Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-18 00:00:00

У липні 2025 року Управління праці та соціального захисту населення Ізмаїльської міської ради (далі - УПтаСЗН) звернулося до суду із позовом до [PERSON] про стягнення суми переплаченої допомоги у розмірі 10 000,00 грн., мотивуючи тим, що на обліку управління праці та соціального захисту населення Ізмаїльської міської ради Ізмаїльського району Одеської області (далі - УПтаСЗН), як отримувач допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам (далі - ВПО) перебував [PERSON] , [INFO] , який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , фактично проживав за адресою: [ADDRESS] . 20.04.2022 року за заявою, сформованою з використанням мобільного додатка Єдиного державного веб-порталу електронних послуг Дія, [PERSON] було включено до Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб та сформовано довідку ВПО за № 5107-7500281506. Також до складу сім?ї заявника входила неповнолітня донька, [PERSON] , [INFO] , на яку сформовано довідку ВПО за № 5107-7500281505. Відповідно до Порядку надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 332 від 20.03.2022 (далі-Порядок), [PERSON] було призначено та виплачено допомогу за період з 01.03.2022 по 30.04.2022 у розмірі 10 000,00 грн. 01.02.2022 [PERSON] звернувся із заявою до УПтаСЗН Ізмаїльської міської ради Ізмаїльського району Одеської області про призначення державної соціальної допомоги відповідно до закону України «Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю». Таким чином, згідно із заявою від 01.02.2022 року, наданою особисто Відповідачем, переміщення відбулося до початку виникнення обставин, зазначених у ст. 1 Закону. Згідно ст. 12 Закону підставою для визнання недійсною довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи та внесення відомостей про це до Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб є подання особою завідомо недостовірних відомостей. Враховуючи вищезазначене, ані [PERSON] , ані його неповнолітня донька, [PERSON] , [INFO] , права на отримання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам не мали, у зв?язку з чим утворилась переплата за період з 01.03.2022 року по 30.04.2022 року у розмірі 10 000,00 грн. Представником позивача до суду надано заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не прибув, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся у відповідності до ст.128 ЦПК України належним чином, про причину неприбуття не повідомив та не подав відзив, тому суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України за відсутності заперечень до того позивача. Вивчивши матеріали справи, суд прийшов наступного висновку. Стаття 76 ЦПК України передбачає, що доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» (далі - Закон) внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру. Судом встановлено, що 20.04.2022 за заявою, сформованою з використанням мобільного додатка Єдиного державного веб-порталу електронних послуг Дія, [PERSON] було включено до Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб та сформовано довідку ВПО за № 5107-7500281506. Крім цього, до складу сім?ї заявника входила його неповнолітня донька, [PERSON] , [INFO] , на яку сформовано довідку ВПО за № 5107-7500281505. Відповідно до Порядку надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 332 від 20.03.2022 року, [PERSON] було призначено та виплачено допомогу за період з 01.03.2022 року по 30.04.2022 року у розмірі 10 000,00 грн. Згідно ст. 12 Закону «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» підставою для визнання недійсною довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи та внесення відомостей про це до Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб є подання особою завідомо недостовірних відомостей. Так, 01.02.2022 року [PERSON] звертався із заявою до УПтаСЗН Ізмаїльської міської ради Ізмаїльського району Одеської області про призначення державної соціальної допомоги, відповідно до закону України «Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю». Таким чином, згідно із заявою від 01.02.2022 року, наданою особисто Відповідачем, переміщення відбулося до початку виникнення обставин, зазначених у ст. 1 Закону. Рішенням № 1 від 28.06.2022 року УПтаСЗН Ізмаїльської міської ради Ізмаїльського району Одеської області скасовано дію довідки ВПО на [PERSON] № 5107-7500281506. Враховуючи вищезазначене, ані [PERSON] , ані його неповнолітня донька, [PERSON] , [INFO] , права на отримання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам не мали, у зв?язку з чим утворилась переплата за період з 01.03.2022 року по 30.04.2022 року у розмірі 10 000,00 грн. Відповідача було письмово повідомлено про суму переплати та засоби її повернення, що підтверджується повідомленням за вих. № 2512/02 від 13.07.2022 року. На сьогоднішній день [PERSON] не є отримувачем будь-якої державної соціальної допомоги, відповідно стягнення переплаченої допомоги у позасудовому порядку не можливе. Згідно з ч. 1 ст. 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов?язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов?язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воло набуте, згодом відпала. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України у разі задоволення позову судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на відповідача.

Outcome: approved