Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-15 00:00:00

До Збаразького районного суду Тернопільської області звернулося ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги мотивовані тим, що 24.02.2024 року між первісним кредитором ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та відповідачем було укладено кредитний договір №4417070, відповідно до умов якого відповідачу надано кредитні кошти у розмірі 2500 грн строком на 360 днів, з обов`язком їх повернення та сплати процентів за користування кредитом, а також передбачених договором штрафних санкцій у разі порушення зобов`язань. Кредитний договір укладено в електронній формі шляхом приєднання відповідача до його умов та підписання електронним підписом одноразовим ідентифікатором, що відповідає вимогам ЦК України та Закону України «Про електронну комерцію». Первісний кредитор свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, надавши відповідачу кредитні кошти, однак відповідач умови договору належним чином не виконала, у зв`язку з чим утворилася заборгованість. У подальшому, на підставі договору факторингу, право вимоги за вказаним кредитним договором було передано ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал». Станом на дату звернення до суду за відповідачем рахується заборгованість за кредитним договором у загальному розмірі 26312 грн 65 коп., у зв`язку з чим позивач просить суд стягнути з відповідача вказану суму заборгованості, а також судові витрати. Відповідно до ухвали Збаразького районного суду Тернопільської області від 18 грудня 2025 року відкрито провадження у даній справі та вирішено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження із повідомленням сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, однак на адресу суду від нього надійшла заява, в якій просить проводити розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, хоча про час, день та місце розгляду справи була належним чином повідомлена. Не повідомила відповідач і про причини своєї неявки в судове засідання. Також відповідачем не було подано відзиву на позов. Відповідно до ухвали Збаразького районного суду Тернопільської області від 16 січня 2026 року вирішено проводити заочний розгляд даної цивільної справи. Дослідивши матеріали справи та проаналізувавши здобуті під час судового засідання докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення. При цьому суд виходив із наступного. Так, судом встановлено, що 24.02.2024 між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та [PERSON] було укладено договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту №4417070 (а.с.18-22), відповідно до умов якого кредитодавець зобов`язався надати відповідачу, а відповідач зобов`язалася отримати та повернути грошові кошти у сумі 2500,00 грн зі сплатою процентів за користування кредитом. Згідно з умовами договору та Паспорта споживчого кредиту (а.с.25-27), строк кредитування становив 360 днів, метою отримання кредиту визначено споживчі (особисті) потреби, а надання кредитних коштів здійснювалося у безготівковій формі шляхом перерахування на банківський рахунок відповідача. Процентна ставка за користування кредитом є фіксованою та становить 2,50 % на день (що відповідає 912,50 % річних) як стандартна процентна ставка, при цьому договором також передбачено знижену процентну ставку у розмірі 1,13 % на день (410,63 % річних) за умови виконання позичальником визначених договором зобов`язань у встановлений строк (розділ 4 Паспорта споживчого кредиту). Договором передбачено графік повернення кредиту та сплати процентів, а також відповідальність позичальника у разі порушення строків виконання зобов`язань, зокрема нарахування штрафних санкцій у межах, визначених Законом України «Про споживче кредитування» (розділ 6 Паспорта споживчого кредиту). Кредитний договір укладено в електронній формі шляхом приєднання відповідача до умов договору та підтвердження волевиявлення із застосуванням одноразового ідентифікатора, що відповідає вимогам Закону України «Про електронну комерцію» та свідчить про належне укладення договору (розділ 9 договору). Відповідно до інформації наданої ТОВ «УНІВЕРСАЛЬНІ ПЛАТІЖНІ РІШЕННЯ» ТОВ «УПР» №1277-0111 від 01.11.2024 року, через систему «іPAY» 24.02.2024 року було перераховано 2500 грн на платіжну карту номер [NUMBER] , номер транзакції в системі іPAY.ua 347913827, призначення платежу: зарахування 2500 грн на карту [NUMBER] (а.с.14). ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» виконав умови кредитного договору та перерахував на рахунок відповідача безготівковим шляхом кошти в загальному розмірі 2500 грн. В свою чергу відповідач (позичальник) порушив виконання умов вищевказаного кредитного договору, у зв`язку з чим виникла заборгованість на загальну суму 26312,65 грн, що складається з 2500 грн - заборгованість за основною сумою боргу, 15312,65 грн нараховані проценти первісним кредитором за користування кредитом, 7250 грн нараховані проценти ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» за 116 календарних днів, 1250 грн - штрафні санкції. Дані обставини знайшли своє підтвердження розрахунком заборгованості за договором №4417070 від 24.02.2024 року про нарахування коштів на умовах споживчого кредиту (а.с.30-32), розрахунком заборгованості ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» за договором №4417070 про надання споживчого кредиту від 24.02.2024 року за 116 календарних днів (26.10.2024 - 18.02.2025) (а.с.33). Відповідно до договору факторингу №25/10/2024, укладеного 25.10.2024 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» (а.с.36-40), акту прийому-передачі реєстру боржників за договором факторингу №25/10/2024 від 25.10.2024 року (а.с.40), ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» відступило ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» право вимоги до відповідача за даним кредитним договором №4417070 від 24.02.2024 року. Частиною 1 статті 1077 ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Таким чином, ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» є новим кредитором у зобов`язаннях з відповідачем, за договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту №4417070 від 24.02.2024 року. В подальшому відбулася зміна найменування юридичної особи з ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» на ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ», що підтверджується ВИТЯГОМ з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань (а.с.66-67). Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Таким чином, враховуючи вищезазначене, суд вважає, що [PERSON] не виконала взяті на себе зобов`язання щодо умов вищевказаного договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту №4417070 від 24.02.2024 року, а тому слід стягнути з неї в користь ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ»заборгованість по договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту №4417070 від 24.02.2024 рокуна загальну суму 17812 гривень 65 копійок заборгованості, в тому числі: 2500 грн - заборгованість за основною сумою боргу; 15312,65 грн заборгованість за відсотками за користування кредитом. Щодо нарахувань заборгованості ТОВ «ФК ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» процентів за 116 календарних днів (26.10.2024 року 18.02.2024) слід зазначити наступне. Судом установлено, що умовами кредитного договору передбачено нарахування процентів за користування кредитними коштами протягом строку кредитування. Водночас позивачем заявлено до стягнення проценти, нараховані за 116 календарних днів, однак матеріали справи не містять доказів, які б свідчили про те, що відповідач у зазначений період фактично користувалася кредитними коштами на умовах, передбачених договором. Суд звертає увагу, що після порушення відповідачем строків виконання грошового зобов`язання та настання прострочення зобов`язання правовідносини сторін за кредитним договором змінюють свій характер, у зв`язку з чим нарахування процентів як плати за користування кредитом потребує належного обґрунтування з боку кредитора. Разом з тим позивачем не наведено належних мотивів та не подано доказів, з яких убачається, з яких саме підстав, за який правовий режим користування кредитом та відповідно до яких умов договору здійснено нарахування процентів саме за 116 календарних днів. За таких обставин суд доходить висновку, що вимоги про стягнення процентів, нарахованих ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» за період з 26.10.2024 року по 18.02.2025 року, в розмірі 7250 грн, є необґрунтованими, у зв`язку з чим задоволенню не підлягають. Щодо нарахування позивачем штрафу, суд виходить з наступного. Відповідно до пункту 18 «Прикінцевих та перехідних положень» ЦК України, який доповнений Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період воєнного стану» від 15 березня 2022 року № 2120-IX та набрав чинності 17 березня 2022 року, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). З огляду на встановлений в Україні правовий режим воєнного стану, діють обмеження, передбачені пунктом 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, які виключають відповідальність позичальника у вигляді неустойки за порушення грошових зобов`язань. Відтак, враховуючи наведене, боржник звільняється від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення на період воєнного стану. Штраф, нарахований включно з 30.04.2024 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання), за такими договорами, підлягає списанню кредитодавцем (позикодавцем). Згідно з розрахунком позивача, останнім визначено заборгованість за штрафом за період з 30.04.2024 року по 25.10.2024 рокув розмірі 1250 гривень. З огляду на зазначене, суд, враховуючи положення п.18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, вважає за необхідне відмовити в задоволенні позовних вимог у цій частині. Щодо судових витрат, суд зазначає наступне. Позивач просив стягнути з відповідача в його користь витрати на професійну правничу допомогу в сумі 10000 грн та судовий збір в розмірі 2422,40 грн. Відповідно до ч.1, ч.2 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з тим, що позовні вимоги задоволено частково, тому з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір, виходячи з такого розрахунку. Сума задоволених вимог позивача складає 17812,65 грн зі заявлених 26312,65 грн, тому з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь позивача в сумі 1639,87 грн (17812,65 грн ?26312,65 грн *2422,40 грн = 1639,87). На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу позивачем подано копію договору про надання правової допомоги від 10.12.2024 року (а.с.44), копію акт виконаних робіт (а.с.29), з яких убачається, що вартість наданої правничої допомоги становить 10 000 грн. Оскільки позовні вимоги у даній справі задоволено частково, а саме на суму 17812,65 грн із заявлених 26 312,65 грн, витрати на професійну правничу допомогу підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з урахуванням заявленого розміру витрат на професійну правничу допомогу у сумі 10000 грн, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6 769 грн 61 коп. (10000 грн ? 26312,65 грн ? 17812,65 грн = 6769,61 грн). На підставі наведеного та

Outcome: partial