Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-18 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до ТОВ «Юбіджі Груп» про захист прав споживача, розірвання договору підряду та стягнення коштів. Свої вимоги, враховуючи додаткові пояснення, обґрунтовує тим, що 21.05.2024 року, погодивши комерційну пропозицію відповідача про виготовлення меблів у належну їй на праві власності квартиру у ЖК «Гордість», під час перебування за зареєстрованою адресою відповідача передала керівнику ТОВ «Юбіджі Груп» грошову суму в розмірі 200000 грн. як аванс на виготовлення меблів, оформлений квитанцією до прибуткового касового ордера №21052 від 21.05.2024 року. Проте, зазначає, що станом на 23.01.2025 року відповідач домовленості щодо встановлення меблів не виконав, у зв`язку з чим між ними виник конфлікт з приводу належного виконання умов договору. Вказує, що на адвокатський запит від 09.01.2025 року з вимогою надати завірену копію договору з усіма додатками, на підставі якого 21.05.2024 року відповідачем, відповідно до квитанції до прибуткового касового ордера №21052 отримано від неї суму 200000 грн. з призначенням платежу «Аванс на виготовлення кухні. Договір-додатковий», ТОВ «Юбіджі Груп» будь-якої відповіді не надало. Вважає, що її права як споживача послуг порушенні, а тому вона має право відмовитися від договору про виконання робіт та вимагати відшкодування збитків, відповідно до Закону України «Про захист прав споживачів». На підставі наведеного, просить суд, розірвати договір підряду на виготовлення меблів, укладений між нею та ТОВ «Юбіджі Груп», стягнути з відповідача 200000 грн. сплаченого авансу та судові витрати по справі. У відзиві на позовну заяву, відповідач заперечує щодо позовних вимог [PERSON] . Вказує, що дійсно між ТОВ «Юбіджі Груп» та позивачем було укладено договір, предметом якого було виготовлення та встановлення меблів у квартиру [ADDRESS] . Підтвердженням укладення даного договору є комерційна пропозиція за загальну суму 297000,60 грн., з яких 204718,60 грн. вартість матеріалів та 92282,10 грн. вартість робіт по встановленню та монтажу меблів в квартирі. Позивачем був сплачений аванс в розмірі 200000 грн. Зазначає, що на виконання умов договору ТОВ «Юбіджі Груп» поставило матеріали для меблів на суму 79654,20 грн., а також виконало частково роботи з монтажу меблів на суму 32630,50 грн., що підтверджується актом виконаних робіт на виготовлення меблів квартири ЖК «Гордість» від 03.06.2025 року, який був наручно вручений [PERSON] , однак, не був підписаний та повернутий останньою. Крім того, вказує, що в подальшому, у зв`язку із відсутністю оплати за вищезазначеним договором, ТОВ «Юбіджі Груп» жодних подальших робіт по встановленню та монтажу меблів не виконувало. Відтак, вважає, що твердження позивача про невиконання відповідачем своїх зобов`язань за договором на виготовлення меблів не підтверджується жодними доказами. Також, вважає, що оскільки, під час укладення договору не було встановлено строку виконання робіт, та позивач не зверталася із вимогою щодо виконання зобов`язання в певний строк, то такий строк не настав. Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 29.01.2025 року позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків у ній зазначених. Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 03.02.2025 року позовну заяву визнано неподаною та повернуто позивачу. Постановою Волинського апеляційного суду від 20.03.2025 року ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 03.02.2025 року скасовано, справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду. Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 28.03.2025 року відкрито загальне позовне провадження у даній справі. Протокольною ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20.08.2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. До даного судового засідання представник позивача подав заяву про розгляд справи без його участі. В попередньому судовому засіданні позов підтримав з підстав зазначених у ньому. Крім того, суду пояснив, що у письмовій формі договір на виготовлення меблів не укладався та меблі за спірним договором не були виготовлені, і тим більше частково встановлені у квартирі позивача, на що посилається відповідач. Позовні вимоги просив задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача в дане судове засідання не з`явився, в попередньому судовому засіданні позов не визнав з підстав наведених у відзиві на позовну заяву. Крім того, суду пояснив, що часткове виконання робіт у квартирі позивача підтверджується фотокопіями меблів із даної квартири та відповідним актом виконання. Просив відмовити в задоволені позову. Заслухавши думку учасників справи у попередньому судовому засіданні, показання свідків, дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] звернулася до ТОВ «Юбіджі Груп» з метою отримання послуг по встановленню меблів квартири в ЖК «Гордість», що підтверджується комерційною пропозицією на загальну суму 297000,60 грн., з яких 204718,60 грн. вартість матеріалів та 92282,10 грн. вартість робіт по встановленню та монтажу меблів. Комерційна пропозиція погоджена та підписана сторонами (а.с. 4). Позивач підтвердила укладення договору на виготовлення меблів, згідно комерційної пропозиції, сплативши аванс 200000 грн., що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера №21052 від 21.05.2024 року, підстава «Аванс на виготовлення кухні. Договір-додатковий» (а.с. 5). Звертаючись до суду з даним позовом, позивач посилалася на те, що замовивши у відповідача виконання робіт по встановленню меблів у її квартиру, відповідач не виконав умови договору, не встановив замовленні меблі, а тому такий договір підлягає розірванню та поверненню їй сплаченої суми авансу. З даного приводу суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини. Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 202 ЦК України). Відповідно до приписів ст. 205 ЦК України правочин може вчинятись усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. За змістом ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст. 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (ч. 1 ст. 638 ЦК України). Відповідно до ч. 1, 2 ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові. Спеціальними видами договору підряду є, зокрема договір побутового підряду (статті 865-874 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 865 ЦК України за договором побутового підряду підрядник, який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується виконати за завданням фізичної особи (замовника) певну роботу, призначену для задоволення побутових та інших особистих потреб, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Відповідно до ч. 1 ст. 866 ЦК України договір побутового підряду вважається укладеним у належній формі, якщо підрядник видав замовникові квитанцію або інший документ, що підтверджує укладення договору. Договір підряду (побутового підряду) є складним зобов`язанням, оскільки включає як права, так і обов`язки кожної із його сторін (обов`язок підрядника виконати певну роботу і право вимагати її оплати, обов`язок замовника оплатити виконану роботу і право вимагати виконання обов`язку підрядником). За правилами ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог закону у встановлений строк, одностороння відмова від його виконання не допускається. Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Аналіз положень ч. 5 ст. 653 ЦК України свідчить, що тільки при розірванні договору у зв`язку з істотним його порушенням однією зі сторін, друга сторона може вимагати відшкодування збитків, завданих розірванням договору. З матеріалів справи вбачається, що станом на дату розгляду справи відповідач зобов`язання за договором виконав частково. Як вбачається із акту виконаних робіт на виготовлення меблів квартири в ЖК «Гордість» від 03.06.2024 року, ТОВ «Юбіджі Груп» поставило матеріали для меблів на суму 79654,20 грн., а також частково виконало роботи з монтажу меблів на суму 32630,50 грн. (а.с. 56). Також, свідок [PERSON] , працівник ТОВ «Юбіджі Груп» суду показав, що був виконавцем замовлення [PERSON] , а саме займався збиранням меблів у квартирі позивача, однак, замовників не влаштовував термін виконання робіт. Свідок [PERSON] також працівник ТОВ «Юбіджі Груп», суду показав, що у 2024 році завозив меблі на 3-тій поверх будинку ЖК «Гордість», однак, номер квартири не пам`ятає. Крім того, з доданих відповідачем скін-шотів переписки позивача із відповідачем вбачаються фото світлини частково встановлених меблів у приміщенні квартири та позивачем не спростовано доводи відповідача та не надано доказів, що дані фото зроблені не в її квартирі. Отже, в судовому засіданні встановлено, що дійсно між сторонами у травні 2024 року був укладений договір побутового підряду в усній формі по виготовленню та встановленню меблів у квартирі позивача, який частково виконаний відповідачем та відхиляє доводи сторони позивача про відсутність будь-яких дій вчинених відповідачем на виконання умов договору. Також, посилання позивача на обов`язкову письмову форму договору, що мала бути складена відповідачем, суд вважає не спроможними, оскільки, згідно правової позиції викладеної у постанові від 02.06.2023 року у справі № 914/2355/21, Верховний Суд підтримав можливість укладання усних договорів побутового підряду, визнаючи їх дійсними, якщо підрядник видав замовнику квитанцію чи інший документ, що підтверджує укладення договору. Щодо порушення строків виконання умов договору, як підставу для його розірвання, на яку посилається позивач, то суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 2 ст. 846 ЦК України, якщо у договорі підряду не встановлені строки виконання роботи, підрядник зобов`язаний виконати роботу, а замовник має право вимагати її виконання у розумні строки, відповідно до суті зобов`язання, характеру та обсягів роботи та звичаїв ділового обороту. Відповідно до статті 849 ЦК України, замовник має право у будь-який час перевірити хід і якість роботи, не втручаючись у діяльність підрядника. Якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим, замовник має право відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків. Якщо під час виконання роботи стане очевидним, що вона не буде виконана належним чином, замовник має право призначити підрядникові строк для усунення недоліків, а в разі невиконання підрядником цієї вимоги - відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків або доручити виправлення роботи іншій особі за рахунок підрядника. Судом встановлено, та не заперечувалося сторонами в судовому засіданні, що строки виконання договору не були обумовленні під час його укладення 21.05.2024 року. Разом з тим, актом виконаних робіт на виготовлення меблів квартири в ЖК «Гордість» від 03.06.2024 року, встановлено, що ТОВ «Юбіджі Груп» поставило матеріали для меблів на суму 79654,20 грн., а також частково виконало роботи з монтажу меблів на суму 32630,50 грн. на загальну суму 112284,70 грн. (а.с. 56). Відтак, на думку суду, відповідачем вчинялися дії для виконання умов договору в межах розумних строків, відповідно до суті зобов`язання, характеру та обсягів роботи. В подальшому, як встановлено судом, роботи підрядника були припинені, у зв`язку із відсутністю домовленості між сторонами щодо оплати іншої частини вартості матеріалів та робіт, визначених комерційною пропозицією, погодженою позивачем. Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Відповідно до частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, подання доказу, яким сторона у справі обґрунтовує підставність та законність своїх вимог чи заперечення, є виключно її правом, а не обов`язком. У зв`язку із неподанням доказу учасник справи приймає ризик доведеності та переконливості своїх вимог перед судом. Суд в свою чергу, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, розглядає справу на підставі наявних у ній доказів, за результатами дослідження яких у судовому засіданні приймає відповідне рішення. У постанові Верховного Суду від 08 листопада 2021 року у справі №761/38133/19 судом касаційної інстанції неодноразово наголошено на необхідності застосування категорій стандартів доказування та відзначено, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний. Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19). З огляду на наведене, суд зазначає, що позивачем не доведено порушення відповідачем конкретних умов договору, зокрема, порядок і строки виконання робіт з виготовлення меблів, а отже не є доведеною обставина порушення відповідачем таких строків виконання роботи. Також, позивач не надала суду жодного доказу наявності будь-яких претензій до відповідача щодо неналежного виконання умов договору та що нею був встановлений певний строк підряднику, який виконаний не був. Таким чином, суд вважає, що на момент звернення до суду з даним позовом сторона позивача не довела, що відповідачем були порушені строки виконання умов договору про встановлення меблів у її квартирі та порушення відповідачем інших умов договору, які слід визнати істотним та які мали б наслідком розірвання договору та відшкодування збитків. Водночас, відповідачем в ході розгляду справи, надані належні докази виконання робіт та поставки товару. Таким чином, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову [PERSON] слід відмовити за недоведеністю позовних вимог. У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України судові витрати, понесені позивачем слід покласти на останню.

Outcome: dismissed