Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-13 00:00:00

У березні 2025 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, в якому просило суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № б/н від 26.02.2024 у розмірі 31072,67 грн, з яких: 28957,99 грн заборгованість за тілом кредиту, 2114,68 грн заборгованість за відсотками. В обґрунтування позовних вимог зазначило, що між сторонами укладено кредитний договір № б/н від 26.02.2024. Банк свої зобов`язання за договором виконав належним чином, тоді як відповідач допустив порушення виконання зобов`язання, у зв`язку з чим станом на 05.03.2025 має заборгованість в зазначеному розмірі. Оскільки неналежним виконанням відповідачем своїх обов`язків за договором порушено законні права та інтереси банку, позивач звернувся до суду з цим позовом за захистом цивільних прав. Ухвалою суду від 15 травня 2025 року відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено проводити за правилами спрощеного позовного провадження, передбаченого статтями 274-279 ЦПК України, з повідомленням сторін про судове засідання. Встановлено відповідачу строк п`ятнадцять днів з дня вручення цієї ухвали, протягом якого відповідач має право подати суду відзив на позовну заяву, який повинен відповідати вимогам ст. 178 ЦПК України. Відповідач відзив на позовну заяву не подав, у зв`язку з чим суд розглянув справу за наявними матеріалами, що відповідає положенням ч. 8 ст. 178 ЦПК України. Сторони в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином і в установленому законом порядку. Позивач просив справу розглянути за його відсутністю. Відповідач причини неявки в судове засідання не повідомив, з клопотанням про відкладення розгляду справи не звертався. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, положення ч. 3 ст. 131, ч. 4 ст. 223 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 26.02.2024 відповідач підписав Заяву про приєднання до Умов та Правил надання послуг, чим погодив наступні істотні умови кредитування: розмір кредитного ліміту для карт «Універсальна» - 200000 грн, строк кредитування 12 місяців з пролонгацією, процентна ставка 42% річних для карт «Універсальна» (п.1.2., 1.3.); повернення кредиту здійснюється шляхом договірного списання з рахунку клієнта, у т. ч. за рахунок кредитного ліміту, у розмірі процентів, що підлягають сплаті за цим Договором, 1-го числа календарного місяця, наступного за місяцем, у якому було здійснено трати за рахунок кредитного ліміту, за умови наявності невикористаного кредитного ліміту та за відсутності прострочених зобов`язань клієнта, або шляхом внесення клієнтом коштів у розмірі мінімального обов`язкового платежу на поточний рахунок, для якого відкрито кредитну картку, до останнього календарного числа (включно) місяця, наступного за місяцем, у якому було здійснено витрати за рахунок кредитного ліміту (п. 1.4). Аналогічні умови кредитування містяться в Паспорті споживчого кредиту, який відповідач підписав 06.11.2020. Згідно з Випискою за договором № б/н за період д 01.02.2024 - 05.03.2025 відповідач користувався кредитними коштами та частково повертав отриману суму кредиту. Відповідно до Розрахунку заборгованості, складеного АТ КБ «ПриватБанк», заборгованість [PERSON] за договором № б/н від 26.02.2024 станом на 05.03.2025 складає 31072,67 грн, з яких: 28957,99 грн заборгованість за тілом кредиту, 2114,68 грн заборгованість за відсотками. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу (ч. 1,2 ст. 509 ЦК України). За змістом статей 626, 628ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). За змістом статті 1056-1 ЦК України(в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) розмір процентів, тип процентної ставки та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 2 ст. 530 ЦК України якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час, крім випадків, установлених законом про банки і банківську діяльність. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Згідно зі ст. 610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди За змістом ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є примусове виконання обов`язку в натурі. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За змістом ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 89 ЦПК України). Оцінивши надані сторонами докази, які відповідають критеріям належності, допустимості, достовірності та достатності, суд приходить до висновку, що відповідач, підписавши Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, добровільно погодився з умовами договору із зазначенням строку користування кредитними коштами, типу кредиту, метою отримання кредиту, відсоткової ставки, порядком повернення кредитних коштів. Вказаний правочин у встановленому законом порядку відповідачем не оспорювався та не визнавався недійсним, відтак є правомірним в силу вимог ст. 204 ЦК України. Долученими до позовної заяви випискою з банківського рахунку та розрахунком заборгованості, які не спростовані відповідачем, підтверджується отримання відповідачем кредитних коштів, користування ними, часткове погашення заборгованості. Всупереч вимогам ст. 81 ЦПК України відповідач не спростував розмір заборгованості, визначений позивачем у розрахунку заборгованості, не надав доказів належного виконання своїх зобов`язань за кредитним договором. Внаслідок порушенням відповідачем своїх зобов`язань щодо повернення заборгованості за кредитом, у нього станом на 05.03.2025 утворилася заборгованість у розмірі 31072,67 грн, у зв`язку з чим порушено цивільні права позивача, що є підставою для судового захисту цих в обраний позивачем спосіб, а саме шляхом стягнення заборгованості. З урахуванням викладеного, суд задовольняє позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» у повному обсязі та стягує з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № б/н від 26.02.2024 у розмірі 31072,67 грн з яких: 28957,99 грн заборгованість за тілом кредиту, 2114,68 грн заборгованість за відсотками. На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 2422,40 грн.

Outcome: approved