Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, мотивуючи позовну заяву тим, що 23.07.2021 року між АТ «Мегабанк» та відповідачем було укладено заяву-договір №TDB.2021.0804.21042 про приєднання до Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб шодо карткових продуктів todobank, який складається з публічної частини договору, який є договором про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб щодо карткових продуктів todobank з додатками, розміщений у місці інформування клієнта та на сайті АТ «Мегабанк» та в мережі інтернет, та індивідуальна частина, якою є вказана Заява-договір. Всі вказані вище документи у сукупності складають договірну основу, яка закріплює домовленості банка і клієнта щодо регулювання правовідносин, які виникли між ними, і відповідно до приписів ст. 634 ЦК України є за своєю суттю договором прєднання, що укладений шляхом прийняття клієнтом пропозиції банку. Відповідно до умов кредитного договору, банк на підставі, отриманої від клієнта заяви, відкрив поточний рахунок у гривні, що обслуговується за дебето-кредитною схемою, та поточні рахунки у доларах США та у Євро, що обслуговуються за дебетовою схемою, та видав платіжну картку міжнародної платіжної системи. На поточний рахунок у гривні банк надав клієнту кредит, встановивши доступний ліміт кредитної лінії у межах максимального ліміту кредитної лінії, що встановлений у п. 4 розділу «Запевнення та умови» кредитного договору. Банк свої зобов`язання за кредитним договором виконав у повному обсязі, встановивши доступний ліміт кредитної лінії у межах максимального ліміту кредитної лінії на поточний рахунок клієнта у гривні і надавши йому можливість користуватись кредитними коштами у межах доступного ліміту кредитної лінії. [PERSON] свої зобов`язання за кредитним договором не виконав, внаслідок чого станом на 03.09.2024 року у нього виникла заборгованість в розмірі 18008,29 грн., з якої: заборгованість за кредитом 6622,46 грн. та заборгованість по сплаті відсотків 11385,83 грн. 03.09.2024 року на підставі результатів відкритих торгів (аукціону), оформлених протоколом № GFD001-UA-20240618-01260 від 09.07.2024 року, між АТ «Мегабанк» та ТОВ «ФК «Мустанг фінанс» був укладений договір № GL1N426240 про відступлення прав вимоги, відповідно до якого до Товариства перейшло право вимоги до відповідача за вказаним кредитним договором. 27.12.2024 року ТОВ «ФК «Мустанг фінанс» на підставі договору № 1/12 відступило право вимоги заборгованостей, у тому числі й щодо [PERSON] , ТОВ «ФК ЄВРОКРЕДИТ». Таким чином, ТОВ «ФК Єврокредит» відповідно до договору № 1/12 набуло статусу нового кредитора за кредитним договором №TDB.2021.0804.21042 від 23.07.2021 року, що підтверджується Додатком № 1 «Друкований реєстр боржників». ТОВ «ФК «Мустанг фінанс» та позивач не здійснювали жодних додаткових нарахувань. З огляду на викладене, ТОВ «ФК Єврокредит» звернулось до суду з цим позовом та просить стягнути з відповідача суму заборгованості в розмірі 18008,29 грн., 2422,40 грн. судового збору та витрати на оплату професійної правничої допомоги адвоката в розмірі 11200,00 грн. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 20.11.2025 року відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення (виклику) сторін з роз`ясненням процесуальних прав учасників справи, зокрема, щодо надання у визначені строки відповідачем відзиву на позов, а позивачем письмової відповіді на такий відзив. Відповідач [PERSON] на виконання вимог ухвали суду надав суду відзив на позовну заяву відповідно до якого ним не заперечується обставина укладення з АТ «Мегабанк» кредитного договору від 23.07.2021 року та отримання грошових коштів у порядку та на умовах, що визначені договором. Проте, відповідач не погоджується із визначеним позивачем розміром заборгованості, зокрема, зі сплати відсотків (у тому числі прострочених). Згідно з наданих позивачем виписок по рахунку, прострочення повернення кредиту виникло лише у липні 2022 року. Так, 02.06.2022 року Правлінням НБУ прийнято рішення про віднесення АТ «Мегабанк» до категорії неплатоспроможних. У липні 2022 року [PERSON] намагаючись здійснити погашення заборгованості звертався до відділення банку у м. Вінниці, проте воно було зачинене, а мобільний додаток не функціонував, тому він був позбавлений можливості повернути кошти. Надалі, з наданих позивачем доказів, йому стало відомо про відступлення прав вимоги, однак жодних повідомлень він не отримував. Щодо вимоги про стягнення відсотків, то довідка-розрахунок заборгованості не містить відомостей про дату виникнення заборгованості за основним боргом, періоду за який нараховано заборгованість за несплаченими відсотками, розмір процентної ставки, яка була застосована при проведенні розрахунку. Строк кредитування сплив 23.07.2022 року, а умови пролонгації сторонами не обумовлювались. Тому нарахування процентів поза межами строку кредитування є неправомірним. Натомість заборгованість відповідача за відсотками, згідно з випискою по рахунк станом на 29.07.2022 року становить лише 565,18 грн. Щодо судових витрат позивача, то розмір правничої допомоги є завищеним. Беручи до уваги рівень складності юридичної кваліфікації правовідносин у справі, обсяг та обгрунтованість підготовлених та поданих до суду адвокатом документів, їх значення для справи, відповідач вважає, що відображена у наданих доказах інформація щодо характеру та обсягу виконаної адвокатом роботи не відповідає критерію розумності, заявлений розмір не є співмірним із складністю справи, виконаних адвокатом роботами, тому підлягає зменшенню. На підставі викладеного відповідач просив відмовити у задоволенні позову ТОВ «ФК «Єврокредит» в частині стягнення заборгованості за відсотками та зменшити розмір витрат на правничу допомогу. Позивач своїм правом на надання суду відповідді на відзив не скористався. Враховуючи викладене вище та положення ст. 178, 279 ЦПК України, суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 5 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Судом встановлено наступні фактичні обставини справи, яким відповідають правовідносини, врегульовані нормами ЦК України. Судом встановлено, що 23.07.2021 року між АТ «Мегабанк» та [PERSON] було укладено Заява - Договір № TDB.2021.0804.21042 про приєднання до Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб щодо карткових продуктів todobank, який складається з публічної частини договору, яким є Договір про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб щодо карткових продуктів todobank з додатками, розміщений у місці інформування Клієнта та на сайті АТ «МЕГАБАНК»: www.megabank.ua та в мережі інтернет www.todobank.com, та індивідуальної частини, якою є вказана Заява Договір (а.с. 23, 33). Відповідно до п. 2 розділу «Запевнення та умови» кредитного договору, банк на підставі отриманої від клієнта заяви, відкрив клієнту поточний рахунок у гривні, що обслуговується за дебетово-кредитною схемою, поточні рахунки у доларах США та у Євро, що обслуговуються за дебетовою схемою, а також видає платіжну картку міжнародної платіжної системи. Факт отримання клієнтом картки та її номер зафіксовано зазначено у заключному розділі кредитного договору (реквізити та підписи сторін). На поточний рахунок у гривні банк надав клієнту кредит, встановивши доступний ліміт кредитної лінії у межах максимального ліміту кредитної лінії, що встановлений у п. 4. розділу «Запевнення та умови» кредитного договору. Банк може надавати клієнту кредит шляхом сплати з карткового рахунку платежів клієнта, здійснення його розрахункових операцій та видачі йому готівки на суму, що перевищує залишок на цьому рахунку, але в межах доступного ліміту кредитної лінії (розділ «Запевнення та умови» кредитного договору). Крім того, у індивідуальній та публічній частинах кредитного договору сторони погодили всі істотні умови, що є необхідними для цього виду договорів. У тому числі, у п. 4 розділу «Запевнення та умови» кредитного договору, сторони узгодили конкретні умови, на яких відбувалось кредитне обслуговування банком рахунку клієнта, зокрема: - розмір ліміту кредитної лінії; - тип та розмір процентної ставки за користування кредитом, зокрема на пільговий період (у разі його наявності); - розмір обов`язкового мінімального платежу; - строк сплати обов`язкового мінімального платежу; - орієнтовну реальну річну процентну ставку та орієнтовану загальну вартість кредиту для споживача за весь строк користування кредитом. Як вбачається із Заяви - Договору, укладеного між первісним кредитором та відповідачем № TDB.2021.0804.21042 від 23.07.2021 року, на поточний рахунок відповідача у гривнях, встановлено ліміт кредитної лінії в розмірі до 200000 грн., на умовах згідно з тарифами банку та Паспортом споживчого кредиту. Із Паспорта споживчого кредиту, який є Додатком 9 до Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб щодо карткових продуктів todobank вбачається, що відповідач отримав кредит строком на 12 місяців; загальні витрати за кредитом 73293,00 грн.; орієнтовна загальна вартість кредиту 273293,00 грн.; процентна ставка за користуванняк кредитом, що нараховується на суму заборгованості (фіксована) складає 56,00% річних (а.с. 35). Факт укладення крдитного договору відповідачем не заперечується. Пунктом 8 Заяви-Договору визначено строк дії договору, згідно з яким договір набирає чинності з моменту підписання цієї Заяви - Договору та діє протягом 3 (трьох) років. Якщо за 30 календарних днів до дати закінчення строку дії цього договору жодна із сторін не заявить про його розірвання, цей договір вважається продовженим на той же строк та на тих же умовах. Кількість таких пролонгацій договору є необмеженою. Відповідачем не надано суду жодного належного доказу щодо вчинення ним дій для розірвання вказаного вище кредитного договору, тому він у 2024 році був пролонгований на той же строк. Суд не приймає до уваги посилання відповідача, що сторонами в договорі не обумовлювались умови пролонгації, оскільки воно спростовується змістом Заяви Договору. Як вбачається із довідки-розрахунку заборгованості АТ «Мегабанк», у зв`язку із неналежним виконанням умов кредитного договору відповідачем, станом на 03.09.2024 року виникла заборгованість за кредитом у розмірі 18008,29 грн., з якої: заборгованість за кредитом 6622,46 грн. та заборгованість по сплаті відсотків 11385,83 грн. (а.с. 32). Дана сума заборгованості встановлені судом на підставі наданих доказів в їх сукупності. Відповідач власного контр розрахунку суду не надав. АТ «Мегабанк» свої зобов`язання за договором №TDB.2021.0804.21042 від 23.07.2021 року виконав належним чином, встановивши доступний кредитний ліміт кредитної лінії у межах максимального ліміту кредитної лінії на поточний рахунок клієнта у гривні і надав відповідачу можливість користуватися цими кредитними коштами, що підтверджується випискою по особовому рахунку відповідача (а.с. 25-31, 39-41). Факт виконання банком умов договору, відповідачем також не заперечується. З матеріалів справи вбачається, що 09.07.2024 року відповідно до результатів відкритих торгів (аукціону), оформлених протоколом №GFD001-UA-20240618-01260 від 09.07.2024 року, між АТ «Мегабанк» та ТОВ «ФК «Мустанг Фінанс», був укладений договір №GL1N426240 про відступлення прав вимоги (а.с. 12-13, 14, 15). Пунктом 2 Договору №GL1N426240 передбачено, що після набуття новим кредитором прав вимоги, новий кредитор має право на власний розсуд відступати (продавати, здійснювати наступне відступлення) такі права вимоги повністю або в частині третім особам в порядку, встановленому чинним законодавством України. Згідно з витягом з Додатку №1 до договору про відступлення прав вимоги, до ТОВ «ФК «Мустанг Фінанс» перейшло право вимоги за кредитним договором №TDB.2021.0804.21042 від 23.07.2021 року, відповідно до якого боржником є [PERSON] на суму 18008,29 грн., з якої: 6622,46 грн. основний борг, 11385,83 грн. відсотки (а.с. 34). Отже, ТОВ «ФК «Мустанг Фінанс» набуло право вимоги до боржників за основними договорами, в тому числі і за кредитним договором №TDB.2021.0804.21042 від 23.07.2021 року, відповідно до якого боржником є відповідач. 27.12.2024 року між ТОВ «ФК «Мустанг Фінанс» та ТОВ «ФК «Єврокредит» було укладено договір №1/12 про відступлення прав вимоги, за умовами якого ТОВ «ФК «Мустанг Фінанс» відступив позивачу належні йому, а позивач набув права вимоги первісного кредитора до позичальників, зазначених у додатку №1 до цього договору (а.с. 11). Відповідно до п. 2 вказаного вище договору, права вимоги переходять від первісного кредитора до нового кредитора з моменту підписання сторонами цього договору та додатку №1. У п. 4 Договору № 1/12, сторони узгодили ціну договору та строки здійснення розрахунків за договором. Розрахунки з договором №1/12 проведені в повному обсязі, що підтверджується платіжними інструкціями (а.с. 22). Отже, відповідно до умов Договору №1/12 ТОВ «ФК «Єврокредит» набуло право вимоги і є поточним кредитором щодо заборгованості боржників за основними договорами. Згідно з витягом з Додатку №1 до договору про відступлення прав вимоги, до ТОВ «ФК Єврокредит» перейшло право вимоги за кредитним договором №TDB.2021.0804.21042 від 23.07.2021 року, відповідно до якого боржником є [PERSON] на суму 18008,29 грн., з якої: 6622,46 грн. основний борг, 11385,83 грн. відсотки (а.с. 24). Вказана сума заборгованості була нарахована первісний кредитором АТ «Мегабанк» станом на 03.09.2024 року, тобто після відтуплень прав вимоги нові кредитори не здійснювали жодних донарахувань. За змістом ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Статтями 626, 628 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. При укладанні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України. Згідно з цією статтею ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі статтями 525-526, 530 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк. Відповідно до вказівок закону, договору, одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. Також, відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). За змістом ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Матеріали справи не містять доказів повідомлення боржника про заміну кредитора. Разом з тим, неповідомлення боржника про заміну кредитора не тягне за собою відмову у позові новому кредитору, а може впливати на визначення розміру боргу перед новим кредитором у випадку проведення виконання попередньому або ж свідчити про прострочення кредитора. Тобто факт неповідомлення боржника про уступку права вимоги новому кредитору за умови невиконання боржником грошового зобов`язання не є підставою для звільнення боржника від виконання зобов`язань. Такого висновку дійшов Верховний Суд в своїй постанові від 6 лютого 2019 року в справі №361/2105/16-ц. Так, всупереч умовам кредитного договору та приписів законодавства відповідач не виконав свого зобов`язання. За таких обставин, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, оскільки відповідач не виконав свої зобов`язання, не погасив тіло кредиту та не сплатив відсотки, а тому відповідно до зазначених норм цивільного законодавства, з відповідача на користь ТОВ «ФК Єврокредит» підлягає стягненню заборгованість у розмірі 18008,29 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2422,40 грн. Вирішуючи питання щодо обґрунтованості стягнення витрат на правову допомогу в розмірі 11200,00 грн., слід приймати до уваги викладене нижче. За ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать в тому числі витрати на професійну правничу допомогу. Положенням п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України визначено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Слід відзначити, що витрати на професійну правничу допомогу є видом судових витрат і всі норми процесуального кодексу, які стосуються судових витрат відносяться також до витрат на професійну правничу допомогу. Статтею 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмету доказування у справі. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Витрати повинні бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволені таких вимог. До суду на підтвердження витрат на правову допомогу позивачем надано: договір про надання правничої допомоги №1/07 від 01.07.2025 року (а.с.19-20), акт прийому-передачі послуг з правничої допомоги від 14.08.2025 року (а.с. 42), свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю (а.с. 18); ордер (а.с. 17 на звороті) та довіреність (а.с. 46). Згідно з п.п. 3.1., 1.4.1., договору про надання правничої допомоги, винагорода сума гонорару за надання правничої допомоги за цим договором. Обсяг наданих послуг по стягненню заборгованості з боржника, період їх налання та сума гонорару за надання вказаних послуг, визначається обєднанням та зазначається в Акті приймання-передачі наданих послуг. Відповідно до акту № 12122032 прийому-передачі послуг з правничої допомоги, адвокатом було надано юридичну допомогу на загальну суму в розмірі 11200,00 грн., що складається з: проведення юридичного та фізичного аналізу боржника 1200,00 грн. та складання, підписання, подання до суду позовної заяви 10000,00 грн. Вирішуючи питання обґрунтованості щодо стягнення витрат на правову допомогу в розмірі 11200,00 грн., слід приймати до уваги викладене нижче. Як зазначено ВС в постанові від 17.01.2022 року № 756/8241/20, зустріч із клієнтом та погодження заперечень на касаційну скаргу мають організаційний характер, є складовими підготовки відзиву на касаційну скаргу та за своєю суттю не можуть бути віднесені до правової допомоги як окрема послуга, немає підтвердження, що клієнту разом із тим здійснювалося надання консультацій правового характеру, а тому такі витрати не підлягають компенсації. З огляду на викладене, надання представником позивача таких правничих послуг як проведення юридичного та фізичного аналізу боржника, не можуть включатися до витрат на правову допомогу, оскільки вони не підтвердженні належними доказами. Відповідно до висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 24.01.2022 року у справі № 911/2737/17, метою стягнення витрат на правничу допомогу є не тільки компенсація стороні, на користь якої ухвалене рішення, понесених збитків, але й спонукання боржника утримуватися від вчинення дій, що в подальшому спричиняють необхідність поновлення порушених прав та інтересів позивача (подібний висновок викладений в постановах Верховного Суду від 04.10.2021 року № 640/8316/20, від 21.10.2021 року у справі № 420/4820/19 тощо). Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України, враховуючи категорію справи, обсяг виконаних робіт та наданих адвокатом послуг, значення справи для сторони позивача, її публічним інтересом, співмірність даних витрат, які суд вважає завищеними, тому суд вважає такими, що підлягають до задоволенню витрати на правову допомогу у розмірі 6000 грн., які слід стягнути з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved