Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-18 00:00:00

07.08.2025 Товариство з обмеженою відповідальністю "Споживчий центр" звернулося до суду з вказаним позовом посилаючись на те, що 04.10.2024 між ТОВ "Споживчий центр" та [PERSON] укладено Кредитний договір (оферти) № 04.10.2024-100000907, шляхом проходження ідентифікації Системою Bank ID Національного банку, відповідно до умов якого відповідачу надано кредит у розмірі 13 000 грн, строком на 140 днів. За умовами Кредитного договору (оферти), позичальник зобов`язується вчасно повернути кредит, сплатити відсотки за користування кредитом в порядку, визначеному Договором. В свою чергу [PERSON] свої зобов`язання за договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим у нього утворилась заборгованість в розмірі 34037,59 гривень, що складається з заборгованості по тілу кредиту в розмірі 12989,43 гривень, по процентам в розмірі 14548,16 гривень, по неустойці за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання у розмірі 6500 гривень. Разом з тим відповідачем у справі були здійснені заходи, спрямовані на визнання боргу, а саме проведена часткова сплата по кредитному договору на суму 2800,18 гривень від 15.10.2024 та 2800,18 гривень від 29.10.2024. При цьому, під час формування довідки про заборгованість та суми позовної вимоги було враховано суми здійснених відповідачем часткових сплат. Тому, просять суд стягнути з відповідача на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Споживчий центр" заборгованість за Кредитним договором (офертою) № 04.10.2024-100000907 в сумі 34037,59 гривень та понесені судові витрати. Представник позивача в судове засідання не прибув, в прохальній частині позову просив розгляд справи проводити у його відсутність, позов підтримує. Відповідач в судове засідання не прибув, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, відзив та заяву про розгляд справи у його відсутність не подав, а тому суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі доказів, що містяться в матеріалах справи. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні обставини. 04.10.2024 між ТОВ "Споживчий центр" та [PERSON] було укладено Кредитний договір № 04.10.2024-100000907шляхом проходження ідентифікації з використанням Системи Bank ID, підписавши його електронним підписом з використанням одноразового ідентифікатора Е727, який був надісланий на номер мобільного телефону відповідача [NUMBER] . Реквізити належного позичальнику електронного платіжного засобу для перерахування коштів позичальнику за даним та наступними договорами: [NUMBER]. Відповідно до умов Договору відповідачу надано кредит у розмірі 13 000 грн, з строком користування 140 днів з дати надання кредиту. Процентна ставка - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1 % за 1 (один) день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається кредит. Розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку. Згідно п. 3.1. Договору за цим Договором Кредитодавець зобов`язується надати Кредит Позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених Договором, а Позичальник зобов`язується повернути Кредит та сплатити Проценти, Комісію. Пунктом 3.2. встановлено, що Кредит надається на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Згідно довідки ТОВ «Універсальні платіжні рішення» за № 1-0108 від 01.08.2025 вбачається, що на платіжну картку клієнта 04.10.2024 перераховані кошти на суму 13000 гривень, номер карти [NUMBER] , призначення платежу за договором кредиту № 04.10.2024-100000907. Згідно довідки-розрахунку про стан заборгованості за кредитним договором № 04.10.2024-100000907 від 04.10.2024, вбачається, що заборгованість [PERSON] по кредитному договору складає 34037,59 гривень, що складається з заборгованості по тілу кредиту в розмірі 12989,43 гривень, по процентам в розмірі 14548,16 гривень, по неустойці за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання у розмірі 6500 гривень. За правилами ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Частиною 1 статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст.ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Боржник, який прострочив зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливості виконання, що випадково настала після прострочення. Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно з пунктом 6 частини 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому, одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пунктом 12 частини першої статті 3 Закону). Згідно з ч.2 ст.6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно із частиною шостою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом частини восьмої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Відповідно до ст.12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до цього Закону, за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Таким чином, укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Крім того, Верховний Суд у постанові у справі № 524/5556/19 від 12.01.2021 дійшов висновку: «Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і літер, або тільки цифр, або тільки літер, яку заявник отримує за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Оспорюваний договір про надання фінансового кредиту підписаний позивачкою за допомогою одноразового пароля-ідентифікатора, тобто укладення між сторонами спірного правочину підтверджено належними та допустимими доказами». Відповідно до висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 09.09.2020 у справі №732/670/19, від 23.03.2020 у справі №404/502/18, від 07.10.2020 у справі №127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України). З огляду на матеріали справи, між ТОВ "Споживчий центр" та [PERSON] було укладено Кредитний договір № 04.10.2024-100000907 від 04.10.2024, який підписаний відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора Е727, який направлявся на номер телефону [NUMBER] , що і є її безпосереднім підписом, відповідно до умов Кредитного договору відповідачу надано кредит у розмірі 13 000 грн, тобто позивач виконав взяті на себе зобов`язання та на виконання якого відповідач зобов`язався повернути кредит у встановлені строки та сплатити проценти за користування кредитом. Натомість [PERSON] не виконав взяті на себе зобов`язання та не повернув наданий йому кредит в строки, передбачені кредитним договором, а тому має заборгованість перед кредитором в розмірі 34037,59 гривень. Оскільки, відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання, в строк встановлений договором, з урахуванням приписів статей 526, 610, 612 ЦК України, щодо повернення коштів та сплати нарахованих процентів, позивач має право вимагати стягнення заборгованості, яка утворилася перед кредитодавцем. За таких обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Ураховуючи, що позовні вимоги задоволено в повному обсязі, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 2 422,40 гривень.

Outcome: approved