Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-15 00:00:00

Адвокат Павловський Є.Г. в інтересах [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що 03.11.2024 року о 13.00 год. водій [PERSON] , рухаючись по вул.Набережна Заводська, біля ЛЕП 143 в Новокодацькому районі міста Дніпра, керуючи транспортним засобом Mercedes Benz, д.н.з. [NUMBER] , при зміні напрямку руху не переконався в безпеці свого руху, в результаті чого здійснив зіткнення з транспортним засобом Renault Megane, д.н.з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , який рухався у попутному напрямку. Таким чином [PERSON] порушив п.10.1 Правил дорожнього руху України. Внаслідок ДТП транспортному засобу Renault Megane, д.н.з. [NUMBER] , спричинено механічні пошкодження та його власниці [PERSON] спричинено матеріальну шкоду. За вищевказане порушення правил дорожнього руху відносно [PERSON] складено протокол серії ААД №691690 від 03.11.2024 року про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП. За результатами розгляду вказаного протоколу постановою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 25.12.2024 (справа №205/15802/24) [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. Постановою Дніпровського апеляційного суду апеляційну скаргу [PERSON] залишено без задоволення, Постанову Ленінського районного суду міста Дніпропетровська від 25.12.2024 року залишено без змін. У зв?язку з тим, що на момент дорожньо-транспортної пригоди, водій транспортного засобу Mercedes Benz, д.н.з. [NUMBER] , [PERSON] не був забезпечений договором обов?язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів згідно ст. ст. 33, 35 Закону України «Про обов?язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в жодній страховій компанії, потерпіла [PERSON] письмово повідомила Моторно (транспортне) страхове бюро України (МТСБУ) та надала всі необхідні документи для початку розгляду справи та отримання відшкодування спричинених їй збитків. У виконання своїх обов?язків, відповідно до вимог п.33.3 ст.33 Закону України «Про обов?язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», пошкоджений автомобіль Renault Megane, номерний знак [NUMBER] , було надано призначеному МТСБУ представнику з забезпеченням йому можливості провести огляд пошкодженого майна. За результатами розгляду справи щодо відшкодування шкоди заподіяної внаслідок ДТП, яка мала місце 03.11.2024 13:00 за участю транспортного засобу (Т3) марки Renault з номерним знаком [NUMBER] , на розрахунковий рахунок [PERSON] від МТСБУ перераховано грошові коштів у розмірі 38021,19 грн в якості страхового відшкодування. Згідно Звіту про оцінку вартості матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу з №1338/12-24 від 03 грудня 2024 року: вартість матеріального збитку, завданого власнику КТ3, що оцінюється, марки Renault Megane, реєстраційний номер [NUMBER] на дату настання події 03.11.2024 року, становить: 51246,20 грн; вартість відновлювального ремонту КТЗ Renault Megane, реєстраційний номер [NUMBER] , без урахування фізичного зносу вузлів і деталей, на дату настання події 03.11.2024 року, становить: 102336,67 грн; ринкова вартість КТЗ марки Renault Megane, реєстраційний номер [NUMBER] , без урахування аварійних пошкоджень на дату настання події 03.11.2024 року, становить: 290357,37 грн; р?озмір витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого КТЗ Renault Megane, реєстраційний номер [NUMBER] з урахуванням зносу зменшений на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість на дату настання події 03.11.2024 року, становить: 47596,88 грн. Таким чином страхового відшкодування недостатньо для повного відшкодування завданої шкоди, а саме різниця між страховим відшкодуванням та фактично причиненою шкодою становить: 102 336,67 грн (вартість відновлюваного ремонту Т3) - 38 021,19 грн (розмір страхового відшкодування) = 64 315,48 грн. [PERSON] вживались заходи щодо досудового врегулювання спору з [PERSON] , а саме 28.05.2025 року на його адресу направлялась досудова вимога про стягнення шкоди, завданої внаслідок ДТП. Однак, вона була проігнорована. На підставі зазначеного просив суд стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] у рахунок відшкодування матеріальних збитків, спричинених адміністративним правопорушенням (дорожньо-транспортною пригодою) 64315,48 грн, а також витрати, пов?язані з розглядом справи 12563,00 грн (з яких 3500 грн вартість залучення експерта для огляду КТ3), та 1211,20 грн, а всього 13774,20 грн. Ухвалою Новокодацького районного суду міста Дніпра від 30.07.2025 року відкрито провадження у даній цивільній справі, визначено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. 26.11.2026 року представником відповідача [PERSON] адвокатом Федосєєвим Є.О. через підсистему «Електронний суд» подано відзив на позовну заяву, в якому у задоволенні позовних вимог [PERSON] просив відмовити у повному обсязі. Зазначив, що розмір майнової шкоди повинен був вираховуватися із суми, що є вартістю матеріальної шкоди, завданої власнику пошкодженого КТЗ, оскільки відшкодуванню у даному випадку підлягає саме різниця між отриманим позивачем страховим відшкодуванням та завданою матеріальною шкодою, а не відновлювальним ремонтом. Крім того, звіт про оцінку вартості матеріального збитку КТЗ №1338/12-24 від 03.12.2024 року, якими позивач обґрунтовує завдану матеріальну шкоду, не є належним та допустимим доказом, оскільки у ньому не зазначено про те, що оцінювач обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок і що він підготовлений для подання до суду. Поданий позивачем Звіт про оцінку вартості матеріального збитку КТЗ №1338/12-24 від 03.12.2024 року, не містить підстав у зв?язку з якими проводилось дослідження. На дослідження оцінювачу поставлено питання, які не мають посилання на ДТП за участю [PERSON] , і з них однозначно не вбачається, що досліджуються саме ті пошкодження, отримані транспортним засобом внаслідок вчинення ДТП. Також вказаний документ містить розбіжності щодо дати проведення огляду пошкодженого транспортного засобу, що впливає на об`єктивність та достовірність проведення такої оцінки. В матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази того, що викликали [PERSON] для участі під час проведення огляду транспортного засобу, з метою визначення матеріального збитку. Також відсутні докази того, що під час проведення огляду транспортного засобу був присутній власник автомобіля. Щодо стягнення судових витрат, представник зазначив про їх недоведеність. Просив поновити [PERSON] строк для подання відзиву на позовну заяву. Ухвалою Новокодацького районного суду міста Дніпра від 23.12.2025 року задоволено заяву представника відповідача адвоката Федосєєва Є.О. про поновлення строку на подання відзиву у справі. Поновлено [PERSON] пропущений процесуальний строк для подання відзиву на позовну заяву та прийнято відзив на позовну заяву. Ухвалою Новокодацького районного суду міста Дніпра від 16.01.2026 року у задоволенні клопотання представника позивача [PERSON] адвоката Павловського Є.Г. про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду відмовлено. Позивач [PERSON] та її представник адвокат Павловський Є.Г. в судове засідання не з`явилися, від представника до суду надійшла заява з проханням провести розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять задовольнити. Відповідач [PERSON] та його представник адвокат Федосєєв Є.О. в судове засідання не з`явилися, про день, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, клопотання про відкладення розгляду справи до суду не подали, тому суд відповідно до ст.223 ЦПК України вирішив справу без їх участі на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази по справі в їх сукупності, дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 03.11.2024 року о 13.00 год. водій [PERSON] , рухаючись по вул.Набережна Заводська, біля ЛЕП 143 в Новокодацькому районі міста Дніпра, керуючи транспортним засобом Mercedes Benz, д.н.з. [NUMBER] , при зміні напрямку руху не переконався в безпеці свого руху, в результаті чого здійснив зіткнення з транспортним засобом Renault Megane, д.н.з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , який рухався у попутному напрямку. Таким чином [PERSON] порушив п.10.1 Правил дорожнього руху України. Внаслідок ДТП транспортному засобу Renault Megane, д.н.з. [NUMBER] , спричинено механічні пошкодження та його власниці [PERSON] спричинено матеріальну шкоду. Постановою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 25.12.2024 (справа №205/15802/24) [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 850 грн. Постановою Дніпровського апеляційного суду від 04.02.2025 року апеляційну скаргу [PERSON] залишено без задоволення, постанову Ленінського районного суду міста Дніпропетровська від 25.12.2024 року залишено без змін. В силу вимог ч.6 ст.82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковим для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала бо постанова суду, лише в питанні, чи мали місце дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, вина [PERSON] у вчинені дорожньо-транспортної пригоди є встановленою та не підлягає доведенню. Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу «Renault Megane», д.н.з. [NUMBER] , власником транспорного засобу є [PERSON] . У зв?язку з тим, що на момент дорожньо-транспортної пригоди, водій транспортного засобу Mercedes Benz, д.н.з. [NUMBER] , [PERSON] не був забезпечений договором обов?язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів згідно ст. ст. 33, 35 Закону України «Про обов?язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в жодній страховій компанії, потерпіла [PERSON] письмово повідомила Моторно (транспортне) страхове бюро України (МТСБУ) та надала всі необхідні документи для початку розгляду справи та отримання відшкодування спричинених їй збитків. 18.03.2025 року на рахунок позивача МТСБУ сплачено страхове відшкодування у розмірі 38021,19 грн, що підтверджується скриншотом з карткового рахунку позивача та не заперечується сторонами. 26.11.2024 року [PERSON] звернулася до СОД ФОП [PERSON] з метою визначення вартості матеріального збитку транспортного засобу «Renault Megane», д.н.з. [NUMBER] . Згідно із висновків звіту про оцінку вартості матеріального збитку КТЗ № 1338/12-24 від 03.11.2024 року, вартість матеріального збитку, завданого власнику КТ3 Renault Megane, реєстраційний номер [NUMBER] на дату настання події 03.11.2024 року, становить 51246,20 грн; вартість відновлювального ремонту КТЗ Renault Megane, реєстраційний номер [NUMBER] , без урахування фізичного зносу вузлів і деталей, на дату настання події 03.11.2024 року, становить 102336,67 грн; ринкова вартість КТЗ марки Renault Megane, реєстраційний номер [NUMBER] , без урахування аварійних пошкоджень на дату настання події 03.11.2024 року, становить 290357,37 грн; розмір витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого КТЗ Renault Megane, реєстраційний номер [NUMBER] з урахуванням зносу зменшений на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість на дату настання події 03.11.2024 року, становить: 47596,88 грн. Таким чином, на думку позивача, з відповідача підлягає стягненню на її користь матеріальний збиток в розмірі різниці між фактичним розміром завданої шкоди та страховою виплатою 102 336,67 грн (вартість відновлюваного ремонту Т3) - 38 021,19 грн (розмір страхового відшкодування) = 64 315,48 грн. Пунктом 3 ч. 2 ст. 11 ЦК України передбачено, що підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є завдання матеріальної та моральної шкоди іншій особі. Частиною 3 статті 386 ЦК України передбачено, що власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно ч. 1 ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором, або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Особа, яка завдала шкоди звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини (ч. 2 ст. 1166 ЦК України). З наведеного вбачається, що обов`язок доказування розподіляється згідно з перерахованими нормами таким чином: позивач доказує наявність шкоди та її розмір, а відповідач - відсутність його вини в заподіянні шкоди. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні даного спору про відшкодування матеріальної шкоди підлягає з`ясуванню: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Матеріалами справи повністю доведений факт заподіяння матеріальної шкоди позивачу у насідок ДТП. Так, в результаті вказаної дорожньо-транспортної пригоди був зокрема пошкоджено транспортний засіб - автомобіль марки Renault Megane, реєстраційний номер [NUMBER] , належний на праві власності [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] . Згідно зі звітом №1338/12-24 з оцінки вартості матеріального збитку, нанесеного власнику автомобіля марки Renault Megane, реєстраційний номер [NUMBER] , пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, складеного СОД ФОП [PERSON] 03.12.2024 року, вартість відновлювального ремонту вказаного транспортного засобу станом на 03.11.2024 року складає 102336,67 грн. На час скоєння 03.11.2024 року дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] керував автомобілем марки Mercedes Benz, д.н.з. [NUMBER] , цивільно-правова відповідальність якого не була застрахована у встановлений законом спосіб, що не спростовано відповідачем. Матеріальні збитки, заподіяні внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 03.11.2024 року відповідачем потерпілій особі відшкодовані не були. Доказів, які б спростовували вказане до суду не надано. Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (чинного на момент настання страхового випадку), у разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до приписів п.п. а. п. 41.1. статті 41 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (чинного на момент настання страхового випадку) МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння: а) транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно- правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. Статтями 28, 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (чинного на момент настання страхового випадку) передбачено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті ДТП; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця ДТП. При цьому у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України. У постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15 наведено правовий висновок про те, що правильним є стягнення з винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати). Вказана правова позиція також викладена у постановах Верховного Суду від 03.02.2021 року справа № 592/8115/1, від 15 жовтня 2020 року справа № 755/7666/19. Постановою від 22 квітня 2020 року Верховний Суд у справі № 756/2632/17 погодився із позицією, викладеною у постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі №6-691цс15 у якій суд дійшов висновку, що правильним є стягнення з винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки у цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати). Якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі статтею 1194 ЦК України відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 04 грудня 2019 року по справі №359/2309/17 вказавши, що системний аналіз п. 32.7 ч. 1 ст. 32 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. 22, абз. 3 п. 3 ч. 1 ст. 988, ст. ст. 1166, 1187, 1194 ЦК, пп.1.6, 8.6, 8.6.1, 8.6.2 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів дає можливість дійти висновків, що власник пошкодженого внаслідок ДТП транспортного засобу має право на відшкодування у повному обсязі завданої йому майнової шкоди. При цьому, якщо цивільна відповідальність заподіювана шкоди була застрахована, але розміру страхового відшкодування не вистачає для повного відшкодування завданої майнової шкоди, у тому числі й уразі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком, то в такому разі така майнова шкода повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду, в загальному порядку. Верховний Суд у складі судової палати Касаційного цивільного суду у постанові по справі №686/17155/15-ц від 03 жовтня 2018 року підтримав правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі №6-691цс15, де зазначено, що правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати). Якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі статтею 1194 ЦК України відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика. Аналогічні по суті висновки, викладено Верховним Судом у постановах від 14 лютого 2018 року у справі № 754/1114/15-ц (провадження № 61-115бсв 18), від 13 червня 2019 року у справі № 587/1080/16-ц (провадження № 61-20762св18), від 17 жовтня 2019 року у справі № 370/2787/18 (провадження № 61-11244св19), від 30 жовтня 2019 року у справі № 753/4696/16-ц (провадження № 61-30908св18), від 21 лютого 2020 року у справі № 755/5374/18 (провадження № 61-14827св19), від 22 квітня 2020 року у справі № 756/2632/17 (провадження № 61- 12032св19). Оскільки вартість майнового збитку, завданого позивачу пошкодженням автомобіля внаслідок ДТП, яка сталася з вини відповідача, перевищує виплачений позивачу розмір страхового відшкодування, то із відповідача, як винної особи, на користь позивача підлягає стягненню різниця між фактичним розміром шкоди (вартістю відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу) та отриманим страховим відшкодуванням. Як зазначалось вище, згідно зі звітом №1338/12-24 з оцінки вартості матеріального збитку, нанесеного власнику автомобіля марки Renault Megane, реєстраційний номер [NUMBER] , пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, складеного СОД ФОП [PERSON] року, вартість відновлювального ремонту вказаного транспортного засобу станом на 03.11.2024 року складає 102336,67 грн. Оскільки Моторним (транспортним) страховим бюро України було відшкодована на користь позивача страхове відшкодування у розмірі 38021,19 грн, то різниця між встановленою сумою вартістю відновлювального ремонту та виплаченим страховим відшкодуванням становить 64315,48 грн, яка підлягає стягненню з відповідача як винної особи в скоєні дорожньо-транспортної пригоди. Суд не бере до уваги посилання представника відповідача про визнання неналежним доказу, а саме Звіту 1338/12/24 про оцінку автомобіля Renault Megane, реєстраційний номер [NUMBER] , оскільки ним не надано жодних доказів, які б спростовували інформацію, викладену у звіті, такий складено оцінювачем, який має відповідне кваліфікаційне свідоцтва, відповідно володіє сертифікатом суб`єкта оціночної діяльності, виданого Фондом державного майна України. Клопотань щодо проведення незалежної судової експертизи щодо визначення фактичної вартості відновлювального ремонту транспортного засобу, стороною відповідача не заявлено. Вказаний звіт було виконано до пред`явлення позову у цій справі, а не під час її розгляду, указаний звіт не є висновком експерта, виконаним за зверненням учасника справи, [PERSON] є оцінювачем за напрямком 1.3 «Оцінка колісних транспортних засобів», тому вимоги статті 106 ЦПК України на вказані правовідносини не поширюються. Крім того, суд критично оцінює твердження представника відповідача проте, що відповідач не був повідомлений про огляд транспортного засобу експертом, оскільки згідно із п. 5.2 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої Наказом Міністерстваю стиції України, Фонду державного майна України 24.11.2003 № 142/5/2092 (у редакції наказу Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.07.2009№ 1335/5/1159) такий виклик здійснюється у разі потреби. Щодо судових витрат. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (частина перша статті 133 ЦПК України). Пунктом 2 частини другої цієї статті передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, в тому числі пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи. Відповідно до статті 131-2 Конституції України для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура. Незалежність адвокатури гарантується. Засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в України визначаються законом. Поняття «надання професійної правничої допомоги» не тотожне поняттю «представництво особи в суді». Надання професійної правничої допомоги здійснюють лише адвокати, натомість представництво особи у суді може бути здійснене за вибором особи адвокатом або іншим суб?єктом (абзац другий підпункту 2.2.1 підпункту 2.2 пункту 2 мотивувальної частини висновку Конституційного Суду України (Велика палата) у справі за конституційним зверненням Верховної Ради України про надання висновку щодо відповідності законопроєкту про внесення змін до Конституції України (щодо скасування адвокатської монополії) (реєстр. N? 1013) вимогам статей 157 і 158 Конституції України від 31 жовтня 2019 року №4-в/2019). Відповідно до постанови Верховного Суду по справі N? 638/3288/16- від 11.09.2024 року, зазначено, що поняття «надання професійної правничої допомоги» не тотожне поняттю «представництво особи в суді». Надання професійної правничої допомоги здійснюють лише адвокати, натомість представництво особи у суді може бути здійснене за вибором особи адвокатом або іншим суб?єктом. Витрати на юридичні послуги, надані стороні у справі іншою, ніж адвокат, особою, не належать до витрат на професійну правничу допомогу та не можуть бути відшкодовані у порядку ч. 4 ст.137, ч. 7 ст. 139 та ч. 3 ст. 141 ЦПК України Верховний Суд у постанові від 31 травня 2023 року у справі №757/13974/21- вказав, що до судових витрат на професійну правничу допомогу віднесено витрати на правничу допомогу адвоката, і така допомога надавалася саме тим адвокатом (адвокатами), з яким укладено договір про надання правової допомоги або з відповідним адвокатським бюро чи об`єднанням. У позовній заяві зазначено про те, що [PERSON] , яка є позивачем по даній справі, з метою її юридичного супроводу, оцінки спричинених дорожньо-транспортною пригодою матеріальних збитків та врегулювання спору на досудовому етапі, 04.11.2024 року уклала з ФОП [PERSON] договір про надання юридичних послуг, на підставі чого, останньою понесено витрати у розмірі 12 563,00 грн, з яких 3 500,00 грн вартість залучення експерта для огляду КТЗ. Відповідно до Акту прийому-передачі виконаних робіт і наданих послуг від 20.05.2025 року, зазначено про те, що ФОП [PERSON] виконав послуги у розмірі 9563,00 грн. Суд погоджується з доводами представника відповідача про те, що виконані роботи та надані послуги [PERSON] ФОП [PERSON] не надані в рамках цивільної справи №205/11434/25, а стосуються іншої справи. Оскільки предметом спору по даній справі є відшкодування шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди, а не притягнення до адміністративної відповідальності винуватця ДТП, чи оформлення відповідного повідомлення про настання страхового випадку. Суду не надано доказів того, що надані послуги [PERSON] , які були виконані ФОП [PERSON] , вчиненні саме адвокатом, що підтверджувало б витрати на професійну правничу допомогу. Також не надано доказів того, що [PERSON] здійснено оплату послуг за надання звіту про оцінку вартості матеріального збитку КТЗ №1338/12-24 від 03.12.2024 року. За таких обставин заявлені витрати не можуть бути віднесені до судових витрат, що підлягають розподілу між сторонами, у зв`язку з чим підстави для їх стягнення відсутні. При зверненні до суду з цим позовом позивачем [PERSON] сплачено судовий збір у розмірі 1211,20 грн, що підтверджується квитанцією про сплату №4275-6948-3190-7914 від 23.07.2025 року. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги [PERSON] задоволені у повному обсязі, сплачений позивачем при зверненні до суду судовий збір у розмірі 1211,20 грн підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: approved