Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-14 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом, в якому просила розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем [PERSON] . Позовні вимоги мотивовані тим, що вони перебувають у шлюбі з 22 серпня 2020 року. Від шлюбу в сторін народився син [PERSON] , [INFO] . Стосунки між сторонами зіпсувались, з часом почуття любові, поваги та розуміння згасли, зберегти сім`ю не вдалося, що призвело до остаточного припинення шлюбних відносин у серпні 2024 року, а тому вважає, що подальше спільне життя та збереження шлюбу буде суперечити її інтересам. Просить суд строк на примирення не надавати. Ухвалою суду від 25 листопада 2025 року позовну заяву залишено без руху. Ухвалою суду від 09 грудня 2025 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи по суті в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Сторони повідомлені про розгляд справи належним чином, про що свідчать поштове повідомлення, яке повернулося на адресу суду, довідка про доставку електронного документу та конверт, який повернувся на адресу суду із відміткою «адресат відсутній». Відповідно до ч.5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного висновку. 22 серпня 2022 року між [PERSON] та [PERSON] , після реєстрації шлюбу [PERSON] укладено шлюб, про що свідчить свідоцтво про шлюб. Сторони є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджено свідоцтвом про народження. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Позивачка скористалася правом та звернувся до суду з цим позовом. Відповідно до ч. 1 ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. У відповідності з ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Частинами третьою, четвертою статті 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. У відповідності із положеннями ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Відповідно до положень ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Частиною 3 ст.115 Сімейного кодексу України передбачено, що документом, який засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, вказує на те, що подружні стосунки між сторонами припинені, подальше спільне життя та збереження шлюбу є неможливим, а тому буде суперечити їх інтересам, враховуючи вищевикладене суд дійшов висновку про задоволення позову. Згідно із ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позивач при зверненні до суду з даною позовною заявою, відповідно до вимог п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», як особа з інвалідністю ІІ групи, була звільнена від сплати судового збору, та приймаючи до уваги, що її позовні вимоги підлягають задоволенню, суд вважає за необхідне, з урахуванням вимог ч.1, ч.6 ст. 141 ЦПК України, стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 1211 гривень 20 копійок.

Outcome: approved