Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-12 00:00:00

Представник позивача адвокат Іванцова З.А. звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно, в якому просить визнати за [PERSON] в порядку спадкування за законом право власності на 1/4 домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта 16281389, що на підставі договору купівлі-продажу від 20.07.2007 року належав померлій [PERSON] . Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що позивач є батьком [PERSON] , яка [INFO] померла. Після її смерті відкрилась спадщина, до складу якої увійшов вищевказаний житловий будинок. Даний об`єкт нерухомого майна вважається спільною сумісною власністю подружжя. Тому, виходячи з приписів Глави 8 СК України відповідач [PERSON] , як чоловік померлої [PERSON] , має право на 1/2 частину даного домоволодіння. Крім того, сторони у даній цивільній справі є спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] та у встановленому законом порядку своєчасно обидва прийняли спадщину, звернувшись до нотаріальної контори із заявами про її прийняття. Виходячи із цих обставин та приписів ч.1 ст.1278 ЦК України, за якими частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними, позивач має право на 1/4 частку від усього спадкового майна ( в тому числі і по вищевказаному об`єкту нерухомого майна). Однак, нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на будинок, оскільки на нього відсутні правовстановлюючі документи та між спадкоємцями є спірні питання. З огляду на вищевикладене, захищаючи свої спадкові права, позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом. В судове засідання позивач та його представник адвокат Іванцова З.А. не з`явились, однак представник позивача надала до суду письмове клопотання про підтримання позовних вимог та розгляд справи без її участі та у відсутність позивача. Відповідач [PERSON] в судове засідання також не з`явився, надавши до суду письмову заяву, в якій позов визнав у повному обсязі та просив розглянути цивільну справу у його відсутність. Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явились, враховуючи положення ч. 2ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до положень ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Крім того, згідно ч.4ст. 200 ЦПК України, ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями206,207цьогоКодексу. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Виходячи з наведеного, суд вважає за можливе прийняти визнання позову відповідачем, оскільки судом не встановлено обставин, які б свідчили, що таке визнання суперечить вимогам закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Так, як встановлено судом, [INFO] в с. Баштанків Кодимського району Одеської області померла [PERSON] . Ця обставина визнається сторонами та в порядку ч.1 ст.82 ЦПК України не підлягає доказуванню. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою (ч. 3 ст. 1222, ч. 1 ст. 1220 ЦК України). Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч. 1 ст. 1268 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.1269 цього ж Кодексу спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Крім того, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч.1 ст.1270 ЦК України). У відповідності до положень ч. 1 ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. З матеріалів справи встановлено, що [PERSON] на праві приватної власності належав житловий будинок з надвірними спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] , який вона придбала на підставі договору купівлі-продажу від 20.07.2007 року, засвідченого та зареєстрованого в реєстрі за №1167 приватним нотаріусом Кодимського нотаріального округу О.В. Бабушкіною. Відповідно до ст.ст.60, 61 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 13 жовтня 2001 року Баштанківською сільською радою Кодимського району, 13 жовтня 2001 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис №09. Після укладення шлюбу дружина змінила своє дівоче прізвище на прізвище чоловіка « [PERSON] ». Ця обставина підтверджується також копією Повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб №00045214294 від 27.05.2024 року. Ретельний аналіз вищевказаних правових норм та письмових доказів свідчить про те, що вищевказаний житловий будинок був придбаний подружжям у шлюбі та є їх спільною сумісною власністю. За таких обставин відповідач [PERSON] , як чоловік померлої, має право на 1/2 частку у праві спільної часткової власності на житловий будинок з надвірними спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] . В матеріалах цивільної справи відсутні докази на підтвердження того, що за час свого життя [PERSON] склала заповіт. Ця обставина свідчить про те, що після її смерті спадкування здійснюється за законом. Відповідно до ч.1 ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Позивач [PERSON] є батьком спадкодавиці та спадкоємцем першої черги за законом. Ця обставина підтверджуються копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 04.01.1982 року. Крім того, спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON] є відповідач у даній цивільній справі, як чоловік спадкодавиці, [PERSON] . Як вбачається з матеріалів спадкової справи №94/2024 року після смерті [PERSON] [INFO] та зі змісту листа державного нотаріуса Кодимської районної державної нотаріальної контори Налдіної М.М. №739/02-14 від 15.12.2025 року після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , заведена спадкова справа №94/2024 року; на спадщину за законом 27 травня 2024 року заявили: батько спадкодавці - [PERSON] та чоловік спадкодавиці [PERSON] . Ця обставина вказує на те, що обидва спадкоємці за законом своєчасно та у встановленому законом порядку прийняли спадщину, яка відкрилась після смерті [PERSON] . Відповідно до ч.1 ст.1278 ЦК України частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними, якщо спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між ними. Аналіз вищевказаної правової норми вказує на те, що позивач [PERSON] , як такий, що прийняв спадщину, набув право власності на 1/4 частку у спадковому майні, в тому числі на 1/4 частину спадкового домоволодіння. Відповідно до ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Пленум Верховного Суду України в п. 23 постанови "Про судову практику у справах про спадкування" від 30.05.2008 року роз`яснив, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. Судом встановлено, що державний нотаріус Кодимської районної державної нотаріальної контори Налдіна М.М. відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] , померлої [INFO] у зв`язку з відсутністю необхідних правовстановлюючих документів. Ця обставина підтверджується листом №686/02-14 від 18.12.2024 року. Відсутність оригіналу правовстановлюючого документу на спадкове майно відповідно до п.2 Глави 7, п.1 Глави 13 розділу І та п/п.4.12 п.4 Глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженогонаказом Міністерства юстиції №296/5 від 22 лютого 2012 року, є підставою для відмови у вчиненні нотаріусом відповідної нотаріальної дії - відмови у видачі спадкоємцеві свідоцтва про право на спадщину. Відповідно до абз.3 п.23постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування»у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних та кримінальних справ в інформаційному листі від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» вказав, що у разі спадкування жилого будинку, побудованого до 2004 року та щодо якого відсутні правовстановлюючі документи, за рішенням суду може бути визнано право власності в порядку спадкування при наявності виписки з погосподарської книги, технічного паспорту на будинок. Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Ретельний аналіз вищевказаних письмових доказів, обставин та норм законодавства свідчить про те, що позивач позбавлений можливості реалізувати свої спадкові права в позасудовому порядку, враховуючи, що його право власності на частину спадкового житлового будинку не визнається іншою особою та через відсутність правовстановлюючих документів на цей обєкт нерухомого майна, тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Крім того, відповідач визнав позов у повному обсязі, і таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, що з урахуванням положень ч.4ст.206 ЦПК України, надає суду підстави для задоволення позову. Відповідно до частини першої статті 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. З матеріалів справи встановлено, що позивачем при зверненні до суду з позовом був сплачений судовий збір у розмірі 1211,20 грн, що підтверджується квитанцією про сплату АТ «ТАСКОМБАНК» № 1520-7278-3242-0865 від 16.09.2025 року. Таким чином, 50 відсотків судового збору, які складають 605,60 грн, підлягають поверненню позивачу на підставі ч.1 ст. 142 ЦПК України, у зв`язку з визнанням позову відповідачем до початку розгляду справи по суті. Відповідно до ч.2 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір сплачений ним за подання позовної заяви до суду. Ураховуючи визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, стягненню з нього на користь позивача підлягає 50 відсотків судового збору сплаченого позивачем за подання до суду позовної заяви, що складає 605,60 грн.

Outcome: approved