Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-13 00:00:00

У листопаді 2025 року [PERSON] , яка діє в інтересах [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , звернулась до Таращанського районного суду Київської області із заявою, в якій просить встановити юридичний факт родинних відносин, а саме що [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , є онуками померлого [PERSON] , [INFO] , тобто дітьми його сина [PERSON] , [INFO] , а також встановити юридичний факт належності [PERSON] державного акта на право приватної власності на землю серії ІІ-КВ № 013760, виданого 29.10.1999 р. Свої вимоги заявниця обґрунтувала тим, що у жовтні 2024 року [PERSON] та [PERSON] , яка діяла як законний представник своєї малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , звернулися до Таращанської державної нотаріальної контори з метою подання заяви про прийняття спадщини після смерті громадянина [PERSON] , який помер [INFO] . За життя [PERSON] , склав заповіт, який було посвідчено 27 березня 2018 року Лісовицькою сільською радою Таращанського району Київської області за реєстровим № 11. У відповідності до вказаного заповіту, спадкоємцями за заповітом у рівних частках стали [PERSON] та [PERSON] , які, відповідно до ч. 4 ст. 1268 ЦК України, прийняли спадщину,оскільки на момент смерті спадкодавця були неповнолітньою та малолітньою. На цій підставі була заведена спадкова справа № 91/2024. Серед іншого, [PERSON] було подано державний акт на право приватної власності на землю серії ІІ-КВ № 013760, виданий 29 жовтня 1999 року Лісовицькою сільською радою народних депутатів Таращанського району Київської області. Згідно з цим документом, власником земельної ділянки площею 3,01 га, яка розташована на території Лісовицької сільської ради, є [PERSON] . Попри подання зазначеного правовстановлюючого документа, нотаріусом була виявлена розбіжність у написанні прізвища спадкодавця в державному акті та інших документах: в одних документах вказано « [PERSON] », в інших « [PERSON] » (без м`якого знаку). Документи, які б усували цю розбіжність (зокрема, рішення суду про встановлення тотожності осіб), надані не були. На цій підставі державним нотаріусом Таращанської державної нотаріальної контори Савчук С.А. було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії на підставі п. 2 ст. 49 ЗУ "Про нотаріат" та пп. 4.19 п. 4 глави 10 "Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України". Отже, враховуючи, що документи, подані до спадкової справи, хоч і підтверджують фактичні родинні відносини, однак формально, на думку нотаріуса, не дають йому можливості без судового рішення видати свідоцтва про право на спадщину, заявниця була змушена звернутись до суду, оскільки вважає єдиним правовим способом підтвердити родинні зв`язки, що дають право на спадщину, є встановлення факту родинних відносин у судовому порядку, а також встановлення факту належності спадкодавцю правовстановлюючого документа на спадкове майно. Встановлення цих фактів має для спадкоємців, в інтересах яких звернулась до суду заявниця, юридичне значення, оскільки надасть можливість оформити спадщину. Таращанський районний суд Київської області своєю ухвалою від 03.12.2025 прийняв заяву до розгляду, відкрив провадження у справі та витребував з Таращанської державної нотаріальної контори копію спадкової справи № 91/2024, що заведена після смерті [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , та призначив справу до розгляду (а.с. 33-34). В судове засідання заявниця [PERSON] , яка діє в інтересах [PERSON] та [PERSON] , не з`явилась, подала до суду клопотання про розгляд справи без її участі, повідомила суд, що заяву підтримує в повному обсязі та просила її задовольнити. Заінтересована особа Таращанська міська рада в судове засідання свого представника не направила, подала клопотання про розгляд справи за відсутності їх представника , проти задоволення позовних вимог не заперечує (а.с. 66-67). 08.01.2026 на адресу суду надійшла витребувана судом спадкова справа у копіях. Суд, дослідивши заяву з додатками та інші матеріали справи, дійшов висновку, що заява підлягає до задоволення з таких підстав. У відповідності до ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий та неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. ст. 12, 13 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбаченому цим Кодексом випадках. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. 1. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Відповідно до п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, тощо. Судом було встановлено, що відповідно до Експертного висновку № 056/171-а/2 від 03.02.2025 р. виданого Українським бюро лінгвістичних експертиз, українські записи прізвища [PERSON] (свідоцтво про смерть, запис [PERSON] ; свідоцтво про смерть, запис [PERSON] ) та [PERSON] (Державний акт на право приватної власності на землю, запис [PERSON] ; Державний акт на право приватної власності на землю, запис [PERSON] ) у документах, наданих для експертизи, а також інших документах зазначеної особи та її родичів є ідентичними. Той факт, що [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , є рідними онуками [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , підтверджується обсягом наданих заявницею документів. Так, зі свідоцтв про народження [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , вбачається, що їх батьком є [PERSON] (а.с.16,17). Вказані обставини також вбачаються з повних витягів з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового стану про народження, відповідно до яких батьком [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] , [INFO] (а.с. 18-20, 21-23). [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] , що вбачається із свідоцтва про смерть (а.с.32). Відповідно до свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , його батьком є [PERSON] (а.с.30). Згідно копії паспорта [NUMBER] на ім`я [PERSON] , [INFO] , його прізвище було записано як " [PERSON] " (а.с. 80). [PERSON] помер [INFO] , що вбачається із свідоцтва про смерть (а.с.78). Відповідно до Заповіту від 27.03.2018 року [PERSON] , [INFO] , все своє майно заповів [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с. 25). Відповідно до державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-КВ №013760, виданого 29.10.1999 року Лісовицькою сільською радою народних депутатів Таращанського району Київської області, на земельну ділянку площею 3,01 га, розташовану на території Лісовицької сільської ради, її власником вказано [PERSON] (а.с. 33). 18.10.2024 року було зареєстровано спадкову справу, номер у спадковому реєстрі 73154218 після смерті [PERSON] , [INFO] (а.с. 24). Вказані обставини також підтверджуються матеріалами спадкової справи, витребуваної та оглянутої судом (а.с.74-102). З постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії ухваленої державним нотаріусом Таращанської державної нотаріальної контори Савчук С.А. від 25.10.2024 вбачається, що саме різниця у написанні прізвища у документах спадкоємців та спадкодавця, а також у правовстановлюючому документі (державному акті на право приватної власності на землю серії ІІ-КВ №013760) стали причиною відмови у видачі свідоцтв про право на спадщину (а.с. 26-27). Вищенаведені докази в своїй сукупності із врахуванням Експертного висновку № 056/171-а/2 від 03.02.2025 р. приводять суд до переконання про доведеність факту родинних відносин між [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , а саме, що вони є рідними доньками [PERSON] , [INFO] , який в свою чергу є сином [PERSON] , тобто вони є рідними онуками [PERSON] . 2. За правовими позиціями Верховного Суду України щодо судової практики розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, коли громадяни не можуть використати правовстановлюючі документи, оскільки зазначені в них прізвище, ім`я, по-батькові, місце чи час народження не відповідають записам у правовстановлюючому документі, якщо хоч і не посвідчують особу, але є необхідними для підтвердження певного права, а установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. З дослідженого в судовому засіданні Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ІІ № 013760 від 29.10.1999 р., що власником земельної ділянки площею 3.01 га, яка розташована на території Лісовицької сільської ради, є [PERSON] . На підставі п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. У пункті 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз`яснено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Факти, що мають юридичне значення, встановлюються в судовому порядку, коли ці факти безпосередньо породжують юридичні наслідки для заявника: право на спадщину; право на володіння та розпорядження власністю тощо. Відповідно до п. 12 Постанови пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31 березня 1995 року при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. З огляду на викладене, спираючись на Експертний висновок № 056/171-а/2 від 03.02.2025 р. виданий Українським бюро лінгвістичних експертиз, суд дійшов до висновку про необхідність у встановленні факту, що має юридичне значення, а саме про те, що Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ІІ № 013760 від 29.10.1999 р., відповідно до якого власником земельної ділянки площею 3.01 га, яка розташована на території Лісовицької сільської ради, є [PERSON] , належав [PERSON] , оскільки, відповідно до вказаного Експертного висновку українські записи прізвища [PERSON] та [PERSON] у документах, наданих для експертизи, а також інших документах зазначеної особи та її родичів є ідентичними. Згідно з ч. 1 ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною першою статті 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що заявник звернулась із заявою до суду про встановлення факту родинних відносин та встановлення факту належності правовстановлюючого документа, оскільки встановлення даних фактів в позасудовому порядку є неможливим, що перешкоджає реалізації своїх прав неповнолітнім дітям заявниці, законним представником яких вона є, у зв`язку з чим заява є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved