Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-12 00:00:00

Керівник Салтівської окружної прокуратури міста Харкова Скуратович Р.Ф. звернувся до суду в інтересах держави в особі Харківської міської ради з позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] , в якій прохає усунути перешкоди у користуванні та розпорядженні Харківською міською радою як власником нежитлових приміщень 2-го поверху № 123-:-125, розташованих у нежитловій будівлі літ. «А-2» за адресою: [ADDRESS] з реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна 826512663101, шляхом скасування державної реєстрації права іпотеки (номер запису про іпотеку: 38416071 від 29.09.2020, індексний номер рішення: 54313091) [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) на нежитлові приміщення 2-го поверху № 123-:-125, розташовані у нежитловій будівлі літ. «А-2» за адресою: [ADDRESS] . Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 51459881 від 06.01.2016 право власності на нежитлові приміщення 2-го поверху № 123-:-125 площею 40,6 кв.м., розташовані у нежитловій будівлі літ. «А-2» за адресою: [ADDRESS] , на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 06.01.2016 № 51459600 зареєстровано за територіальною громадою м. Харкова в особі Харківської міської ради. Рішенням 9 сесії Харківської міської ради 7 скликання «Про відчуження об`єктів комунальної власності територіальної громади м. Харкова» від 26.10.2016 № 412/16, міська рада дозволила [PERSON] приватизувати об`єкт нерухомого майна, а саме нежитлові приміщення 2-го поверху № 123-:-125 площею 40,6 кв.м, розташовані у нежитловій будівлі літ. «А-2» за адресою: [ADDRESS] , щодо яких між [PERSON] та ХМР було укладено договір купівлі-продажу від 27.12.2017. Постановою Східного апеляційного господарського суду № 922/250/20 від 27.07.2020 задоволено позов, визнано незаконним і скасовано таке рішення ради, визнано недійсним наведений вище договір купівлі-продажу нежитлових будівель та зобов`язано фізичну особу-підприємця [PERSON] повернути територіальній громаді міста Харкова в особі Харківської міської ради нежитлові приміщення 2-го поверху №123-:-125 площею 40,6 кв.м., розташовані у нежитловій будівлі літ. «А-2» за адресою: [ADDRESS] . Постанова набрала законної сили 27.07.2020. Не маючи жодного юридичного права на нежитлові приміщення 2-го поверху № 123-:-125 площею 40,6 кв.м., розташовані у нежитловій будівлі літ. «А-2» за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] 28.07.2020, не володіючи правомочностями власника, уклала з [PERSON] договір купівлі-продажу щодо вказаних приміщень та начебто відчужила їх покупцю [PERSON] . Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 30.01.2024 у справі № 643/15629/21 задоволено позовні вимоги прокурора в інтересах держави в особі Харківської міської ради до [PERSON] , [PERSON] за участю третьої особи Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради, про визнання недійсним договору купівлі-продажу нежитлових приміщень та витребування нерухомого майна від добросовісного набувача. За змістом вищевказаного рішення, суд визнав недійсним договір купівлі-продажу нежитлових приміщень 2-го поверху № 123-:-125, розташованих у нежитловій будівлі літ. «А-2» за адресою: [ADDRESS] , укладений між продавцем [PERSON] та покупцем [PERSON] 28.07.2020, та зобов`язав витребувати спірні нежитлові приміщення від добросовісного набувача [PERSON] на користь Харківської міської територіальної громади в особі Харківської міської ради. Отже, власником спірних нежитлових приміщень є саме Харківська міська рада. Проте, станом на дату подання позову до суду відповідно до даних інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно нежитлові приміщення 2-го поверху № 123-:-125, розташовані у нежитловій будівлі літ. «А-2» за адресою: [ADDRESS] , наразі обтяжено іпотекою, іпотекодержателем спірного нерухомого майна є [PERSON] [PERSON] , хибно вважаючи себе власником спірного майна, протиправно передав його в іпотеку [PERSON] на підставі договору іпотеки від 29.09.2020, на підставі чого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Лавіндою Н.О. 29.09.2020 внесено відповідні відомості до Реєстру (номер запису про іпотеку: 38416071). Звернення стягнення на предмет іпотеки унеможливить виконання рішення суду щодо повернення у комунальну власність Харківської міської ради нежитлових приміщень, що розташовані за адресою: [ADDRESS] , оскільки чинне законодавство визначає пріоритет іпотеки над іншими зобов`язаннями. Наявність обтяження вказаних вище нежитлових приміщень іпотекою безпосередньо порушує права Харківської міської ради як їх законного власника. Ухвалою Салтівського районного суду міста Харкова від 18.07.2025 позовну заяву було залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків. Ухвалою суду від 25.07.2025 провадження у справі відкрито, справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 30.09.2025 підготовче провадження по справі закрито і справу призначено до судового розгляду. Представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала повністю, прохала задовольнити, провести розгляд справи заочно. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] повторно у судове засідання не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомили, правом надання відзиву на позовну заяву не скористались, заяв чи клопотань до суду від відповідачів не надходило. Частиною 8 ст. 178 ЦПК України визначено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Аналогічне положення міститься і в ч. 2 ст. 191 ЦПК України. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи згідно положень ст. 280 ЦПК України. Суд, вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з ч. 1 та ч. 2 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Судом встановлено, що відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 51459881 від 06.01.2016 право власності на нежитлові приміщення 2-го поверху № 123-:-125 площею 40,6 кв.м., розташовані у нежитловій будівлі літ. «А-2» за адресою: [ADDRESS] , на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 06.01.2016 № 51459600 зареєстровано за територіальною громадою м. Харкова в особі Харківської міської ради (21.12.2015, номер запису про право власності:12899361) (а.с.23,45). Відповідно до листа заступника директора Департаменту начальника Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради від 04.09.2024 № 6109 на підставі рішення 9 сесії 7 скликання «Про відчуження об`єктів комунальної власності територіальної громади міста Харкова» від 26.10.2016 N412/16 б між Управлінням та ФО-П [PERSON] укладений договір купівлі- продажу від 27.12.2017 № 5531-В-С на нежитлові приміщення 2-го поверху № 123-:-125 площею 40,6 кв.м, розташованих у нежитловій будівлі літ. «А-2 за адресоо: [ADDRESS] (а.с.26). Постановою Східного апеляційного господарського суду від 27.07.2020 року у справі № 922/250/20, скасовано рішення Господарського суду Харківської області від 02.06.2020 р. у справі № 922/250/20. Позов Харківської місцевої прокуратури № 4 до Харківської міської ради, Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки і комунального майна Харківської міської ради та до фізичної особи-підприємця [PERSON] задоволено повністю: - визнано незаконним та скасовано п.9 додатку 1 до рішення 9 сесії Харківської міської ради 7 скликання «Про відчуження об`єктів комунальної власності територіальної громади м. Харкова від 26.10.2016 № 412/16; - визнано недійсним договір купівлі-продажу нежитлових будівель від 27.12.2017 № 5531-В-С, укладений між Управлінням комунального майна та приватизації Департаменту економіки і комунального майна Харківської міської ради та фізичною особою-підприємцем [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Галіщевою О.А. і зареєстрований в реєстрі за № 795; - скасовано рішення №39487891 від 02.02.2018 про державну реєстрацію права власності за [PERSON] на нежитлові приміщення 2-го поверху №123-:-125 площею 40,6 кв.м., розташовані у нежитловій будівлі літ. А-2 за адресою: [ADDRESS] ; - зобов`язано фізичну особу-підприємця [PERSON] повернути територіальній громаді міста Харкова в особі Харківської міської ради нежитлові приміщення 2-го поверху № 123-:-125 площею 40,6 кв.м., розташовані у нежитловій будівлі літ. А-2 за адресою: [ADDRESS] . Постанова набрала законної сили 27.07.2020 (а.с. 79-94). Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 30.01.2024 у справі № 643/15629/21 задоволено позовні вимоги керівника Салтівської окружної прокуратури м. Харкова в інтересах Харківської міської ради до [PERSON] , [PERSON] , треті особи: Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради, [PERSON] , про визнання недійсним договору купівлі-продажу нежитлових приміщень та витребування нерухомого майна від добросовісного набувача. Зазначеним рішенням визнано недійсним договір купівлі-продажу нежитлових приміщень 2-го поверху № 123-:-125 площею 40,6 кв.м, розташованих у нежитловій будівлі літ.А-2 за адресою: [ADDRESS] , укладений між [PERSON] та [PERSON] та посвідчений 28.07.2020 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Богданович А.О. за №1182, витребувано нежитлові приміщення 2-го поверху № 123-:-125 площею 40,6 кв.м, розташованих у нежитловій будівлі літ.А-2 за адресою: [ADDRESS] , від добросовісного набувача [PERSON] , на користь територіальної громади м. Харкова в особі Харківської міської ради (а.с. 40-44). Головним державним виконавцем Холодногірсько-Новобаварського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Лисаковим Є.С. відкрито виконавче провадження №76417164 на підставі виконавчого листа № 643/15629/21 виданого Октядрським районним судом м. Полтави 16.08.2024 про витребування нежитлових приміщень 2-го поверху № 123-:-125 площею 40,6 кв.м, розташованих у нежитловій будівлі літ.А-2 за адресою: [ADDRESS] від добросовісного набувача [PERSON] , на користь територіальної громади м. Харкова в особі Харківської міської ради (а.с.36). 29.09.2020 між [PERSON] та [PERSON] укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Лавіндою Н.О., який зареєстрований в реєстрі за № 2952. Відповідно договору іпотеки від 29.09.2020, укладеного між іпотекодержателем [PERSON] та іпотекодавцем [PERSON] останній передав в іпотеку [PERSON] нежитлові приміщення 2-го поверху № 123-:-125, розташовані нежитловій будівлі літ. «А-2» за адресою: [ADDRESS] (а.с.27-28). Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта за № 418449829 від 18.03.2025 нежитлові приміщення 2-го поверху № 123-:-125 у нежитловій будівлі літ. «А-2», загальною площею 40,6 кв.м., розташовані за адресою: [ADDRESS] підставі договору купівлі-продажу від 28.07.2020 № 1182 зареєстровані за [PERSON] та наявний договір іпотеки від 29.09.2020 № 2952, строком зобов`язання до 29.09.2025 (номер запису про іпотеку: 38416071). Згідно зазначеної інформації 29.09.2020 приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Лавіндою Н.О. зареєстровано вказане обтяження у формі іпотеки на зазначене нерухоме майно (індексний номер рішення: 54313091) (а.с.30). Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, що не суперечать закону. Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека є видом забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Частиною 1 ст. 5 цього Закону передбачено, що предметом іпотеки можуть бути один або декілька об`єктів нерухомого майна за таких умов: нерухоме майно належить іпотекодавцю на праві власності або на праві господарського відання, якщо іпотекодавцем є державне або комунальне підприємство, установа чи організація; нерухоме майно може бути відчужене іпотекодавцем і на нього відповідно до законодавства може бути звернене стягнення, крім випадків, встановлених частиною дев`ятою цієї статті; нерухоме майно зареєстроване у встановленому законом порядку як окремий виділений у натурі об`єкт права власності, якщо інше не встановлено цим Законом. Відповідно до ч. 7 ст. 3 Закону України «Про іпотеку» пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації. Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» обтяження як заборону або обмеження розпорядження та/або користування нерухомим майном, встановлені законом, актами уповноважених на це органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб, або такі, що виникли з правочину. Згідно ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном; ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності; ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності; право приватної власності є непорушним. Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Матеріалами справи встановлена належність вказаних вище нежитлових приміщень до комунальної власності Харківської територіальної громади встановлена свідоцтвом про право власності на вказане майно, підтверджена постановою Східного апеляційного господарського суду від 27.07.2020 у справі № 922/250/20, якою визнано незаконним та скасовано рішення ХМР про відчуження об`єктів комунальної власності та визнано недійсним договір купівлі-продажу вказаних нежитлових приміщень від 27.12.2017, укладений між Управлінням комунального майна та приватизації Департаменту економіки і комунального майна ХМР та [PERSON] , а також рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 30.01.2024 у справі № 643/15629/21, яким визнано недійсним договір купівлі-продажу вказаних нежитлових приміщень, укладений між [PERSON] та [PERSON] та зобов`язано останнього повернути ці приміщення територіальній громаді міста Харкова. Звернення стягнення на предмет іпотеки унеможливить виконання рішення суду щодо повернення у комунальну власність Харківської міської ради нежитлових приміщень, що розташовані за адресою: [ADDRESS] . Станом на дату подання позову до суду відповідно до даних інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно нежитлові приміщення 2-го поверху № 123-:-125, розташовані у нежитловій будівлі літ. «А-2» за адресою: [ADDRESS] , наразі обтяжено іпотекою, іпотекодержателем спірного нерухомого майна є [PERSON] , що порушує права Харківської міської ради як їх законного власника, а тому позов підлягає задоволенню. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у держава-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Пронін проти України, № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року). На підставі ст. 158 ЦПК України суд скасовує заходи забезпечення позову вжиті ухвалою Салтівського районного суду міста Харкова від 25.07.2025. При зверненні до суду позивачем сплачено судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2422 грн. 40 коп. за подання позовної заяви та 2422 грн. 40 коп. за заяву про забезпечення позову. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Проте, згідно із Законом України «Про державний бюджет на 2025 рік», станом на 01.01.2025 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб становив 3 028,00 грн. Відповідно до п. п. 4 п. 1 ч. 2ст. 4 Закону України «Про судовий збір», за подання до суду заяви про забезпечення позову, яка подана юридичною особою справляється судовий збір в розмірі 0,5 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що станом на дату подання заяви становила 1514 грн. Згідно п.3 ч.2 ст.141 цього Закону у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони покладається пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов задоволено повністю, тому з відповідачів слід стягнути на користь позивача судові витрати в розмірі 2422 грн. 40 коп. за подання позовної заяви та 1514 грн. 00 коп. за подання заяви про забезпечення позову, а всього 3936 грн. 40 коп., в рівних частках по 1968 грн. 20 коп. з кожного.

Outcome: approved