Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-11 00:00:00

Представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю "Споживчий Центр" Рассказов Д.І. через систему "Електронний суд" звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи свої вимоги тим, що 02.06.2024 між ТОВ «Споживчий Центр» та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір (оферта) №02.06.2024-100000048. Відповідно до умов кредитного договору позичальнику надано кредит у розмірі 6 000,00 грн., строком на 112 днів за процентною ставкою у розмірі 1,5 % за 1 день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається кредит, комісія, пов`язана з наданням кредиту 10% від суми кредиту, а саме: 600 грн. Щодо підтвердження укладення електронного договору зазначає, що відповідачем [PERSON] 02.06.2024 електронним цифровим підписом одноразовим ідентифікатором підписано Пропозицію про укладення кредитного договору (оферти), заявку на отримання кредиту, підтверджено укладення кредитного договору та отримано на свій рахунок грошові кошти у розмірі 6 0000 грн, а тому акцептовані умови Договору. Під час укладення договору [PERSON] пройдено ідентифікацію шляхом використання системи BankID Національного банку. Зазначає, що позивач виконав свої зобов`язання у повному обсязі, однак відповідач взяті на себе зобов`язання не виконав і кредит у визначений строк не повернув. Як наслідок, вказує, що станом на час пред`ялення позову утворилася заборгованість у розмірі 19 680 грн. коп., що складається із заборгованості по тілу кредиту у розмірі 6 000,00 грн., по процентах в розмірі 10 080,00 грн., комісії 600,00 грн, неустойки 3 000,00 грн, чим порушуються права та інтереси ТОВ «Споживчий центр». З огляду на наведене, просить суд стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Споживчий Центр» заборгованість за кредитним договором №02.06.2024-100000048 від 02.06.2024, у розмірі 19 680 грн. 00 коп. та судові витрати. 17.06.2025 відповідач [PERSON] подала відзив на позовну заяву, в якому заперечує проти позову, вважає вимоги безпідставними та необгрунтованими. Вказує, що не укладала з ТОВ «Споживчий центр» жодного кредитного договору та не отримувала жодних кредитних коштів. Використання системи BankID саме по собі не доводить, що саме вона здійснила ідентифікацію та підписання договору, оскільки доступ могли отримати треті особи, у зв`язку з чим вона зверталась до поліції з заявою про шахрайські дії, пов`язані з незаконним оформленням кредиту на її ім`я. Вказує, що 01.06.2024 на її ім`я оформлено кредит шахраями через ТОВ Споживчий центр «Швидко Гроші» сумою 3000 грн, 02.06.2024 кредит закрито і того ж дня взято інший кредит на суму 6000 грн. Про такі обставини дізналася з листа електронною поштою. При оформленні кредиту, шахраї використали її номер [NUMBER] Life, яким вона не користувалася і який був заблокований в лютому 2024. Зателефонувавши до компанії Life оператор повідомив, що її номер заблоковано, проте у подальшому перевипущено і цим номером користується вже інша людина. В кредитному договорі вказано, що підпис підтверджено смс що надходив на номер Life, але її картка в цей період вже не була активна, тобто вона не могла жодним чином підтвердити підпис, цей номер їй вже не належав. Також було використано банківську картку для виплат АТ КБ Приватбанк. На електронній пошті були смс про нетиповий вхід у її банківський акаунт. Додаток Приват 24 був привязаний до номера Life 0634210311, при цьому в додаток вже зайти не змогла. З Бюро кредитних історій (Убкі) дізналася, що на її імя взято 5 кредитів в різних кредитних установах: ТОВ Споживчий центр «Швидко Гроші», Манівео, Селфікредит, 1 Безпечне Агенство, Є Гроші. Телефонувавши в усі ці установи оператори просили назвати свої дані та ІПН, щоб вона могла дізнатись хоч якусь інформацію. Відповідач писала скарги в кредитні установи, проте жодного договору їй ніхто не надав, окрім ТОВ Споживчий центр. Зателефонувавши в «Швидко гроші» дізналася, що кредит оформлено через особистий кабінет. При цьому, вона ніколи не реєструвалася в жодній із цих компаній і кредити не брала. В договорі вказано місце роботи м.Черкаси «Стройбуд» і контакти 2 осіб, але в Черкасах позивач не проживала і не працювала та ніякого відношення до зазначеної організації взагалі не має. До того часу весь час проживала і працювала у м.Київ. Протягом півроку на її номер Київстар постійно надходили дзвінки з незнайомих номерів та спами. Відповідач зверталася із скаргами про шахрайські дії та незаконно оформлені кредити, але ніякого результату це не дало. Кредитні установи почали закривати і передавати кредити іншим спілкам (Таліон Плюс, Кредитпромінвест). Вказує, що збережена в телефоні переписка з позивачем, свідчить проте, що [PERSON] повідомляла позивача, що карта, на яку переведені кредитні кошти, їй не належить. Зазначає, що позивач обгрунтовує позов внутрішніми документами, які не є належними доказами у справі, з огляду на що просить відмовити у задоволенні позову повністю. 24.06.2025 представник позивача Ларіонов К.О. через систему «Електронний суд» подав відповідь на відзив. Вказує, що кредитний договір №02.06.2024-100000048 від 02.06.2024 укладений в електронній формі, яка законодавчо прирівнюється до письмової. Зазначає, що відповідачем під час укладення кредитного договору проведено ідентифікацію через систему ВаnkID. Система ВаnкID Національного банку після вибору користувачем Системи ВаnкID Національного банку як способу електронної дистанційної ідентифікації та/або верифікації спрямовує його на центральний вузол Системи ВаnкID Національного банку, на якому користувач мас обрати абонента ідентифікатора. Система ВаnкID Національного банку після вибору користувачем абонента- ідентифікатора неренанравляе його на сторінку сервісу автентифікації обраного абонента-ідентифікатора для проходження користувачем багатофакторної автентифікації. Абонент-ідентифікатор після успішного проходження користувачем багатофакторної автентифікації формує ЕПІ з даними користувача, запит на які надійшли в ЕЗІ. Вказує, що при проходженні автентифікації (введенні пароля до інтернет-банкінгу, обраного відповідачем та підтвердження надання даних через систему ВаnкID від абонента- ідентифікатора позивачу), було встановлено особу відповідача шляхом отримання відповідних даних, перелік якої визначено в електронній анкеті специфікації взаємодії абонентського вузла з центральним вузлом Системи ВаnкID Національного банку. Успішне проходження процедури багатофакторної автентифікації користувачем є обов`язковою умовою для передавання його даних абоненту - надавачу абоненту - надавачу послуг зі спеціальним статусом. При подачі позовної заяви додано відомості щодо ідентифікації відповідача через систему Bank ID. Відтак, від центрального вузла системи ВаnкID Національного банку України були отримані зокрема дані, які однозначно ідентифікують відповідача. Зазначає, що стороною позивача (Кредитодавця) документи, що складають Кредитний договір підписувались електронним підписом, а сааме: за допомогою одноразового ідентифікатора, який надсилався у смс-повідомленні на номер, вказаний останнім, як фінансовий. Зазначає, що позивач надає суду Log File з чіткою хронологією дій учасників електронної комерції при укладенні електронного договору в інформаційно- комунікаційній системі позивача - веб-сайті позивача sgroshi.com.ua Поряд з цим, без реєстрації та здійснення входу на веб-сайт товариства за допомогою логіна і пароля особистого кабінету та без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс повідомлення, кредитний договір не був би укладений, а тому відповідачем та позивачем досягнуто згоди щодо усіх істотних умов правочину (кредитного договору), та підписано одноразовим ідентифікатором, що підтверджується належними доказами. Доповнює, що позивачем перераховано кошти на картковий рахунок відповідача, який зазначено ним у кредитному договорі (заявці), за допомогою інтернет еквайрингу іРау. До суду надано електронні докази в паперовій формі (роздруківка тексту заявки кредитного договору №02.06.2024-100000048, відповідь позичальника про прийняття пропозиції (акцент) кредитного договору №02.06.2024-100000048), підписані одноразовим ідентифікатором, які містить номер особистого електронного платіжного засобу відповідача, а саме: [NUMBER]. Електронний платіжний засіб відповідач зазначав самостійно в системі. Доповнює, що сторона позивача наголошує, що зазначаючи у відзиві про відсутність доказів перерахування кредитних коштів, відповідач не надав до суду виписки по рахунках, який відповідач зазначила в договорі, як номер особистого платіжного засобу, на спростування доказів, наданих стороною позивача, хоча такий обов`язок передбачений статтею 81 ЦІІК України, згідно з якою кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Зважаючи на норми статті 46 Закону України «Про платіжні послуги», вказує, що у разі якщо б під час виконання платіжної операції щодо перерахування кредитних коштів відповідачу відомості про нього, як про належного утримувача кредиту не підтвердились, операція із зарахування таких коштів взагалі б не відбулась. Таким чином ТОВ «Споживчий центр» виконало свої зобов`язання кредитним договором № 02.06.2024-100000048 в повному обсязі, надані відповідачу кредитні кошти відповідно до умов укладеного кредитного договору. Ухвалою суду від 21.05.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, вирішено проводити розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою суду від 03.07.2025 здійснено перехід від спрощеного позовного провадження до розгляду за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 02.09.2025 закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду. Задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів, витребувано в АТ КБ «Приватбанк» інформацію щодо банківської карти № [NUMBER] на ім`я [PERSON] . В судове засідання представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю "Споживчий Центр" не з`явився, в поданому позові просив проводити розгляд даної справи за відсутності представника ТОВ «Споживчий центр». Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася. Представник відповідача - адвокат Руденко Р.В. в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні позову з підстав, викладених у відзиві. Додав до матеріалів справи відповідь слідчого СВ Звенигородського РВП ГУ НП в Черкаській області Бакіцького Артура та Витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань № 12025250360001287 від 28.10.2025 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 4 ст.190 КК України за зверненням [PERSON] . Суд на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин цієї справи, на які позивач послався як на підставу своїх вимог, що викладені у позовній заяві та підтверджені доданими до неї доказами, які були досліджені судом, заслухавши представника відповідача - адвоката Руденка Р.В., на засадах верховенства права, відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, дійшов наступних висновків. Судом установлено, що відповідач [PERSON] зазначена позивачем Позичальником за кредитним договором, укладеним 02 червня 2026 року в електронній формі із ТОВ «Споживчий центр" № 02.06.2024-100000048. Договір підписаний одноразовим ідентифікатором Е148. Згідно з умовами кредитного договору позичальнику надається кредит у розмірі 6 000 грн, строком на 112 днів з дати його надання. Дата повернення кредиту 21 вересня 2024 року. Реквізити належного позичальнику електронного платіжного засобу для надання коштів позичальнику за даним договором: [NUMBER]. Згідно з повідомленням ТОВ "Універсальні платіжні рішення" вих№1-0605 від 06.05.2025 підприємство надає послуги з переказу коштів в національній валюті без відкриття рахунків. Відповідно до договору про переказ коштів ФК-342 від 02.10.2024 успішно перераховано кошти на платіжну картку клієнта: 02.06.2024 00:40:27 на суму 6 000 грн., номер картки [NUMBER] , призначення платежу: видача за договором кредиту № 02.06.2024-100000048. Відповідно до довідки розрахунку, наданої позивачем, розмір заборгованості становить 19 680 грн. 00 коп., з яких 6 000 грн. 00 коп. тіло кредиту, 10 080,00 грн. проценти, 600,00 грн - комісія. 02 вересня 2025 року ухвалою суду за клопотанням представника позивача витребувано від АТ КБ «Приватбанк» інформацію: чи імітувалась (видавалась) на ім`я [PERSON] банківська картка № [NUMBER] , прізвище, ім`я, по-батькові отримувача грошових коштів, перерахованих на карту № [NUMBER] та інформацію про рух коштів по банківському рахунку № [NUMBER] за 02 червня 2024 року. Згідно з відповіддю АТ КБ «Приватбанк» №20.1.0.0.0/7 -251020/93508 від 20.10.2025 [PERSON] є клієнтом банку, запитувана картка № [NUMBER] на її ім`я імітувалася. [PERSON] є власником картки № [NUMBER] (рахунок № [NUMBER] ). Згідно з випискою по рахунку від 02 червня 2024 року отриманий переказ коштів у розмірі 6 000 грн. Також 02.06.2024 здійснено два перекази на ім`я [PERSON] двома платежами на суму 3 016,58 грн та 3 031,74 грн. Відповідач [PERSON] звернулася до Звенигородського РВП ГУ НП в Черкаській області із заявою, в якій просила провести перевірку оформлення на її ім`я ряду кредитів шахраями. Відповідно до відповіді слідчого СВ Звенигородського РВП ГУ НП в Черкаській області Артура Бакіцького вбачається, що заява про вчинення кримінального правопорушення відносно [PERSON] [INFO] зареєстрована та відомості внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12025250360001287 від 28.10.2025 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України. На теперішній час проводяться необхідні слідчо-розшукові дії для встановлення всіх обставин вчинення вище вказаного кримінального правопорушення, досудове розслідування триває. Згідно з відповіддю представника ТОВ «Лайфселл» Віталія Коцара, наданої на адвокатський запит адвоката Руденка Р.В., вбачається, що зазначений у запиті номер 0634210311 мав декілька «життєвих циклів». Два останні «життєві цикли» номеру тривали з 08.07.2020 (дата активації номеру в мережі lifecell) по 09.02.2024 (дата остаточного припинення надання електронних комунікаційних послуг) та з 01.06.2024 по 03.07.2025. В обох випадках надання електронних комунікаційних послуг за таким номером припинено (остаточно) 09.02.2024 та згодом 03.07.2025 (тобто, в обох випадках, здійснено «деактивацію»). Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до положень ст. 83 ЦПК України позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. Згідно зі статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Згідно з ст. ст.76,77 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Судом встановлено, що між сторонами виник спір щодо стягнення заборгованості за кредитним договором, який повинен виконуватися, виходячи зі змісту норм матеріального права та з урахуванням умов і змісту самого договору. Відповідно пункту 1 частини другої статті 11 ЦК України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до положень частин 1, 3 та 4 статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Положеннями частини першої статті 205 ЦК України встановлено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до положень частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. За змістом норми статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. За правилом ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформлюється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі - ч.12 статті 11 Закону №675-VIII. Статтею 12 вказаного Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Правом на звернення до суду за захистом наділена особа лише в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Обравши відповідний спосіб захисту права, позивач в силу ст. 12 ЦПК України зобов`язаний довести правову та фактичну підставу своїх вимог. Суд, розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши усі надані йому докази, оцінивши їх з точки зору належності, допустимості і достовірності, а їх сукупність - з точки зору достатності та взаємозв`язку, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному та безпосередньому дослідженні усіх обставин справи, які мають значення для правильного вирішення спору,

Outcome: dismissed