Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-15 00:00:00

Позивач Моторне (транспортне) страхове бюро України (далі МТСБУ) в особі його представника Мисюкевич К.В. звернулось до Ківерцівського районного суду Волинської області з цивільним позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди в порядку регресу. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 15 червня 2024р. на автодорозі М-19 сполученням «Доманове Ковель Чернівці Тереблече» відбулась ДТП за участю транспортних засобів: автомобіля марки «Suzuki» н.з. « [NUMBER] » під керуванням [PERSON] та автомобіля марки «MAN» н.з. « [NUMBER] » з напівпричепом марки «KRONE» н.з. « [NUMBER] » під керуванням [PERSON] . Власником транспортного засобу марки «MAN» з напівпричепом марки «KRONE» є ТОВ «ВОЯЖ». Постановою судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 04.07.2024 року у справі №161/11720/24, [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Цивільно-правова відповідальність останнього на момент настання дорожньо-транспортної пригоди застрахована не була. Оскільки цивільно-правова відповідальність відповідача по справі [PERSON] на момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди не була застрахована, потерпіла особа ТОВ «ВОЯЖ» звернулось до Моторного (транспортного) страхового бюро України (МТСБУ) із заявою про виплату страхового відшкодування та повідомленням про настання дорожньо-транспортної пригоди. Вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу марки «MAN» н.з. « [NUMBER] » (з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складових) згідно експертного висновку становить 621370,84 грн. Крім того позивачем за виконання вказаного експертного дослідження, на підставі рахунка №20398 від 28.07.2024 року та Акту виконаних робіт, сплачено ЕО ТзОВ «Довіра» 2550 грн 00 коп., що підтверджується платіжною інструкцією №926766 від 18.09.2024 року. МТСБУ здійснило регламентну виплату на рахунок потерпілої особи в розмірі 160000 грн. 00 коп., що підтверджується платіжною інструкцією №943658 від 02.12.2024р. Таким чином, фактичні витрати позивача МТСБУ на виплату потерпілому страхового відшкодування та витрати на встановлення розміру збитку по справі складають в сумі 162550 грн 00 коп., які просить стягнути з відповідача по справі [PERSON] в користь позивача МТСБУ. Ухвалою судді Ківерцівського районного суду Волинської області від 27.10.2025 року відкрито провадження у даній справі та призначено до розгляду у порядку загального позовного провадження. Встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. 10.12.2025 року представник відповідача по справі [PERSON] адвокат Вінцюк Ю.Б. подала до суду відзив на позовну заяву у якому позовні вимоги в частині стягнення з позивача витрат на проведення експертного дослідження в сумі 2550,00 грн не визнає, оскільки вирішення питань залучення суб`єкта оціночної діяльності, оцінювача та вирішення питань із страховим відшкодуванням є правом, а не обов`язком МТСБУ, а тому відсутні підстави для відшкодування відповідачем витрат в розмірі 2550,00 грн. /57-58/ 17.12.2025 року представник позивача по справі подав до суду відповідь на відзив у якому позовні вимоги підтримує в повному об`ємі з підстав викладених у позові та вважає, що витрати на проведення оцінки є прямим наслідком ДТП, є документально підтвердженими та такими, що перебувають у причинному зв`язку з діями винуватця /67-68/ Ухвалою Ківерцівського районного суду Волинської області від 18 грудня 2025р. закрито підготовче провадження у даній цивільній справі та призначено справу до судового розгляду по суті. Представник позивача у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Відповідач по справі [PERSON] в судове засідання не з`явився, його представник адвокат Вінцюк Ю.Б. подала до суду заяву про визнання позовних вимог та розгляд справи у відсутності сторони відповідача. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв`язку з цим, на підставі ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу. Дослідивши надані письмові докази, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Згідно зі статями 4, 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК). Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості. Відповідно до положень статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» містять спеціальні норми щодо регулювання даних правовідносин. Основними завданнями Моторного (транспортного) страхового бюро України є здійснення виплат із централізованих страхових резервних фондів компенсацій та відшкодувань на умовах, передбачених Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Судом встановлено, що 15 червня 2024р. на автодорозі М-19 сполученням «Доманове Ковель Чернівці Тереблече» відбулась ДТП за участю транспортних засобів: автомобіля марки «Suzuki» н.з. « [NUMBER] » під керуванням [PERSON] та автомобіля марки «MAN» н.з. « [NUMBER] » з напівпричепом марки «KRONE» н.з. « [NUMBER] » під керуванням [PERSON] . Власником транспортного засобу марки «MAN» з напівпричепом марки «KRONE» є ТОВ «ВОЯЖ». Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим завдано матеріальних збитків /а.с.7-9/. Постановою судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 04.07.2024 року у справі №161/11720/24, [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Постанова судді набрала законної сили /а.с.13/. Відповідно до частини 6 статті 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Рішенням Європейського суду з прав людини від 25 липня 2002 року у справі за заявою № 48553/99 «Совтрансавто Холдинг» проти України», а також рішенням Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 1999 року у справі за заявою № 28342/95 «Брумареску проти Румунії» встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів. Отже, вина відповідача по справі [PERSON] у вчиненні вказаної дорожньо-транспортної пригоди встановлена та в порядку статті 82 ЦПК України доказуванню не підлягає. Також судом встановлено, що на момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди відповідач [PERSON] не застрахував свою цивільно-правову відповідальність перед третіми особами у встановленому законом порядку. Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01 липня 2004 року № 1961-IV (далі Закон) регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. Згідно з пунктом 39.1 статті 39 Закону Моторне (транспортне) страхове бюро України є єдиним об`єднанням страховиків, які здійснюють обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Участь страховиків у МТСБУ є умовою здійснення діяльності щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. За положеннями підпункту «а» пункту 41.1 статті 41 Закону МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. Страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його (пункт 36.2 статті 36 Закону). 20.06.2024 року потерпіла особа ТОВ «Вояж» звернулось до страховика МТСБУ із повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду та заявою, в якій просив здійснити відшкодування оціненої шкоди, заподіяної в результаті дорожньо-транспортної пригоди /а.с. 10-12/. Згідно звіту про визначення вартості матеріального збитку завданого власнику колісного транспортного засобу №20398 від 27.07.2024р., встановлено вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу марки «MAN» н.з. « [NUMBER] » (з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складових) 621370,84 грн. /а.с. 16-25/ 29.11.2024 року МТСБУ прийнято наказ про виплату потерпілому ТОВ «ВОЯЖ» страхового відшкодування у розмірі 160000 грн 00 коп., яке 02.12.2024р. було виплачено МСТБУ потерпілому ТОВ «ВОЯЖ», що підтверджується платіжною інструкцією №943658 /а.с. 28-29/. Страховик також поніс витрати за виконання експертного дослідження по встановленню вартості відновлювального ремонту транспортного засобу марки «MAN» н.з. « [NUMBER] » в розмірі 2550 грн 00 коп., що підтверджується платіжною інструкцією №926766 від 18.09.2024 року /а.с. 27/. Відповідно до частини 1 статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Як передбачено частиною 2 статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно з частиною 1 статті 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. До страховика, який здійснив страхову виплату (відшкодування) за договором страхування майна, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхову виплату (відшкодування), має до особи, відповідальної за завдані збитки (стаття 993 ЦК України). Страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність (підпункт 38.2.1 пункту 38.2 статті 38 Закону). У пункті 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» зазначено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 13 Закону України «Про судову експертизу» незалежно від виду судочинства судовий експерт має право: проводити на договірних засадах експертні дослідження з питань, що становлять інтерес для юридичних і фізичних осіб, з урахуванням обмежень, передбачених законом. Як зазначено вище, вказаний звіт про оцінку складено на договірних засадах, з урахуванням особливостей його оформлення згідно п. 4.4 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, яка не вимагає, щоб висновок містив посилання, що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок. Крім того, відповідач не був позбавлений можливості надати суду інший висновок (звіт про оцінку, тощо) або заявити клопотання про призначення експертизи для встановлення розміру шкоди. При цьому, МТСБУ виконало покладений на нього законом обов`язок по відшкодуванню шкоди, заподіяної з вини власника (володільця) транспортного засобу, який всупереч вимогам Закону на час події керував транспортним засобом без діючого договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності перед третіми особам. Позивач довів ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог. Вказані позовні вимоги визнав відповідач по справі, що підтверджується письмовою заявою його представника адвоката Вінцюк Ю.Б. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача в порядку регресу суми виплаченого страхового відшкодування є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення, а тому з відповідача по справі [PERSON] на користь позивача - МСТБУ слід стягнути суму страхового відшкодування в розмірі 160000 грн 00 коп. та вартість послуг експерта у розмірі 2550 грн 00 коп., а всього 162550 грн 00 коп. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача також підлягають стягненню на користь позивача судові витрати у вигляді сплаченого і документально підтвердженого судового збору в розмірі 3028 грн. 00 коп.

Outcome: approved