Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-12 00:00:00

[PERSON] 02 червня 2025 року звернувся до суду з позовом до відповідача Дніпровської міськради про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Ухвалою судді Новокодацького районного суду міста Дніпра від 09 червня 2025 року позов було залишено без руху і запропоновано позивачеві усунути недоліки з дотриманням вимог п. 4 ч. 3 ст. 175, абз. 1 ч. 1 ст. 177 ЦПК України, з метою усунення яких позивач 20 червня 2025 року подав уточнений позов. Ухвалою судді Новокодацького районного суду міста Дніпра від 25 червня 2025 року позов було прийнято до розгляду суду та відкрито загальне позовне провадження. Ухвалою судді Новокодацького районного суду міста Дніпра від 15 липня 2025 року клопотання [PERSON] про витребування доказів було повернуто заявникові. Ухвалою судді Новокодацького районного суду міста Дніпра від 15 липня 2025 року заяву [PERSON] про виклик та допит свідка було повернуто заявникові. Ухвалою судді Новокодацького районного суду міста Дніпра від 24 вересня 2025 року у задоволенні заяви про виклик та допит свідка [PERSON] було відмовлено. Ухвалою Новокодацького районного суду міста Дніпра від 24 вересня 2025 року клопотання представника [PERSON] про витребування задоволено. Ухвалою Новокодацького районного суду міста Дніпра від 25 листопада 2025 року підготовче провадження було закрито, а справу призначено до судового розгляду. Позивач у своєму позові посилалася на те, що [INFO] у м. Хасберген у Німеччині помер його дід, [PERSON] . У січні 2025 року дочка [PERSON] , [PERSON] , повідомила позивача, що у документах її батька, діда позивача, знайшла заповіт, складений [PERSON] на користь [PERSON] та обіцяла привезти його під час відвідування України, але через нестабільну безпекову ситуацію не наважилася та відправити його поштою. До січня 2025 року [PERSON] не знав, що його дід склав на його користь заповіт, та після його смерті відкрилася спадщина. Інші спадкоємці за законом чи за заповітом відсутні. У встановлений шестимісячний строк він не звернувся із заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори. Після отримання свідоцтва про смерть діда, [PERSON] , який помер [INFO] , та заповіту, позивач звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину. Постановою Другої дніпровської державної нотаріальної контори від 01 квітня 2025 року йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Просив визначити додатковий строк на прийняття спадщини після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , у два місяці. Представник позивача у своїй заяві до суду позовні вимоги просив задовольнити у повному обсязі, справу розглянути за його відсутності. Відповідач територіальна громада в особі Дніпровської міської ради у своєму відзиві проти позовних вимог заперечувала, зазначивши, що дід позивача, [PERSON] помер [INFO] , а із заявою про прийняття спадщини позивач звернувся лише 01 квітня 2025 року, тобто майже через рік і два місяці. Наведена у позовній заяві причина пропуску строку як незнання про наявність заповіту не може вважатися поважною, оскільки не є поважною, та не пов`язана з об`єктивними, непереборними та істотними труднощами на вчинення цих дій. Наведені позивачем причини не є поважними, позовні вимоги не обґрунтовані та не можуть бути задоволені. Просила відмовити у задоволенні позовних вимог. Представник відповідача у своїй заяві просила ухвалити рішення з врахуванням доводів, зазначених у відзиві. Враховуючи, що учасники справи та їх представники у судове засідання не з`явилися, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Перевіривши матеріали справи, оцінивши добуті та представлені докази, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право власності на житло від 19 червня 1998 року квартира [ADDRESS] (раніше Дніпропетровськ), на праві спільної часткової власності належить [PERSON] та членам його сім`ї: [PERSON] , [PERSON] і [PERSON] , право власності на яку у встановленому порядку зареєстровано в МБТІ у м. Дніпропетровську за реєстраційним № 350п-92-183 (а.с. 20-21). [INFO] [PERSON] померла (а.с. 23). [PERSON] 26 травня 2016 року склав заповіт, посвідчений Другою дніпропетровською державною нотаріальною конторою за реєстровим № 3-490, яким усе належне йому майно, де б воно не було, та з чого б воно не складалося, заповів [PERSON] (а.с. 13, 14). [INFO] у м. Хасберген ФРН [PERSON] помер (а.с. 10, 11-12). 01 квітня 2025 року [PERSON] звернувся до Другої дніпровської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] (а.с. 94 оберт). Постановою Другої дніпровської державної нотаріальної контори про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 01 квітня 2025 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , у зв`язку із пропуском ним строку для подачі заяви про прийняття спадщини (а.с. 104-104 оберт). Згідно з ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). На підставі ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. На підставі ч. 1 ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Згідно з ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Абзацом 6 пункту 24 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справа про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року встановлено, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Після смерті [PERSON] позивач мав на протязі шести місяців звернутися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, але цього ним зроблено не було. Як вбачається з матеріалів справи, нотаріусом при видачі постанови про відмову у вчинення нотаріальної дії роз`яснено [PERSON] , що він має право звернутися до суду із позовом для вирішення питання по суті, тому позивач звернувся з цим позовом до суду. Позивач зазначає, що [INFO] помер його дід [PERSON] . З матеріалів справи вбачається, що останнім місцем його проживання є м. Оснабрюк, місцем смерті [PERSON] є м. Хасберген Федеративної Республіки Німеччина (а.с. 10, 11-12). Таким чином, померлий [PERSON] за життя склав заповіт на користь позивача, [PERSON] , яким усе належне йому майно заповів йому, позивач не мав свідоцтва про смерть спадкодавця, оскільки останній помер поза межами України, свідоцтво про смерть видане компетентними державними органами іноземної держави, яке потребувало апостилю. Позивач не міг фізично виїхати до Федеративної Республіки Німеччина у зв`язку із воєнним станом, введеним на території України, та обмеженням чоловіків у праві виїзду за кордон, був позбавлений можливості реалізувати своє спадкове право та отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом у визначений чинним ЦК України строк, зазначені позивачем обставини свідчать про поважність причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини у встановленому законом порядку, а за таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача слід задовольнити. Крім того, ч.ч. 1-3 ст. 1277 ЦК України визначено, що у разі неприйняття спадкоємцями спадщини орган місцевого самоврядування після спливу одного року з часу відкриття спадщини зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою, яке переходить у власність територіальної громади. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при зверненні до суду було сплачено судовий збір у загальному розмірі 1 816 грн. 80 коп. (а.с. 1). Враховуючи, що відповідач по справі територіальна громада в особі Дніпровської міської ради є бюджетною організацією та відшкодування позивачеві витрат зі сплати судового збору її бюджетом не передбачено, тому суд вважає понесені позивачем судові витрати у справі віднести за його рахунок. На підставі викладеного,

Outcome: approved