договору 1844703. Зазначене платіжне доручення містить відбиток печатки ТОВ "МІЛОАН" та підпис. Відповідно до положень ст. 205 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Статтею 207 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1 ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України "Про електронну комерцію". У ст. 3 Закону визначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. За змістом ч. ч. 3, 4, 6 ст. 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Відповідно до ч. 12 ст. 11 Закону електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 12 Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Зважаючи на ту обставину, що надані позивачем копія анкети-заяви на кредит №1844703 від 16 січня 2020 року та копія кредитного договору від 16 січня 2020 року №1844703 не містять підпису позичальника, суд приходить до переконання, що позивач не довів належними доказами факт укладення вищезазначеного договору ТОВ "МІЛОАН" із відповідачем, а відповідно, що сторони набули взаємних прав та обов`язків за ним. Окрім цього, суд вважає недоведенеою і ту обставину, що ТОВ "МІЛОАН" на виконання вищезазначеного кредитного договору перерахувало відповідачу на його рахунок кошти в розмірі 6000 грн. Зокрема, як вбачається із копії платіжного доручення 13907323, яка була надана позивачем на підтвердження вказаного факту, ТОВ "МІЛОАН" 16 січня 2020 року перерахувало 6000 грн. на картковий рахунок [NUMBER] . Однак при цьому, суду не надано жодного доказу, що зазначений картковий рахунок належит відповідачу. Враховуючи, що позивачем не доведено факт укладення поміж ТОВ "МІЛОАН" та відповідачем кредитного договору від 16 січня 2020 року №1844703, суд приходить до переконання, що у ТОВ "МІЛОАН" відсутнє право вимоги до відповідача за зазначеним договором. Поряд з цим, як зазначає позивач 09 жовтня 2020 року між ТОВ "МІЛОАН" та ТОВ "Діджи Фінанс" було укладено договір факторингу №03/10, відповідно до якого ТОВ "МІЛОАН" відступило на користь ТОВ "Діджи Фінанс" права грошової вимоги до боржників за договорами про надання фінансових послуг, зокрема і за кредитним договором 16 січня 2020 року №1844703. Окрім цього, 24 січня 2022 року між ТОВ "Діджи Фінанс" та ТОВ "ФК "Пінг-Понг" було укладено Договір факторингу № 1/15, відповідно до якого ТОВ "Діджи Фінанс" відступило на користь ТОВ "ФК "Пінг-Понг" права грошової вимоги до боржників за договорами про надання фінансових послуг, зокрема і за кредитним договором від 16 січня 2020 року №1844703. Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України визначено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок:1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва;3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Згідно з ст. ст. 1077, 1078 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Приймаючи до уваги, що позивачем не доведено факт укладення поміж ТОВ "МІЛОАН" та відповідачем кредитного договору від 16 січня 2020 року №1844703, а відповідно наявність за зазначеним договором права вимоги у першого до останнього, суд робить висновок, про відсутність такого права і у позивача. Згідно з ч.ч. 1-4 ст.12, ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно із позицією Великої Палати Верховного Суду, сформованою у справі №129/1033/13-ц від 18 березня 2020 року, принцип змагальності передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс. Відповідно, цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням балансу вірогідностей. Суд повинен вирішити, чи існує вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри. На підставі викладеного суд приходить до висновку, що позовні вимоги ТОВ "ФК "Солвентіс" задоволенню не підлягають. Згідно із ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційне розміру задоволених позовних вимог, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційне розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову, понесені позивачем витрати покладаються на нього та не підлягають відшкодуванню.

Outcome: dismissed