Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-12 00:00:00

25.09.2025 року позивач звернулась в суд із позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, мотивуючи свої вимоги тим, що 04.11.2022 року Косівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Косівському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ), було зареєстровано шлюб між сторонами, про що зроблено відповідний актовий запис № 257. Цей шлюб було розірвано рішенням суду від 29.04.2025 року, яке набрало законної сили 30.05.2025 року. Вперше шлюб було улкдано між сторонами у 2003 році і розірвано у 2017 році. У вказаному шлюбі вони мають одну дитину [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначає, що дитина навчається у Рожнівському ліцеї «Гуцульщина» імені Федора Погребенника, проходить реабілітацію у Івано-Франківському реабілітаційному центрі святого Юди Тадея із діагнозом: плоско-вуальні стопи 2ст справа, 3 ст. зліва. Дитина потребує вправ на стопи тричі на тиждень у реабілітаційному центрі. Одна вправа коштує 550 грн. Крім того, дитина потребує відповідного матеріального утримання: лікарські засоби, одяг, продукти харчування, проведення дозвілля і відпочинку, забезпечення дистанційного навчання, ортопедичного взуття та ортопедичних устілок індивідуального виготовлення. Також у 2015 році син переніс операцію на ваду серця і періодично потребує повного обстеження серця, що потребує додаткових витрат, в тому числі транспортних. Батько дитини працездатний, має задовільний стан здоров`я, інших дітей не має, самотужки позивачу важко утримувати сина сторін, тому вона вимушена просити суд про стягнення з відповідача аліментів на утримання сина у розмірі по 6000 грн. щомісячно, що забезпечить рівність батьків при виконанні обов`язку щодо утримання дитини. Ухвалою судді від 29.09.2025 року розгляд даної справи було вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням сторін. Позивач [PERSON] в судове засідання не прибула, повідомлена про час судового розгляду належним чином. У справі міститься заява позивача про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задовільнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не прибув, повідомлений про день та час розгляду справи своєчасно та належним чином, заяви про розгляд справи за його відсутності чи відкладення розгляду справи та/або відзив на позов до суду не подавав. Отже, суд вважає за можливе в порядку ст.280 ЦПК України ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. За вказаних обставин фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу суд не здійснює, що відповідає ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, всебічно, повно, об`єктивно та безсторонньо оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, суд вважає позов підставним. Так, судом встановлено, що батьком дитини [PERSON] , [INFO] , є відповідач [PERSON] ,що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.9). Факт проживання неповнолітнього сина із матір`ю [PERSON] підтверджується копією рішення Косівського районного суду від 29.04.2025 року (а.с.8) та не заперечується і не спростовується відповідачем. Враховуючи відсутність добровільної згоди між батьками щодо порядку реалізації їх обов`язку щодо утримання і матеріального забезпечення дитини наявні правові підстави для стягнення з відповідача аліментів на її утримання. Відповідно із ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частинами 1, 2 ст.183 СК України визначено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення. Факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не знаходиться в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розмірів аліментів і ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини (Постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 11.03.2020 року у справі №759/10277/18). Щодо розміру аліментів слід зазначити, що відповідно до ч.3 ст.70 Закону України «Про виконавче провадження» та п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України про розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»: максимальний розмір аліментів, які стягуються з боржника не повинен перевищувати 50% заробітної плати цієї особи. Позивач пропонує стягувати із [PERSON] аліменти на утримання дитини сторін у розмірі 6000 грн. Доказів працевлаштованості та/чи одержання відповідачем доходу суду сторонами не надано. Мінімальна заробітна плата з 01.01.2026 року становить 8647 гривень. Враховуючи, що судом не встановлено факт працевлаштованості відповідача та його місячний дохід, суд виходить саме з цієї суми. 50% від 8647 гривень складає 4323,50 грн. Прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років становить 3512 грн., 50% від цієї суми складає 1756 гривень. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на дитину відповідного віку становить 3512 грн. Прожитковий мінімум для працездатних осіб становить 3328 грн. Згідно ч.3 ст.70 ЗУ «Про виконавче провадження»: загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків. 70% від 8647 становить 6052,90 грн. Отже, запропонований позивачем розмір аліментів, що підлягає стягненню з відповідача на утримання сина у розмірі 6000 грн щомісячно, відповідає передбаченому законом розміру аліментів на одну дитину, який не повинен перевищувати 6052,90 грн. та не бути меншим 1756 грн. на дитину відповідного віку. Законом України від 03.07.2018 року № 2475-VIII частину першу статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» доповнено абзацом другим, яким передбачено, що виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України. Тобто законодавством передбачений механізм, який надає можливість забезпечити виплату аліментів у розмірі не нижче мінімального гарантованого розміру, передбаченого СК України навіть при наявності постановлених раніше судових рішень про стягнення аліментів у розмірі, нижчому ніж мінімальний гарантований розмір аліментів, встановлений законом на час стягнення (Постанова Великої Палати Верховного Суду від 04.03.2020 року у справі № 682/3112/18). З урахуванням того, що батьки мають рівні права та обов`язки щодо забезпечення дитини, а також тенденцію зростання розміру прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку і мінімальної заробітної плати для працездатних осіб - суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягувати аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 6000 грн щомісячно до досягнення дитиною повноліття. У разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я платника або одержувача аліментів їх розмір може бути зменшено або збільшено за рішенням суду (ч.1 ст.192 СК України). Згідно ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, тому аліменти слід присудити з 25.09.2025 року, тобто з дня надходження до суду вказаного позову. На підставі ст.ст.141, 180-185, 191 СК України,

Outcome: approved