Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-12 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду через свого представника та вказав, що він є батьком [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 22 червня 1991 року. 11 серпня 2012 року [PERSON] уклав шлюб з [PERSON] та від даного шлюбу вони мають дитину [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим повторно 13 травня 2024 року Дніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Кам`янському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса). Рішенням Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 19 листопада 2024 року, по справі № 932/3902/24, шлюб між [PERSON] та [PERSON] , актовий запис № 18 розірвано. Позивач вказує, що після розірвання вищезазначеного шлюбу, відповідачка не дає йому можливості бачитись та приймати участь у вихованні онуки, [PERSON] , [INFO] . Тому, звернувся до суду з цим позовом та просить зобов`язати [PERSON] не чинити йому перешкоди у спілкуванні з онукою, [PERSON] , повідомляти йому про зміну місця проживання онуки, а також встановити графік у вихованні онуки та спілкуванні з нею. Відповідачка в судове засідання не з`явилась, про дату та місце розгляду справи сповіщена. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився. Враховуючи, що сторони по справі в судове засідання не з`явились, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Перевіривши матеріали справи, оцінивши докази суд вважає що вимоги позивача задоволеними бути не можуть з огляду на наступне. Згідно ст.ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, при цьому кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи, а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 22 червня 1991 року, позивач є батьком [PERSON] , [INFO] . Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого повторно 13 травня 2024 року Дніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Кам`янському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] . Таким чином, позивач доводиться дідом [PERSON] . Рішенням Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 19 листопада 2024 року, по справі № 932/3902/24, шлюб між [PERSON] та [PERSON] , актовий запис № 18 розірвано. Змінено прізвище [PERSON] на « [PERSON] ». Після розірвання шлюбу з сином позивача, [PERSON] разом зі своєю дитиною переїхали до іншого місця проживання та з того часу не підтримують спілкування з позивачем. Згідно з ч.1 ст.4ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч.1 ст.12ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. За змістом ч.1 ст.13ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.81ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 18 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, ратифікованої Україною 27.02.1991 (далі Конвенція), визначено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, а також встановлено, що найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно зі ст.9 Конвенції держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Згідно наявного в матеріалах справи повідомлення начальника ВП № 6 Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області, вбачається, що визначено адресу та місце проживання [PERSON] разом з її донькою [PERSON] , факт зникнення малолітньої дитини не знайшов свого підтвердження. З`ясувавши обставини у справі судом встановлено, що між сторонами виникли спірні правовідносини щодо визначення способу участі діда у спілкуванні та вихованні його онуки. Завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси власне порушені, а учасники цивільного обороту використовують цивільне судочинство для такого захисту. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (частина перша статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року). Частиною 8 ст. 7 СК України зазначено, що регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Згідно ст. 153 СК України - мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Статтею 76 ЦПК України визначене, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Згідно ізст.79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи, а відповідно дост.80 цього Кодексу достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Згідно наявного в матеріалах справи копії Рішення виконавчого комітету Криничанської селищної ради № 49 від 12 лютого 2025 року «Про розгляд заяви [PERSON] щодо встановлення днів побачень з малолітньою онукою», вбачається, що в інтересах дитини, визначених ст. 3 Конвенції ООН про права дитини, спілкування [PERSON] з малолітньою онукою [PERSON] суперечить інтересам дитини та може завдати їй шкоди, тому спілкування діда та онуки є неможливим. Дане рішення прийнято в інтересах дитини. Координацію роботи щодо виконання даного рішення покладено на службу у справах дітей, контроль на керуючого справами (секретаря) виконавчого комітету Криничанської селищної ради. Судом на підставі досліджених доказів не встановлено, що відповідачкою чиняться будь-які перешкоди позивачеві у вихованні та спілкуванні із донькою. Також, суд бере до уваги те, що з дитиною позивач не проживає разом, інформації та її належного підтвердження, що відповідачка перешкоджає йому у спілкуванні з онукою до матеріалів справи не долучено, також не долучено інформації, що він намагався вчиняти будь-які дії для того, щоб побачити або почути дитину. Позивачеві достеменно відома адреса мешкання відповідачки та онуки, однак він добровільно позбавляє себе можливості фізичного спілкування з донькою та участі в її вихованні. Враховуючи викладене, суд дійшов переконання, що позивачем не доведено фактів чинення йому з боку [PERSON] перешкод у спілкуванні з дитиною та обставин, які обмежують реалізацію права позивача на спілкування з онукою. Враховуючи встановлення судом відсутності перешкод у спілкуванні з дитиною, підстав встановлювати способи участі діда у вихованні дитини судом не вбачається. Виходячи з наведеного, у задоволенні позовних вимог належить відмовити повністю. Відповідно до положень ст.141ЦПК України судові витрати зі сплати судового збору у зв`язку з відмовою в задоволенні позову покладаються на позивача.

Outcome: dismissed