Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-12 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про зміну способу стягнення алмінетів на утримання сина [PERSON] , [INFO] , з 2000 грн щомісяця на 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення нею повноліття. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 22.08.2008 [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] , який було зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану Чернігівського міського управління юстиції, актовий запис №169. 22.04.2015 рішенням Деснянського районного суду міста Чернігова вказаний шлюб було розірвано. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який після розірвання шлюбу залишився на утриманні [PERSON] та відповідно до довідки про склад зареєстрованих у житловому приміщенні осіб №6082 від 24.07.2025, проживає разом з нею за адресою: [ADDRESS] . 22 червня 2015 року було винесено рішення Деснянського районного суду міста Чернігова про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на дитину у розмірі 800 грн та на утримання дружини у розмірі 400 грн, щомісячно до досягнення дитино трирічного віку. 31 березня 2021 року рішенням Новозаводський районний суд міста Чернігова було збільшено розмір аліментів на утримання неповнолітньої дитини та встановлено їх у розмірі 2000 грн щомісяця до досягненя дитиною повнолітнього віку. На сьогоднішній день розмір аліментів на утримання дитини призначений судом є недостатнім для забезпечення її належних потреб, що зумовлено значним зростанням інфляції в країні, постійним підвищенням цін на продутки харчування, шкільне приладдя, витрат на підготовку дитини до навчального року, придбання сезонного одігу та взуття, а також покриття повсякденних особистих витрат дитини. Враховуючи викладене, позивач просить змінити спосіб стягнення аліментів із встановленої твердої грошової суми на відсотковий, з визначенням їх у розмірі 1/4 частини доходу платника, всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно до досягнення дитиною повноліття, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що забезпечить бульш повне та своєчасне задоволення потреб дитини. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи та інші процесуальні дії у справі Новозаводський районний суд м. Чернігова ухвалою від 11 вересня 2025 року відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач у судовому засіданні не була присутня, надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала. Відповідач у судове засідання не з`явився. Про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. З урахуванням вищевикладеного судом 13.01.2026 постановлена ухвала про заочний розгляд справи, відповідно до положень ч. 4 ст. 223, ст.ст. 280-281 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин Сторони є батьками неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чернігівського міського управління юстиції 05.10.2013 серії [NUMBER] , актовий запис №2312 (а.с. 8). Згідно витягу з реєстру територіальних громад від 09.07.2025, [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 7). Згідно довідки Управління адміністративних послуг Чернігівської міської ради №6082 від 24.07.2025, [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 9). Рішенням Деснянського районного суду міста Чернігова від 22 квітня 2015 року було розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , який був зареєстрований 22.02.2008 відділом реєстрації актів цивільного стану Чернігівського міського управління юстиції, актовий запис №169 (а.с. 10). Відповідно до рішення Деснянського районного суду міста Чернігова від 22 червня 2015 року, з [PERSON] на користь [PERSON] було стягнуто аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 800 грн щомісячно, починаючи з 15.05.2015 і до досягнення дитиною повноліття та було стягнуто аліменти на утримання дружини у розмірі 400 грн щомісячно, починаючи з 15.05.2015 і до досягнення дитиною трирічного віку (а.с. 11-12). Відповідно до рішення Новозаводського районного суду міста Чернігова від 31 березня 2021 року, збільшено розмір аліментів, що стягуються з [PERSON] згідно рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 22 червня 2015 року, стягнувши з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 2000 (дві тисячі) грн щомісячно починаючи з дня набрання цим рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 13-16). Відповідач проживає окремо, доказів про наявність чи відсутність доходів, рухомого та нерухомого майна у власності, щодо складу сім`ї суду, наявності інших обставин, які би унеможливлювали або ускладнювали утримання дитини, суду не надав. ІV. Норми права, які застосував суд, та оцінка аргументів сторін Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно з частинами 1 і 2 статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради Української РСР № 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (ч. 3 ст. 181 СК України). Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів. Відповідно до положень ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Крім того, суд за заявою одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі (ч. 1 ст. 184 СК України). При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст.ст. 183, 184 СК України. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Такий висновок узгоджується із правовою позицією, висловленою Верховним Судом України у постанові від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс-13. Суд погоджується з доводами позивача про те, що визначений рішенням суду від 31.03.2021 розмір аліментів у твердій грошовій сумі в сумі 2 000,00 грн станом на день подання позову та розгляду справи є замалим та не здатний забезпечити дитині необхідний та достатній розвиток, зокрема із урахуванням інфляційних втрат купівельної спроможності національної валюти України в період 2021 2025 років. При цьому суд враховує, що за час, який минув після ухвалення рішення суду від 31.03.2021, значно збільшився законодавчо визначений розмір прожиткового мінімуму для дитини віком від 6 до 18 років, який відповідно до статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» становить 3 196 гривень. Положення статті 182 ЦК України передбачають, що при визначенні суми аліментів, що підлягають стягненню, суд повинен врахувати не лише доведений рівень доходів відповідача, але й наявність таких цінних активів, як рухоме та нерухоме майно, корпоративні права тощо, тобто суд повинен за наявності відповідних підстав врахувати й можливі доходи відповідача, не відображені в податковій звітності. За приписами статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу для своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Вирішуючи даний спір, суд бере до уваги те, що відповідач, всупереч наведеному вище принципу змагальності цивільного судочинства, не давав свого відзиву із власними запереченнями щодо заявленого позову, не надав будь-яких аргументів та доказів на спростовування позовних вимог та не надав доказів щодо свого майнового стану. Суд не може погодитися в повному обсязі з вимогою позивача щодо стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, враховуючи перебування останнього на військовій службі в Збройних Силах України за мобілізацією, що може впливати на рівень його доходів, з урахуванням особливостей проходження військової служби у військовий час, оцінюючи докази в їх сукупності та виходячи при цьому із принципу розумності, майнового стану відповідача, суд дійшов висновку щодо можливого стягнення з відповідача аліментів на користь позивача на утримання дитини, однак зменшивши його розмір до 1/5 частки, яка є справедливою і не буде накладати непропорційний фінансовий тягар на відповідача та буде необхідним та достатнім для забезпечення потреб позивача пов`язаних з утриманням неповнолітньої дитини. Таким чином позов [PERSON] до [PERSON] про зміну способу стягнення аліментів та стягнення додаткових витрат на утримання неповнолітньої дитини підлягає задоволенню частково. V. Розподіл судових витрат У відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України у разі задоволення позову з відповідача підлягає стягненню судовий збір, але за відсутності даної вимоги судовий збір не стягується. На підставі викладеного та

Outcome: partial