Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-12 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія ЄВРОКРЕДИТ» звернулось до суду з позовною заявою до [PERSON] з вимогою про стягнення заборгованості за кредитним договором № TDВ.2020.0991.1983 від 18.03.2020 в розмірі 10466 грн. 73 коп., судового збору в розмірі 2422 грн. 40 коп. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 11200 грн. 00 коп. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 18.03.2020 між акціонерним товариством «Мегабанк» та [PERSON] було укладено Договір № TDВ.2020.0991.1983 про відкриття рахунків, видачу та обслуговування платіжних карток МПС з відкриттям кредитної лінії. Банк свої зобов`язання перед клієнтом за кредитним договором виконав у повному обсязі, встановивши доступний ліміт кредитної лінії у межах максимального ліміту кредитної лінії на картковий рахунок-1 клієнта і надавши йому можливість користуватись кредитними коштами у межах доступного ліміту кредитної лінії, визначеного кредитним договором. Клієнт здійснював користування грошовими коштами доступного ліміту кредитної лінії, що відображено у виписках з його рахунку. Однак, свої зобов`язання за кредитним договором щодо повернення заборгованості та сплаті відсотків за користування кредитною лінією відповідач не виконав. Згідно виписок по рахунку позичальника станом на 03.09.2024 у позичальника сформувалась заборгованість за кредитом (в тому числі прострочена) перед банком у розмірі 10466 грн. 73 коп. 03.09.2024 відповідно до результатів відкритих торгів (аукціону), оформлених протоколом № GFD001-UA-20240618-01260 від 09.07.2024, між акціонерним товариством «Мегабанк» (Банк) та товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Мустанг Фінанс» (Новий кредитор) був укладений Договір № GL1N426240 про відступлення прав вимоги. ТОВ «Фінансова компанія «Мустанг Фінанс» є фінансовою установою та має діючу ліцензію для здійснення діяльності з надання фінансових послуг, зокрема з надання послуг з факторингу, від 14.03.2024. Крім того, 27.12.2024 між ТОВ «Фінансова компанія «Мустанг Фінанс» та ТОВ «ФК ЄВРОКРЕДИТ» було укладено договір про відступлення прав вимоги №1/12, відповідно до умов договору ТОВ «Фінансова компанія «Мустанг Фінанс» відступило свої права вимоги, а ТОВ «ФК ЄВРОКРЕДИТ» набуло право вимоги за кредитними договорами. Права вимоги, що відступаються за цим договором належать первісному кредитору на підставі договору від 03.09.2024 № GL1N426240 про відступлення прав вимоги, що укладений ним з попереднім кредитором боржників АТ «Мегабанк», відповідно до результатів відкритих торгів (аукціону), оформлених протоколом № GFD001-UA-20240618-01260 від 09.07.2024, переможцем яких став первісний кредитор. Пункт 2 Договору № 1/12 визначає, що за цим договором новий кредитор набуває усі права кредитора за основними договорами. Відповідно до Додатку №1 «Друкований Реєстр Боржників» до вказаного договору про відступлення прав вимоги серед інших, до ТОВ «ФК ЄВРОКРЕДИТ» перейшло і право вимоги до відповідача боржника за кредитним договором № TDВ.2020.0991.1983 від 18.03.2020. Таким чином, ТОВ «ФК ЄВРОКРЕДИТ» наділено правом грошової вимоги до відповідача. Посилаючись на неналежне виконання [PERSON] кредитних зобов`язань та на вимоги ст.ст.525, 526, 527, 530, 1050, 1054 ЦК України, позивач просив стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором в розмірі 10466 грн. 73 коп. 02.09.2025 від представника відповідача [PERSON] адвоката Біленка О.О. надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній прохає у задоволенні позову відмовити повністю, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, стягнути з відповідача 50 % судового збору, щодо інших 50 % судового збору вирішити питання про їх повернення позивачу з державного бюджету, посилаючись на те, що відповідачка визнає позов тільки в частині обґрунтованих і законних позовних вимог позивача, задоволення яких не суперечить положенням чинного законодавства і не порушує її права та інтереси. Кредит обліковувався лише на іншому картковому, технічному рахунку, щодо відкриття якого відповідачка не надавала згоди, не узгоджувала з позивачем умов його відкриття та обслуговування, дізналася про його існування лише після отримання копії позовної заяви з додатками, а тому підстави для стягнення з неї заборгованості відсутні через не доведення факту отримання останньою грошових коштів в кредит, позику. Надані позивачем розрахунки заборгованості є безпідставними та арифметично неправильними, що виключає можливість задоволення заявлених до відповідачки позовних вимог та стягнення боргу через недоведеність. Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів того, що кошти за договором були отримані відповідачем, оскільки відсутні належні первинні документи, які повинні бути складені під час надання коштів відповідачу. Розрахунок заборгованості не є документом первинного бухгалтерського обліку, а є одностороннім арифметичним розрахунком стягуваних сум, який відповідно повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (позикодавця, кредитора). У відповідачки відсутній і не виник обов`язок з повернення кредиту, який вона взагалі не отримувала. Позивач вважає, що з огляду на типовість справи для позивача відсутня необхідність у представництві та захисті прав та інтересів позивача адвокатом в ході судового розгляду справи в суді у відкритих судових засіданнях, а тому розмір витрат на правову допомогу є завищеним. Враховуючи складність справи, яка є справою незначної складності, фактично шаблонною для позивача, внаслідок чого не потребувала значних витрат часу та зусиль, виходячи з принципів розумності та співмірності, вважає, що заявлені до стягнення витрати на правничу, правову допомогу є неспівмірними та підлягає зменшенню їх до 5 % відсотків, вважає, що максимальний їх розмір не може перевищувати 560 грн. 00 грн. Відповідачка має скрутне матеріальне становище, оскільки не отримує високого доходу, в період воєнного часу втратила житло та вимушена винаймати інше, оплачувати орендну плату, тому покладення на відповідача заявлених до стягнення судових у витрат у виді судового збору, а також у повному обсязі витрат на правову (правничу) допомогу адвоката беззаперечно та однозначно буде для відповідача надмірним, непосильним тягарем. 04.09.2025 від представника ТОВ «ФК ЄВРОКРЕДИТ» Дмитрук І.В. надійшла відповідь на відзив, в якому представник позивача зазначає, що виписки з рахунків клієнтів банку (в тому числі позивальників), відображають інформацію про списання/зарахування коштів з/на цього/цей рахунку/рахунок клієнта. Дані виписки можуть слугувати безпосередньо первинними документами, а також можуть бути регістрами аналітичного обліку, записи у яких здійснюється лише на підставі відповідного санкціонованого первинного документа (паперового або електронного). За будь-яких умов виписки особовому рахунку позичальника, що міститься в матеріалах справи, може бути належним доказом щодо заборгованості відповідача та підтверджувати операції по рахунку, зокрема надання Банком позивальнику коштів кредиту. Водночас, представник відповідача зазначаючи про недоведеність факту відступлення права грошової вимоги за договором нічим не обґрунтовує свою позицію, не наводить жодних доводів чи посилань на чинне законодавство. Щодо розміру витрат на правничу допомогу зазначає, що розмір витрат позивача на професійну правничу допомогу відповідає критерію реальності наданих адвокатських послуг, розумності їхнього розміру, конкретним обставинам справи, з урахуванням її складності, необхідних процесуальних дій сторони позивача. Представник відповідача, заперечуючи проти заявлених позивачем витрат на оплату правничої допомоги адвоката, не довів неспівмірності витрат на оплату правничої допомоги адвоката. Неспівмірність витрат має бути доведена стороною, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до наявних у матеріалах справи доказів та виходячи з інформації, зазначеної у відзиві відповідачкою [PERSON] з 08.02.2002 та по теперішній час проживає за однією й тією ж адресою, та не змінювала місце проживання в період воєнного стану, а тому твердження представника відповідача є необґрунтованими та недоведеними, а тому не можуть вказувати на погіршення матеріального стану відповідача, що відповідно не може стати підставою для зменшення витрат на правову допомогу. Відповідно до ч. 1 ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Ухвалою суду від 16.09.2025 справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. 16.09.2025 ухвалою суду відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача [PERSON] адвоката Біленка О.О. про витребування доказів. У наданий в ухвалі час від сторін не надійшло заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження чи клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін. Зважаючи на те, що справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні у справі докази, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. 18.03.2020 АТ «Мегабанк» та [PERSON] уклали Кредитний договір № TDВ.2020.0991.1983 про відкриття рахунків, видачу та обслуговування карток МПС з відкриттям кредитної лінії. Згідно з умовами договору позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом, та виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки та на умовах, передбачених договором. Також, між АТ «Мегабанк» та [PERSON] підписано заяву-анкету на відкриття рахунку та видачу платіжної картки, довідку про систему гарантування вкладів фізичних осіб, Додаток № 1 до Договору № TDВ.2020.0991.1983 від 18.03.2020 (а.с.47, 50-51). Відповідно до п. 1.1 Договору, цей Договір є договором приєднання до Правил обслуговування клієнтів за платіжними картками todobank у АТ «МЕГАБАНК» (далі - Правила). Підписання Сторонами цього договору вважається одночасно підписанням Правил, у зв`язку з чим Правила не підлягають додатковому та/або подальшому підписанню. Договір разом з Правилами, Тарифами на послуги Банку (Додаток № 1 до Договору), далі - Тарифи, вступають в силу для Сторін одночасно з підписанням цього договору і складають єдиний договір, надалі - Договір. Пунктом 1.2 Договору передбачено, що Банк на підставі отриманої від Клієнта Заяви-анкети встановленого зразка відкрив Клієнту поточний рахунок (Картковий рахунок-1) у гривні, Картковий рахунок-2, в доларах США, Картковий рахунок-3 в Євро та видає платіжну картку міжнародної платіжної системи. Картковий рахунок-1 обслуговується за дебетово-кредитною схемою, Картковий рахунок-2 та Картковий рахунок-3 - за дебетовою схемою. Згідно з п. 1.4 Договору Банк має право надавати Клієнту на Картковий рахунок -1 кредит (встановити допустимий ліміт кредитної лінії у межах максимального ліміту кредитної лінії) в сумі та на умовах визначених Договором. Кредит використовується Клієнтом на споживчі цілі. Операція на картковий рахунок -1 проводиться з урахуванням встановленого Доступного ліміту кредитної лінії. Максимальний ліміт кредитної лінії 200000,00 грн.; пільговий період для нарахування процентів по заборгованості, що виникає внаслідок здійснення операцій в торгово-сервісних мережах, становить 62 дні; процентна ставка за користування Доступним лімітом кредитної лінії по операціям, які здійсненні в торгово-сервісних мережах у пільгових період з дати першого зняття коштів (фіксована) 0,0001%, процентна ставка за користування Доступним лімітом кредитної лінії по операціям становить 56,00%. Кінцевий строк, до якого має бути сплачена заборгованість да Доступним лімітом кредитної лінії у повному обсязі (до 16:00 год.) 17.03.2021 (п.2 Договору). Відповідно до п. 2.5 Договору, розмір Доступного ліміту кредитної лінії може бути змінений (збільшений та/або зменшений) в межах Максимального ліміту кредитної лінії, у порядку передбаченому Правилами. Сплата процентів, передбачених умовами Договору за користування Доступним лімітом кредитної лінії, здійснюється Клієнтом у разі його використання (повністю та/або частково) (п. 2.4 Договору). Нарахування процентів на залишок коштів на Карткових рахунках, за користування Доступним лімітом кредитної лінії та у разі виникнення заборгованості на суму несанкціонованого овердрафту здійснюється згідно Правил та Тарифів (п. 2.6 Договору). Розмір процентів за користування кредитом визначений у п.2.2. Договору та Тарифах (додаток №1 до договору). Пунктом 4.8 Договору, сторони погодили і Клієнт своїм підписом підтвердив, що істотні умови, які є обов`язковими для договору даного виду відповідно до чинного законодавства України, можуть міститися як у цьому тексті чи додатках, додаткових угодах до нього, так і у Правилах, Тарифах, тощо, що у сукупності складає Договір. Також Клієнт своїм підписом підтвердив, що з умовами Договору (з урахуванням Правил, які розміщені на офіційному сайті Банку www.todobank.com та/або www.megabank.ua, та/або у відділеннях Банку, Тарифів, тощо), ознайомлений і згодний. Згідно з п. 7.1 Кредитного договору, Договір набирає чинності з моменту його підписання Сторонами та діє протягом 99 років, але у будь-якому випадку до повного виконання Сторонами прийнятих на себе зобов`язань за ним. У випадку якщо за 30 (тридцять) календарних днів до закінчення строку дії Договору, Сторони не повідомили одна одну про його припинення, Договір продовжує свою дію на кожний наступний календарний рік. Закінчення строку Договору не звільняє клієнта від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Як вбачається з виписок з особового рахунку за період з 18.03.2020 по 02.12.2022 та з 03.12.2022 по 03.09.2024, відкритого відповідачу в АТ «Мегабанк», позивач відкрив відповідачу поточні рахунки, видав платіжну картку та здійснив перерахування кредитних коштів на поточний рахунок відповідача в межах ліміту кредитної лінії (а.с.131-134). Таким чином, АТ «Мегабанк» виконав свої зобов`язання за Договором, відкривши відповідачці поточні рахунки, видавши платіжну картку. Отже, на виконання умов кредитного договору Банк надав відповідачці кредитні кошти, остання в повному обсязі не повернула кредитні кошти за Кредитним договором. Відповідно до результатів відкритих торгів (аукціону), оформлених протоколом № GFD001-UA-20240618-01260 від 09.07.2024, проведених ТОВ «Українська універсальна біржа», ТОВ «Фінансова компанія «Мустанг Фінанс» стала переможцем аукціону по продажу активів АТ «Мегабанк», а саме: права вимоги за кредитними договорами. Переможець зобов`язався здійснити повну оплату коштів за лот, які повинні надійти на рахунок банку не пізніше кінця 18 робочого дня, з дати оформлення ЦБД протоколу електронного аукціону, підписати договір купівлі-продажу/відступлення активу(майна) протягом 20 робочих днів, з дня наступного за днем оформлення електронного протоколу аукціону (а.с.28). В подальшому обумовлена сума була сплачена, що підтверджується платіжною інструкцією кредитного переказу коштів від 31.07.2024 (а.с.27). 03.09.2024 між АТ «Мегабанк» та ТОВ «Фінансова компанія «Мустанг фінанс» укладено Договір № GL1N426240 про відступлення прав вимоги, згідно п. 1 Договору в порядку та на умовах, визначених Договором, Банк відступає Новому кредитору належні Банку, а Новий кредитор набуває право вимоги Банку до дебіторів та/або позичальників, зазначених у Додатку №1 до цього Договору (а.с. 22-24). 27.12.2024 товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Мустанг фінанс» уклало з товариством з обмеженою відповідальністю «ФК ЄВРОКРЕДИТ» Договір № 1/12 про відступлення прав вимоги, у відповідності до умов якого, ТОВ «Фінансова компанія «Мустанг фінанс» передає (відступає) ТОВ «ФК ЄВРОКРЕДИТ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК ЄВРОКРЕДИТ» приймає належні ТОВ «Фінансова компанія «Мустанг фінанс» права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрах Боржників (а.с.20-21). Пункт 2 Договору № 1/12 визначає, що за цим Договором Новий кредитор набуває усі права кредитора за Основними договорами. Права вимоги переходять від Первісного кредитора до Нового кредитора з моменту підписання сторонами цього Договору та Додатку №1 (Реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються до Боржників/Дебіторів за такими договорами). 23.05.2025 було укладено Додаткову угоду № 1 до Договору № 1/12 про відступлення прав вимоги, згідно якої між сторонами було узгоджено ціну договору, яка в подальшому була сплачена, що підтверджується платіжною інструкцією кредитного переказу коштів № 1074 від 27.12.2024 (а.с.26). Відповідно до Витягу до Додатку № 1 вказаного договору про відступлення прав вимоги серед інших, до ТОВ «ФК ЄВРОКРЕДИТ» перейшло і право вимоги, в тому числі і за Кредитним договором № TDВ.2020.0991.1983 від 18.03.2020 і набуло право вимоги до відповідача в розмірі 10466 грн. 73 коп. (а.с. 42). Таким чином, до ТОВ «ФК ЄВРОКРЕДИТ» перейшли всі права щодо права вимоги до [PERSON] за кредитним договором № TDB.2019.0991.1867 від 06.11.2019. Згідно з довідкою-розрахунком, складеною АТ «Мегабанк», заборгованість [PERSON] за кредитним договором № TDB.2019.0991.1867 від 06.11.2019 станом на 03.09.2024 становить 10466 грн. 73 коп., з яких: 10466 грн. 73 коп. - заборгованість за основним боргом (а.с. 43). Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України). Відповідно до положень ч.ч. 1, 3 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у тому числі електронних, а також якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Згідно із ст. 638 цього Кодексу, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст.639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. Якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Згідно із ст. ст. 1046, 1049 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути надана розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ст. 1047 ЦК України). Згідно зі ст. 1056-1 ЦК України, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Згідно із ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України). Відповідно до ст. 610 цього Кодексу порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Відповідно до положень п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Положеннями ст. 514 ЦК України визначено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. На підтвердження відступлення права грошової вимоги за кредитним договором позивачем надані відповідні вище зазначені докази, доказів на підтвердження що Договір № GL1N426240 від 03.09.2024 та Договір № 1/12 від 27.12.2024 про відступлення позивачу права вимоги до відповідача за кредитним договором № TDВ.2020.0991.1983 від 18.03.2020 є нікчемними або у встановленому законом порядку визнані недійсними матеріали справи не містять, а відтак ТОВ «ФК «ЄВРОКРЕДИТ» є належним позивачем у даній справі, а тому доводи представника відповідача в частині того, що ТОВ «ФК «ЄВРОКРЕДИТ» не доведено факту належного відступлення права грошової вимоги за договором є безпідставними. Щодо доводів представника відповідача про те, що доданий до позовної заяви розрахунок заборгованості та виписки по особовому рахунку не є документами первинної банківської документації, суд зазначає наступне. Основними нормативно-правовими актами які регулюють правовідносини щодо первинної бухгалтерської документації є Закон України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (далі також - Закон) та Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, яке затверджене Наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 року № 88 (із змінами, внесеними згідно з Наказом Міністерства фінансів України, далі також - Положення). Відповідно до ч. 1 Закону первинним документом є документ, який містить відомості про господарську операцію. Відповідно до ст. 9 Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Згідно п. 2.1. Положення первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, які містять відомості про господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 9 Закону первинні документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади і прізвища (крім первинних документів, вимоги до яких встановлюються Національним банком України) осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Зазначені вище вимоги до первинних документів є обов`язковими. Аналогічні обов`язкові реквізити викладені в п. 2.4. Положення. Крім того, в п. 2.4. Положення зазначено, що залежно від характеру операції та технології обробки даних до первинних документів можуть бути включені додаткові реквізити: ідентифікаційний код підприємства, установи з Державного реєстру, номер документа, підстава для здійснення операцій, дані про документ, що засвідчує особу-одержувача тощо. Вищезазначені нормативно-правові акти, не містять переліку (виключного переліку) документів первинної бухгалтерської документації. Головним є дотримання вищезазначених вимог під час складання первинних документів. Верховний Суд у складі колегії судців Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у Постанові від 25 травня 2021 року у справі № 554/4300/16ц прийшов до висновку, що належними доказами, які підтверджують наявність заборгованості за укладеним кредитним договором та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно із зазначеною нормою закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Відповідно до п. 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором. Додані товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія ЄВРОКРЕДИТ» до позовної заяви розрахунок заборгованості та виписки по особовому рахунку є такими, що відповідають вимогам ч. 2 ст. 9 Закону та п. 62 Положення, та такими, що підтверджують наявність заборгованості відповідача перед позивачем за кредитним договором № TDВ.2020.0991.1983 від 18.03.2020. Таким чином, на час розгляду справи судом, відповідачем не надано належних та допустимих доказів, що свідчать про погашення заборгованості та про причини несвоєчасного погашення заборгованості за кредитним договором у добровільному порядку чи повідомлення позивача про припинення кредитного договору. Виходячи з того, що відповідачкою не надано суду доказів на підтвердження тих обставин, що нею належним чином виконувалися умови вказаного вище Договору № TDВ.2020.0991.1983 від 18.03.2020, з огляду на встановлені фактичні обставини справи, які свідчать про наявність порушення відповідачем прав позивача, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог. Стосовно витрат позивача на професійну правничу допомогу у сумі 11200 грн, суд зазначає таке. Відповідно до п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення. Згідно зі ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Згідно п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно із ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвокат має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 року у справі №826/1216/16 зазначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. Відповідно до договору про надання правничої допомоги № 1/07 від 01.07.2025, адвокатське об`єднання «АЛЬЯНС ДЛС» надавало правничу допомогу ТОВ «ФК ЄВРОКРЕДИТ» (а.с. 36-39); відповідно до акту приймання-передачі послуг з правничої допомоги № 121444458 від 14.08.2025 вартість наданих послуг становить 11200 грн. 00 коп. (а.с. 57). Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у пункті 95 рішення у справі «Баришевський проти України» (Заява №71660/11), пункті 80 рішення у справі «Двойних проти України» (Заява №72277/01), пункті 88 рішення у справі «Меріт проти України» (заява №66561/01), заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. Крім того, у пункті 154 рішення Європейського суду з прав людини у справі Lavents v. Latvia (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму. При цьому стягнення витрат на професійну правничу допомогу з боржника не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються, і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу (правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 24.01.2022 у справі № 911/2737/17). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року в справі №755/9215/15-ц та в постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03 жовтня 2019 року в справі №922/445/19 міститься правовий висновок про те, що розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги у разі надання відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. Вирішуючи питання про розподіл витрат, понесених відповідачем на професійну правничу допомогу, взявши до уваги умови договору про надання правничої допомоги, обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, підтверджених належними та допустимими доказами, враховуючи позицію сторони відповідача щодо стягнення витрат на правничу допомогу, суд дійшов висновку, що визначений позивачем розмір витрат на професійну правничу допомогу під час розгляду справи у сумі 11200 грн. 00 коп. є завищеним, витрати у зазначеній сумі не можна визнати належно обґрунтованими та необхідними в контексті обставин цієї справи. Враховуючи викладені обставини, складність справи, ціну позову, необхідність надання адвокатом позивача послуг під час розгляду справи в суді та їх характер, дослідивши докази на підтвердження витрат позивача на правничу допомогу, а також з метою дотримання критерію розумності розміру понесених стороною витрат, пов`язаність цих витрат із розглядом справи, суд дійшов висновку, що необхідний фактичний обсяг правничої допомоги у цій справі є меншим, ніж зазначено у акті прийому-передачі наданих послуг, виконаних адвокатським об`єднанням «АЛЬЯНС ДЛС», необхідних для надання правничої допомоги за позовом ТОВ «ФК ЄВРОКРЕДИТ» щодо стягнення кредитної заборгованості, а тому такий обсяг виконаних робіт підлягає зменшенню та стягненню з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу, понесених у цій справі у сумі 4000 грн. 00 коп. Щодо клопотання представника відповідача у відзиві на позовну заяву стосовно повернення 50 % судового збору позивачу з державного бюджету та стягнення 50 % судового збору з відповідачки на користь позивача, суд зазначає таке. При зверненні до суду позивачем сплачений судовий збір у розмірі 2422 грн. 40 коп. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Таким чином, оскільки рішення у справі було ухвалено на користь позивача, відповідачка позовні вимоги до початку розгляду справи по суті не визнала, суд розподіляє судові витрати, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, та стягує з відповідача на користь позивача сплачену суму судового збору у розмірі 2422 грн. 40 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved