Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-14 00:00:00

Позивач, ТОВ «ДЕЛ ПОСТ» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заподіяної матеріальної шкоди. Свої вимоги позивач мотивував тим, що згідно до наказу ТОВ «Дел Пост» № К-70 від 26.11.2024 року [PERSON] з 27.11.2024 року був прийнятий до ТОВ «Дел Пост» на роботу водія автотранспортного засобу. Наказом ТОВ «Дел Пост» № 261124-1 від 26.11.2024 року за [PERSON] був закріплений належний ТОВ «Дел Пост» на праві власності службовий автомобіль Citroen Jumper реєстраційний номер [NUMBER] , 2019 року випуску для використання в службових цілях. Актом приймання-передачі основних засобів від 27.11.2024 року ТОВ «Дел Пост» передало [PERSON] автотранспортний засіб Citroen Jumper реєстраційний номер [NUMBER] , 2019 року випуску. 26.11.2024 року між ТОВ «Дел Пост» та [PERSON] був укладений договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність [PERSON] 08.12.2024 року біля 13:00 год. [PERSON] , керуючи автомобілем Citroen Jumper реєстраційний номер [NUMBER] , 2019 року випуску, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, порушив правила дорожнього руху, внаслідок чого скоїв дорожньо-транспортну пригоду, та пошкодив належний ТОВ «Дел Пост» автомобіль Citroen Jumper реєстраційний номер [NUMBER] , 2019 року випуску та автомобіль марки AUDIQ5 реєстраційний номер « [NUMBER] », що підтверджується постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області у справі № 161/22919/24 від 05.03.2025 року, якою [PERSON] був визнаний винним у вчиненні адміністративних правопорушень передбачених ст.ст. 124 та 130 КУпАП та притягнутий до адміністративної відповідальності. Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Євроінс Україна» листом № 11065/ДВЗ від 10.01.2025 року відмовило ТОВ «Дел Пост» у виплаті страхового відшкодування, в зв`язку з порушенням [PERSON] умов страхування, а саме відмову [PERSON] , як водія транспортного засобу пройти медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного чи наркотичного сп`яніння. А тому згідно приписів ст. 134 КЗпП України, ТОВ «Дел Пост» просить суд стягнути з [PERSON] заподіяну шкоду в сумі 536 215 грн. 49 коп. на підставі висновку судового експерта Соломахи В.С. № 015/25 від 04.04.2025 року, укладеного договору про повну матеріальну відповідальність, та з урахуванням того, що [PERSON] заподіяв матеріальну шкоду перебуваючи в нетверезому стані. Крім того, просить стягнути з [PERSON] судові витрати на правничу допомогу адвоката в розмірі 30 000 грн., в обґрунтування яких було надано суду посвідчені копії договору про надання правничої допомоги від 07.04.2025 року укладеного з адвокатом Ткачуком Ю.Г., та Акту № 1 приймання-передачі правничої допомоги від 11.11.2025 року на суму 30 000 грн. до укладеного договору про надання правничої допомоги. 18.07.2025 року через канцелярію Рівненського міського суду Рівненської області директором ТОВ «Дел Пост» Наконечним І.І. подано суду заяву про збільшення розміру позовних вимог, в якій просить суд додатково стягнути з [PERSON] матеріальну шкоду в розмірі 62 250 грн. завдану ТОВ «Дел Пост» внаслідок відшкодування ним матеріальних збитків власнику пошкодженого автомобіля AUDIQ5 реєстраційний номер «ОЗЕРО 150», [PERSON] , відповідно до укладеного договору про відшкодування шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди від 16.06.2025 року, ремонтної калькуляції від 12.02.2025 року, платіжних інструкцій № 9882 від 04.07.2025 року, № 9886 від 04.07.2025 року та № 9887 від 04.07.2025 року. З урахуванням збільшених позовних вимог ТОВ «Дел Пост» просить суд стягнути з [PERSON] заподіяну матеріальну шкоду в загальній сумі 598 465 грн. 49 коп. Представник позивача адвокат Ткачук Ю.Г. в судовому засіданні збільшені позовні вимоги підтримав, просить їх задоволити з підстав викладених у позовній заяві та заяві про збільшення позовних вимог. Відповідач був належним чином повідомлений про час та місце судового засідання, однак до суду не з"явився повторно, про причину неявки суду не повідомив. Заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Відзиву на позовну заяву не подав. За таких обставин, в зв"язку із повторною неявкою в судове засідання належним чином повідомленого відповідача на підставі ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи зі згоди представника позивача. Заслухавши думку представника позивача адвоката Ткачука Ю.Г., дослідивши в судовому засіданні надані письмові докази, суд прийшов до наступного. Судом встановлено, що згідно наказу ТОВ «Дел Пост» № К-70 від 26.11.2024 року [PERSON] з 27.11.2024 року був прийнятий до ТОВ «Дел Пост» на роботу водія автотранспортного засобу. Наказом ТОВ «Дел Пост» № 261124-1 від 26.11.2024 року за [PERSON] був закріплений належний ТОВ «Дел Пост» на праві власності службовий автомобіль Citroen Jumper реєстраційний номер [NUMBER] , 2019 року випуску для використання в службових цілях. Актом приймання-передачі основних засобів від 27.11.2024 року ТОВ «Дел Пост» передало [PERSON] автотранспортний засіб Citroen Jumper реєстраційний номер [NUMBER] , 2019 року випуску. 26.11.2024 року між ТОВ «Дел Пост» та [PERSON] був укладений договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність [PERSON] 08.12.2024 року біля 13:00 год. [PERSON] , керуючи автомобілем Citroen Jumper реєстраційний номер [NUMBER] , 2019 року випуску, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, порушив правила дорожнього руху, внаслідок чого скоїв дорожньо-транспортну пригоду, та пошкодив належний ТОВ «Дел Пост» автомобіль Citroen Jumper реєстраційний номер [NUMBER] , 2019 року випуску та автомобіль марки AUDIQ5 реєстраційний номер « [NUMBER] », що підтверджується постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області у справі № 161/22919/24 від 05.03.2025 року, якою [PERSON] був визнаний винним у вчиненні адміністративних правопорушень передбачених ст.ст. 124 та 130 КУпАП та притягнутий до адміністративної відповідальності. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено постанову суду лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчиненні вони цією особою. Згідно висновку судового експерта Соломахи В.С. № 015/25 від 04.04.2025 року вартість матеріального збитку заподіяного ТОВ «Дел Пост» внаслідок пошкодження автомобіля Citroen Jumper реєстраційний номер [NUMBER] , 2019 року випуску в результаті дорожньо-транспортної пригоди спричиненої [PERSON] становить 536 215 грн. 49 коп. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно ст. 134 КЗпП України, відповідно до законодавства працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли: 1) між працівником і підприємством, установою, організацією відповідно до статті 135-1 цього Кодексу укладено письмовий договір про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей, переданих йому для зберігання або для інших цілей; 2) майно та інші цінності були одержані працівником під звіт за разовою довіреністю або за іншими разовими документами; 3) шкоди завдано діями працівника, які мають ознаки діянь, переслідуваних у кримінальному порядку; 4) шкоди завдано працівником, який був у нетверезому стані; 5) шкоди завдано недостачею, умисним знищенням або умисним зіпсуттям матеріалів, напівфабрикатів, виробів (продукції), в тому числі при їх виготовленні, а також інструментів, вимірювальних приладів, спеціального одягу та інших предметів, виданих підприємством, установою, організацією працівникові в користування; 6) відповідно до законодавства на працівника покладено повну матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов`язків; 7) шкоди завдано не при виконанні трудових обов`язків; 8) службова особа, винна в незаконному звільненні або переведенні працівника на іншу роботу; 9) керівник підприємства, установи, організації всіх форм власності, винний у несвоєчасній виплаті заробітної плати понад один місяць, що призвело до виплати компенсацій за порушення строків її виплати, і за умови, що Державний бюджет України та місцеві бюджети, юридичні особи державної форми власності не мають заборгованості перед цим підприємством; 10) шкоди завдано недостачею, знищенням або пошкодженням обладнання та засобів, наданих у користування працівнику для виконання роботи за трудовим договором про дистанційну роботу або про надомну роботу. У разі звільнення працівника та неповернення наданих йому у користування обладнання та засобів з нього може бути стягнута балансова вартість такого обладнання у порядку, визначеному цим Кодексом. А тому, відповідно до приписів ст. 134 КЗпП України, [PERSON] зобов?язаний відшкодувати ТОВ «Дел Пост» заподіяні матеріальні збитки внаслідок пошкодження належного товариству автомобіля, в результаті його протиправних дій, так як між ними був укладений договір про повну матеріальну відповідальність [PERSON] . Відповідно до ч. 1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. Відповідно до ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлено законом. Згідно укладеного договору про відшкодування шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди від 16.06.2025 року, укладеного між ТОВ «Дел Пост», громадянином [PERSON] та приватним підприємством «П.С.КАР», ремонтної калькуляції від 12.02.2025 року, ТОВ «Дел Пост» відповідно до платіжних інструкцій № 9882 від 04.07.2025 року, № 9886 від 04.07.2025 року та № 9887 від 04.07.2025 року згідно приписів ст. 1172 ЦК України відшкодувало [PERSON] збитки заподіяні внаслідок пошкодження йога автомобіля марки AUDIQ5 реєстраційний номер «ОЗЕРО 150» в сумі 62 250 грн. В зв?язку з цим згідно ст. 130 КЗпП, ст.ст. 1166, 1191 ЦК України збитки відшкодовані Товариством з обмеженою відповідальністю «Дел Пост» громадянину [PERSON] в розмірі 62 250 грн. підлягають стягненню в регресному порядку з [PERSON] . Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про обґрунтованість і доведеність заявлених вимог, тому збільшені позовні вимоги ТОВ «Дел Пост» про стягнення з [PERSON] заподіяних матеріальних збитків в загальному розмірі 598 465 грн. 49 коп. підлягають задоволенню. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються у разі задоволення позову на відповідача. З відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір за подання позовної заяви до суду у розмірі 8 976,98 грн. та витрати на проведення висновку судового експерта Соломахи В.С. в розмірі 6 300 гривень. Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків, тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Пунктами 4, 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначенні договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору; інші види правової допомоги це види адвокатської діяльності з надання правової допомоги, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта. Складання заяв, скарг, процесуальних ті інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення. Статтею 19 вказаного Закону передбачено, зокрема, такі види адвокатської діяльності як надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складання заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Статтею 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення, тощо, визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Для вирішення питань про відшкодування витрат на правничу допомогу від учасника справи вимагається надання доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. З матеріалів справи вбачається, що представництво позивача у даній справі на підставі Договору про надання правничої допомоги від 07.04.2025 року здійснює адвокат Ткачук Ю.Г. Відповідно до п. 3.2. Договору про надання правничої допомоги від 07.04.2025 року, розмір гонорару адвоката за надання Замовнику правничої допомоги передбаченої п. 1.2 даного Договору в суді першої інстанції становить 30 000,00 грн. Крім того, на підставі Акту № 1 приймання-передачі наданої правничої допомоги (послуг) від 11.11.2025 року до Договору про надання правничої допомоги від 07.04.2025 року вбачається, що адвокатом Ткачуком Ю.Г. надана ТОВ «Дел Пост» правнича допомога на суму 30 000 грн., а саме: щодо зібрання необхідних доказів, підготовки в Рівненський міський суд Рівненської області позовної заяви про стягнення з [PERSON] заподіяних Замовнику збитків, підготовка заяви про збільшення позовних вимог в цивільній справі № 569/8374/25, представництво інтересів Замовника в судових засіданнях Рівненського міського суду Рівненської області у цивільній справі № 569/8374/25 про стягнення з [PERSON] заподіяних Замовнику збитків. Суд дійшов висновку, що заявлена сума відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 30 000,00 грн. є неспівмірною із складністю справи та виконаними роботами. Як вбачається із матеріалів справи, адвокат Ткачук Ю.Г. участь в судовому засіданні брав один раз в режимі відеоконференції, подав лише клопотання про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції від 23.06.2025 року та заяву про розгляд справи у його відсутність від 03.11.2025 року. У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у ч. 4 ст. 137 ЦПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям. Тобто, саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог. Однак, попри волю сторін договору визначати розмір гонорару адвоката, суд не позбавлений права оцінювати заявлену до відшкодування вартість правничої допомоги на підставі критеріїв співмірності, визначених ч. 4 ст. 137 ЦПК України (Постанова КЦС ВС від 31.08.2023 року № 824/20/23 (61-6611ав23). У постановах від 19 лютого 2022 року № 755/9215/15-ц та від 05 липня 2023 року у справі № 911/3312/21 Велика Палата Верховного Суду виснувала, що під час визначення суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та потрібності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Велика Палата Верховного Суду наголошує, що подання доказів на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу не є безумовною підставою для відшкодування судом таких витрат у зазначеному розмірі з іншої сторони, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критеріям реальності адвокатських витрат (їхньої дійсності й потрібності) та розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи. Ті ж самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. Так, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28.11.2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved