Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-18 00:00:00

Описова частина Позивачі звернулися до суду із заявою у якій вказали, що на підставі ордеру від 06.02.1976 року батько позивачів на склад родини із чотирьох осіб отримав від Криворізького цегляного заводу «Червоний Жовтень» однокімнатну квартиру [ADDRESS] . З дати отримання права на користування вищевказаним житловим приміщенням, позивачі мешкали та були зареєстрована за вищезгаданою адресою. Вказаний будинок котеджного типу перебував на балансі ВАТ «Криворіжбудматеріали», тому дане підприємство ініціювало впорядкування адреси будинку. Спірний житловий будинок відповідно до вимог діючого на той час законодавства у процесі приватизації підприємства не міг увійти до його статутного капіталу (до складу приватизованого майна) ВАТ «Криворіжбудматеріали», отже є державною власністю та спору щодо правового статусу цього житла у сторін не виникає. При ліквідації ВАТ «Криворіжбудматеріали», останнім не було передано до органів місцевого самоврядування архівної інформації щодо зареєстрованих (прописаних) осіб у житлових приміщеннях, які перебували на балансі вищезгаданого підприємства. Згідно з інформації виконавчого комітету Металургійної районної в місті ради № 20/01.02-17-1670 від 30.04.2025 квартира [ADDRESS] до службового житла не належить. Відповідно до інформації Департаменту розвитку інфраструктури міста вико\-нкому Криворізької міської ради № 17/08/3622 від 15.10.2025 року квартира [ADDRESS] як приватизована не значиться. За змістом довідки КП «Криворізьке районне бюро технічної інвентаризації» ДОР № 190075 від 26.07.2021 року вбачається, що за даними архівної справи, станом на 31.12.2012 року частка, що складає квартиру [ADDRESS] , право власності не зареєстроване. Наразі право на приватизацію 1/4 частини будинку, що складає квартиру [ADDRESS] , мають намір використати - [PERSON] та [PERSON] . Домова книга, яка веде облік реєстрації (прописки) осіб, що проживають у житловому приміщенні, за адресою: [ADDRESS] - не збереглася. З огляду на норми Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», [PERSON] та [PERSON] , не приймаючи жодного разу участі у приватизації житлового фонду, маючи намір приватизувати саме житлове приміщення за адресою: квартиру [ADDRESS] , 24.10.2025 року звернулися до виконкому Металургійної районної у місті ради із заявою щодо оформлення у спільну часткову власність та видачу свідоцтва про право власності шляхом приватизації вищезгаданого житла. Розуміючи необхідність підтвердження невикористання житлових чеків, [PERSON] звернулася 28.10.2025 року до АТ «ОЩАДБАНК» за відповідною довідкою. 31.10.2025 року Дніпропетровське обласне управління акціонерного товариства «ДЕРЖАВНИЙ ОЩАДНИЙ БАНК УКРАЇНИ» за № 103.40/547-05/5966/2025 повідомило, списки складались станом на 1992 рік, місцевими Радами народних депутатів або представництвами України в інших державах, на підставі заяви одержувача та пред`явлення паспорта громадянина України або документа, що його замінює. Списки існують лише в документарній формі (паперових носіях) і є єдиним джерелом інформації для підготовки довідки. Банк не може надати запитувану інформацію щодо використання житлових чеків, у зв`язку з відсутністю списків громадян, які мають право прийняти участь в приватизації державного житлового фонду за зазначеною Вами адресою. Згідно з рішенням виконавчого комітету Металургійної районної у місті ради від 19.11.2025 № 677 «Про відмову в приватизації 1/4 частки будинку [ADDRESS] , яка складає квартиру [ADDRESS] » [PERSON] [INFO] та [PERSON] , [INFO] відмовлено у передачі квартири [ADDRESS] в спільну часткову власність через відсутність інформації щодо невикористання позивачами житлових чеків, зокрема: [PERSON] у період з 01.01.1993 по 29.01.2007 роки, [PERSON] у період з 01.01.1993 рік по 19.04.1996 рік. За вищевказаних обставин у позивачів виникла необхідність встановити в судовому порядку факт невикористання житлових чеків для приватизації житла, а саме: - [PERSON] за період з 01.01.1993 по 29.01.2007 роки, - [PERSON] за період з 01.01.1993 по 19.04.1996 роки аби мати змогу реалізувати свої права та безоплатно отримати у власність шляхом приватизації житлове приміщення, яке розташоване за адресою: [ADDRESS] . Аргументи учасників Адвокат Бордунова І.О., яка діє від імені позивачів, в судовому засіданні заяву підтримала з мотивів викладених письмова та просила суд задовольнити. Відповідач подав заяву про розгляд справи зай відсутності представника, відзив не подано. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] показав, що позивачів знає, вони є сусідами. За вказаною адресою постійно мешкають з 1973 року. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що із позивачами є сусідами, вона мешкає за вказаною адресо з 1975 року. Фактичні обставини справи встановлені судом 06 лютого 1976 року [PERSON] отримав ордер на склад родини із чотирьох осіб від Криворізького цегляного заводу «Червоний Жовтень» на право заняття однокімнатної квартири [ADDRESS] з адресою «Завод Червоний Жовтень», дата видачі 23 грудня 1975 року. Склад сім`ї: [PERSON] , мати [PERSON] , донька - [PERSON] , син [PERSON] (а.с.17). Вказаний будинок котеджного типу перебував на балансі ВАТ «Криворіжбудматеріали», дане підприємство ініціювало впорядкування адреси будинку, що підтверджується листом ВАТ «Криворіжбудматеріали» від 02.12.2004 року № 200 (а.с.18). Відповідно до рішень виконавчого комітету Дзержинської районної ради № 643, 644, 645 від 15.12.2004 року щодо приватизованих на той час квартир нумерація будинку [ADDRESS] була впорядкована наступним чином: [ADDRESS] , отже позивачі з грудня 2004 року мешкають за адресою: [ADDRESS] (а.с. 19, 20, 21). Відповідно до інформації Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях (м. Дніпро) від 25.04.2025 року № 18-11-01774 наказ про завершення приватизації Криворізького цегляного заводу «Червоний Жовтень» та створення шляхом корпоратизації відкритого акціонерного товариства «Криворіжбудматеріали» датується 17.04.2000 роком (а.с.22). Отже в судовому засіданні встановлено, що спірний житловий будинок відповідно до вимог діючого на той час законодавства у процесі приватизації підприємства не міг увійти до його статутного капіталу (до складу приватизованого майна) ВАТ «Криворіжбудматеріали», отже є державною власністю та спору щодо правового статусу цього житла у сторін не виникає. Згідно з інформації виконавчого комітету Металургійної районної в місті ради № 20/01.02-17-1670 від 30.04.2025 квартира [ADDRESS] до службового житла не належить (а.с.23). Відповідно до Витягу з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання (номер 1225-1767320-2018) від 03.07.2018 року, виданого [PERSON] , міститься наступна інформація: місце проживання зареєстровано за адресою: [ADDRESS] ; дата реєстрації: 01.02.1990 (а.с.24). Разом з тим, згідно довідки про реєстрацію місця проживання особи відділу реєстрації місця проживання громадян виконкому Металургійної районної у місті ради від 19.02.2019 року № 912 (№1321) місце проживання [PERSON] , [INFO] зареєстровано за адресою: [ADDRESS] з 29.01.2007 року (а.с.25). З Витягу з реєстру територіальної громади за № 2025/014839433 від 09.10.2025 року встановлено, що дата проведення реєстраційної дії щодо реєстрації позивачки за адресою: [ADDRESS] значиться: 29.01.2007 року (а.с.26). Відповідно до даних паспорту громадянина України, який [PERSON] змінив у 1996 році, на 11 сторінці вказана дата перереєстрації: 19.04.1996 року та адреса без змін у впорядкуванні назви вулиці та номеру будинку, а саме: « [ADDRESS] ». 02.07.2007 року місце проживання позивача було впорядковано відповідно до змін у назві вулиці та будинку, зокрема, [ADDRESS] (а.с.15). Згідно з Витягу з реєстру територіальної громади (номер витягу 2025/014839033) від 09.10.2025 року дата проведення реєстраційної дії щодо реєстрації [PERSON] за адресою: [ADDRESS] значиться: 19.04.1996 року (а.с.27). З огляду на наявність розбіжностей в адресах реєстрації позивачів, зокрема реєстратор не ідентифікував конкретно визначене житлове приміщення частини будинку [ADDRESS] , що складає квартиру [ADDRESS] , у позивачів виникла необхідність звернення до відповідача із заявою щодо прийняття рішення про присвоєння адреси об`єкту нерухомого майна: квартири [ADDRESS] . 30 липня 2025 року виконком Металургійної районної в місті ради прийняв рішення № 514 «Про присвоєння адреси 1/4 частині будинку, яка складається із квартири [ADDRESS] , як відповідно до ордеру: будинок [ADDRESS] , завод Завод Красний Октябрь (а.с.28). 09.10.2025 року між сторонами у справі було укладено договір найму житла щодо 1/4 частини будинку [ADDRESS] , загальною площею 27.3 м2, жилою площею 21.9 м.кв. (а.с.29-31). Відповідно до інформації Департаменту розвитку інфраструктури міста виконкому Криворізької міської ради № 17/08/3622 від 15.10.2025 року квартира [ADDRESS] як приватизована не значиться (а.с.32,33). За змістом довідки КП «Криворізьке районне бюро технічної інвентаризації» ДОР № 190075 від 26.07.2021 року встановлено, що за даними архівної справи, станом на 31.12.2012 року 1/4 частка, що складає квартиру [ADDRESS] , право власності не зареєстроване (а.с.34). [INFO] помер батько позивачів, що встановлено зі свідоцтва про смерть, видане відділом реєстрації актів громадянського сану виконкому Дзержинської районної Ради народних депутатів міста Кривого Рогу Дніпропетровської області серії [NUMBER] , актовий запис № 129 (а.с.35). Мати позивачів [PERSON] змінила місце реєстрації та проживання, що підтверджується довідкою Маловодянського старостинського округу від 24.07.2025 № 189 (а.с.36). Отже, як встановлено в судовому засіданні, право на приватизацію 1/4 частини будинку, що складає квартиру [ADDRESS] , мають намір використати позивачі у справі - [PERSON] та [PERSON] 31 жовтня 2025 року Дніпропетровське обласне управління акціонерного товариства «ДЕРЖАВНИЙ ОЩАДНИЙ БАНК УКРАЇНИ» за № 103.40/547-05/5966/2025 повідомило, що: «Списки складались станом на 1992 рік, місцевими Радами народних депутатів або представництвами України в інших державах, на підставі заяви одержувача та пред`явлення паспорта громадянина України або документа, що його замінює. Згідно з пунктом 4 Постанови № 305 та пункту 2.1 Положення про порядок відкриття приватизаційних депозитних рахунків за житловими чеками та здійснення з них платежів, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 27.04.2000 р. №179, зі змінами (надалі - Положення №179) при наданні громадянам або їх законним представникам довідок про здійснення операцій з житловими чеками. Банк повинен керуватися даними зі Списків громадян, які мають право на одержання приватизаційних паперів (відкриття приватизаційних депозитних рахунків). Списки існують лише в документарній формі (паперових носіях) і є єдиним джерелом інформації для підготовки довідки. Банк не може надати запитувану Вами інформацію щодо використання житлових чеків, у зв`язку з відсутністю списків громадян, які мають право прийняти участь в приватизації державного житлового фонду за зазначеною Вами адресою» (а.с. 38-40). 04.11.2025 року виконавчий комітет Металургійної районної в місті ради листом - повідомленням про залишення заяви без руху за № 151/579 проінформував позивачів про ненадання ними документів про невикористання житлових чеків для приватизації житла за період з 01.01.1993 по 29.01.2007 роки (а.с.37). Рішенням виконавчого комітету Металургійної районної у місті ради від 19.11.2025 № 677 «Про відмову в приватизації 1/4 частки будинку [ADDRESS] , яка складає квартиру [ADDRESS] » [PERSON] [INFO] та [PERSON] , [INFO] відмовлено у передачі квартири [ADDRESS] в спільну часткову власність через відсутність інформації щодо невикористання позивачами житлових чеків, зокрема: [PERSON] у період з 01.01.1993 по 29.01.2007 роки, [PERSON] у період з 01.01.1993 рік по 19.04.1996 рік (а.с.41). Мотиви та висновки суду У статті 47 Конституції України передбачено, що кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла, інакше як на підставі закону за рішенням суду. Частинами третьою, четвертою статті 9 ЖК України визначено, що громадяни мають право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду, житлових приміщень у гуртожитках, які перебувають у власності територіальних громад, або придбання їх у житлових кооперативах, на біржових торгах, шляхом індивідуального житлового будівництва чи одержання у власність на інших підставах, передбачених законом. Ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Статтею 345 ЦК України, передбачено, що фізична або юридична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна та майна, що є в комунальній власності. У результаті придбання єдиного майнового комплексу державного (комунального) підприємства у процесі приватизації до покупця переходять всі його права та обов`язки. Приватизація здійснюється у порядку, встановленому законом. Правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду» та Положенням № 396. Закон України «Про приватизацію державного житлового фонду» передбачає, що метою приватизації державного житлового фонду є створення умов для здійснення права громадян на вільний вибір способу задоволення потреб у житлі, залучення громадян до участі в утриманні і збереженні існуючого житла та формування ринкових відносин. Частиною першою статті 1 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» визначено, що приватизація державного житлового фонду - це відчуження квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т. ін.) державного житлового фонду на користь громадян України. Згідно із частиною 1 статті 3 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», приватизація здійснюється шляхом безоплатної передачі громадянам квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках з розрахунку санітарної норми 21 квадратний метр загальної площі на наймача і кожного члена його сім`ї та додатково 10 квадратних метрів на сім`ю. Статтями 3, 5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» визначено, що приватизація здійснюється шляхом безоплатної передачі наймачу та членам його сім`ї квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках у межах визначеної норми. При цьому, до членів сім`ї наймача включаються громадяни, які постійно проживають в квартирі (будинку) разом з наймачем або за якими зберігається право на житло. Відповідно до частини четвертої статті 5 зазначеного Закону право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду з використанням житлових чеків одержують громадяни України, які постійно проживають в цих квартирах (будинках) або перебували на обліку потребуючих поліпшення житлових умов до введення в дію цього Закону. Право на приватизацію житлових приміщень у гуртожитку з використанням житлових чеків одержують громадяни України, які на законних підставах проживають у них. Кожний громадянин України має право приватизувати займане ним житло безоплатно в межах номінальної вартості житлового чеку або з частковою доплатою один раз (частина п`ята статті 5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду»). Згідно з частинами другою, третьою, п`ятою статті 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» передача квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім`ї, які постійно мешкають у цій квартирі (будинку), житловому приміщенні у гуртожитку, в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов`язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку), житлового приміщення у гуртожитку. Передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина. Передача житлових приміщень у гуртожитках у власність мешканців гуртожитків здійснюється відповідно до закону. Передача квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках у власність громадян з доплатою, безоплатно чи з компенсацією відповідно до статті 5 цього Закону оформляється свідоцтвом про право власності на квартиру (будинок), житлове приміщення у гуртожитку, яке реєструється в органах приватизації і не потребує нотаріального посвідчення. Відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» та з метою приведення у відповідність до законодавства нормативно-правових актів наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16 грудня 2009 року № 396 було затверджено Положення «Про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян» (далі Положення № 396), яке встановлює процедуру передачі квартир у приватну власність громадян та зразки документів, які оформляються згідно з процедурою, визначеною цим Положенням, в тому числі й рішенням органу приватизації. Положення № 396 визначає порядок передачі квартир багатоквартирних будинків, одноквартирних будинків (далі - квартири (будинки)), жилих приміщень у гуртожитках, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів (далі - кімнати у комунальних квартирах), які використовуються громадянами на умовах найму, у власність громадян. Відповідно до пункту 4 Положення № 396 передача займаних квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках, кімнат у комунальних квартирах здійснюється в приватну (спільну сумісну, спільну часткову) власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім`ї, які постійно мешкають у цих квартирах (будинках), жилих приміщеннях у гуртожитку, кімнатах у комунальній квартирі, у тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов`язковим визначенням уповноваженого власника. Відповідно до пункту 14 Положення № 396, передача жилих приміщень в гуртожитках, які на момент набрання чинності Законом України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» перебували у державній власності, у власність громадян здійснюється на підставі рішень органів місцевого самоврядування, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина (після передачі/прийняття гуртожитку у власність відповідної територіальної громади). При цьому орган місцевого самоврядування відповідно до статті 5 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» має прийняти рішення щодо залишення цілісного майнового комплексу (будівлі, будинку) у статусі «гуртожиток» та дозволити приватизацію його жилих та нежилих приміщень. Громадяни, які проживають у гуртожитках, що перебувають у власності підприємств, установ, організацій, утворених у процесі корпоратизації чи приватизації, набувають право на приватизацію займаних жилих приміщень після передачі таких гуртожитків у комунальну власність та за умови, що вони фактично проживають у таких гуртожитках на правових підставах і тривалий час (не менше п`яти років). Абзацом першим пункту 23 Положення № 396 визначено, що орган приватизації приймає рішення про передачу квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках, кімнат у комунальних квартирах у власність громадян. На підставі вказаного рішення орган приватизації видає свідоцтво про право власності та реєструє його у спеціальній реєстраційній книзі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках, кімнат у комунальних квартирах, що належать громадянам на праві приватної (спільної сумісної, спільної часткової) власності. Отже, передача квартир у власність громадян у процесі їх приватизації здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації і оформляється свідоцтвом про право власності на квартиру. Між тим, пунктом 18 Положення визначено порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженого Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України, №396 від 16.12.2009 року, громадянином до органу приватизації подаються: оформлена заява на приватизацію квартири (будинку), жилого приміщення у гуртожитку, кімнати у комунальній квартирі; довідка про склад сім`ї та займані приміщення; копія ордера про надання жилої площі (копія договору найму жилої площі у гуртожитку); документ, що підтверджує невикористання ним житлових чеків для приватизації державного житлового фонду; копія документа, що підтверджує право на пільгові умови приватизації; заява - згода тимчасово відсутніх членів сім`ї наймача на приватизацію квартири (будинку), жилих приміщень у гуртожитку, кімнат у комунальній квартирі. При цьому, згідно з пунктом 20 Положення, документом, що підтверджує невикористання громадянином житлових чеків для приватизації державного житлового фонду, є довідка з попередніх місць проживання (після 1992 року) щодо невикористання права на приватизацію державного житлового фонду. Згідно з Постанови Кабінету Міністрів України від 26.04.93 N 305 "Про випуск в обіг приватизаційних житлових чеків" останні підлягають випуску у вигляді приватизаційних депозитних рахунків, порядок відкриття яких та здійснення з них платежів регулювалось Положенням «Про порядок відкриття приватизаційних депозитних рахунків і здійснення з них платежів», затвердженим наказом Національного банку України від 15.03.93 N 30, яке втратило чинність з моменту введення в дію постанови Правління Національного банку України від 27.04.2000 N 179 "Про затвердження Положення про порядок відкриття приватизаційних депозитних рахунків за житловими чеками та здійснення з них платежів". Відповідно до вказаної постанови житлові чеки - це приватизаційні папери, які засвідчують право власника на безоплатне одержання в процесі приватизації частки державного житлового фонду. З метою використання житлових чеків за їх призначенням в установах Ощадбанку України відкриваються приватизаційні депозитні рахунки, на які зараховується повна номінальна вартість житлових чеків громадян. У процесі приватизації громадянами займаного житла відбувається списання коштів з їх приватизаційних депозитних рахунків на підставі приватизаційного платіжного доручення, яке підтверджує, що громадяни України або особа, яка має на це повноваження, доручає установі банку здійснити переказ належної суми зі свого депозитного рахунку на позабалансовий рахунок відповідного позабюджетного фонду приватизації. В п. 3.3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України № 15-рп/2010 від 10.06.2010 зазначено, що право громадянина України на приватизацію державного житлового фонду вважається реалізованим один раз у повному обсязі, якщо він повністю використав житловий чек та у його власність передано загальну площу житла, що не перевищує встановлену санітарну норму і відповідно, номінальну вартість житлового чека, незалежно від того, відповідає ця площа одній квартирі (будинку) чи кільком. Таким чином тільки повне використання житлових чеків є фактом реалізації один раз права на безоплатну приватизацію житла, передбаченого ч. 5 ст. 5 ЗУ «Про приватизацію». Відповідно до положень постанови Кабінету Міністрів України від 26.04.1993 № 305 «Про випуск в обіг приватизаційних житлових чеків» та Положення про порядок відкриття приватизаційних депозитних рахунків за житловими чеками та здійснення з них платежів, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 27.08.2000 року № 179, з метою використання житлових чеків за їх призначенням в установах Ощадбанку України відкриваються приватизаційні депозитні рахунки, на які зараховується повна номінальна вартість житлових чеків громадян. Облік операцій за депозитними рахунками в установах банку здійснюється за позабалансовими рахунками відповідно до Інструкції про застосування Плану рахунків бухгалтерського обліку банків України, затвердженої постановою Правління Національного банку України від11.09.2017 № 89 (зі змінами). Отже, єдиним розпорядником інформації про залишки житлового чеку на відповідному позабалансовому рахунку є Ощадбанк, який надає інформацію про наявність/відсутність особи у списках на приватизацію, атому довідка Ощадбанку сама по собі є достатнім документом на підтвердження невикористання права на приватизацію державного житлового фонду. Реєстрація проживання або перебування фізичних осіб на території України регулюється ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» та постановою КМУ від 7 лютого 2022 р. № 265 «Деякі питання декларування і реєстрації місця проживання та ведення реєстрів територіальних громад», якою затверджено порядок декларування та реєстрації місця проживання (перебування) (далі по тексту - Порядок). Відповідно до ст.2 ЗУ "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені цим Законом. Таким чином, для приватизації квартири необхідне дотримання двох умов: постійне проживання у приміщенні, яке підлягає приватизації, та особисте звернення до органів приватизації. Згідно зі статтею 74 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» органи та посадові особи місцевого самоврядування несуть відповідальність за свою діяльність перед територіальною громадою, державою, юридичними і фізичними особами. Відповідно до статті 61 ЖК Української РСР (в редакції, чинній на час вселення позивачів до спірного житла) користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем громадянином, на ім`я якого видано ордер. Типовий договір найму жилого приміщення, правила користування жилими приміщеннями, утримання жилого будинку і придомової території затверджуються Радою Міністрів Української РСР. Умови договору найму жилого приміщення, що обмежують права наймача та членів його сім`ї порівняно з умовами, передбаченими законодавством Союзу РСР, цим Кодексом, Типовим договором найму жилого приміщення та іншими актами законодавства Української РСР, є недійсними. Згідно з пунктом 17 Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженого наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16 грудня 2009 року № 396, громадянин, який виявив бажання приватизувати займану ним і членами його сім`ї на умовах найму квартиру (будинок), жиле приміщення в гуртожитку, кімнату в комунальній квартирі, звертається в орган приватизації, де одержує бланк заяви та необхідну консультацію. Таким чином, тривалий час проживання особи в житлі, незалежно від його правового режиму, є достатньою підставою для того, щоб вважати відповідне житло належним такій особі в розумінні статті 8 Конвенції. Аналіз вищевикладених норм права свідчить про те, що встановлене законом право громадянина на житло, у тому числі і на приватизацію житла гарантується державою і підлягає захисту у разі його порушення. Вказані висновки викладено у постанові Верховного Суду від 12 травня 2021 року у справі № 750/2176/17. Згідно із частиною 11 статті 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» спори, що виникають при приватизації квартир (будинків) та житлових приміщень у гуртожитках, вирішуються судом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій. Згідно абзацу 10 пункту 9 рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003 правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. Встановлення факту, про те, що позивач не використовував житлові чеки для приватизації квартири, необхідно для реалізації його права передбаченогост.1 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду». Органи приватизації, органи місцевого самоврядування не мають права відмовити мешканцям квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках у приватизації займаного ними житла, крім випадків, передбачених законом. Перелік таких випадків чітко визначений у законодавстві та є вичерпним. До них належить відсутність у особи права на приватизацію (частина друга статті 1 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків»), заборона приватизувати конкретне приміщення (частина четверта статті 1 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків», частина друга статті 2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду»). Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду» саме на органи приватизації покладено обов`язок дотримуватись виконання законодавства під час проведення приватизації громадянами житла. Зазначені висновки викладено у постанові Верховного Суду від 08 липня 2020 року у справі № 201/6092/17. Оскільки позивачем не надано районній у місті раді, як органу який приймає рішення про приватизацію державного житлового фонду, належних доказів невикористання житлових чеків за спірний період, суд приходить до висновку, що Металургійна районна у місті рада прийняла законне рішення про відмову у приватизації спірної квартири. Щодо встановлення юридичного факту Згідно ч.2 ст.315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. У відповідності з п.1 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», N5 від 31.03.1995 року, наведений у ЦПК перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним. За наявності зазначених умов суд може встановлювати й інші факти, що мають юридичне значення. Під час розгляду стороною відповідача не спростовано факт законності проживання позивачами у спірному приміщенні. Натомість, матеріали справи містять належні та допустимі докази, що позивачі проживають у квартирі [ADDRESS] на постійній основі. Суду також представлено докази, що позивачі не використали своє право на приватизацію державного житлового фонду, що підтверджується відомостями з АТ "Ощадбанк". Отже за матеріалами справи, а й так само із показань свідків встановлено, що Позивачами не було реалізовано право на безоплатну приватизацію державного житлового фонду. Оскільки, право на приватизацію квартири залежить від вирішення питання про встановлення факту невикористання житлових чеків суд вважає, що позовну заяву слід задоволеьнити в повному обсязі. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved