Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилався на те, що на підставі анкети-заяви відповідача від 06.06.2017 року останньому було надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на рахунок, зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 46,8% річних на суму залишку заборгованості за кредитом та видано платіжну картку. Посилаючись на те, що в подальшому відповідач свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконував, внаслідок чого станом на 10.08.2024 року виникла заборгованість в сумі 38910 грн. 48 коп., що складається із заборгованості за тілом кредиту в сумі 22649 грн. 69 коп., заборгованості по процентам в сумі 16260 грн. 79 коп., позивач просив стягнути з відповідача вказану заборгованість та понесені по справі судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в сумі 3028 грн. Ухвалою Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 09.09.20245 року цивільну справу було передано за підсудністю до Кіровського районного суду м.Дніпропетровська (після зміни найменування Центральний районний суд міста Дніпра). Ухвало Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 03.10.2024 року позов було прийнято до розгляду, відкрито провадження по справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Ухвалою Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 22.01.2025 року було задоволено клопотання відповідача про витребування доказів. Ухвалами суду від 22.01.2025 року, 18.03.2025 року, 02.09.2025 року було відмовлено в задоволенні заяв відповідача про відвід судді. Ухвалою суду від 18.03.2025 року по справі було призначено судову почеркознавчу експертизу, на час проведення якої провадження по справі зупинено. Ухвалою суду від 04.08.2025 року провадження по справі було поновлено. Ухвалою суду від 02.092025 року було відмовлено в задоволенні клопотання відповідача про призначення по справі судової технічної експертизи та призначено судову почеркознавчу експертизу, на час проведення якої провадження по справі зупинено. Ухвалою суду від 01.12.2025 року провадження по справі було поновлено. В позовній заяві та наданому до неї клопотанні позивач в разі неявки його представника просив розглядати справу за його відсутності. Відповідач в призначене на 15.01.2026 року судове засіданні не з`явився, надавши клопотання, в якому просив провести судове засідання без його участі, в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. Враховуючи клопотання сторін та положення ч.3 ст.211, ч.1 ст.223, ч.2 ст.247 ЦПК України, суд визнав за можливе провести подальший розгляд справи за відсутності сторін, за наявними у справі матеріалами та без фіксації судового засіданні за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Перевіривши доводи позовної заяви та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст.ст.626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч.1 ст.633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Частиною першою ст.638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1048 ЦК України). Згідно ст.1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Згідно ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. В обґрунтування пред`явленого позову позивач посилався на те, що на підставі анкети-заяви відповідача про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку від 06.06.2017 року останньому було надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на рахунок, зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 46,8% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом та видано платіжну картку. На підтвердження зазначеного позивачем було долучено копію анкети-заяви від 06.06.2017 року, оригінал якої також витребувано судом під час розгляду справи; копію паспорту споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка». Згідно долучених до позову довідок, виписці по картці вбачається, що відповідно до анкети-заяви від 06.06.2017 року відповідачу було видано платіжну картку, яка перевипускалась, відкрито рахунок із встановленим початковим кредитним лімітом в розмірі 2000 грн., який в подальшому змінювався, та останній активно користувався кредитними коштами. Також відповідно до розрахунку заборгованості, виписки по рахунку вбачається, що станом на 10.08.2024 року по рахунку обліковується заборгованість в сумі 38910 грн. 48 коп., що складається із заборгованості за тілом кредиту в сумі 22649 грн. 69 коп., заборгованості по процентам в сумі 16260 грн. 79 коп. Таким чином, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кредитні кошти в добровільному порядку банку не повернуті, а також вимоги ч.2 ст.530 ЦК України, за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, суд приходить до висновку, що позивач має право вимагати захисту своїх прав в судовому порядку, шляхом зобов`язання виконати боржника свій обов`язок з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку про обгрунтованість та необхідність задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту. Стосовно заперечень відповідача щодо факту підписання ним анкети-заяви від 06.06.2017 року, суд враховує, що за клопотанням відповідача судом двічі призначалась судова почеркознавча експертизи на предмет перевірки належності підпису від імені відповідача у анкеті-заяві від 06.06.2017 року, яка не була проведена в зв`язку із ненаданням відповідачем за клопотанням експерта документів із вільними зразками почерку та підпису відповідача. В свою чергу останній посилався на відсутність в нього відповідних документів, клопотань про їх витребування не заявляв. За вказаних обставин, враховуючи досліджені в судовому засіданні докази, надані стороною позивача на підтвердження факту укладення кредитного договору з відповідачем, а також, що останньому роз`яснювались положення ст.109 ЦПК України, суд відхиляє за недоведеністю заперечення відповідача щодо підписання ним анкети-заяви від 06.06.2017 року. В частині заявлених вимог про стягнення з відповідача заборгованості по процентам за користування кредитними коштами, суд враховує, що оскільки умови договорів приєднання в даному випадку розробляються банком, вони повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому, з огляду на зміст наведених вище положень ст.ст.633,634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Згідно ст.1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Суд враховує, що надані до позовної заяви витяг з Умов та правил надання банківських послуг та Тарифів не містять підпису відповідача, а тому не можуть вважатись складовою частиною кредитного договору та не визнаються судом належним, допустимим та достатнім доказом ознайомлення позичальника з вказаними Умовами та Тарифами, що діяли станом на 06.06.2017 року, а також доказом погодження сторонами відповідних істотних умов кредитного договору в письмовій формі, як це передбачено нормами ст.ст.207,1055 ЦК України. Анкета-заява від 06.06.2017 року не містить погодженого між сторонами розміру процентної ставки за користування кредитними коштами. Стосовно долученого до позову Паспорту споживчого кредиту від 06.06.2017 року, суд враховує, що потрібно розмежовувати форму правочину та спосіб підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавцем по наданню споживачу інформації, необхідної для порівняння різних пропозицій кредитодавця. Способом підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавця є паспорт споживчого кредиту. Ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту. Такі висновки відповідають правовій позиції Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду, яка викладена у постанові від 23.05.2022 року у справі №393/126/20. Крім того, у вказаному вище Паспорті споживчого кредиту вказано, зокрема, що зазначена в ньому інформація зберігає чинність та є актуальною до 11.06.2017 року, а умови договору про споживчий кредит можуть відрізнятися від інформації, наведеної в цьому Паспорті споживчого кредиту. Тому Паспорт споживчого кредиту від 06.06.2017 року не може вважатись складовою укладеного між сторонами кредитного договору, носить інформаційний характер. З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку про необхідність відмови в задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача процентів за користування кредитом в розмірі 16260 грн. 79 коп., розмір та порядок нарахування яких при укладенні кредитного договору погоджено не було. З виписки по рахунку та розрахунку заборгованості вбачається, що відповідачем на погашення кредиту вносились кошти, з яких позивачем на погашення нарахованих процентів було списано кошти в сумі 5251 грн. 04 коп. Оскільки судом було встановлено, що умови кредитного договору в частині нарахування процентів сторонами у передбаченому законом порядку погоджено не було, сплачені відповідачем кошти в сумі 5251 грн. 04 коп., які були зараховані позивачем на погашення процентів, підлягають зарахуванню у суму заборгованості за тілом кредиту. Таким чином, позовні вимоги слід задовольнити частково, стягнувши з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором від 06.06.2017 року, яка виникла станом на 10.08.2024 року, в сумі 17398 грн. 65 коп. (22649,69 5251,04), що складається із заборгованості за тілом кредиту. Відповідно до ст.141 ЦПК України та пропорційно до задоволених позовних вимог (44,71% від ціни позову) з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в сумі 1353 грн. 82 коп. В іншій частині в задоволенні позову слід відмовити за безпідставністю та недоведеністю позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial