Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-12 00:00:00

27 березня 2025 року представник позивача Тереняк В.І. звернулася до Бобровицького районного суду Чернігівської області з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором про надання банківських послуг № б/н від 09 листопада 2021 року у розмірі 91 333 грн. 23 коп. та судових витрат у розмірі 2 422 грн. 40 коп. В обґрунтуванні позову посилається на те, що [PERSON] звернувся до банку із метою отримання банківських послуг, у зв`язку із чим підписав заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг від 09 листопада 2021 року. Відповідачу було відкрито картковий рахунок та видано кредитну картку, на яку було встановлено початковий кредитний ліміт( відновлювальна кредитна лінія до 200 000 грн.) Відповідач користувався кредитним лімітом, повертав використану суму кредитного ліміту та сплачував відсотки за користування кредитним лімітом, але припинив своєчасно надавати позивачу кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками. Таким чином в порушення умов договору відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконав. Станом на 25 лютого 2025 року заборгованість відповідача перед позивачем складає 91 333 грн. 23 коп., яка складається з: 74 530 грн. 00 коп. заборгованість за тілом кредиту; 16 803 грн. 23 коп. - заборгованість за простроченими відсотками. Ухвалою Бобровицького районного суду Чернігівської області від 02 квітня 2025 року матеріали позовної заяви разом з доданими до неї документами передано за підсудністю на розгляд Світловодському міськрайонному суду Кіровоградської області. Ухвалою Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 02 травня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду, вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, надано відповідачу строк для подання відзиву, терміном 15 днів з дня вручення даної ухвали суду. Відповідач не скористався своїм процесуальним правом, передбаченим ст.178 ЦПК України, щодо надання відзиву. Ухвалою від 27 серпня 2025 року здійснено перехід судового розгляду справи зі спрощеного позовного провадження на загальне позовне провадження, призначено підготовче судове засідання. Представник позивача 13 січня 2026 року подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач 13 січня 2026 року подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає у повному обсязі, проти ухвалення рішення в підготовчому судовому засіданні не заперечує. Оскільки, сторони у справі не з`явилися в судове засідання для розгляду справи по суті, фіксація судового засідання технічними засобами не здійснювалася, у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України. Виходячи зі змісту ч.ч.1, 4 ст.206 Цивільного процесуального кодексу України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Згідно ч.3 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Дослідивши письмові докази у справі, судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. 09 листопада 2021 року [PERSON] підписав заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг. [PERSON] відкрито картковий рахунок в АТ КБ «Приватбанк» та видано кредитну картку, на яку було встановлено початковий кредитний ліміт ( відновлювальна кредитна лінія до 200 000 грн.) З розрахунку заборгованості за договором б/н від 09 листопада 2021 року, судом встановлено, що у зв`язку з порушенням відповідачем зобов`язань за кредитним договором по оплаті передбачених договором платежів, станом на 25 лютого 2025 року виникла заборгованість в сумі 91 333 грн. 23 коп., яка складається з 74 530 грн. 00 коп. - заборгованість за тілом кредиту, 16 803 грн. 23 коп. - заборгованість за простроченими відсотками. Відповідно до ст.526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Відповідно до ч.1 ст.527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, згідно ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно з ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Як вбачається з наданого суду розрахунку заборгованості за кредитом відповідач виконував взяті на себе зобов`язання періодично, в різному розмірі. Згідно виписки по рахунку судом встановлено, що відповідач до певного часу належним чином виконував свої зобов`язання за кредитом, отже можна зробити висновок, що відповідач знав про умови кредитування та визнав зобов`язання за договором. На даний час правовідносини між сторонами тривають, банк надавав кошти шляхом періодичного збільшення кредитного ліміту а відповідач користувався кредитними коштами, таким чином між банком і відповідачем було укладено договір. Дослідивши матеріали справи, оцінивши всі надані докази у їх сукупності, враховуючи, що відповідач визнав позовні вимоги у повному обсязі, суд вважає, що позовні вимоги підлягають повному задоволенню. Висновок суду ґрунтується на тому, що відповідачем порушені умови договору кредиту, в результаті чого утворилась заборгованість. В зв`язку з тим, що відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, то у відповідності до ч.1 ст.142 ЦПК України, суд вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову та стягнення з відповідача на користь позивача судовий збір в сумі 1211 грн. 20 коп.

Outcome: approved