Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-13 00:00:00

04.10.2024 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , в якому просила: поділити спільне майно з відповідачем, виділивши їй як позивачу недобудований житловий будинок [ADDRESS] ; визнати за позивачем право власності на недобудований житловий будинок [ADDRESS] , а відповідачу призначити компенсацію; визначити порядок користування земельною ділянкою, на якій розташований житловий будинок під номером [ADDRESS] в користування земельну ділянку . 30.04.2025 року Центральним районним судом м. Миколаєва постановлено рішення у справі №490/8845/24, яким позов [PERSON] до [PERSON] про поділ нерухомого майна задоволено, визнано об`єктом права спільної сумісної власності подружжя на об`єкт незавершеного будівництва та незданого в експлуатацію житлового будинку літ. А з надвірними господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] ; визнано [PERSON] співзабудовником незавершеного будівництва та незданого в експлуатацію житлового будинку літ. А, з надвірними господарськими спорудами та будівлями, за адресою [ADDRESS] ; виділено [PERSON] об`єкт за адресою [ADDRESS] незданого в експлуатацію будинку,розташованого на земельній ділянці площею 640 кв.м, житлового будинку літ.А -1, площею забудови 129,31 кв.м, прибудови літ «А» з розмірами 2,40х6,25, площею забудови 15,0, загальною площею будинку 144,31 кв.м.: 1-1- сіні-12,8 кв.м., 1-2- коридор-15,2 кв.м., 1-3- житлова - 15,2 кв.м., 1-4- житлова- 21,4 кв.м.,1-5- житлова- 14,5 кв.м., 1-6-житлова- 13,9 кв.м.,1-7- коридор - 6,0 кв.м., 1-8- котельня-7,5 кв.м., 1-9-кухня-13,1 кв.м., 1-10- санвузол (ванна, вбиральня) - 8,3 кв.м. Загальна площа будинку 124,7 кв.м., в тому числі житлова - 65,кв.м.; стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] вартість 1\\2 частини незавершеного об`єкта по [ADDRESS] в сумі 640 629, 52 грн. 13.10.2025 року [PERSON] звернулася до суду із заявою про ухвалення судом додаткового рішення у справі № 490/8845/24 за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ нерухомого майна. В даній заяві [PERSON] просила винести додаткове рішення, яке дасть тлумачення про право власності на земельну ділянку під поділеним нерухомим майном. Ухвалою суду від 14.10.2025 року дану заяву прийнято до розгляду, призначено судове засідання. В судове засідання сторони не з`явились, про час та місце розгляду справи належними чином повідомлялись, причину неявки суду не повідомили. Відповідно до ст. 220 ЦПК України, суд ухвалює додаткове рішення після розгляду питання в судовому засіданні з повідомленням сторін. Їх присутність не є обов`язковою. Отже неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином судом повідомлені, не перешкоджає розгляду питання про ухвалення додаткового рішення. Цивільним процесуальним законом визначено, що після проголошення рішення суд, який його ухвалив, не може сам скасувати або змінити це рішення. Така властивість рішення суду у теорії цивільного процесу отримала назву «незмінність рішення суду». Правило про неможливість скасування або зміни судового рішення судом, який його ухвалив, гарантує стабільність судового рішення та його незмінність. Цивільний процесуальний закон передбачає випадки, коли суд, що ухвалив судове рішення, має право з власної ініціативи або за заявою осіб, які беруть участь у справі, самостійно виправити його недоліки, пов`язані з його неповнотою, неясністю і неточністю, шляхом ухвалення додаткового рішення. Як роз`яснено у п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», додаткове рішення може бути ухвалено лише у випадках і за умов, передбачених статтею 270 ЦПК; воно не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні. При порушенні питання про ухвалення додаткового рішення з інших підстав суд ухвалою відмовляє в задоволенні заяви. Додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено (ч. 5 ст. 270 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановленихстаттею 430 цього Кодексу. Наведений перелік підстав, за яких може бути постановлене додаткове рішення, є вичерпним. Таким чином, ЦПК України передбачено процесуальний інститут додаткового судового рішення, яким вирішуються окремі правові вимоги, котрі не вирішені основним рішенням, та за умови, якщо з приводу позовних вимог досліджувались докази (для постанов) або вирішені не всі клопотання (для ухвал). Крім того, додаткове судове рішення може прийматися, якщо судом при ухваленні основного судового рішення не визначено способу його виконання або не вирішено питання про судові витрати. Додаткове судове рішення є засобом усунення недоліків основного рішення, яким вирішено спір по суті позовних вимог за результатами судового розгляду справи, а не прийняття додаткових судових рішень. На підставі вищевказаного, суд приходить до висновку, що немає підстав для ухвалення додаткового рішення у відповідності до вимог статті 270 ЦПК, оскільки при винесенні рішення судом було враховано та вирішено всі позовні вимоги, при цьому суд наголошує на тому, що додаткове рішення виноситься у тому випадку, якщо стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторона подали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення. Таким чином, суд вважає, що у задоволенні клопотання позивача про ухвалення додаткового рішення слід відмовити. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed