Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-12 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача. 04.04.2025 КПТМ «Криворіжтеполомережа» звернулося з позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості, в якій просило стягнути солідарно з відповідачів борг в розмірі 88101,43 грн., оскільки останні не сплачують за житлово-комунальні послуги, внаслідок чого виникла заборгованість, а також просить стягнути понесені судові витрати по оплаті судового збору в сумі 3028,00 грн. В обґрунтування позову вказує, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] є споживачами послуг, що надаються позивачем, за адресою: [ADDRESS] квартира в централізованому порядку забезпечується теплопостачанням. Відповідачам проводились нарахування відповідно до тарифів на теплову енергію, однак вчасно відповідачі не сплачують за надані послуги, внаслідок чого виникла заборгованість за період з 01.03.2009 по 01.03.2025 на суму 88101,43 грн., з них: за послугу з постачання теплової енергії за період з 01.03.2009 по 01.03.2025 в розмірі 87894,03 грн., плата за абонентське обслуговування за період з 05.11.2021 по 01.03.2025 в розмірі 207,40 грн. В своїй заяві від 09.09.2025 про зменшення розміру позовних вимог, позивач просить стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість, яка утворилася за період з 01.03.2009 по 01.01.2022 в розмірі 72246,75 грн., з них: за послугу з постачання теплової енергії за період з 01.03.2009 по 01.01.2022 в розмірі 72211,56 грн., плата за абонентське обслуговування за період з 05.11.2021 по 01.01.2022 в розмірі 35,19 грн. та солідарно стягнути з відповідачів [PERSON] і [PERSON] заборгованість за послугу постачання теплової енергії в розмірі 1647,28 грн., яка утворилася за період з 01.01.2022 по 01.03.2025. Заяви, клопотання учасників справи. В судове засідання представник позивача Жданюк Т.С. не з`явилася, надавши суду письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд розглядати справу за її відсутністю, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, згідно повернутого поштового повідомлення, а.с. 52, 134-135, 143-144, а також за допомогою оголошень про виклик відповідача, які було опубліковано на сайті Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, а.с. 62, 115, 123, причини неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи у його відсутність до суду не надходили, відзив на позов до суду не надавав. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, 02.07.2025 через канцелярію суду подала заяву в якій просила застосувати строки позовної давності та проводити розгляд справи за її відсутності. Також вказала, що позовні вимоги не визнає, оскільки з травня 2008 року по вересень 2021 вона разом з [PERSON] перебували на консульському обліку в Посольстві України в Республіці Білорусі. У вересні 2021 відповідач [PERSON] повернувся до України та в подальшому, 22.11.2023, виконуючи бойове завдання по захисту Батьківщини, зник безвісти. Процесуальні дії у справі. Ухвалою Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21.04.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та призначено розгляд справи по суті на 09-45 год. 23.05.2025, за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 29.09.2025 постановлено ухвалу суду про прийняття до розгляду заяви представника позивача про зменшення розміру позовних вимог та відкладено розгляд справи на 10-15 год. 24.11.2025. Інші процесуальні дії (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) не застосовувались. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Як встановлено судом, позивач здійснює постачання теплової енергії у квартиру за адресою: [ADDRESS] , де зареєстровані [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується довідкою (а.с. 5). Так, як будинок [ADDRESS] є багатоповерховим, опалення до квартири [ADDRESS] здійснюється від транзитних трубопроводів житлового будинку і є невід`ємною частиною системи опалення вказаного будинку, що свідчить про те, що відповідач фактично отримує теплову енергію. Відповідач [PERSON] , згідно відповіді Департаменту адміністративних послуг від 18.04.2025, зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з 21.03.2025 (а.с. 42), а відповідач [PERSON] з 14.12.2021 (а.с. 44) [PERSON] та [PERSON] у повному обсязі оплату за отримані послуги не здійснювали, тому згідно розрахунку заборгованості виникла заборгованість за період з 01.03.2009 по 01.03.2025 на суму 88101,43 грн., з них: за послугу з постачання теплової енергії за період з 01.03.2009 по 01.03.2025 в розмірі 87894,03 грн., плата за абонентське обслуговування за період з 05.11.2021 по 01.03.2025 в розмірі 207,40 грн. (а.с. 6-8). Також, згідно розрахунку, заборгованість за житлово-комунальні послуги надані позивачем за адресою: [ADDRESS] , становлять за період з 01.03.2009 по 01.01.2022 в розмірі 72246,75 грн., з них: за послугу з постачання теплової енергії за період з 01.03.2009 по 01.01.2022 в розмірі 72211,56 грн., плата за абонентське обслуговування за період з 05.11.2021 по 01.01.2022 в розмірі 35,19 грн. та за послугу постачання теплової енергії в розмірі 1647,28 грн., яка утворилася за період з 01.01.2022 по 01.03.2025 (а.с. 128-130,131). Позивачем направлявся відповідачам лист з повідомленням щодо заборгованості станом на 01.11.2024 в розмірі 83662,44 грн. з вимогою добровільно сплатити борг (а.с. 5, 9). Згідно актів б/н, б/н, б/н, б/н, б/н, б/н, б/н, №3212, б/н, б/н, №1685, б/н, №1448, №1092, [ADDRESS] , №644, №242, б/н, б/н, б/н, б/н, б/н, №3239, №2990, №8, б/н, №8, б/н, відбувся запуск центрального опалення та його відключення у період з 01.03/2009 по 01.03.2025 (а.с. 10-37). Згідно копії паспорту громадянина України для виїзду за кордон серії [NUMBER] , [PERSON] з 11.06.2008 року прийнята на консульський облікк Посольства України в Республіці Білорусь (а.с. 89). Крім того, до матеріалів справи додано Сповіщення сім`ї № Г/7992 від 29.11.2023 виданого начальником [INFO] [PERSON] , про те, що [PERSON] в бою за Україну, її свободу і незалежність, 22.11.2023 зник безвісті, при виконанні бойового завдання, в районі н.п. Новоданилівка, Запорізької обл. (а.с. 91). Судом не було відхилено жодного доказу наданого позивачем. Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Положеннями ч.2 ст.247 ЦПК України передбачено, що у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи докази, визнавши їх достатніми для вирішення справи, суд вважає, що позов слід задовольнити частково. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Оскільки між сторонами по справі склались правовідносини з отримання послуг по центральному опаленню, тому судом застосовані положення ЦК України, ЖК України, Закону України «Про житлово-комунальні послуги», Закону України «Про теплопостачання», Правила надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, які затверджені Постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21 липня 2005 року, Правила надання послуг з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії, які затверджені Постановою Кабінету Міністрів України № 830 від 21 серпня 2019 року, як спеціальних актів законодавства, які регулюють правовідносини у сфері житлово-комунальних послуг. КПТМ «Криворіжтепломережа» відповідно до Закону України «Про природні монополії» відноситься до суб`єктів природної монополії. З 01.09.2018 договірні відносини між КПТМ «Криворіжтепломережа» та споживачами - власниками квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку врегульовані індивідуальним договором про надання послуги з постачання теплової енергії від 05.11.2021, що укладений в порядку п.11 ч. 1 ст. 1, ч. 5 ст. 13 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» № 2189-VIII від 09.11.2017, плата виконавцю комунальної послуги за індивідуальним договором про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання, складається з: плати за послугу, що розраховується, видачі з розміру затверджених цін/тарифів на відповідну комунальну послугу та обсягу спожитих комунальних послуг, визначеного відповідно до законодавства; плати за абонентське обслуговування, яке не може перевищувати граничний розмір, визначений Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», індивідуальний споживач фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб. Матеріалами справи встановлено, що КПТМ «Криворіжтепломережа» забезпечувало теплопостачання квартири [ADDRESS] , у якій зареєстровані відповідачі (а.с. 10-37). Згідно зі ст. 322 ЦК України, тягар утримання майна покладено на власника майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Нормами ст.151 ЖК України встановлено, що на громадян, які мають в приватній власності жилий будинок, квартиру покладено обов`язок забезпечувати утримання свого житла, проводити за свій рахунок поточний та капітальний ремонт, утримувати в порядку прибудинкову територію. Пунктом 2 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 (із змінами) визначено, що централізоване опалення - послуга, спрямована на задоволення потреб споживача у забезпеченні нормативної температури повітря у приміщеннях квартири (будинку садибного типу), яка надається виконавцем з використанням внутрішньо будинкових систем теплопостачання. Теплова енергія - товарна продукція, що виробляється на об`єктах сфери теплопостачання для опалення, підігріву питної води, інших господарських і технологічних потреб споживачів, призначена для купівлі-продажу, що передбачено ст. 1 Правил надання послуг з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії, які затверджені Постановою Кабінету Міністрів України № 830 від 21 серпня 2019 року. Згідно ч.ч. 1-3 ст. 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», одиниця виміру обсягу спожитої споживачем теплової енергії визначається правилами надання відповідної комунальної послуги, що затверджуються уповноваженим законом органом. Виконавець послуги з постачання теплової енергії повинен забезпечити постачання теплоносія безперервно, з гарантованим рівнем безпеки, обсягу, температури та величини тиску. Параметри якості теплової енергії повинні відповідати нормативним документам у сфері стандартизації. Постачання теплової енергії для потреб опалення здійснюється в опалювальний період. Порядок визначення дати початку і закінчення опалювального періоду визначається законодавством. Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. За бажанням споживача оплата житлово-комунальних послуг може здійснюватися шляхом внесення авансових платежів згідно з умовами договору про надання відповідних житлово-комунальних послуг. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Згідно ч.ч.5, 6 ст.19 Закону України «Про теплопостачання», теплотранспортуюча організація не має права відмовити споживачу теплової енергії у забезпеченні його тепловою енергією за наявності технічних можливостей на приєднання споживача до теплової мережі. Споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Пунктом 18 Правил надання послуг передбачено, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено іншого строку. Згідно з п.21 Правил надання послуг у разі відсутності у квартирі та на вводах у багатоквартирний будинок засобів обліку води і теплової енергії плата за надані послуги справляється згідно з установленими нормативами споживання: з централізованого опалення - з розрахунку за 1 кв.метр (куб.метр) опалювальної площі квартири та додатково за перевищення розрахункової потужності приладів опалення згідно із законодавством. Згідно до ст. 67 ЖК України, плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Згідно наданого позивачем розрахунку за період з 01.03.2009 по 01.03.2025 за особовим рахунком № [NUMBER] , за адресою [ADDRESS] , існує заборгованість за надані послуги з постачання теплової енергії та за абонентське обслуговування квартири на суму 53176,83 грн. (а.с. 128-130, 131). Також, враховуючи вимоги ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та ст. 24 Закону України «Про теплопостачання», обов`язок укладання договору на постачання теплової енергії покладено на споживача, а в свою чергу, суд вважає, що даний договір є публічним, що відповідає вимогам ст. 633 ЦК України. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач [PERSON] , згідно відповіді Департаменту адміністративних послуг від 18.04.2025, зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з 21.03.2025 (а.с. 42), а відповідач [PERSON] з 14.12.2021 (а.с. 44), при цьому, до суду не надано відомостей про належність даного об`єкту нерухомого майна на праві приватної власності відповідачам. Крім того, судом в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за РНОКПП відповідачів було перевірено належність на праві приватної власності нерухомого майна за адресою [ADDRESS] , однак записи про право власності у відповідачів на вказане майно відсутнє (а.с. 145, 146). З проаналізованих судом доказів встановлено, що відповідач [PERSON] не була зареєстрована за спірною адресою в період з 01.03.2009 по 01.03.2025, а відповідач [PERSON] з 01.03.2009 по 14.12.2021, також не надано доказів, що відповідачі є/були власниками спірного майна, та споживачами послуг, які надавав позивач у вказаний період, тому на думку суду позов підлягає задоволенню частково, а саме стягненню заборгованості з часу реєстрації відповідача [PERSON] у вказаній квартирі з 14.12.2021. Також суд бере до уваги додане до матеріалів справи Сповіщення сім`ї № Г/7992 від 29.11.2023, яке видане начальником [INFO] [PERSON] , про те, що [PERSON] в бою за Україну, її свободу і незалежність, 22.11.2023 зник безвісті, при виконанні бойового завдання, в районі н.п. Новоданилівка, Запорізької обл. (а.с. 91). Загальновідомим є той факт, що Указом ПрезидентаУкраїни від 24лютого 2022 року № 64/2022«Про введення воєнного стану в Україні» із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року у зв`язку з військової агресією російської федерації проти України на території України введено воєнний стан, який продовжується і на теперішній час. Однак, відповідно до Правової позиції ВСУ у справі № 6-2951-цс15, споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Стосовно доданого відповідачем [PERSON] сповіщення сім`ї № Г/7992 від 29.11.2023 виданого начальником [INFO] [PERSON] , про те, що [PERSON] в бою за Україну, її свободу і незалежність, 22.11.2023 зник безвісті, при виконанні бойового завдання, в районі н.п. Новоданилівка, Запорізької обл., слід зазначити, що відповідно до ч. 1 ст. 8 Розділу ІІ Закону України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин» набуття правового статусу особи, зниклої безвісти за особливих обставин, не зменшує обсяг цивільної правоздатності такої особи. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, враховуючи, що відповідач як особа, зникла безвісти за особливих обставин, не втратив цивільну правоздатність, суд вважає за можливе вирішити справу за відсутності відповідача [PERSON] на підставі наявних у ній матеріалів. З`ясувавши повно і всебічно обставини справи, суд приходить до висновку про порушення майнових прав позивача та необхідність їх захисту в судовому порядку. Оскільки відповідач [PERSON] зареєстрована за спірною адресою з 21.03.2025, а відповідач [PERSON] з 14.12.2021 та 22.11.2023 зник безвісті, в той же час не виконував в період з 14.12.2021 по 22.11.2023 свої зобов`язання, не сплачував за надані житлово-комунальні послуги, які отримував та користувався ними, суд вважає необхідним позов задовольнити частково, стягнути з [PERSON] на користь позивача заборгованість за житлово-комунальні послуги всього в розмірі 3460,94 грн., з якої: за період з 14.12.2021 по 01.01.2022 в розмірі 1813,66 грн., з яких: 1778,47 грн. - за послугу з постачання теплової енергії, 35,19 грн. - плата за абонентське обслуговування та за період з 01.01.2022 по 22.11.2023 в розмірі 1647,28 грн. - за послугу з постачання теплової енергії. Щодо звернення до суду позивачем з порушенням строку позовної давності, суд вважає необхідним зазначити наступне. Відповідно до статті 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 14-10цс18 з метою забезпечення прогнозованості правозастосовної практики відступила від висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 02 грудня 2015 року у справі № 6-249цс15, який допускав можливість стягнення процентів за кредитом і пені за процентами у межах позовної давності, обчисленої за три роки (для процентів) й один рік (для пені) до дня звернення до суду. Відступаючи від зазначеного висновку Верховного Суду України, Велика Палата Верховного Суду виходила з такого. Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) передбачає, що кожен має право на справедливий розгляд його справи судом. Тому Верховний Суд звернувся до практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32). ЄСПЛ зауважує, що «позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до відповідальності у суді після закінчення певного періоду часу після вчинення правопорушення. Періоди позовної давності, які є звичним явищем у національних правових системах Договірних держав, переслідують декілька цілей, що включають гарантування правової визначеності й остаточності та запобігання порушенню прав відповідачів, які могли би бути ущемлені у разі, якщо би було передбачено, що суди ухвалюють рішення на підставі доказів, які могли стати неповними внаслідок спливу часу» (див. mutatis mutandis рішення у справах «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії» від 20 вересня 2011 року («OAO Neftyanaya Kompaniya Yukos v. Russia», заява №14902/04, § 570), «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства» від 22 жовтня 1996 року («Stubbings and Others v. the United Kingdom», заяви № 22083/93 і № 22095/93, § 51)). Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, що встановлено нормами ст. 257 ЦК України. Відповідно до ст. 253 ЦК України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Згідно статті 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Частинами 2 та 3 статті 264 ЦК України передбачено, що позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Так як сплата комунальних послуг здійснюється щомісячно, то позовна давність в даному випадку повинна обчислюватися з моменту настання строку сплати чергового платежу. Як було встановлено судом, позивач просить стягнути з відповідачів заборгованість, яка утворилася в період з 01.03.2009 по 01.03.2025, до суду КПТМ «Криворіжтепломережа» звернулося з позовом 04.04.2025, при цьому у вказаний період відповідачі сплачували за надані позивачем послуги (а.с. 128-130, 131, 133). Оскільки в період з 01.03.2009 по 01.03.2025, відповідачі періодично здійснювали оплату за комунальні послуги, а саме остання оплата надійшла 26.03.2025, з позовом позивач звернувся 04.04.2025, тому суд вважає, що в клопотанні відповідача [PERSON] про застосування позовної давності слід відмовити, оскільки позивач звернувся до суду в межах строку позовної давності. Згідно п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує питання розподілу судових витрат між сторонами. Оскільки позовні вимоги задоволено частково, відповідно до ст.ст. 133, 141 ЦПК України з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 141,71 грн. пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. На підставі Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, Правил надання послуг з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії, які затверджені Постановою Кабінету Міністрів України № 830 від 21 серпня 2019 року, Закону України «Про теплопостачання», Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ст.ст. 67, 151 ЖК України, ст.ст. 322, 634 ЦК України,

Outcome: partial