Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-13 00:00:00

16.10.2025 року позивачка звернулася до суду із позовом, покликаючись на те, що 09.09.2013 між нею та відповідачем був зареєстрований шлюб, в якому у них народилася одна дитина син [PERSON] , [INFO] . Шлюб із відповідачем не вдався, подружнє життя між ними припинилося, вони разом не проживають та спільного господарства не ведуть, стосунки між ними втратили сімейний характер. Вважає подальше збереження шлюбу між нею та позивачем неможливим. Просила суд розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 09.09.2013 у виконавчому комітеті Завидовицької сільської ради Городоцького району Львівської області за актовим записом № 6. Позивачка в судове засідання не з`явилася, в матеріалах справи міститься її заява про розгляд справи у її відсутності, просить не надавати терміну для примирення, позовні вимоги підтримує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, 17.12.2025 року подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позов визнає, також наполягає на розірванні шлюбу. У звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, що передбачено ч.2 ст.247 ЦПК України. Проаналізувавши підстави позовної заяви, оглянувши та оцінивши матеріали справи, дослідивши зібрані у справі докази, суд вважає, що позов слід задоволити з наступних підстав. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Водночас принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії його реєстрації, а і під час знаходження в шлюбі. Так, згідно з ч.3, 4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування, зокрема, до збереження шлюбних відносин, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. У відповідності до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього Кодексу. У свою чергу підстави для розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя визначені ст.112 СК України, положеннями якої встановлено, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Частиною 2 ст.112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони 09.09.2013 уклали шлюб, який зареєстрували у виконавчому комітеті Завидовицької сільської ради Городоцького району Львівської області за актовим записом № 06 (а.с.3). У сторін в шлюбі народилася одна дитина син [PERSON] , [INFO] (а.с.6). Сімейне життя у сторін не склалося через різні погляди на сімейне життя та сімейні обовязки, сторони не підтримують подружніх відносин, відповідач позов визнав і також наполягає на розірванні шлюбу з позивачем. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та взаємопідтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивачка не має наміру зберігати шлюб, надання терміну для примирення не бажає, а тому суд не вбачає підстав для збереження шлюбу. Подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам обох сторін, а тому згідно зі ст.112 СК України є всі підстави для розірвання шлюбу. Частиною 1 ст.142 ЦПК України, ч.3 ст.7 ЗУ «Про судовий збір» визначено, що у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Таким чином, оскільки відповідач [PERSON] визнав позов [PERSON] до початку розгляду справи по суті, відповідно до ч.1 ст.142 ЦПК України, ч.3 ст.7 ЗУ «Про судовий збір», є підстави для повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що становить 605 грн. 60 коп. Іншу частину сплаченого судового збору слід стягнути з відповідача в користь позивача.

Outcome: approved