Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-12 00:00:00

14 вересня 2025 року до суду надійшла направлена 24.09.2025 через систему «Електронний суд» позовна заява ТОВ «Споживчий центр» (далі: позивач) до [PERSON] (далі: відповідач) про стягнення заборгованості за кредитним договором №30.09.2023-100002929 від 30.09.2023 у розмірі 9 703,37 грн., з яких: 6 276,45 грн. заборгованість за тілом кредиту; 3 426,92 грн. заборгованість за відсотками. Обґрунтовуючи заявлену позовну вимогу позивач посилався на укладення 30.09.2023 між ним та відповідачем кредитного договору №30.09.2023-100002929, за умовами якого останній отримав кредит у розмірі 8 000 грн., строком на 70 днів, сплатою відсотків та не виконання відповідачем умов кредитного договору, внаслідок чого позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом для захисту своїх прав та законних інтересів. До судового засідання, належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду сторони не з`явилися. Позивач просив розгляд справи здійснювати за своєї відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач причину неявки не сповістив. Згідно ч.1 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Підстави передбачені ст.223 ЦПК України для відкладення розгляду справи, судом, не встановлені. Відповідно до ч.4 ст.12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Враховуючи, що сторони належним чином повідомлені про дату, час і місце даного судового засідання, суд вважає можливим провести розгляд справи за відсутності сторін. Зважаючи на повторну неявку відповідача до судового засідання, відсутність заперечень позивача проти заочного розгляду справи, суд ухвалює рішення на підставі наявних у справі даних та доказів, при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 223, 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні фактичні обставини: 30.09.2023 між позивачем та відповідачем укладений кредитний договір №30.09.2023-100002929 на умовах: сума кредиту: 8000 грн.; строк, на який надається кредит - 70 днів з дати його надання; дата повернення (виплати) кредиту - 08.12.2023; період користування кредитом кожні наступні 14 днів з дня надання кредиту; період користування кредитом кожні наступні 14 днів з дня надання кредиту; процентна ставка - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1.3% за 1 (один) день користування кредитом яка застосовується протягом всього строку, на який надається кредит. 30.09.2023 відповідачем підписаний паспорт споживчого кредиту. Позивач своє зобов`язання виконав, надав відповідачу кредит у заявленому розмірі, що підтверджується довідкою LIQPAY 2372462370 від 30.09.2023. Відповідач своє зобов`язання не виконав, кредит не повернув, внаслідок чого утворилась заборгованість у розмірі 9 703,37 грн., з яких: 6 276,45 грн. заборгованість за тілом кредиту; 3 426,92 грн. заборгованість за відсотками. Дослідивши матеріали справи, суд висновує: Щодо стягнення заборгованості за тілом кредиту та відсотками. За змістом ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Статтею 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Відповідно до ч.1 ст.1054 ,ч1 ст.1048 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 ст.1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ст.536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом законодавства. Приписами ч.1 ст.1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно із ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем укладений кредитний договір, за умовам якого відповідач отримав кредит у розмірі 8 000 грн. на 70 днів. Проте, відповідач взяті на себе зобов`язання належним чином не виконав, внаслідок чого за ним утворилась заборгованість у розмірі 9 703,37 грн., з яких: 6 276,45 грн. заборгованість за тілом кредиту; 3 426,92 грн. заборгованість за відсотками. Відповідачем не надані належні та допустимі докази на спростування наведених вище висновків, як і не надані належні докази на підтвердження відсутності боргу за перед позивачем. За таких обставин, оскільки відповідач належним чином взяті на себе грошові зобов`язання не виконав, суд дійшов висновку про те, що відповідачем порушені права та законні інтереси позивача, за захистом яких останній звернувся до суду. Таким чином, заборгованість відповідача за тілом кредиту та відсотками, що у загальній сумі складає 9 703,37 грн. та існує на момент розгляду справи у суді, має стягуватись з відповідача в судовому порядку. З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог. Згідно ст.141 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору у сумі 2 422,40 грн. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть учать у справі, у відповідності до вимог ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснюється.

Outcome: partial