Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-11 00:00:00

В жовтні 2025 року позивач [PERSON] , в інтересах якої діє її представник [PERSON] , звернулась до Покровського районного суду міста Кривого Рогу, через систему «Електронний суд», з позовом до відповідач Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» про зняття арешту з нерухомого майна, третя особа Бахмутський відділ державної виконавчої служби у Бахмутському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначила, що позивач [PERSON] відноситься до першої черги спадкоємців за законом після своєї померлої матері - [PERSON] , яка померла [INFO] . Позивач звернулась до приватного нотаріуса Обухівського районного нотаріального округу Київської області Гринько А.П. із заявою про відкриття спадкової справи, де дізналась про наявність обтяження - арешту нерухомого майна, належного на праві власності спадкодавцю - матері [PERSON] , застосованого на користь стягувача - ПАТ «ВіЕйБі Банк» на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження № 48295684 від 30.07.2015 року, виданої головним державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Артемівського міськрайонного управління юстиції. У зв`язку з цим позивачу було відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину після померлої матері. Також листом Бахмутського відділу державної виконавчої служби у Бахмутському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції позивачу було повідомлено, що на виконанні у відділі перебувало виконавче провадження №48295684 про стягнення боргу з [PERSON] 16.06.2016 в рамках вказаного виконавчого провадження була винесена постанова винесено про повернення виконавчого документу стягувачу на підставі п. 2 ст 47 Закону України «Про виконавче провадження» (діючого на момент винесення постанови). Водночас, будь які копії документів виконавчого провадження у відділі відсутні, у зв`язку з закінченням строку зберігання виконавчого провадження в архіві (строк сплив 16.06.2019). Станом на 22.09.2025 ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк», скорочена назва ПАТ «ВіЕйБі Банк», перебуває у процесі припинення. На підставі викладеного, просила суд зняти арешт, номер запису про обтяження: 10830153 (спеціальний розділ), накладений на все нерухоме майно суб`єкта обтяження - Харченко Наталі Леонідівни, згідно Постанови про відкриття виконавчого провадження з накладенням арешту на все майно боржника по ВП №48295684 від 30.07.2015 року, виданої головним державним виконавцем Легкова О.С. Відділу державної виконавчої служби Артемівського міськрайонного управління юстиції, а також просила суд припинити обтяження, зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно в розділі «Актуальна інформація про державну реєстрацію обтяжень», а саме: номер запису про обтяження: 10830153 (спеціальний розділ) від 17.08.2015 16:04:12; накладене Артемівським міськрайонним управлінням юстиції, Донецька обл., на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження, серія та номер: ВП № 48295684, виданої державним виконавцем 30.07.2015, на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 23723860 від 17.08.2015 16:05:08 Артемівського міськрайонного управління юстиції, Донецька обл., про накладення арешту на все нерухоме майно [PERSON] , накладеного Відділом державної виконавчої служби Артемівського міськрайонного управління юстиції, все нерухоме майно. Ухвалою суду від 14 жовтня 2025 року у справі відкрито провадження в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання у справі. Відповідачу роз`яснено право подання відзиву на позов. Не погоджуючись із позовними вимогами, представника відповідача ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» надала до суду відзив на позовну заяву, який був сформований в системі «Електронний суд» 27.10.2025 та надійшов до суду 28.10.2025, в якому зазначено, що за кредитними договорами № 367Б/08-9 від 26.06.2008, укладеним між ПАТ «ВіЕйБі Банк» та [PERSON] , на підставі Договору про відступлення права вимоги № 6797 від 27.03.2018 відступлено ТОВ «ФК «КредитКапітал» (код за ЄДРПОУ 35234236) з продажу лоту №F39GL6797 на електронному аукціоні http://prozorro.sale/auction/UA-EA-2018-02-12- 000091-a/. Також за кредитними договорами № 230Б/07-9 від 13.12.2007, укладеним між ПАТ «ВіЕйБі Банк» та [PERSON] , на підставі Договору про відступлення права вимоги № 6796 від 27.03.2018 відступлено ТОВ «Росвен Інвест Україна» з продажу лоту №F39GL6796 на електронному аукціоні http://prozorro.sale/auction/UA-EA-2018-02-12-000083-a/. Всі наявні матеріали кредитної справи були передані новим кредиторам. Окрім того, відповідно до рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 03 вересня 2020 року №1627 «Про деякі питання здійснення ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» визначені Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» повноваження під час здійснення ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» до моменту внесення запису про державну реєстрацію припинення ПАТ «ВіЕйБі Банк» до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань вирішено здійснювати Фондом безпосередньо. Просила суд врахувати викладене вище при розгляді справи; вважати причини неявки представника ПАТ «ВіЕйБі Банк» в судові засідання з розгляду справи поважними; відмовити в повному обсязі в задоволенні позовних вимог. 05 листопада 2025 року від представника позивача [PERSON] [PERSON] , через систему «Електронний суд», надійшла відповідь на відзив, в якій зазначено, що позивач [PERSON] не є боржником по виконавчому провадженню №48295684. Будь-які копії документів виконавчого провадження у Бахмутському відділі ДВС у Бахмутському районі Донецької області відсутні, у зв`язку з закінченням строк зберігання виконавчого провадження в архіві. Боржником по ВП №48295684 є померла [PERSON] , а стягувачем є ПАТ «ВіЕіБі Банк». ТОВ «ФК «КредитКапітал» та ТОВ «Росвен Інвест Україна» статусу сторони стягувача у ВП №48295684 не мали. Просила суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Ухвалою суду від 12 листопада 2025 року закрито підготовче провадження у справі, справу призначено до судового розгляду по суті. 09 грудня 2025 року розгляд справи було відкладено, у зв`язку із неявкою відповідача у справі. Представник позивача [PERSON] [PERSON] у судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву за відсутності позивача та її представника, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити їх у повному обсязі. Представник відповідача Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» у судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, в наданому до суду відзиві на позов просила розгляд справи за відсутності представника відповідача, у задоволенні позову просила суд відмовити у повному обсязі з підстав, викладених у відзиві. Представник третьої особи Бахмутського відділу державної виконавчої служби у Бахмутському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції у судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву, в якій просила розгляд справи проводити за відсутності представника відділу та зазначила про відсутність заперечень щодо позовних вимог. Суд, дослідивши усі наявні докази у справі, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, приходить до наступного висновку. Згідно статей 4, 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду по захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання (ч. 1 ст. 15 ЦК України). Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Так, судом встановлено, що позивач [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] ) є донькою [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження позивача серії [NUMBER] . (а.с. 11) Позивач, у зв`язку з укладанням шлюбу, змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] », що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] . (а.с. 12) Згідно з копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , [PERSON] померла [INFO] . (а.с. 13) Після смерті [PERSON] приватним нотаріусом Обухівського району Київської області Гринько А.П. була заведена спадкова справа №35/2025, зареєстрована у спадковому реєстрі за №74569571. (а.с. 14) Згідно з довідкою начальника Бахмутського відділу державної виконавчої служби у Бахмутському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції за №24322 від 11.09.2025, на виконанні у відділі перебувало виконавче провадження 48295684 про стягнення боргу з [PERSON] . Згідно даних автоматизованої системи виконавчого провадження за зазначеним виконавчим провадженням 16.06.2016 винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу на підставі п. 2 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження» (діючого на момент винесення постанови). До стягнення підлягало 23175,46 грн на користь ПАТ «ВіЕйБі Банку», 2317,55 грн виконавчого збору. Інформація про стягнення будь-яких коштів з боржника відсутня. Будь-які документи виконавчого провадження у відділі відсутні, у зв`язку з закінченням строку зберігання виконавчого провадження в архіві (строк сплив 16.06.2019). (а.с. 15) Відповідно до інформації, що міститься у ВП-спецрозділі від 11.09.2025, виконавче провадження № 48295684 відкрито 30.07.2015 на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження з накладенням арешту на все майно боржника [PERSON] , з метою примусового виконання виконавчого листа від 21.12.2010 №2-13621-2010, виданого Артемівським міськрайонним судом на підставі рішення, яке набрало законної сили 06.12.2010 року, щодо стягнення з [PERSON] , [PERSON] на користь ПАТ «ВіЕйБі Банк», код ЄДРПОУ 19017842. Сума боргу зазначена у розмірі 22827,19 грн та судові витрати в сумі 348,27 грн, загалом 23175,46 грн. 16.06.2016 року виконавчий лист від 21.12.2010 № 2-13621-2010 Артемівського міськрайонного суду був повернутий стягувачу - ПАТ «ВіЕйБі Банк», код ЄДРПОУ 19017842, згідно постанови про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п.2 ч. 1 ст. 47 чинного на той час Закону України «Про виконавче провадження», у зв`язку з відсутністю у боржника майна, на яке може бути звернуто стягнення. (а.с. 16) Згідно з копією Інформаційної довідки приватного нотаріуса Обухівського районного нотаріального округу Київської області Гринько А.П. за вих. №208/02-14 від 06.10.2025, в провадженні приватного нотаріуса знаходиться спадкова справа №35/2025, ЄРЗСС №74569571, після померлої [INFO] [PERSON] . Спадкоємцем по справі є дочка [PERSON] . Видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємцю [PERSON] неможливо, у зв`язку з наявними записами в Державному реєстрі речових прав, а саме арешти всього нерухомого майна. (а.с. 17) Вказане також підтверджується копією довідки приватного нотаріуса Обухівського районного нотаріального округу Київської області Гринько А.П. за вих. № 207/02-14 від 06.10.2025. (а.с. 18) За Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта за №444567882 від 22.09.2025, на все нерухоме майно належне [PERSON] накладено обтяження у вигляді арешту нерухомого майна. Номер запису про обтяження: 10830153 (спеціальний розділ). Дата, час державної реєстрації: 17.08.2015 16:04:12. Державний реєстратор: Корешняк Віта Петрівна, Артемівське міськрайонне управління юстиції, Донецька обл. Документи, подані для державної реєстрації: постанова про відкриття виконавчого провадження, серія та номер: ВП № 48295684, виданий 30.07.2015, видавник: Головний державний виконавець Легкова О.С. Підстава внесення запису: Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 23723860 від 17.08.2015 16:05:08, Корешняк Віта Петрівна, Артемівське міськрайонне управління юстиції, Донецька обл. Обтяжувач: Відділ державної виконавчої служби Артемівського міськрайонного управління юстиції. (а.с. 19-20) Згідно зі статтею 129 Конституції України однією із засад судочинства є обов`язковість рішень суду. Статтею 18 ЦПК України визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Згідно з пунктом 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року - пунктом 2 частини першої статті 47) (в редакції, чинній на час повернення виконавчого документу стягувачу) виконавчий документ повертається стягувачу у разі, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними. Відповідно до ч. 1 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження. Відповідно до пункту 3.17 Інструкції з примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 № 512/5 (в редакції, чинній на час повернення виконавчого документу стягувачу), у постанові про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу чи повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який (яка) його видав(ла), державний виконавець зазначає підставу для цього з посиланням на відповідну норму Закону, результати виконання, а також наслідки завершення відповідного виконавчого провадження (зняття арешту тощо). Отже, з огляду на наведені норми Закону, у разі повернення виконавчого документа стягувачу, виконавче провадження не є закінченим. Враховуючи положення пункту 2 ч. 1 ст. 47 Закону, повернення виконавчого документа стягувачу у разі відсутності у боржника майна, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними не означає закінчення (закриття) виконавчого провадження і не тягне за собою наслідків у вигляді неможливості розпочати його знову та не позбавляє стягувача права повторно звернутися до органу державної виконавчої служби (приватного виконавця) за виконанням судового рішення протягом встановлених законом строків, також не позбавляє стягувача звернутися до суду з заявою про поновлення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання. Згідно із ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів (ч. 1 ст. 328 цього Кодексу). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно з ч. 1 ст. 608 ЦК України зобов`язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою. Згідно зі ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Не входять до складу спадщини права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: особисті немайнові права; право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу (ст. 1219 ЦК України). Часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою (ч. 2 ст. 1220 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Разом з тим, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч. 5 ст. 1268 ЦК України). Частиною 1 ст. 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Однак відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (ч. 3 ст. 1296 ЦК України). Отже, системний аналіз зазначених норм права свідчить про те, що спадкоємець, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, є її власником з часу її відкриття, а документом для підтвердження права власності на спадкове майно є свідоцтво на спадщину, отримане в установленому законодавством порядку. Відсутність реєстрації права власності відповідно до Закону України «Про реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» не зумовлює позбавлення особи прав користування та володіння належним їй на праві власності майном. У спадкоємця, який в установленому законом порядку прийняв спадщину, права володіння та користування спадковим майном виникають з часу відкриття спадщини, тому такий спадкоємець може захищати свої порушені права володіння та користування спадковим майном відповідно до глави 29 ЦК України. Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній на час накладення арешту), арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту. Постановами, передбаченими частиною 2 цієї статті, може бути накладений арешт у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій та застосованих державним виконавцем штрафів, на все майно боржника або на окремі предмети. Копії постанови, якою накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону на його відчуження, державний виконавець надсилає органам, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження. Частиною 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній на час повернення виконавчого документу стягувачу) визначено, що підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону. У всіх інших випадках (крім підстав для зняття арешту державним виконавцем) арешт може бути знятий за рішенням суду (ч. 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження»). Разом з цим, згідно із ч. 1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Згідно з роз`ясненнями Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п.2 постанови від 3 червня 2016 року №5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» (далі - постанова) позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Отже, з позовом до суду про визнання права власності та зняття арешту з майна може звернутися власник/володілець майна, якщо він вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить йому, а не боржникові. При цьому, якщо позивач є власником спірного майна, то вирішується вимога про зняття арешту з майна. Згідно з ст. 1281 ЦК України спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги, та/або якщо вони спадкують майно, обтяжене правами третіх осіб. Кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. Спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину; кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено (ст. 1282 ЦК України). В постанові Верховного Суду від 21 березня 2018 року у справі №161/11682/15-ц зазначено, що виходячи зі змісту вказаної норми це правило визначає загальний характер відповідальності спадкоємців за боргами спадкодавця, незалежно від виду спадкування. Для всіх спадкоємців існує однакова межа відповідальності за боргами спадкодавця, зокрема, часткова відповідальність. Аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що якщо спірні правовідносини допускають правонаступництво, то у разі смерті боржника за наявності спадкоємців відбувається заміна боржника в зобов`язанні. Положеннями ч. 1, 2 ст. 55 ЦПК України визначено, що у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії цивільного процесу. Усі дії, вчинені в цивільному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку він замінив. Як встановлено судом позивач [PERSON] знала про існування виконавчого провадження №48295684 про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «ВіЕйБі Банк» суми боргу у розмірі 22827,19 грн та судових витрат в сумі 348,27 грн, загалом 23175,46 грн, на підставі виконавчого листа від 21.12.2010 № 2-13621-2010 Артемівського міськрайонного суду, однак не вчинила жодних дій по погашенню заборгованості спадкодавця, хоч не позбавлена можливості захистити свої права в передбачений законом спосіб, та не повідомила кредитора спадкодавця (ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк») про відкриття спадщини, попри те, що їй було відомо про наявність реєстрації обтяження на майно своєї матері [PERSON] . Виконання обов`язків боржника у кредитних зобов`язаннях та, відповідно у виконавчому провадженні, є такими, що допускають правонаступництво, а під час здійснення виконавчого провадження по виконанню судового рішення щодо стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» боргу, рішення суду виконано не було, а тому у виконавця не було підстав для зняття арешту зі спірного майна, адже повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, не є підставою для зняття арешту з майна, оскільки арешт із майна знімається лише у разі повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пунктів 1, 3, 11 частини першої статті 37 цього Закону (висновок у постановах Верховного Суду від 12 серпня 2020 року у справі № 569/17603/18, від 22 грудня 2021 року у справі №634/292/21, від 03.02.2023 року у справі № 639/858/21). Окрім того, наявні відомості, що за кредитними договорами, укладеним між ПАТ «ВіЕйБі Банк» та [PERSON] , на підставі договір про відступлення права вимоги було відступлено право вимоги до ТОВ «ФК «КредитКапітал», ТОВ «Росвен Інвест Україна», що також підтверджує невиконання у повному обсязі боргових зобов`язань померлої [PERSON] перед відповідачем ПАТ «ВіЕйБі Банк». Окрім того, наявні розбіжності в документах, які містяться в матеріалах справи щодо боржника [PERSON] , які були надані позивачем, а саме, у відомостях ВП-спецрозділі від 11.09.2025 та Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта за №444567882 від 22.09.2025 містяться відомості щодо « [PERSON] », в той час як всі інші матеріали справи стосуються « [PERSON] ». Отже, позивач не довела належними, допустимими та достатніми доказами виконання встановленого судовим рішенням та обтяжене арештом грошового зобов`язання спадкодавця [PERSON] перед відповідачем ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк», на виконання якого було видано виконавчий лист від 21.12.2010 за №2-13621-2010 Артемівським міськрайонним судом на підставі рішення, яке набрало законної сили 06.12.2010 року, не врахувала, що судові рішення є обов`язковими до виконання, а основною передбаченою законом підставою для зняття арешту з майна є повне виконання боржником вимог виконавчого документа та відшкодування витрат виконавчого провадження, а тому за відсутності таких дій суд не вбачає підстав для зняття арешту з майна, у зв`язку з чим позовні вимоги слід залишити без задоволення. За правилами доказування, визначеними статтями 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У відповідності до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до ст. 264 ЦПК України суд під час ухвалення рішення вирішує питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача. Враховуючи відмову у задоволенні позовних вимог, суд понесені судові витрати по сплату судового збору відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України залишає за позивачкою. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed