Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-14 00:00:00

20 листопада 2025 року від ТОВ «Споживчий центр» надійшов позов, в якому зазначено, що 03 березня 2025 року між позикодавцем ТОВ «Споживчий центр», позивачем по справі, та позичальником [PERSON] був укладений кредитний договір № 03.03.2025-100001705. Позивачем заявлена вимога стягнути з позичальника на свою користь заборгованість за даним кредитним договором, яка становить 13635 грн. і складається з заборгованості по тілу кредиту в сумі 4500 грн., заборгованості процентах в сумі 5985 грн., комісії (пов`язаної з наданням кредиту) в сумі 225 грн., додаткової комісії (за обслуговування кредитної заборгованості) в сумі 675 грн. та неустойки в сумі 2250 грн. Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням позичальником своїх договірних зобов`язань по поверненню кредиту. Відповідачем направлено до суду письмовий відзив, в якому зазначив, що перебуває в стадії переговорів із позивачем щодо погашення заборгованості за кредитним договором, має можливість погасити борг до 20 жовтня 2025 року. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов переконання про наявність підстав для часткового задоволення позову. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства. Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах договору, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Порядок укладення електронного договору визначений статтею 11 даного закону, при цьому, згідно частини 12 цієї статті, електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний в порядку, визначеному цією статтею, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеному в письмовій формі. 03 березня 2025 року між кредитодавцем ТОВ «Споживчий центр» та позичальником [PERSON] був укладений кредитний договір № 03.03.2025-100001705 (кредитної лінії). Згідно пунктів 2.1 та 2.2 пропозиції про укладення кредитного договору передбачено, що електронний кредитний договір укладається Кредитодавцем та Позичальником у порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію». Електронний кредитний договір складається з наступних електронних документів, які містять всі його істотні умови: пропозиція про укладення кредитного договору (оферта), розміщена на вебсайті Кредитодавця у загальному доступі, а також у особистому кабінеті позичальника на вебсайті Кредитодавця; заявка, сформована на сайті Кредитодавця після ідентифікації Позичальника, обрання ним конкретних умов та їх схвалення Кредитодавцем; відповідь позичальника про прийняття пропозиції (акцепт), сформована на сайті Кредитодавця, та підписана Позичальником за допомогою одноразового ідентифікатора (кода), отриманого Позичальником в смс-повідомленні на номер телефону, вказаний при його ідентифікації на сайті. Позичальником 03 березня 2025 року було сформовано заявку до кредитного договору, за якою він, як позичальник, був ідентифікований згідно паспорту, з вказівкою своєї адреси та РНОКПП, а також зазначенням реквізитів належного йому електронного платіжного засобу для надання коштів даним і наступними договорами 5355-28XX-XXXX-0942. В цей же день ТОВ «Споживчий центр» була складена відповідь позичальника про прийняття пропозиції (акцепт) кредитного договору № 03.03.2025-100001705 (кредитної лінії), яка була підписана позичальником шляхом введення коду «Е173» з смс-повідомлення, яке було відправлене на його фінансовий номер 0934626127. З наданих доказів вбачається, що сторонами було дотримано в повній мірі процедуру укладення договору в електронній формі, тому факт укладення кредитного договору між кредитодавцем ТОВ «Споживчий центр» та позичальником [PERSON] знайшов своє підтвердження. На виконання даного договору кредитодавцем в цей же день позичальнику було надано кредит в сумі 4500,00 грн. шляхом перерахування на платіжну карту позичальника [NUMBER] , зазначеній в кредитному договорі (акцепті пропозиції), що підтверджується довідкою ТОВ «Універсальні платіжні рішення» від 14 листопада 2025 року № 1-1411, оператора послуги з переказу коштів в національній валюті без відкриття рахунків (сервіс онлайн платежів іРау), призначенням платежу вказано «Видача за договором кредиту № 03.03.2025-100001705». Строк кредиту, згідно пунктів 3, 4 кредитного договору, становить 168 днів з дати його надання, датою повернення є 17 серпня 2025 року. Проценти за користування кредитом, відповідно до пунктів 5 7 договору, становлять 1,0 % за один день користування кредитом впродовж перших семи 14-денних періодів та 0,5 % за один день впродовж наступних п`яти періодів, денна процентна ставка становить 0,91 %. Відповідно до графіку платежів, визначеному у п. 14 договору, позичальник зобов`язаний був у конкретно визначені дати вносити на погашення кредиту конкретно визначені суми платежів на погашення процентів, комісій з надання кредиту та за обслуговування кредиту, в останній день, крім того, повернути суму кредиту. Як вбачається з довідки-розрахунку про стан заборгованості за кредитним договором, наданим позивачем, заборгованість [PERSON] становить 4500 грн. по основному боргу, 5985 грн. по процентах за період з 03 березня по 17 серпня 2025 року, 225 грн. комісії за надання кредиту, 675 грн. за обслуговування кредиту та 2250 грн. неустойки. Матеріали справи не містять відомостей про внесення відповідачем коштів на виконання умов договору, сам відповідач також не надав доказів сплати заборгованості, тому тіло кредиту підлягає стягненню в повному обсязі. Проценти нараховані відповідно до умов договору, тому також підлягають стягненню в повному обсязі. Пунктом 8 кредитного договору визначено, що позичальник зобов`язаний також сплатити комісію, пов`язану з наданням кредиту, в розмірі 5 % від суми кредиту, що становить 225 грн., яка повинна була бути сплачена у першому платежі згідно графіком, домовленість щодо нарахування якої відповідає вимогам законодавства щодо захисту прав споживачів, тому підлягає сплаті. Проте суд не погоджується з нарахуванням комісії за обслуговування кредитної заборгованості, яка передбачена п. 9 кредитного договору і становить 225 грн. у кожному з трьох чергових періодів, наступних за першим черговим періодом. Відповідно до даного пункту, комісія за обслуговування встановлюється (економічна сутність) за організацію та забезпечення надання інформаційної підтримки позичальника по телефону, в особистому кабінеті та на відділеннях, забезпечення надання можливості робити платежі онлайн на відділеннях, забезпечення надання можливості відновлення забутого паролю для входу в особистий кабінет як віддалено, так і на відділеннях, забезпечення інформування про дати сплати чергового платежу, консультаційні послуги, інші послуги, які прямо не вказані в даному пункті, однак, надання яких забезпечено Кредитодавцем та пов`язане з обслуговуванням кредитної заборгованості. До Комісії за обслуговування кредитної заборгованості не включено послуги, які Кредитодавець зобов`язаний надавати Позичальнику безоплатно відповідно до чинного законодавства, зокрема, за надання один раз на місяць на вимогу споживача інформації про споживчий кредит. Незважаючи на вказівку щодо не включення до комісії за обслуговування кредитної заборгованості послуг, які кредитодавець зобов`язаний надавати безкоштовно, фактично така комісія стягується з позичальника за інформацію щодо кредиту та забезпечення можливості здійснення платежів на виконання умов договору тощо, які, відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування», кредитодавець на вимогу споживача зобов`язаний надавати безкоштовно. Умова договору про споживчий кредит щодо одержання кредитодавцем від споживача плати за послуги, які він повинен надавати безкоштовно, обмежують права споживача порівняно з цим законом, згідно з ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування», є нікчемними. Тому положення п. 9 кредитного договору щодо нарахування щомісячної комісії за обслуговування кредиту є нікчемним, у зв`язку з чим вимога стягнення комісії за обслуговування кредиту в сумі 675 грн. задоволенню не підлягає. Позивачем також заявлена вимога стягнення з відповідача неустойки в сумі 2250 грн., проте ця вимога задоволенню не підлягає, оскільки суперечить вимогам пункту 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, яким період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Суд відхиляє доводи позивача на відсутність заборони на нарахування неустойки за невиконання зобов`язань за договорами споживчого кредитування, відповідно до п. 6 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування», яким з 24 січня 2024 року дозволено нарахування неустойки. Тлумачення пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань. Така особливість проявляється: 1) в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; 2) в договорах, на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит; 3) у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної частиною другою статті 625 ЦК України, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. У разі якщо неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Доводи позивача зазначених висновків не спростовують, а лише зводяться до власного тлумачення норм матеріального права, тому підлягають відхиленню. Сплачений позивачем судовий збір підлягає стягненню з відповідача пропорційно розміру задоволених вимог 78,55 %. Оскільки справа розглянута за відсутності учасників справи, тому датою ухвалення рішення, відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, є дата складення повного судового рішення.

Outcome: partial