Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-18 00:00:00

[PERSON] в травні 2025 року звернулась до суду з позовом до [PERSON] та просила скасувати державну реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером 0510100000:03:132:0364 в Державному земельному реєстрі; скасувати державну реєстрацію права власності [PERSON] на земельну ділянку з кадастровим номером 0510100000:03:132:0364 шляхом скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 58145801 від 15.05.2021 року винесеного приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Радіоновою Н.В.; витребувати із володіння [PERSON] на користь [PERSON] земельну ділянку площею 0.145 га кадастровий номер 0510100000:03:132:0364, розташовану а території [ADDRESS] . Позовні вимоги мотивовані тим, що [PERSON] рішенням 2 сесії 4 скликання Луко- Мелешківської сільської ради передано у приватну власність в межах села Лука-Мелешківська для будівництва і обслуговування житлового будинку й господарських споруд земельну ділянку розміром 0.12 га. 27.02.2002 року складено протокол погодження та закріплення меж земельної ділянки. Рішенням 2 сесії 4 скликання від 26.07.2002 року внесено зміни в попереднє рішення щодо площі земельної ділянки. В подальшому 04.01.2003 року [PERSON] від Луко-Мелешківської сільської ради отримала Державний акт про право власності на земельну ділянку розміром 0.1450 га. В 2024 році ППЦЕП «Сервіс-Центр» виготовив технічну документацію із землеустрою на належну [PERSON] земельну ділянку, що знаходиться в [ADDRESS] розміром 0.1450 га. Проте їй було відмовлено в державній реєстрації права власності оскільки земельна ділянка з кадастровим номером 0510100000:03:132:0364 була вже зареєстрована за іншими особами: 24.03.2021 року за [PERSON] та 15.05.2021 року за [PERSON] . Позивач вважає що реєстрацією порушено її право власності на земельну ділянку. Оскільки земельна ділянка вибула з її власності не з її волі, вона має право на витребування цього майна. Ухвалою від 30.05.2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, частково задоволено клопотання позивач про витребування доказів. Розгляд справи вирішено проводити у порядку загального позовного провадження. Ухвалою від 20.06.2024 року відмовлено в задоволенні клопотання представника відповідача про витребування доказів. Ухвалою від 18.09.2024 року закрито підготовче провадження. Ухвалою від 25.09.2025 року суд відмовив у задоволенні клопотання представника позивача про поновлення строку подання доказів. 20.10.2025 року ухвалою суд зупинив провадження у справі в зв`язку з оскарженням ухвали суду про відмову в поновленні процесуального строку. Постановою від 12.11.2025 року Вінницький апеляційний суд залишив апеляційну скаргу [PERSON] без задоволення, ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 25.09.2025 року - без змін. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 19.11.2025 року поновлено провадження по справі. У відзиві на позовну заяву [PERSON] заперечувала проти позову, зазначила, що на підставі договору купівлі- продажу 15.05.2021 року вона придбала у [PERSON] спірну земельну ділянку. Відчужувана земельна ділянка на момент продажу належала [PERSON] , не перебувала під забороною, не мала обтяжень або арешту, не була предметом іпотеки, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Отже вона правомірно і добросовісно набула у власність земельну ділянку площею 0.1450 га кадастровий номер 0510100000:03:132:0364. Право власності [PERSON] було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 29.03.2021 року на підставі копії Державного акт про право власності на землю, виданого 06.06.2002 року, тобто до винесення рішення про виділ позивачу спірної земельної ділянки. Відповідач стверджує, що земельна ділянка [PERSON] знаходиться ближче до вул. Східної, тоді як її земельна ділянка - на [ADDRESS] . Порівнюючи дані вказаних земельних ділянок, а саме : планів зовнішніх меж та описів меж, вбачається, що розміри меж та прізвища власників сусідніх земельних ділянок відрізняються, землі загального користування знаходяться по різні сторони. Відповідач стверджує, що позивач набула права на земельну ділянку з порушенням процедури (до виготовлення технічної документації) і майнове право позивача не було зареєстровано. Представник позивача в судовому засіданні підтримав вимоги позивача, крім зазначеного в позові посилався на інформацію Луко-Мелешківської сільської ради проте, що сесії сільської ради, яку зазначено в Державному акті про право власності на землю [PERSON] не існувало. [PERSON] зазначав, що державна реєстрація права власності [PERSON] відбулась з порушенням вимог законодавства на підставі копії Державного акту, в матеріалах реєстрації відсутня оплата адміністративних послуг та оригінал або дублікат державного акту. Крім того згідно інформації ГУ Держгеокадастру у Вінницькій області в наявній на зберіганні в архіві Книги записів державних актів на право приватної власності на землю на території Луко-Мелешківської сільської ради запис № 1376 від 06.06.2002 року відсутній. Вважає, що твердження відповідача про те, що земельні ділянки різні, розташовані в різних місцях не підтверджено висновком земельно- технічної експертизи. Він вважав недоцільним для позивача заявляти клопотання про проведення такої експертизи. [PERSON] . Зазначив, що низька вартість земельної ділянки, вказана в договорі купівлі- продажу для [PERSON] , свідчить про сумнівність угоди. Представник відповідача [PERSON] заперечувала проти задоволення позову, підтримала позицію, викладену у відзиві, зазначала про відсутність реєстрації права власності позивача на земельну ділянку, відсутність обтяжень, заборон, арешту при укладенні угоди купівлі - продажу, реєстрацію права власності [PERSON] на земельну ділянку до продажу. Крім того посилалась на строки давності, вважала, що позивач повинна була контролювали своє майно і своєчасно реагувати на порушення своїх прав. Спеціаліст [PERSON] , якому було роз`яснено його права та обов`язки відповідно до вимог ст.74 ЦПК України, вказав, що має відповідну освіту і розбирається в планах, картографії, тощо. Дослідивши матеріали справи, спеціаліст зазначив, що технічні документи [PERSON] виготовлені не у відповідності до прийнятого порядку (північ- південь). Різність конфігурацій (розвернуті в різні сторони), дорога (землі загального користування) з різних сторін, власники сусідніх ділянок різні, свідчить про те, що це різні земельні ділянки. Представник позивача [PERSON] висловив недовіру спеціалісту [PERSON] , проте забезпечити явку іншого спеціаліста в судове засідання відмовився. Суд визнає як загальновизнаний факт збільшення меж міста Вінниці та те, що спірна земельна ділянка на разі відноситься до меж м. Вінниці. Суд зазначає, що пропозиція суду про проведення земельно- технічної експертизи представниками сторін була відхилена. Дослідивши докази, суд установив: факт наявності у [PERSON] державного акту про право приватної власності на землю 11-ВН №0110078 згідно якого на підставі рішення 2 сесії 4 скликання Луко-Мелешківської сільської ради від 26.07.2002 року [PERSON] передано у приватну власність земельна ділянка площею 0.1450 га для будівництва і обслуговування житлового будинку і господарських будівель з описом меж згідно плану: від А до Б землі [PERSON]., від Б до В землі [PERSON] , від В до Г землі [PERSON] , від Г до Д - землі загального користування, від Д до А землі [PERSON] . У кадастровому плані ділянки [PERSON] (де зазначені власники сусідніх ділянок) як земельній ділянці [PERSON] не співпадають розміри земельної ділянки зазначені в державному акті на ім`я [PERSON] . Судом установлено, що земельна ділянка кадастровий номер 0510100000:03:132:0364 належить [PERSON] на підставі договору купівлі- продажу від 15.05.2021 року посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Родіоновою Н.В. На момент укладення договору вказана земельна ділянка належала [PERSON] на підставі державного акту про право приватної власності на земельну ділянку ВН б/н виданого [PERSON] на підставі рішення 2 сесії 4 скликання Луко- Мелешківської сільської ради від 26.07.2001 року, де сусідами вказані згідно схеми від А до Б [PERSON] , від Б до В [PERSON] , від В до Г [PERSON], від Г до Д [PERSON] від Д до А - землі загального користування. Суд критично відноситься до посилання представника позивача на листи Лука- Мелешківської сільської ради та листи ГУ Держгеокадастру у Вінницькій області про відсутність реєстрації Державного акту про право приватної власності на землю [PERSON] оскільки відповідно до вимог ч. 2 ст. 78 ЦПК України листи не спростовують Державний акт, реєстрацію права власності та не доводять факту нікчемності правочину про видачу державного акту та реєстрацію права власності. З тих же підстав суд критично відноситься до посилання представника відповідача про видачу [PERSON] . Державного акту про право приватної власності на землю з порушенням процедури, так як інформація викладена в листі не скасовує державного акту та не встановлює факту нікчемності правочину його видачі. Згідно п. 114 Порядку ведення Державного земельного кадастру, Затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2012 р. № 1051 Державна реєстрація земельної ділянки скасовується Державним кадастровим реєстратором, який здійснює таку реєстрацію, у разі: 1) поділу чи об`єднання земельних ділянок - на підставі заяви про державну реєстрацію земельних ділянок, які утворилися в результаті такого поділу чи об`єднання; 2) коли протягом одного року з дня здійснення державної реєстрації земельної ділянки речове право на неї не зареєстроване з вини заявника, - на підставі інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, отриманої шляхом безпосереднього доступу до зазначеного Реєстру; 3) ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки, яке набрало законної сили в установленому законодавством порядку. Позивач та її представник не надали доказів про те, що у [PERSON] є повноваження державного кадастрового реєстратора. Отже [PERSON] не є належним відповідачем за вимогою [PERSON] про скасування державної реєстрації земельної ділянки з кадастровим номером 0510100000: 03: 132: 0364. Згідно ст. 2. ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Державний реєстр речових прав на нерухоме майно (далі - Державний реєстр прав) - єдина державна інформаційна система, що забезпечує обробку, збереження та надання відомостей про зареєстровані речові права на нерухоме майно та їх обтяження. Відповідно до ст. 10 вказаного закону державним реєстратором є: 1) громадянин України, який має вищу освіту за спеціальністю правознавство, відповідає кваліфікаційним вимогам, встановленим Міністерством юстиції України, та перебуває у трудових відносинах з суб`єктом державної реєстрації прав; 2) нотаріус; 3) державний, приватний виконавець - у разі накладення/зняття таким виконавцем арешту на нерухоме майно під час примусового виконання рішень відповідно до закону. Позивач та її представник не надали доказів про те, що [PERSON] перебуває в трудових відносинах з суб`єктом державної реєстрації прав; є нотаріусом тобто має право вносити відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно . Отже [PERSON] є не належним відповідачем за вимогою [PERSON] про скасування державної реєстрації права власності [PERSON] на земельну ділянку з кадастровим номером 0510100000:03:132:0364 шляхом скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 58145801 від 15.05.2023 року внесеного приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Радіоновою Н.В. Згідно ст. 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Відповідно до ст. 81 Земельного кодексу України, громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі: а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; б) безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; в) приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; г) прийняття спадщини; ґ) виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю). Відповідно до ст. 334. ЦК України передбачає момент набуття права власності за договором, а саме права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. Позивач стверджує, що набула права власності на земельну ділянку розміром 0.1450 га, яка на той момент була розташована на території с. Лука-Мелешківська на підставі Державного акту про право власності серії 11-ВН № 011078 виданого згідно рішення 2 сесії 4 скликання Луко-Мелешківської сільської ради від 26.07.2002 року, кадастровий номер якої на разі 0510100000: 03:132:0364. [PERSON] стверджує, що отримала право власності на земельну ділянку кадастровий номер 0510100000:03:132:0364 шляхом укладення договору купівлі- продажу від 15.05.2021 року, посвідченого Родіоновою Н.В. приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу з [PERSON] Відчужувана земельна ділянка належала [PERSON] на підставі витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за індексом 250 285143 сформованим 29.03.2021 року. На момент посвідчення договору купівлі- продажу нотаріусом було встановлено відсутність заборон, обмежень чи арешту, відсутність іпотеки Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на 29.03.2021 року право власності [PERSON] на земельну ділянку 0510100000:03:132:0364 було зареєстровано на підставі копії Державного акту про право приватної власності на землю серія на номер ВН, виданого 06.06.2002 року видавник Луко- Мелешківська сільська рада народних депутатів, витягу з Державного земельного кадастру серія та номер НВ-521560362021 виданого 19.03.2021 року. Рішенням № РВ-4600023112024 від 23.01.2024 року [PERSON] було відмовлено у внесенні відомостей до Державного земельного кадастру (а.с. 19 т.2). Згідно ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Стаття ст. 203 ЦК України передбачає загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину. Так зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. 4. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). [PERSON] як і її представник [PERSON] не зазначили норм права яким суперечить правочин договору купівлі- продажу між [PERSON] і [PERSON] чи правочин видачі Луко-Мелешківською сільською радою [PERSON] . Державного акту про право власності на землю. Отже жоден з вказаних правочинів не є нікчемним. Хоча право власності позивача закріплено Конституцією України та не може бути порушене, правочин є правомірним, якщо він не визнаний судом недійсним. Позивач та її представник не висували вимог про визнання якогось з правочинів не правомірним чи недійсним. Отже твердження позивача та його представника про витребування майна з чужого протиправного володіння є спірним і не спростовує докази відповідача про право власності на спірну земельну ділянку. Згідно принципу диспозитивності судового розгляду суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Тому суд вважає, що позивач та її представник висуваючи вимоги лише про витребування майна з чужого незаконного володіння обрали не належний спосіб захисту права позивача. Отже у задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про витребування майна з чужого володіння належить відмовити. На підставі викладеного.

Outcome: dismissed