Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-11 00:00:00

Стислий виклад позицій учасників справи. Товариство з обмеженою відповідальністю "БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ" (далі позивач) звернулося до суду, через свого представника Кириченко О.М., із вищевказаним позовом до [PERSON] (далі відповідач, позичальник), обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що 05.01.2018 року між Акціонерним товариством "ОТП БАНК" та [PERSON] укладено кредитний договір № 2017659137. Відповідно до умов кредитного договору, Банк надає Позичальнику споживчий Кредит, а Позичальник зобов`язується повернути Кредит, сплатити проценти за користування Кредитом, інші Платежі, визначені даним кредитним договором. Відповідачем не виконані належним чином кредитні зобов`язання, що є грубим порушенням чинного законодавства України в частині виконання договірних відносин. 24.03.2023 між АТ "ОТП БАНК" та Товариством з обмеженою відповідальністю "БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ" було укладено Договір факторингу № 24/03/23, згідно якого первісний кредитор АТ "ОТП БАНК" відступив на користь нового кредитора ТОВ "БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ" права вимоги за кредитним договором № 2017659137 від 05.01.2018 року, продукт (CARD), укладеним між АТ "ОТП БАНК" та [PERSON] , разом з усіма додатками до нього (у т.ч. графіками здійснення платежів) та додатковими договорами (угодами), договорами про внесення змін, змінами і доповненнями, що є невід`ємними частинами. Згідно Договору факторингу сума боргу перед Новим кредитором (ТОВ "БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ") є обґрунтованою та документально підтвердженою, та становить 20 800,19 грн., із яких: заборгованість по тілу кредиту - 18 300,24 грн; заборгованість по відсотках - 2 499,95 грн.; заборгованість по комісії 0 грн., які позивач просить стягнути з відповідача. Окрім того, представник позивача просить стягнути з відповідача понесені позивачем судові витрати зі сплати судового збору та на отримання професійної правничої допомоги. У визначений судом строк відзиву на позов відповідач не подав. Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі. 14.10.2025 Липовецьким районним судом Вінницької області постановлено ухвалу про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Також, даною ухвалою запропоновано учасникам справи надати суду заяви по суті справи та докази у строк, встановлений судом. Відповідач повідомлявся про день та час розгляду справи шляхом направлення ухвали суду та судової повістки за зареєстрованою адресою місця проживання та адресою зазначеною у позовній заяві. Згідно рекомендованих повідомлень про вручення поштового відправлення та відміток відділення Укрпошти від 25.10.2025, 19.11.2025 та 17.12.2025 «адресат відсутній за вказаною адресою», у зв`язку із чим конверти із вкладенням повернуто суду, однак згідно положень п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України судові документи для [PERSON] вважаються врученими. Будь-які докази по справі, крім поданих позивачем разом із позовною заявою, від учасників справи на адресу суду не надходили. Представник позивача у поданій до суду позовній заяві просила розгляд справи проводити без її участі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Приймаючи до уваги те, що відповідач, будучи належним чином повідомленим повторно не з`явився в судове засідання без поважних причин, відзиву на позов не подав, а позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, відтак суд ухвалив провести заочний розгляд даної цивільної справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів відповідно до ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України, про що було постановлено ухвалу 12.01.2026. Ураховуючи те, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, у відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Встановлені судом фактичні обставини та відповідні їм правовідносини, норми права, які застосовував суд, мотиви суду. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи, повно з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх зібраними у справі доказами, встановив, що 05.01.2028 між Акціонерним товариством "ОТП БАНК" та [PERSON] було укладено Договір про видачу і обслуговування міжнародних кредитних пластикових карток 2017659137 (далі - кредитний договір № 2017659137 від 05.01.2018) (а.с.10). Окрім того, того ж дня відповідачем підписано паспорт споживчого кредиту (зворотна сторона а.с.10 - а.с.11) та заяву фізичної особи на встановлення кредитної лінії /зміну розміру кредитної лінії (зворотна сторона а.с.11 - а.с.12). Відповідно до п. 1.1.1. кредитного договору № 2017659137 від 05.01.2018, Банк відкриває Держателю картковий рахунок в гривнях та випускає кредитну картку типу MasterCard Standart, а також виконує розрахункове обслуговування платіжних операцій, здійснених з використанням кредитної картки, її реквізитів з використання картки. Банк надає Держателю кредит шляхом відкриття відновлювальної кредитної лінії. кредит надається в межах кредитного ліміту за винятком випадків, передбачених цим Договором, а Держатель приймає кредит і зобов`язується повернути суму отриманого кредиту на умовах, в тороки та порядку, що передбачені цим Договором (п. 1.1.2. кредитного договору № 2017659137 від 05.01.2018). Згідно п. 1.2. кредитного договору № 2017659137 від 05.01.2018 розмір кредитного ліміту складає 16 500 гривень. Строк дії кредитної лінії становить 3 роки (три роки) з моменту підписання Банком і Позичальником цього Договору (п. 1.4. кредитного договору № 2017659137 від 05.01.2018). Відповідно до п. 1.5. кредитного договору № 2017659137 від 05.01.2018 за користування кредитом, у тому числі простроченим кредитом та овердрафтом, банк нараховує проценти в розмірі встановленими тарифами банку та на дату укладення договору розмір процентів становить 40% відсотків річних по операціях розрахунків карткою за товари послуги та в мережі Інтернет, та по операціях зняття готівки в банкоматах та пунктах видачі готівки. При цьому, згідно згідно п. 1.6. кредитного договору № 2017659137 від 05.01.2018 за користування кредитом наданим Держателю протягом розрахункового циклу, Держателю встановлюється Пільговий період користування кредитом. Тривалість пільгового періоду визначається Правилами, а розмір процентної ставки впродовж Пільгового періоду становить 0,01 відсотків річних. Шляхом підписання кредитного договору клієнт підтвердив, що: 1) банк надав позичальнику/клієнту в письмовій формі та в повному об`ємі інформацію передбачену п. 2 ст. 11 закону України Про захист прав споживачів від 01.12.2005; 2) банк надав позичальнику підписаний зі сторони банку оригінальний примірник цього договору та всіх додатків до цього договору; банк ознайомив позичальника з умовами кредитування та орієнтовною сукупною вартістю кредиту перед укладенням кредитного договору (п. 2.2. кредитного договору № 2017659137 від 05.01.2018). Згідно п. 2.3. кредитного договору № 2017659137 від 05.01.2018 невід`ємною частиною цього договору є Правилами кредитування, що розміщені на сайті банку: www.otpbank.com.ua. Аналогічні умови кредитування передбачені у Паспорті споживчого кредиту, який зокрема, містить інформацію про розмір кредитного ліміту, який становить 16 500,00 грн.; строк кредитування 36 місяців; мета отримання кредиту споживчі цілі; спосіб та строк кредитування безготівково, шляхом встановлення кредитної лінії на поточний (картковий) рахунок споживача у строк визначений кредитним договором (п. 3 Паспорту споживчого кредиту). Відповідно до п. 4 паспорту споживчого кредиту процентна ставка 0,01% (річних), що діє протягом Пільгового періоду до 59 днів, 40% (річних), що діє після закінчення Пільгового періоду. Тривалість Пільгового періоду може коливатися від 30 до 59 днів, залежно від кількості календарних днів у місяцях, протягом яких він діє. Діє тільки для операцій, здійснених в торгівельні мережі та мережі Інтернет. Пільгова процентна ставка не застосовується до переказів коштів через ОТP Smart, Visa Money transfer, Money send, а також через інші ресурси. Судом встановлено, що кредитний договір № 2017659137 від 05.01.2018, паспорт споживчого кредиту та заява фізичної особи на встановлення кредитної лінії містять фізичний підпис позичальника. Відповідно до фіскального чеку № 135889 від 09.01.2018 (КРЕДИТ СЕРВІС "СКИБОЧКА") відповідачу надано кредит у розмірі 15 897,88 грн. (зворотна сторона а.с.14). Окрім того факт отримання та використання відповідачем кредитних коштів підтверджується випискою з рахунка приватного клієнта № 2017659137 за період з 05.01.2018 по 24.03.2023 (а.с.17-24). Таким чином судом встановлено, що АТ "ОТП БАНК" свої зобов`язання за кредитним договором № 2017659137 від 05.01.2018 виконав в повному обсязі. Водночас відповідач у порушення умов кредитного договору свої зобов`язання не виконав. У зв`язку із неналежним виконанням відповідачем умов кредитного договору №2017659137 від 05.01.2018, станом на 24.03.2023 виникла заборгованість у розмірі 20 800,19 грн. 24.03.2023 між АТ "ОТП БАНК" та ТОВ "БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ" укладено Договір факторингу № 24/03/23, який було посвідчено та зареєстровано в реєстрі за № 265 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бочкарьовою А.В. (а.с. 25-29). Відповідно до умов даного договору ТОВ "БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ" прийняв право грошової вимоги і став кредитором за кредитними договорами, укладеними між банком та боржниками в розмірі Портфеля Заборгованості, зазначених у Реєстрі Боржників (Додаток № 1 до Договору), зокрема, за кредитним договором № 2017659137 від 05.01.2018 (а.с. 30) та актів приймання-передачі реєстру боржників №1 по Договору Факторингу № 24/03/23 від 24.03.2023 (а.с. 31-32). Згідно платіжної інструкції № 46 від 24.03.2023 ТОВ "БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ" перераховано АТ "ОТП БАНК" 7 155 000,00 грн. згідно Договору факторингу № 24/03/23 від 24 березня 2023 (а.с. 33). Частинами першою та третьою статті 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до частини першої статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (частина перша статті 1078 ЦК України). Відповідно до статті 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Суд враховує правову позицію Верховного Суду України, викладену в постанові від 23.09.2015 у справі № 6-979цс15, за якою «боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі». Встановлені судом обставини та перевірені зібраними у справі доказами підтверджують, що внаслідок укладення Договору факторингу № 24/03/23 від 24.03.2023 ТОВ "БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ" набуло право грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 2017659137 від 05.01.2018, надані на підтвердження вказаних обставин докази відповідають вимогам щодо належності та допустимості, договір є дійсним, а відповідачем вказаних обставин не спростовано та іншого не доведено, як і не надано доказів сплати грошових коштів за кредитним договором первісному кредитору, що не позбавляється його обов`язку погашення заборгованості за взятими на себе зобов`язаннями. Судом встановлено, що між сторонами виник спір з приводу повернення грошових коштів, отриманих в кредит, та відповідальності за неналежне виконання зобов`язань позичальником. Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний недійсним судом. Згідно з частиною першою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2-383/2010 (провадження № 14-308цс18) зроблений висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору усі права, набуті за ним сторонами правочину, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Відповідно до статті 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Судом встановлено, що [PERSON] підписав кредитний договір № 2017659137 від 05.01.2018, паспорт споживчого кредиту від 05.01.2018 та заяву фізичної особи на встановлення кредитної лінії від 05.01.2028 особистим підписом з метою засвідчення дій згідно з договором, відтак було дотримано презумпція правомірності договору, отож права, набуті за ними сторонами правочину, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення таких договорів, підлягають виконанню. На спростування вказаних обставин відповідачем не було надано жодних належних та допустимих доказів, тоді як надані позивачем до позову докази відповідають вимогам щодо їх належності та допустимості. Згідно з вимогами статтей 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У відповідності до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно із статтями 1046, 1049 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Приписами абзацу другого частин першої статті 1048 ЦК України визначено, що нарахування процентів може бути застосовано лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Згідно зі статтею 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до положень частин першої та другої статті 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом; особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання; відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання. Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Завданням розгляду справи по суті є розгляд та вирішення спору на підставі зібраних у підготовчому провадженні матеріалів, про що визначено в статті 209 ЦПК України. Зі статті 213 ЦПК України слідує, що суд під час розгляду справи повинен безпосередньо дослідити докази у справі надані сторонами. Водночас суд враховує, що якщо відповідач заперечує проти позову, то згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України саме на нього покладається обов`язок доводити такі заперечення відповідними доказами перед судом, що ним не було зроблено. Аналізуючи зібрані у справі докази, суд вважає, що вина відповідача щодо порушення умов виконання зобов`язань є доведеною зібраними та дослідженими судом доказами, що додані до матеріалів справи, а тому право кредитора на повернення кредитних коштів та процентів за їх користування є порушеним. Відповідно до розрахунків наданих позивачем, заборгованість відповідача за кредитним договором № 2017659137 від 05.01.2018 становить 20 800 (двадцять тисяч вісімсот) гривень 19 коп., з яких 18 300,24 грн. - заборгованість за тілом кредиту та 2 499,95 грн. - заборгованість за відсотками (а.с.34-43). Суд вважає, що позивач надав належні та допустимі докази про факт невиконання відповідачем узятих на себе зобов`язань за кредитним договором, а тому суд дійшов висновку про доведеність позовних вимог щодо стягнення заборгованості за кредитним договором у заявленому позивачем розмірі, оскільки він відповідає умовам цього договору, а отже позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Розподіл судових витрат. Відповідно до частин першої та другої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні з позовом до суду, позивачем сплачено судовий збір згідно платіжної інструкції № 2413 від 08.10.2025 в сумі 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 коп. (а.с. 1), який відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Вирішуючи питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, судом встановлено, що 01.07.2025 між ТОВ "БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ" та Адвокатським бюро "ОЛЬГИ КЛЕЩ" було укладено Договір про надання правової допомоги № 43115064 відповідно до п. 1.1. якого Клієнт доручає, Адвокатське бюро приймає зобов`язання надавати юридичну допомогу в обсязі та на умовах, передбачених цим Договором (а.с. 45-47). Загальна вартість послуг, що надається Адвокатським бюро, складається з вартості наданих юридичних послуг (поточне супроводження), згідно тарифної сітки вказаної у п. 4.7 даного Договору, а також гонорар, який зазначений у п. 4.8. даного Договору. Відповідно до Додаткової угоди № 2017659137 від 01.09.2025 сторони Договору про надання правової допомоги № 43115064 від 01.07.2025 доповнили його розділ "1. Предмет договору" пунктом 1.2. відповідно до якого Адвокатське бюро зобов`язується здійснити представництво та захист інтересів Клієнта у справі щодо стягнення кредитної заборгованості з [PERSON] . Окрім того сторони доповнили розділ "4. Порядок здійснення розрахунків" п. 4.9., яким передбачили, що за здійснення представництва та захист інтересів Клієнта в суді у справі по стягнення кредитної заборгованості та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги. пов`язаних з розглядом даної справи, відповідно до умов цього договору, Клієнт виплачує Адвокатському бюро гонорар у порядку та строки за погодженням сторін. Виплата гонорару здійснюється на умовах про надання професійної правничої допомоги, складеним та підписаними сторонами на підставі Детального опису робіт (наданих послуг), виконаних Адвокатським бюро (а.с.48). Згідно з доданим до позовної заяви Актом про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом (виконання робіт, надання послуг) від 30.09.2025, Адвокатським бюро з метою стягнення кредитної заборгованості за кредитним договором № 2017659137 надано позивачу правничої (правової) допомоги на загальну суму 5 000,00 грн. (а.с. 49). Аналогічна сума зазначена у детальному опис робіт (а.с.50). Перерахування зазначеної суми позивачем Адвокатському бюро підтверджується платіжною інструкцією № 2031 від 03.10.2025 (а.с.51). Разом з тим, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява № 19336/04). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. В додатковій постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 23.01.2023, справа № 755/2587/17, зазначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо,

Outcome: approved