Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-15 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача Позивач звернувся в суд з даним позовом, який мотивовано тим, що їй належить 17/1000 частин нежитлової будівлі по [ADDRESS] . Іншими співвласниками даного нежитлового будинку є відповідачі. Однак, частки кожного співвласника є відокремленими, в них наявні окремі входи та належне позивачці приміщення може бути виділено в натурі. Також, належному позивачці приміщенню присвоєно окрему адресу. Вона позбавлена змоги реалізувати своє право на виділення належної їй частки в позасудовий спосіб. Заяви (клопотання) учасників справи Позивач подала клопотання про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала. Відповідачі подали заяви про визнання позову та розгляд справи без їх участі. Інші процесуальні дії Ухвалою суду постановлено проводити розгляд справи у порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 06.11.2025р. закрито підготовче провадження та призначено судовий розгляд. На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Фактичні обставини справи, встановлені судом [PERSON] належать 17/1000 ідеальних частин нежитлового приміщення розташованого по [ADDRESS] . Загальна площ становить 66,1кв.м та приміщення складається з коридору площею 3,1кв.м, кабінету площею 8,4кв.м, гардеробу площею 2,9кв.м, санвузла площею 2,0кв.м, залу для відвідувачів площею 16,2кв.м, залу для відвідувачів площею 15,3кв.м, вітальні площею 18,2кв.м. Зазначене встановлено з договору купівлі-продажу від 14.02.2000р., акта приймання-передачі від 19.02.2002р., реєстраційного посвідчення від 25.02.2002р., довідки №3697 від 13.08.2025р. та технічного паспорта. Решта частин нежитлового приміщення по [ADDRESS] належить відповідачам, що встановлено з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 27.08.2025р. Наказом Відділом архітектури та містобудування Сокальської міської ради Львівської області №88/2025 від 16.07.2025р. належному позивачці нежитловому приміщенню, яке утворилося внаслідок виділення 17/1000 частин будинку по [ADDRESS] присвоєно адресу: [ADDRESS] . За технічними показниками належна позивачу частка 27/100 об`єкта нерухомого майна може бути виділена в окреме приміщення, про що надано висновок від 08.08.2025р. Оцінка суду Позивачкою ставиться питання про виділ їй 17/1000 ідеальних частин нежитлового будинку по [ADDRESS] в окреме нежитлове приміщення, припинивши його право часткової власності, визнати за ним право власності на окреме нежитлове приміщення Згідно ст.317 ЦК України, зміст права власності полягає у праві володіння, користування та розпорядження своїм майном. Стаття 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений ст. 41 Конституції України. В силу ст.356 ЦК України, Учасники спільної часткової власності мають право на частку у праві власності на майно, а не на конкретно визначену частку в майні. Згідно з нормою ст. 357 ЦК частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. Відповідно до ст. 358 ЦК право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. У разі недосягнення згоди між співвласниками у праві спільної часткової власності про порядок володіння і користування спільним майном співвласник має право звернутися до суду з позовом про надання йому у володіння і користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності, а якщо це неможливо вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Відповідно до ст. 364 ЦК кожен із співвласників має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. У разі недосягнення згоди про спосіб і умови виділу в натурі частки із спільного майна учасник спільної часткової власності вправі звернутися з відповідним позовом до суду. Виходячи з аналізу даних норм, суд дійшов висновку, що виділ часток (поділ) жилого будинку, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру) або у разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності. Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників з урахуванням конкретних обставин поділ (виділ) може бути проведений зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась. Відтак визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування будинком, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників. Оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права стосовно спільного майна пропорційно своїй частці в ньому, суд, здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), повинен передати співвласнику частки жилого будинку та нежилих будівель, яка відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню будівлі. Під неспівмірною шкодою господарського призначення слід розуміти суттєве погіршення технічного стану жилого будинку, перетворення в результаті переобладнання жилих приміщень у нежитлові, надання в рахунок частки приміщень, які не можуть бути використані як житлові через невеликий розмір площі або через неможливість їх використання (відсутність денного світла тощо). Так, в судовому засіданні встановлено, що позивачці може бути виділено відокремлену частину нежитлових приміщень без завдання шкоди будівлі в цілому, оскільки в належній їй частині приміщень існує окремий вхід та вона користується своєю часткою як окремим приміщенням.

Outcome: approved