Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-18 00:00:00

17.02.2025 адвокат Бондаренко І.О., який діє в інтересах позивача [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , Департаменту з надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради про визнання незаконними дії державного реєстратора Департаменту з надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради Чекановського С.І. щодо скасування державної реєстрації права власності [PERSON] на квартиру [ADDRESS] , визнання незаконними дії державного реєстратора Департаменту з надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради Чекановського С.І. шляхом внесення 23.02.2023 запису до державного реєстру речових прав на нерухоме майно про державну реєстрацію права власності на квартиру [ADDRESS] за [PERSON] , відновлення становища [PERSON] , яке існувало до порушення, шляхом зобов`язання органів державної реєстрації Міністерства юстиції України відновити у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про право власності позивача на квартиру [ADDRESS] . Обґрунтовуючи свої вимоги представник позивача зазначив, що 18.09.2018 [PERSON] за нотаріально посвідченим договором купівлі-продажу у [PERSON] придбала квартиру [ADDRESS] , нотаріусом було перевірено належність квартирі саме продавцеві та в той же день приватним нотаріусом Захаренко І.В. була здійснена державна реєстрація права власності [PERSON] на вказану квартиру у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Проте, 23.02.2022 рішенням державного реєстратора Департаменту з надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради Чекановського С.І. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 05.07.2023 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено запис про державну реєстрацію на квартиру за [PERSON] , на підставі рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 07.06.2021, постанови Миколаївського апеляційного суду від 28.09.2021 у справі №487/3529/21 і договору дарування №2-3729 від 31.05.1994. Вказаними судовими рішеннями було встановлено факт укладення договорів купівлі-продажу від 23.08.2018 за №661 і від 18.09.2018 за №727, зокрема їх правомірність та чинність, а в задоволенні позовних вимог щодо визнання договору №661 нікчемним та скасування запису в Державному реєстрі щодо державної реєстрації права власності на квартиру за [PERSON] відмовлено. Тому правовстановлюючі документи, якими підтверджується право власності позивача та відчужувача [PERSON] на користь [PERSON] є чинними й не визнані судом недійсними чи неукладеними, а запис про державну реєстрацію права власності на квартиру за [PERSON] є чинним та не скасованим в судовому порядку. Отже, судові рішення, які не підтверджують зміну правових підстав договорів купівлі-продажу від 23.08.2018 за №661 і від 18.09.2018 за №727 (визнання їх недійсними, скасованими чи інше) на право власності на нерухоме майно квартиру, стало підставою для прийняття відповідачем рішення про державну реєстрацію права власності за третьою особою. Але відповідач за наявності підстав для відмови в державній реєстрації прав, зобов`язаний був прийняти рішення про відмову в державній реєстрації прав. Ухвалою від 03.02.2025 задоволено самовідвід судді Бобрової І.В. від розгляду справи №487/467/25. Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.02.2025, визначено головуючого суддю Афоніну С.М. Ухвалою від 12.02.2025справу прийнято до провадження та відкрите провадження в порядку загального позовного провадження, призначене підготовче засідання. 27.02.2025 представник відповідача Департаменту з надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради подав до суду відзив на позов, просив в задоволенні позовних вимог відмовити посилаючись на те, що Департамент є неналежним відповідачем у справі, оскільки позивачем не наведено жодних фактів, що порушено право позивача саме Департаментом. Належним відповідачем у справах за позовом про скасування рішення, запису щодо державної реєстрації права чи обтяження має бути особа, право чи обтяження якої зареєстровано. Пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови у позові. Крім того, реєстратор Чекановський С.І. проводив державну реєстрацію відповідно до п. 40 Порядку №1127 на підставі документів необхідних для відповідної реєстрації, передбачених ст. 27 Закону та Порядку. Пунктом 67 Порядку визначено, що для державної реєстрації прав власності у разі витребування майна із чужого незаконного володіння на підставі рішення суду, подається відповідне рішення суду. Згідно роз`яснень Верховного Суду у справі №757/26182/14 у справі від 08.121.2023, судові рішення у цієї справі в частині витребування майна з чужого незаконного володіння є підставою для державної реєстрації права власності на нерухоме майно за позивачем, відповідно до п.9 ч.1 ст. 27 Закону, якщо право власності на це нерухоме майно зареєстровано за відповідачем. Рішення про витребування нерухомого майна із чужого незаконного володіння відповідача є тим документом, що підтверджує право власності на таке майно належного власника. На рівні Закону не передбачено додаткових умов чи обмежень щодо виконання державним реєстратором судового рішення щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно. Реєстратор Чекановський С.І. на підставі рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 07.06.2021 у справі№487/3529/19 проведено дію по реєстрації за [PERSON] права власності на об`єкт нерухомого майна, відповідно до резолютивної частини такого рішення «витребування квартири [ADDRESS] з незаконного володіння [PERSON] на користь [PERSON] та в цей частині рішення залишено в силі постановою Миколаївського апеляційного суду від 28.09.2021. 02.06.2025 представник відповідача Департаменту з надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради подав до суду заяву про розгляд справи за відсутності їхнього представника. 18.06.2025 адвокат Бондаренко І.О., який діє в інтересах позивача [PERSON] , звернувся до суду із заявою про зміну предмету позову. Ухвалою від 23.06.2025 в прийнятті заяви адвоката Бондаренка І.О., який діє в інтересах позивача [PERSON] про зміну предмета позову у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , Департаменту з надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради про визнання протиправними дії державного реєстратора та зобов`язання вчинити дії відмовлено та повернуто заяву. Ухвалою від 04.09.2025 закрите підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду. 15.09.2025 відповідач [PERSON] подав до суду заяву просив розглянути справу за його відсутністю та в задоволенні позовних вимог просив відмовити, посилаючись на те, що ним було розглянуто заяву від 23.02.2022 про державну реєстрацію права власності на квартиру [ADDRESS] та прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №68317966 від 05.07.2023, на підставі документів відповідно до ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 №1952-IV. Заявником було подано рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 07.06.2021 у справі №487/3529/19 та постанову Миколаївського апеляційного суду від 28.01.2021, де зазначено про витребування вказаної квартир із незаконного володіння [PERSON] на користь [PERSON] . Вважає, що ним було прийнято рішення на законних підставах відповідно до чинного законодавства України. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник Козуненко І.В. позовні вимоги підтримали в повному обсязі за обставин викладених у позовної заяві, просили про задоволення позову. 17.11.2025представник відповідача Департаменту з надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради подав до суду заяву про розгляд справи за відсутності їхнього представника, в задоволенні позовних просили відмовити. 20.11.2025 представник позивача адвокат Цибко І.В. подала до суду заяву, просила розглянути справу за її та позивач відсутністю, позовні вимоги підтримала. 19.01.2026представник відповідача Департаменту з надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради подав до суду заяву про розгляд справи за відсутності їхнього представника, в задоволенні позовних просили відмовити. Заслухавши пояснення позивача та її представника, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 ЦПК України). Відповідно до статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 02 лютого 2021 року в справі № 925/642/19 зазначено, що порушенням вважається такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке; порушення права пов`язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково. При цьому позивач, тобто особа, яка подала позов, самостійно визначається з порушеним, невизнаним чи оспорюваним правом або охоронюваним законом інтересом, які потребують судового захисту. Обґрунтованість підстав звернення до суду оцінюються судом у кожній конкретній справі за результатами розгляду позову. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина 1 статті 13 ЦПК України). Згідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом установлено, що рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 07.06.2021 у справі №487/3529/19, позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] третя особа приватний нотаріус Миколаївського міського нотаріального округу Захаренко І.В. про визнання нікчемним договору купівлі-продажу кв. [ADDRESS] , укладений між [PERSON] , в особі [PERSON] , яка діяла за довіреністю, та [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Захаренко І.В. 23.08.2018 року за реєстровим номером №661 та зареєстрований у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно під №27631080, скасування в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та вилучення з реєстру запис №27631080 про реєстрацію договору купівлі-продажу кв. [ADDRESS] , 23.08.2018 укладений між [PERSON] , в особі [PERSON] , яка діяла за довіреністю та [PERSON] ; витребування у [PERSON] на користь позивача [PERSON] кв. [ADDRESS] , яка перебуває в незаконному володінні; скасування в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та вилучення з реєстру запису №27967002 про реєстрацію договору купівлі-продажу кв. [ADDRESS] від 18.09.2018 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON] , задоволені частково. Визнано недійсним договір №428 купівлі-продажу нерухомого майна від 26 вересня 2001 року, за яким [PERSON] продала, а [PERSON] купив квартиру [ADDRESS] ; витребувано квартиру [ADDRESS] з незаконного володіння [PERSON] на користь [PERSON] ; вирішено питання судових витрати та в задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Постановою Миколаївського апеляційного суду від 28.09. 2021, рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 07 червня 2021 року в частині визнання недійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна № 428 від 26 вересня 2001 року, укладеного на товарній біржі «Мегаполіс-Інфо», за яким [PERSON] продала, а [PERSON] купив квартиру [ADDRESS] , скасовано та ухвалено в цій частині нове судове рішення, в задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про визнання недійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна № 428 від 26 вересня 2001 року, укладеного на товарній біржі «Мегаполіс-Інфо», за яким [PERSON] продала, а [PERSON] купив квартиру [ADDRESS] , відмовлено. В іншій частині судове рішення суду першої інстанції залишити без змін та набрало законної сили. При цьому, Миколаївським апеляційним судом в постанові від 28.09.2021 було встановлено, що спірний договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , укладений 26 вересня 2001 року між [PERSON] та [PERSON] є неукладеним, тому у задоволенні позовних вимог про недійсність цього договору відмовлено, саме з підстав обрання позивачем неефективного способу захисту, оскільки неможливо визнати неукладений правочин недійсним. Після ухвалення Миколаївським апеляційним судом постанови 28.09.2021 державним реєстратором Департаменту з надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради Чекановським С.І. В. прийнято рішення за №68317966 від 05.07.2023 та до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень було внесено відомості про припинення права власності за [PERSON] та зареєстровано право власності за [PERSON] на квартиру [ADDRESS] . Відносини, пов`язані з державною реєстрацією прав на нерухоме майно та їх обтяжень, регулює Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» № 1952-IV, у частині другій статті 18 якого зазначено, що перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень. У пунктах 6, 7 Порядку № 1127 передбачено, що державна реєстрація прав проводиться за заявою заявника шляхом звернення до суб`єкта державної реєстрації прав або нотаріуса, крім випадків, передбачених цим Порядком. Для державної реєстрації прав заявник подає оригінали документів, необхідних для відповідної реєстрації, та документ, що підтверджує сплату адміністративного збору за державну реєстрацію прав. Відповідно до пункту 12 Порядку № 1127 розгляд заяви та документів, поданих для державної реєстрації прав, здійснюється державним реєстратором, який встановлює черговість розгляду заяв, що зареєстровані в базі даних заяв на таке майно, відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами та їх обтяженнями, а також наявність підстав для проведення державної реєстрації прав, зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав. Згідно з пунктами 18, 23 Порядку № 1127 за результатом розгляду заяви та документів, поданих для державної реєстрації прав, державний реєстратор приймає рішення що до державної реєстрації прав або щодо відмови в такій реєстрації. За наявності підстав для відмови в державній реєстрації прав, що визначені Законом № 1952-IV, державний реєстратор приймає відповідне рішення, яке повинне містити вичерпний перелік обставин, що стали підставою для його прийняття, з відповідним обґрунтуванням їх застосування. У частині першій статті 24 Закону № 1952-IV перелічено підстави для відмови у державній реєстрації прав та їх обтяжень. За наявності підстав для відмови в державній реєстрації прав державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав. Рішення про відмову в державній реєстрації прав повинне містити вичерпний перелік обставин, що стали підставою для його прийняття (частина друга статті 24 Закону № 1952-IV). Також у статті 24 Закону № 1952-IV визначено перелік обставин, за яких відмова в державній реєстрації прав з підстав, зазначених у частині першій цієї статті, не застосовується. Задоволення позову про витребування майна є підставою для внесення відповідного запису до Державного реєстру прав. Такі висновки викладені,зокрема, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16 (провадження № 14-208цс18), у пункті 98 постанови Великої Палати Верховного Суду від 07 листопада 2018 року у справі № 488/5027/14-ц (провадження № 14-256цс18). Рішення про витребування нерухомого майна із незаконного володіння відповідача є тим документом, що підтверджує право власності та таке майно належного власника. Скасування неналежного запису про державну реєстрацію до Державного реєстру прав має бути внесений належний запис про державну реєстрацію права власності позивача. Такий запис вноситься на підставі судового рішення про задоволення віндикаційного позову (пункт 87 постанови Великої Палати Верховного Суду від 09 листопада 2021 року у справі №466/8649/16-ц (провадження № 14-93цс20)). Отже, державним реєстратором Департаменту з надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради Чекановським С.І. В. було прийнято рішення за №68317966 від 05.07.2023 та до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень було внесено відомості про припинення права власності за [PERSON] та зареєстровано право власності за [PERSON] на квартиру [ADDRESS] , на підставі рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 07.06.2021 та постанови Миколаївського апеляційного суду від 28.09. 2021, відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» № 1952-IV та Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень. З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що [PERSON] не доведено факту порушення її прав, а тому відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог. Крім того, згідно ст.. 6 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державні реєстратори та органи, з якими вони перебувають у трудових відносинах, є різними та самостійними суб`єктами державної реєстрації. В позовної заяві позивач не наводить жодного факту, що відповідач Департамент з надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради своїми діями або/чи бездіяльністю порушує її права та не пред`явлено жодних позовних вимог до вказаного відповідача. Велика Палата Верховного Суду (далі ВП ВС) у постанові від 5 липня 2023 року по справі № 910/15792/20 дійшла висновку, що державний реєстратор не є належним відповідачем у спорах про визнання незаконними та скасування реєстраційних дій. У постанові зазначено, що державний реєстратор не є належним відповідачем у спорах про визнання незаконними та скасування реєстраційних дій, вчинених щодо третьої особи, а ним є особа, щодо якої були здійснені ці дії (записи). ВП ВС звернула увагу, що визначення відповідачів, предмета і підстав спору є правом позивача. Натомість встановлення належності відповідачів та обґрунтованості позову обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (правова позиція ВП ВС у постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц). Також ВП ВС наголосила, що належним відповідачем є особа, яка є суб`єктом матеріального правовідношення, тобто особа, за рахунок якої можливо задовольнити позовні вимоги, захистивши порушене право чи інтерес позивача. Відповідно до постанови Верховного Суду №359/3951/17 від 19.12.2022, державна реєстрація прав проводиться державним реєстратором не з власної ініціативи, а на підставі відповідної заяви, поданої зацікавленою особою. Відносини у сфері державної реєстрації речового права виникають між суб`єктом звернення за такою послугою та суб`єктом, уповноваженим здійснювати відповідні реєстраційні дії. Належним відповідачем у справах за позовом про скасування рішення, запису щодо держаної реєстрації права чи обтяження має бути особа, право чи обтяження якої зареєстровано. Пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови у задоволенні позову. Виходячи з вищевикладеного [PERSON] пред`явлені позовні вимоги до неналежних відповідачів, що є самостійною підставою для відмови у задоволенні позову.

Outcome: dismissed