Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-14 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідачки. У серпні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» ( далі - ТОВ ФК « ЄАПБ» ) звернулося до суду з позовом до [PERSON] , в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просить стягнути з відповідачки заборгованість за кредитним договором № 7265416582 від 20.05.2021 у розмірі 12 386,42 грн та понесені судові витрати. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилався на те, що 20.05.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЦЕНТР ФІНАНСОВИХ РІШЕНЬ» та [PERSON] укладено кредитний договір № 7265416582, згідно якого [PERSON] отримала кредит у сумі 12 807,62 грн, з процентною ставкою 2,99 % в місяць , в межах строку кредитування, строком на 36 днів. Кредит надається клієнту в безготівковій формі у національній валюті на рахунок клієнта. На підставі договору про відступлення права вимоги № ТАСЦФР-10-2016 від 07.10.2016 укладеного між ТОВ «ФК «ЦФР» та АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ «ТАКСОМБАНК» (далі-АТ «ТАКСОМБАНК») , первісний кредитор передає (відступає) новому кредитору свої права вимоги до позичальників, а новий кредитор набуває права вимоги первісного кредитора за кредитними договорами та договорами забезпечення до них та сплачує Первісному кредитору за відступлення права вимоги грошові кошти у сумі, що дорівнює ціні договору у порядку та строки, встановлені цим договором. 15.05.2024 між АТ «ТАКСОМБАНК» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № НІ/11/19-Ф від 15.05.2024 , у відповідності до умов якого ТОВ «ФК «ЄАПБ» зобов`язується передати АТ «ТАКСОМБАНК» суму фінансування, а АТ «ТАКСОМБАНК» зобов`язується відступити ТОВ «ФК «ЄАПБ» права вимоги за кредитними договорами, договорами поруки в обсязі та на умовах, що існують на дату відступлення прав вимоги. Відповідно до додатку №1 до договору факторингу № НІ/11/19-Ф від 15.05.2024 , реєстру прав вимоги , ТОВ «ФК «ЄАПБ» набув права грошової вимоги до відповідачки в сумі 19 386,42 грн, з яких: 10 883,30 грн - загальна заборгованість по тілу кредиту; 1 545,44 грн - загальна заборгованість по відсоткам; 6 957,68 грн - загальна заборгованість по комісії. Позивач виконав свої зобов`язання перед відповідачкою, а відповідачка станом на 01.12.2025 сплатила частково заборгованість та сума заборгованості складає 12 386,42 грн , з яких сума заборгованості за основною сумою боргу - 10 883,30 грн, сума заборгованості за відсотками - 1503,12 грн . Заяви, клопотання учасників справи, інші процесуальні дії . Ухвалою Краснокутського районного суду Харківської області від 27.08.2025 провадження по справі відкрито в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. 23.09.2025 до суду від позивача надійшло клопотання про витребування доказів . 20.10.2025 ухвалою суду, клопотання позивача задоволено, витребувані у АТ «ТАКСОМБАНК» докази. 13.11.2025 до суду від АТ «ТАКСОМБАНК» надійшли витребувані докази. 02.12.2025 до суду від позивача надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог. У судове засідання представник позивача не з`явився, подав заяву заслухати справу у його відсутність, позов підтримує, просить задовольнити. Відповідачка у судове засідання не з`явилася, подала заяву заслухати справу у її відсутність, проти позову не заперечувала . Обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин, норми права, які застосовує суд, мотиви суду. Судом установлено, що 20.05.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЦЕНТР ФІНАНСОВИХ РІШЕНЬ» ( далі - ТОВ «ФК «ЦФР» ) та [PERSON] було укладено кредитний договір № 7265416582 (а.с.5). Згідно укладеного договору Товариство зобов`язується надати кредит у розмірі та на умовах, встановлених цим договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах встановлених договором, а саме 12 807,62 грн, строком 36 днів. Відповідно до п. 1.4. кредитного договору сума заборгованості склала 12 807,62 грн з них: 6 914,23 грн перераховано на рахунок ТОВ «ФК «ЦФР»; 3 000,00 грн - на рахунок [PERSON] ; 594,00 грн - на рахунок ТОВ «МЕГОГО»; 1050,39 грн - на рахунок ТОВ «Страхова компанія «ТАС»; 650,00 грн - на рахунок ТОВ «Страхова компанія «ТАС»; 200,00 грн та 399,00 грн - на рахунок ТОВ «ЦФР». Паспорт споживчого кредиту містить інформацію, яка надається споживачу про споживчий кредит, а саме сума кредиту - 12 807,62 грн; строк кредитування - 36 днів; мета отримання кредиту - будь-які законні цілі; спосіб та строк надання кредиту - безготівковим шляхом, протягом трьох банківських днів від дня укладення договору; щомісячні проценти - 2,99 %, реальна річна процентна ставка- 80,10% ; загальні витрати за кредитом - 15 967,91 грн. (з.с.а.с.5- а.с.6) Як свідчить інформація з АТ «ТАКСОМБАНК» від 13.11.2025, на ім`я [PERSON] в банку було відкрито наступні рахунки: [NUMBER] - банківська платіжна картка за допомогою якої здійснюються операції по рахунку [NUMBER] ; [NUMBER] - банківська платіжна картка за допомогою якої здійснюються операції по рахунку [NUMBER] ; [NUMBER] - банківська платіжна картка за допомогою якої здійснюються операції по рахунку [NUMBER] . ( а.с.63). Відповідно до листа вх.від 13.11.2025 АТ «ТАКСОМБАНК», номер рахунку [NUMBER] , що зазначений в кредитному договорі № 7265416582 від 20.05.2021 , дійсно належить відповідачці [PERSON] ( а.с.63) Виписка по особовому рахунку № [NUMBER] за період з 20.05.2021 по 20.05.2021 підтверджує про зарахування на рахунок [PERSON] 3 000,00 грн. ( а.с.64-66) Згідно розрахунку заборговності за кредитним договором № 7265416582 від 20.05.2021 за період з 15.05.2024 по 30.06.2025, заборгованість у [PERSON] станом на 30.06.2025 складає 19 386,42 грн (а.с.10) 07.10.2016 між ПАТ «ТАКСОМБАНК» та ТОВ «ФК «ЦФР» укладено Договір про відступлення прав вимоги № ТАСЦФР-10-2016, у відповідності до умов якого первісний кредитор передає (відступає) новому кредитору свої права вимоги до позичальників, а новий кредитор набуває права вимоги первісного кредитора за кредитними договорами та договорами забезпечення до них та сплачує Первісному кредитору за відступлення права вимоги грошові кошти у сумі, що дорівнює ціні договору у порядку та строки, встановлені цим договором. ( а.с.11-12) 15.05.2024 між АТ «ТАКСОМБАНК» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № НІ/11/19-Ф, у відповідності до умов якого АТ «ТАКСОМБАНК» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні АТ «ТАКСОМБАНК» права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників. (а.с13-15) Згідно з п. 2.1. Договору факторингу, Фактор зобов`язується передати клієнту суму фінансування, а Клієнт відступити Факторові Право грошової Вимоги. Згідно з п. 2.2. Договору факторингу, фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі фактором у клієнта прав вимоги та набуття прав вимоги на борг. Згідно з п. 2.3. Договору факторингу, Перехід від Клієнта до Фактора Прав Вимоги відбувається в момент підписання Сторонами Акту прийому-передачі Реєстру Прав Вимог згідно Додатку №2, після чого Фактор стає кредитором по відношенню до Боржників стосовно Заборгованостей та буває відповідні Права Вимоги. Підписаний Сторонами та скріплений їх печатками Акт прийому-передачі Реєстру Боржників підтверджує факт переходу від Клієнта до Фактора Прав Вимоги Заборгованості та є невід`ємною частиною цього Договору. Відповідно до Реєстру прав вимог до Договору факторингу № НІ/11/19-Ф від 21.10.2024, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідачки за кредитним договором №7265416582 у сумі 12 807,62 грн , з них : 10 883,30 грн - сума заборгованості по тілу кредиту; 1545,44 грн - сума заборгованості за відстоками ; 6 957,68 грн - сума заборгованості по комісії.(а.с.18) Станом на 01.12.2025 відповідачка частково сплатила заборгованість за кредитним договором . Отже, [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» за кредитним договором № 7265416582 від 20.05.2021 у сумі 12 386,42 грн , з яких : 10 883,30 грн- сума заборгованості за основною сумою боргу; 1503,12 грн- сума заборгованості за відсотками. Частиною першою статті 205 ЦК України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Згідно зі статтями 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Положеннями ст.639 ЦК України передбачено, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі. Відповідно до ч. 1ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1ст. 1048 ЦК України). Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно ч. 1 ст.514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Згідно зі статтею 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. При цьому, у разі заміни первісного кредитора у зобов`язанні останній повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення, в тому числі і первинні документи, що підтверджують факт виконання свого обов`язку перед позичальником, тобто факт надання коштів у кредит. У постанові від 30 січня 2018 року в справі № 161/16891/15 Верховний Суд вказав, що доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір, є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно вказаної норми Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Пунктами 62, 63 Положення про організацію бухгалтерського обліку в банках України, затвердженого Постановою Правління НБУ від 04 липня 2018 року № 75 передбачено, що виписки з клієнтських рахунків є підтвердженням виконаних за операційний день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Виписка з клієнтського рахунку може слугувати первинним документом, що підтверджує факт списання/зарахування коштів з/на цього/цей рахунку/рахунок клієнта, якщо вона містить такі реквізити: 1) назву документа (форми); 2) дату складання; 3) найменування клієнта/банку, прізвище, власне ім`я та по батькові (за наявності) фізичної особи; 4) зміст та обсяг операції (підстави для її здійснення) та одиницю її виміру за кожною операцією, відображеній у виписці з рахунку клієнта; 5) особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у складанні виписки з рахунку клієнта/печатку банку. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17 зазначила, що обґрунтування наявності обставин повинно здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом. Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 1 статті 76 ЦПК Українипередбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до статті 77 ЦПК Україниналежними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Статтею 78 ЦПК Українипередбачено, що суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Частиною 6 статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як вбачається з положень ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. За вказаних обставин, суд дійшов висновку про те, що матеріали справи в своїй сукупності свідчать про те, що відповідачка отримала кредит/позику за вищевказаними договорами, проте не виконувала взяті на себе зобов`язання та в добровільному порядку у строки, передбачені договорами, кошти в повному обсязі не повернула. Термін повернення кредиту/позики у повному обсязі настав, а заборгованість за договором у встановлений строк не була погашена (доказів погашення заборгованості суду не надано). Відповідачкою не надано будь-яких доказів в розумінні положень ст. 76-81 ЦПК України на спростування даних обставин, як на підтвердження своїх заперечень проти позову. Оскільки відповідачка в порушення умов договору, а також положень чинного законодавства свої зобов`язання не виконала, а саме не здійснила погашення заборгованості за кредитом/позикою у встановленому договором порядку та в строки, то у неї утворилася заборгованість перед позивачем (як новим кредитором). З огляду на викладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі. Щодо розподілу судових витрат. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати по сплаті судового збору покладаються на сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Під час звернення до суду позивачем сплачено судовий збір у сумі 3028,00 грн , відповідно до платіжної інтсрукції від 18.07.2025 № 123195. У зв`язку з визнанням відповідачкою позову до початку розгляду справи по суті , у відповідності до положень ч.1 ст.142 ЦПК України, ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», позивачу з державного бюджету підлягає поверненню 50 відсотків суми сплаченого при поданні позовної заяви судового збору, а решта 50 відсотків - підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача, на підставі ч.1 ст.141 ЦПК України . Таким чином, стягненню з відповідачки на користь позивача підлягає 50 відсотків суми сплаченого судового збору у сумі 1514,00 грн, а решта 50 відсотків суми сплаченого судового збору у сумі 1514,00 грн - поверненню з державного бюджету. На підставі викладеного,

Outcome: approved