Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-12 00:00:00

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості: за договором кредитної лінії № 415727950 від 07.12.2021 р. в загальному розмірі 30 167,85 грн., що складається з суми заборгованості: 21 698,53 грн. за основною сумою боргу, 8469,32 грн. заборгованості за відсотками; за договором про надання фінансового кредиту № 03689-01/2024 від 06.01.2024 р. в загальному розмірі 7125 грн., що складається з суми заборгованості 5000 грн. за основною сумою боргу, 2125 грн. заборгованості за відсотками, а також понесені судові витрати. В обґрунтування позовних вимог представник позивача посилався на те, що 07.12.2021 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем було укладено договір кредитної лінії № 415727950, згідно умов якого, останній отримав грошові кошти. 28.11.2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон плюс» було укладено Договір факторингу № 28/1118-01, відповідно до якого, клієнт зобов`язується відступити Фактору права вимоги, в тому числі щодо вищевказаного договору, укладеного з відповідачем. 27.02.2025 року між ТОВ «Таліон плюс» та ТОВ «ФК» Європейська агенція з повернення боргів» було укладено Договір факторингу № 27/0225-01, відповідно до якого, клієнт зобов`язується відступити Фактору права вимоги, в тому числі щодо вищевказаного договору, укладеного з відповідачем. Відповідно до Реєстру прав вимоги позивач набув права грошової вимоги до відповідача в сумі 30 167,85 грн., з яких 21 698,53 грн. сума заборгованості по основному боргу, 8469,32 грн. сума заборгованості по процентам. 06.01.2024 року між ТОВ «Стар Файненс Груп» та відповідачем було укладено договір про надання фінансового кредиту № 03689-01/2024, згідно умов якого, останній отримала грошові кошти. 29.07.2024 року між ТОВ «Стар Файненс Груп» та ТОВ «ФК» Європейська агенція з повернення боргів» було укладено Договір факторингу № 29072024, відповідно до якого, клієнт зобов`язується відступити Фактору права вимоги, в тому числі щодо вищевказаного договору, укладеного з відповідачем. Відповідно до Реєстру прав вимоги позивач набув права грошової вимоги до відповідача в сумі 7125 грн., з яких 5000 грн. сума заборгованості по основному боргу, 2125 грн. сума заборгованості по процентам. Відповідач не виконує свої зобов`язання за вищевказаними договорами з поверненню грошових коштів, у зв`язку з чим, виникла вищевказана заборгованість перед позивачем, яку позивач просив стягнути з відповідача на свою користь. Ухвалою судді від 23 жовтня 2025 року відкрито провадження у справі та її розгляд призначено за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, в позовній заяві зазначив про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги підтримав, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи відповідач, згідно вимог ч.8 ст.128 ЦПК України, у судове засідання не з`явився, в порушення ч.3 ст.131 ЦПК України про причини неявки суд не повідомив, відзив на позовну заяву не подав, у зв`язку з чим, на підставі ухвали Індустріального районного суду міста Харкова від 13.01.2026 року проведено заочний розгляд даної справи згідно з вимогами ст.ст.280-282 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, встановивши факти та відповідні їм правовідносини, оцінивши кожний доказ окремо, у їх сукупності та взаємозв`язку, дійшов до наступного. Судом встановлено, що 07.12.2021 року між ТОВ «Манівео швидка допомога» та [PERSON] було укладено договір кредитної лінії № 415727950, який позичальник підписав за допомогою одноразового ідентифікатора, згідно умов якого, остання отримала грошові кошти на умовах строковості, зворотності, платності, зобов`язалась повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом. За п.1.1 даного договору, сторони погодили кредит у вигляді кредитного ліміту на суму 21 700 грн. Пунктом 1.3 договору встановлено, що кредитодавець надає позичальнику перший транш 21700 грн. одразу після укладення договору, який має бути повернуто до 06.01.2022 року. Пунктом 1.9 сторони погодили відсотки за користування кредитом. ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» 17.06.2024 сформувало платіжне доручення про перерахування 21 700 грн. на карту позичальника 5168-75XX-XXXX-3584 за договором № 415727950 від 07.12.2021 р. 28.11.2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон плюс» було укладено Договір факторингу № 28/1118-01, відповідно до якого, клієнт зобов`язується відступити Фактору права вимоги, в тому числі щодо вищевказаного договору, укладеного з відповідачем. 27.02.2025 року між ТОВ «Таліон плюс» та ТОВ «ФК» Європейська агенція з повернення боргів» було укладено Договір факторингу № 27/0225-01, відповідно до якого, клієнт зобов`язується відступити Фактору права вимоги, в тому числі щодо вищевказаного договору, укладеного з відповідачем. Відповідно до Реєстру прав вимоги № 1 від 27.02.2025 року позивач набув права грошової вимоги до відповідача в сумі 30 167,85 грн., з яких 21 698,53 грн. сума заборгованості по основному боргу, 8469,32 грн. сума заборгованості по процентам. Згідно з розрахунком заборгованості за договором кредитної лінії № 415727950 від 07.12.2021 р., виникла заборгованість в сумі 30 167,85 грн., з яких 21 698,53 грн. сума заборгованості по основному боргу, 8469,32 грн. сума заборгованості по процентам. 06.01.2024 року між ТОВ «Стар Файненс Груп» та [PERSON] було укладено договір про надання фінансового кредиту № 03689-01/2024, згідно умов якого, останній отримав грошові кошти в розмірі 5000 грн., строком на 100 днів, тобто до 14.04.2024 р. Процентна ставка 2,5 %. Згідно з розрахунком заборгованості за договором про надання фінансового кредиту № 03689-01/2024 від 06.01.2024 р. виникла заборгованість в сумі 7125 грн., з яких 5000 грн. сума заборгованості по основному боргу, 2125 грн. сума заборгованості по процентам. 29.07.2024 року між ТОВ «Стар Файненс Груп» та ТОВ «ФК» Європейська агенція з повернення боргів» було укладено Договір факторингу № 29072024, відповідно до якого, клієнт зобов`язується відступити Фактору права вимоги, в тому числі щодо вищевказаного договору, укладеного з відповідачем. Відповідно до Реєстру прав вимоги від 29.07.2024 р. позивач набув права грошової вимоги до відповідача в сумі 7125 грн., з яких 5000 грн. сума заборгованості по основному боргу, 2125 грн. сума заборгованості по процентам. Банк свої зобов`язання виконав у відповідності до умов договорів у повному обсязі та надав грошові кошти відповідачу, який не виконав взяті на себе зобов`язання, грошові кошти у визначений строк не повернув. Виходячи із положень ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позивальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.( ч. 1 ст. 1054 ЦК України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Відповідно до ст. 1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Згідно до ст. 1082 ЦК України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Відповідно до статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. У частині другій статті 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. Згідно Правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 23 вересня 2015 року у справі № 6-979цс15 "... боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору. ... неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі". Відповідно до ст. 610 ЦК України порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Крім того, боржник вважається таким що прострочив, якщо він не виконав його у строк, встановлений договором (ст. 612 ЦК України). Відповідно до ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Таким чином, з укладанням вказаних вище договорів факторингу до позивача ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» перейшло право вимоги виконання зобов`язання відповідачем за договором кредитної лінії та договором позики. Згідно зі ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно зі ст.ст. 525,526,546 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов`язання. Відповідно до ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до ч. 3, 6 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію", електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, про зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Статтею 12 цього Закону регламентуються вимоги до підпису сторін договору. Так, згідно ч. 1 цієї статті, якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема: електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Відповідно до п. 12, ч. 1 ст. 3 Закону одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Так, відповідач уклала з Товариством електронні кредитні договори, які були підписані ним за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, що повністю відповідає вимогам п.п.6,8 ст.11 та ст.12 Закону України «Про електронну комерцію». Крім того, банк не обмежував відповідача у часі при здійсненні ознайомлення з інформацією та документами відповідача, що знаходяться на сайті та в ІТС відповідача. Вся інформація була надана у чіткий, зрозумілий, однозначний спосіб та в порядку визначеному чинним законодавством. Банк не вводив відповідача в оману при здійсненні ним вибору та не примушував останнього до укладання кредитного договору та здійснення несвідомого вибору. До того ж, у випадку незгоди з умовами отримання чи погашення кредиту та/або іншою наданою/розміщеною на веб-сайті чи в паспорті споживчого кредиту інформацією, відповідач мав можливість відмовитися від отримання кредиту та не укладати кредитні договори, а натомість останній уклав вказані кредитні договори та отримав кредит, який досі не повернув. Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відтак, оскільки вищевказані договори про надання коштів у позику та факторингу не були визнані у встановленому законом порядку недійсними чи нікчемними, то в силу положень Закону України "Про електронну комерцію", ст.ст. 6,204,207,627,629,638,639,642,1077 ЦК України ці правочини є правомірними, чинними та обов`язковими для виконання, що у відповідності до вимог ст. 12,81 ЦПК України не спростовано відповідачем жодними доказами. Наданий банком розрахунок заборгованості свідчить про те, що відповідач належним чином умови договорів не виконував. Правильність наданих банком розрахунків заборгованості підтверджується умовами кредитних договорів і не спростована відповідачем в установленому законом порядку. Отже, відповідачем не виконано грошове зобов`язання по поверненню кредитних коштів, а тому наявні підстави для стягнення заборгованості та задоволення позовних вимог в повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Вимоги позивача задоволені повністю, тому судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved