Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-18 00:00:00

У вересні 2024 року [PERSON] звернулася до суду із вказаною заявою, в якій просить визнати [PERSON] , [INFO] , недієздатним, встановити над ним опіку та призначити її опікуном останнього. В обґрунтування заяви зазначила, що вона є матір`ю [PERSON] , який проживає разом із нею по [ADDRESS] , є інвалідом третьої групи та має хронічне психічне захворювання, унаслідок чого він обмежений у життєдіяльності та самообслуговуванню, контролю за своєю поведінкою. Означене захворювання істотно впливає на його здатність усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. [PERSON] стверджує, що вона весь час доглядає за сином, а встановлення опіки над ним та призначення її опікуном необхідне також з метою забезпечення його особистих немайнових та майнових прав і інтересів, у тому числі для здійснення представництва його прав та інтересів в органах Пенсійного фонду України, соціального захисту населення, медичних закладах тощо. Заявниця [PERSON] , будучи належним чином повідомленою про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилася, однак 19.01.2026 року через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи за її відсутності, заявлені вимоги підтримує та просить їх задовольнити в повному обсязі (а.с.89, 90). Представник органу опіки та піклування - виконавчого комітету Погребищенської міської ради Дзюба О.О., будучи завчасно та належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, проте 19.01.2026 року подав до суду заяву, в якій просив розгляд справи провести у його відсутність, проти задоволення вимог заяви не заперечує (а. с.82). Особа, щодо якої розглядається справа про визнання її недієздатною [PERSON] та його представник - адвокат Царківський О.Ю. в судове засідання не з`явилися, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, однак 19.01.2026 року від останнього надійшла до суду заява, в якій він просить розгляд справи провести у його відсутність, проти задоволення вимог заяви не заперечує (а. с.88). Оскільки учасники процесу в судове засідання не з`явилися, хоча про час і місце розгляду справи були повідомлені завчасно і належним чином, то відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази, вважає, що заяву слід задовольнити з наступних підстав. Так, судом встановлено, що заявниця [PERSON] є матір`ю [PERSON] , [INFO] (а.с.4-9). Заявниця [PERSON] проживає та зареєстрована разом із сином [PERSON] по [ADDRESS] (а.с.8, 10, 11). 10.06.2025 року через канцелярію суду із Вінницької філії судових експертиз Державної установи «Інститут судової психіатрії МОЗ України» надійшов висновок судово-психіатричного експерта № 314 від 24.04.2025 року щодо [PERSON] , згідно якого останній страждає на хронічний стійкий психічний розлад у вигляді шизофреноподібного розладу органічного ґенезу (F06.2), внаслідок свого захворювання позбавлений здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, потребує опіки (а.с.48-52). Рішенням виконавчого комітету Погребищенської міської ради від 12.01.2026 року № 11 «Про затвердження подання до суду» затверджено подання органу опіки та піклування до Погребищенського районного суду Вінницької області щодо можливості призначення [PERSON] опікуном відносно сина [PERSON] , який потребує постійного стороннього догляду (а.с.79). 15.01.2026 року до канцелярії суду від виконавчого комітету Погребищенської міської ради Вінницької області надійшло подання, в якому зазначено, що виконавчий комітет Погребищенської міської ради вважає, що призначення [PERSON] опікуном відносно сина [PERSON] є можливим та не буде порушувати права та законні інтереси підопічного у випадку визнання його судом недієздатною особою (а.с.80, 81). Відповідно до ст. 30 ЦК України цивільну дієздатність має фізична особа, яка усвідомлює значення своїх дій та може керувати ними. Цивільною дієздатністю фізичної особи є її здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов`язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання. Обсяг цивільної дієздатності фізичної особи встановлюється цим Кодексом і може бути обмежений виключно у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ч. 1 ст. 39 ЦК України суд може визнати фізичну особу недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу нездатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Стаття 41 ЦК України передбачає правові наслідки визнання фізичної особи недієздатною, а саме - над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка. Недієздатна фізична особа не має права вчиняти будь-якого правочину. Правочини від імені недієздатної фізичної особи та в її інтересах вчиняє її опікун. Заяву про визнання фізичної особи недієздатною може бути подано членами її сім`ї, близькими родичами, незалежно від їх спільного проживання, органом опіки та піклування, психіатричним закладом (частина 3 ст.296 ЦПК України). У заяві про визнання фізичної особи недієздатною мають бути викладені обставини, що свідчать про хронічний, стійкий психічний розлад, внаслідок чого особа не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Суд за наявності достатніх даних про психічний розлад здоров`я фізичної особи призначає для встановлення її психічного стану судово-психіатричну експертизу. Відповідно до пункту 2 частини 1 ст. 105 ЦПК України призначення експертизи судом є обов`язковим також за клопотанням хоча б однієї із сторін, якщо у справі необхідно встановити психічний стан особи. На підставі досліджених доказів суд дійшов висновку, що з урахуванням наведеного доводи заяви знайшли своє підтвердження і [PERSON] має бути визнаний недієздатним. Відповідно до ч.1 ст. 300 ЦПК України суд, ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи (у тому числі обмеження або позбавлення права неповнолітньої особи самостійно розпоряджатися своїми доходами) чи визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна. Згідно із ч. 6 ст. 300 ЦПК України строк дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною визначається судом, але не може перевищувати двох років. Відповідно до ст. 55 ЦК України опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки. На підставі ст. 58 ЦК України опіка встановлюється над малолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, які визнані недієздатними. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Згідно частин 2, 3, 4 ст. 63 ЦК України опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою. Опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. У постанові Верховного Суду від 08.01.2024 року у справі №753/1905/22 виснувано, що недієздатні особи є особливою категорією людей (фізичних осіб), які внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу тимчасово або постійно не можуть самостійно на власний розсуд реалізовувати майнові та особисті немайнові права, виконувати обов`язки й нести юридичну відповідальність за свої діяння. Недієздатним особам мають надаватися правові можливості для задоволення індивідуальних потреб, реалізації та захисту їх прав і свобод. Хоча за станом здоров`я недієздатні особи не спроможні особисто реалізовувати окремі конституційні права і свободи, вони не можуть бути повністю позбавлені цих прав і свобод, тому держава зобов`язана створити ефективні законодавчі механізми та гарантії для їх максимальної реалізації. При призначенні опікуна важливі і обов`язково повинні враховуватися особисті приязні взаємини між опікуном і підопічним, що забезпечить нормальне життєзабезпечення підопічного. Можливість особи здійснювати повноваження опікуна перевіряється органом опіки та піклування, який висловлює пропозиції про доцільність призначення опікуна. Зважаючи на необхідність забезпечення реалізації майнових та особистих немайнових прав та інтересів недієздатної особи, ураховуючи особисті приязні взаємини між заявницею та її сином, які проживають разом в одному житловому будинку, та беручи до уваги зміст згаданого вище подання органу опіки та піклування, суд дійшов висновку про призначення [PERSON] опікуном відносно сина [PERSON] , який визнається недієздатним. В силу ч. 6 ст. 300 ЦПК України строк дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною визначається судом, але не може перевищувати двох років. Відтак, строк дії рішення в частині визнання [PERSON] недієздатним має становити два роки з моменту набрання рішенням суду законної сили. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 299 ЦПК України судові витрати, пов`язані з провадженням справи про визнання фізичної особи недієздатною або обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, відносяться на рахунок держави. Отже, судові витрати за проведення судово-психіатричної експертизи щодо [PERSON] (висновок судово - психіатричного експерта Вінницької філії судових експертиз Державної установи «Інститут судової психіатрії МОЗ України» № 314 від 24.04.2025 року) в сумі 9229 грн. 28 коп., слід віднести на рахунок держави.

Outcome: approved