Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-18 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду із вказаним позовом, в обґрунтування якого вказав, що 15 березня 2021 року між товариством з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН» та відповідачем укладено договір № 4997754. Відповідно до умов договору відповідач отримала у кредит 7 000 грн на строк до 22.03.2021 з сплатою 735,00 грн, які нараховуються за ставкою 1,50 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку за користування кредитними коштами. Відповідач порушив взяті на себе де зобов`язання за договором та припинив повертати наданий йому кредит у строки, передбачені договором. У зв`язку із чим у нього виникла заборгованість, яка становить - 33 654,12 грн та складається із 4769,00 грн - заборгованості за основним зобов`язанням (тілом кредиту); 27 485,12 грн заборгованості за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги; 1400 грн заборгованості за комісіями. 29.11.2021 було укладено договір N? 29-11-102 відповідно до якого товариство з обмеженою відповідальністю "МІЛОАН" відступило на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором N? 4997754. 10.01.2023 було укладено договір N? 10-01/2023 відповідно до якого товариство з обмеженою відповідальністю «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект центр» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №4997754. Тому позивач просить стягнути з відповідача вказану заборгованість та понесені судові витрати, які складаються із сплаченого судового збору в сумі 2422,40 грн та витрат на правову допомогу у розмірі 13 000 грн. Ухвалою від 28 жовтня 2025 року було відкрито провадження та призначено справу до розгляду в судовому засіданні. Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи у відсутності представника банку, позовні вимоги з вказаних підстав підтримує, проти ухвалення по справі заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання повторно не з`явилася, про розгляд справи належно повідомлявся судовими повістками за вказаною у позовній заяві місцем проживання, заяви про розгляд справи у його відсутності чи відзиву на позов суду не подав. Крім того, оскільки інформація про судові засідання, яка розміщена на веб-порталі «Судова влада України», є відкритою, то суд вважає, що сторони є належним чином повідомлені про судовий розгляд. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Тому відповідно до положень ч. 4 ст. 223 та ч.1 ст. 280 ЦПК України суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач надала згоду на такий порядок розгляду справи. В зв`язку з неявкою в судове засідання сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, що відповідає правилам ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд дійшов таких висновків. Судом встановлено, що 15 березня 2021 року між товариством з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН» та відповідачкою укладено договір № 4997754. Відповідно до умов договору [PERSON] отримала у кредит 7 000 грн, строком до 22.03.2021 із сплатою 735,00 грн, які нараховуються за ставкою 1,50 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку за користування кредитними коштами. Відповідно до п.1.6. Договору стандартна процента ставка за користування кредитом становить 5,0 % від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Умовами Кредитного договору передбачена видача кредитних коштів Позичальнику безготівкеово, а саме шляхом переказу коштів на картковий рахунок. Відповідно до Розділу 2, сторонами узгоджені умови, щодо сплати за кредитом, пролонгації строку користування кредитом, повернення кредиту. Договір передбачає, що Позичальник може збільшити строк кредитування, шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (3 урахуванням всіх пролонгацій). Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз коли Позичальник продовжує користуватись кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. У випадку, якщо внаслідок чергового продовження строку кредитування Позичальником у спосіб вказаний цим пунктом, загальний період пролонгації на стандартних (базових) умовах перевищить 60 днів, таке продовження здійснюється на кількість днів, що залишилась до досягнення загальним строком пролонгації на стандартних (базових) умовах 60 днів. Відповідно до п.6.1. Договор укладається в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі Креитодавця. Перерахування коштів відповідачу підтверджується долученою до позовної заяви квитанцією від 15 березня 2021 року (а.с. 23). Підписанням акцепт оферти відповідач підтвердив, що він повністю ознайомився з усіма умовами та правилами кредитування та йому була надана вся інформація, передбачена вимогами чинного законодавства. Право вимоги за вказаним договором позивач набув внаслідок укладення наступних договорів факторингу. 29.11.2021 було укладено договір N? 29-11-102 відповідно до якого товариство з обмеженою відповідальністю "МІЛОАН" відступило на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором N? 4997754. 10.01.2023 було укладено договір N? 10-01/2023 відповідно до якого товариство з обмеженою відповідальністю «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект центр» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №4997754. Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Згідно з положеннями ст. 204 ЦК України закріплено презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує змінює або припиняє цивільні права та обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована. Дані договори не оскаржуються в судовому порядку як сторонами договору, так і будь-якими іншими особами, є дійсними, відповідають волі сторін та чинному законодавству. В матеріалах справи відсутні будь-які докази, які спростовують факт переходу прав вимоги та/або будь-які заперечення сторін договору щодо виконання його умов. Таким чином, ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» наділено правом грошової вимоги до відповідача. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. В силу норми ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. При цьому, згідно ч. 2 цієї норми, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено параграфом 2 і не випливає із суті кредитного договору. Отже, до правовідносин сторін за кредитним договором підлягають застосуванню норми, які регулюють відносини позики, якщо це не суперечить суті кредитного договору. За змістом ч.2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно з розрахунком заборгованості відповідача, що здійснений на дату відступлення права вимоги від ТОВ «МІЛОАН» за договором становить 33 654,12 грн та складається із 4769,00 грн - заборгованості за основним зобов`язанням (тілом кредиту); 27 485,12 грн заборгованості за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги; 1400 грн заборгованості за комісіями. Однак, маючи передбачений законом обов`язок на перевірку доказів, з`ясування фактичних обставин справи та встановлення правовідносин, що виникли між сторонами,суд зобов`язаний перевірити розрахунки, подані сторонами. Вирішуючи питання про стягнення процентів за користування позикою у розмірі суд зазначає, що вказані вимоги позивача підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до правової позиції, викладеної у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року (справа №444/9519/12, провадження № 14-10цс18), від 04 липня 2018 року (провадження №14-154цс18) та від 31 жовтня 2018 року (провадження № 14-318цс18), право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 5 квітня 2023 року (справа №910/4518/16) не знайшла підстав для відступу від цього правового висновку. Одночасно, Велика Палата Верховного Суду зазначила, що припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України. Відповідно до положень п. 1.3. Договору кредит надається строком на сім днів з дати отримання кредиту, з можливістю його пролонгації. Максимальний строк пролонгації договору не може перевищувати 60 днів (п. 2.3.1.2. Договору). Таким чином, правомірним вбачається нарахування позивачем відсотків та комісії за надання кредиту та пролонгацію договору в межах максимального строку пролонгації (60 днів) тобто до 14 травня 2021 року. Нарахування комісії та відсотків в період після вказаної дати суд вважає неправомірним. Таким чином, правомірно нарахованими відсотками в межах строку кредитування є 8 981,57 грн та комісія 2 371 грн. З врахуванням часткових оплат, проведених відповідачкою розмір заборгованості становить 10 726,57 грн, в т.ч.: за тілом кредиту 4 769 грн (сплачено 2 231 грн), за комісією: 1 100 грн (сплачено 1 271 грн) та за відсотками 4 857,57 грн (сплачено 4 124 грн). Таким чином, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову. Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За подання позову майнового характеру позивач ТзОВ «Коллект Центр» сплачено судовий збір у розмірі 2422,40 грн., враховуючи часткове задоволення позову до стягнення з відповідачки підлягає 772,09 грн сплаченого судового збору. Вирішуючи питання про стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат на професійну правничу допомогу в сумі 13 000 грн, суд враховує наступне. Статтею 133 ЦПК України, встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. За ч. ч. 1, 2ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. На підтвердження заявленого позивачем розміру витрат з надання професійної правничої допомоги в сумі 13000 грн, надано витяг з акту про надання юридичної допомоги, заявку про надання юридичної допомоги, договір про надання юридичної допомоги, платіжну інструкцію. Враховуючи часткове задоволення позову до стягнення підлягає 4 143,49 грн витрат на правничу допомогу.

Outcome: partial