Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-13 00:00:00

І. Стислий виклад позиції сторін. Товариство з обмеженою відповідальністю «Західна агровиробнича компанія» звернулося до суду із позовом до [PERSON] , ТОВ «ПрофАгроТрейд» про визнання укладеною додаткової угоди до договору оренди землі, визнання відсутнім права оренди в нового орендаря, скасування запису щодо державної реєстрації права оренди земельної ділянки та стягнення судових витрат. В обґрунтування позовних посилається на те, що 20.07.2014 СТОВ «Агро-Лан» уклало з [PERSON] договір оренди землі № б/н, на підставі якого набуло право оренди земельної ділянки площею 3,3747га, кадастровий номер 6123482900:01:001:0385, яка розташована на території Катеринівської сільської ради Кременецького району Тернопільської області (для ведення товарного сільськогосподарського виробництва). Додатковою угодою від 08.08.2018 до Договору (про заміну сторони та внесення змін до Договору оренди) сторону Орендаря змінено на ТОВ «Західна агровиробнича компанія». Згідно з пунктом 8 вказаного вище договору, він укладений строком на 7 років, сплив якого починається з моменту укладення додаткової угоди до договору, а після закінчення цього строку орендар має переважне право поновлення його на новий строк. Строк договору сплив 08.08.2025. ТОВ «Західна агровиробнича компанія» надіслало [PERSON] лист-повідомлення № 2774 від 22.04.2025 про намір продовжити дію договору оренди землі. Проте, будь-якої відповіді на вищевказаний лист відповідачка не надала, тобто не скористалася правами, передбаченими ч. 6 ст. 33 Закону України «Про оренду землі», а саме у місячний строк з моменту отримання листа-повідомлення та не заперечила проти продовження Договору на новий строк. Однак, на право оренди спірної земельної ділянки проведено державну реєстрацію іншого речового права: номер запису 61168995. [PERSON] уклала договір оренди земельної ділянки, яка знаходилась в оренді у позивача, з ТОВ «ПрофАгроТрейд». З урахуванням того, що ТОВ «Західна агровиробнича компанія»» належно виконувало свої обов`язки за договором оренди, в установлений договором строк повідомило орендодавця про намір скористатись переважним правом на укладення договору оренди на новий строк, воно має право на поновлення договору на підставі статті 33 Закону України «Про оренду землі». Не погоджуючись із доводами представника позивача, представником відповідача ТОВ «ПрофАгроТрейд» адвокатом Іванько О.С. 27 жовтня 2025 року через підсистему «Електронний суд» подано відзив на позовну заяву, в якому остання просила відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог, вказуючи на те що, 11 серпня 2025 року між ТОВ «ПрофАгроТрейд» та [PERSON] було укладено Договір оренди землі, відповідно до умов якого орендодавець надав, а орендар прийняв у строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва без зміни її цільового призначення, яка знаходиться на території с. Катеринівка Кременецького району Тернопільської області. Об`єктом оренди є земельна ділянка кадастровий номер 6123482900:01:001:0385, площею 3,3747 га. Речове право оренди зареєстровано за ТОВ «ПрофАгроТрейд», 14 серпня 2025 року, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав №440161698 від 20.08.2025. ТОВ «ПрофАгроТрейд» та [PERSON] у Договорі оренди землі від 11 серпня 2025 року обумовили, що договір укладено на 7 років з дати його підписання та державної реєстрації. Актом приймання-передачі земельної ділянки від 11 серпня 2025 року, підтверджено той факт, що орендодавець передав, а орендар прийняв в оренду земельну ділянку кадастровий номер 6123482900:01:001:0385. Враховуючи зазначене, договір оренди землі від 11 серпня 2025 року набрав чинності та у сторін виникли взаємні права та обов`язки за цим Договором. Зокрема, ТОВ «ПрофАгроТрейд» стало орендарем земельної ділянки позивача, з дня набрання чинності Договором оренди землі від 11 серпня 2025 року - до нового орендаря перейшли обов`язки сплати орендної плати та право використання земельної ділянки для власних господарських цілей для проведення підприємницької діяльності . Звертає увагу суду на те, що реалізація переважного права на укладення договору оренди землі можлива лише за умови дотримання встановленої статтею 33 Закону України «Про оренду землі» процедури та за наявності волевиявлення сторін. Таким чином, наявність незгоди орендодавця щодо поновлення договору оренди земельної ділянки згідно з положеннями ч.5 ст.33 Закону України «Про оренду землі» виключає можливість визнання поновленим попереднього договору у вибраний позивачем спосіб. Вважає, що переважне право на поновлення договору оренди земельної ділянки не порушено, оскільки відсутня одна із складових, що надають право позивачу претендувати на поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених ч.5 ст.33 Закону України «Про оренду землі», так як відсутня воля орендодавця на укладення такого договору. За вказаних обставин сторонами не досягнуто домовленості щодо змінених істотних умов договору, а тому в силу ч.4 ст. 33 Закону України «Про оренду землі» переважне право орендаря на укладення договору оренди землі є припиненим. В даному випадку, відповідачка [PERSON] , користуючись правом вільного володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою передала її в строкове платне користування ТОВ «ПрофАгроТрейд» на підставі Договору оренди землі від 11 серпня 2025 року, оскільки правовідносини, між позивачем та [PERSON] припинилися. Вважає, що позивач не вказав жодної правової підстави для визнання відсутнім права оренди ТОВ «ПрофАгроТрейд». Натомість, речове право виникло у ТОВ «ПрофАгроТрейд» на підставі юридичного факту, який спрямований на набуття відповідних прав, таке право визнане державою, окрім того, [PERSON] належним чином повідомила позивача про своє небажання укладати договір оренди на новий строк, жодні зміни щодо істотних умов договору оренди не були узгоджені сторонами договору, а тому після закінчення строку дії Договору оренди позивача, остання правомірно передала свою земельну ділянку в оренду ТОВ «ПрофАгроТрейд» на підставі договору, який є чинним, дійсним, речове право за яким зареєстроване, а тому відсутні підстави для визнання такого права відсутнім. Під час реєстрації речового права оренди ТОВ «ПрофАгроТрейд» щодо земельної ділянки кадастровий номер 6123482900:01:001:0385 - речове право оренди попереднього орендаря, ТОВ «Західна агровиробнича компанія» було припинено. Натомість ТОВ «ПрофАгроТрейд» належно зареєстрував своє право оренди, а тому, відсутні підстави для визнання відсутнім та припинення у Товариства з обмеженою відповідальністю «ПрофАгроТрейд» права оренди земельної ділянки кадастровий номер 6123482900:01:001:0385. Враховуючи зазначене, представник відповідача вважає, що позовні вимоги ТОВ «Західна агровиробнича компанія» є необґрунтованими, незаконними, а тому до задоволення не підлягають. Щодо вимог позивача про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 10000 грн. також просить відмовити, посилаючись на те, що представником позивача є керівник ТОВ «Західна агровиробнича компанія», а не адвокат як це передбачено вимогами чинного цивільно-процесуального законодавства. Не погоджуючись із доводами представника позивача, представником відповідача [PERSON] адвокатом Іванько О.С. 27 жовтня 2025 року через підсистему «Електронний суд» подано відзив на позовну заяву, в якому остання просила відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог, вказуючи на те що, [PERSON] є власником земельної ділянки, яка розташована на території села Катеринівка Кременецького району Тернопільської області, площею 3,3747 га, кадастровий номер 6123482900:01:001:0385, що підтверджується Інфомацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Зазначену земельну ділянку [PERSON] на підставі Договору оренди землі, підписаного 20.07.2014 та зареєстрованого 09.04.2015 було передано СТОВ «Агро-Лан» у строкове платне користування (оренду) для ведення сільськогосподарського виробництва без зміни їх цільового призначення терміном на 7 років. 08 серпня 2018 року між [PERSON] , СТОВ «Агро-Лан» та ТОВ «Західна агровиробнича компанія» було укладено та зареєстровано Додаткову угоду про заміну сторони та внесення змін до договору оренди землі, відповідно до якої сторонами погоджено зміну сторони орендаря СТОВ «Агро-Лан» на ТОВ «Західна агровиробнича компанія», зміну терміну дії договору та зміну орендної плати за зе мельну ділянку. 14 травня 2025 року [PERSON] було надіслано шляхом поштового відправлення заяву, за змістом якої орендодавцем було повідомлено орендаря про намір надалі не продовжувати Договір оренди землі, термін дії якого закінчується 08.08.2025, оскільки її не влаштовують істотні умови Договору запропоновані ТОВ «Західна агровиробнича компанія». Окрім того, орендодавець просила на протязі 3-х днів після закінчення терміну дії договору повернути їй земельну ділянку та надіслати підписаний Акт прийому-передачі земельної ділянки. Відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення позивач отримав даний лист 19.05.2025, однак, відповіді відповідачці [PERSON] надано не було, не було також запропоновано кращі істотні умови договору оренди землі, які на дату звернення передбачали суму орендної плати у розмірі 9735,89 грн. 10.05.2025 [PERSON] отримала від позивача лист-повідомлення про намір продовжити дію Договору оренди землі № б/н від 08.08.2018 , вих. № 2850 від 22.04.2025. 20.05.2025 [PERSON] було надіслано ТОВ «Західна агровиробнича компанія» лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення, згідно із яким, власником земельної ділянки було повідомлено, що ознайомившись із отриманим листом-повідомленням про намір продовжити дію договору оренди землі № б/н від 08.08.2018, нею прийнято рішення, яким орендодавець відмовляється від пропозиції викладеної орендарем щодо продовження дії договору оренди землі на тих же умовах, оскільки інші орендарі, які провадять господарську діяльність за місцем розташування земельної ділянки пропонують значно кращі умови орендної плати, термінів її виплати, соціальну допомогу, тощо. 23.05.2025 позивачем отримано лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення від 18.05.2025, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, проте, не зважаючи, що до закінчення договору після отриманих заяв орендодавця щодо відмови у продовжені договору оренди землі через вкрай низьку орендну плату залишилося близько трьох місяців, відповіді позивачем відповідачці надано не було. 01.08.2025 [PERSON] отримала пропозицію щодо укладення Договору оренди землі із ТОВ «ПрофАгроТрейд» із істотною умовою договору щодо орендної плати у розмірі 21118,01 грн. за рік оренди, що значно вище ніж розмір орендної плати зазначений у Договорі оренди землі із позивачем. Відтак, 11 серпня 2025 року між [PERSON] та ТОВ «ПрофАгроТрейд» був укладений Договір оренди землі щодо земельної ділянки: площею 3,3747 га кадастровий номер 6123482900:01:001:0385, яка розташована на території с. Катеринівка Кременецького району Тернопільської області, яким останній передав ТОВ «ПрофАгроТрейд» в оренду земельну ділянку терміном на 7 (сім) років. 13.08.2025 за заявою Канюки Л.Г. державним реєстратором Кременецької міської ради було припинено речове право оренди за земельною ділянкою кадастровий номер 6123482900:01:001:0385 у ТОВ «Західна агровиробнича компанія». 14.08.2025 державним реєстратором Кременецької міської ради було зареєстровано речове право оренди ТОВ «ПрофАгроТрейд» за земельною ділянкою кадастровий номер 6123482900:01:001:0385 на підставі Договору оренди землі від 11.08.2025. Не зважаючи на те, що орендодавцем надіслано відмову від продовження договору оренди землі та лист щодо повернення земельної ділянки орендодавцю, орендар звернувся до суду за судовим захистом із позовом про визнання відсутнім права оренди та визнання укладеною додаткової угоди про поновлення договору оренди землі. Звертає увагу суду на те, що позивачем орендна плата вносилася з порушенням п.11 Договору оренди землі від 20.07.2014. Так, сплата орендної плати за 2021 рік позивачем внесена з порушенням строків на 322 дні. Вважає, що позивач неналежно виконував покладені на нього зобов`язання із виплати орендної плати [PERSON] . Враховуючи зазначене, представник відповідача вважає, що позовні вимоги ТОВ «Західна агровиробнича компанія» є необґрунтованими, незаконними, а тому до задоволення не підлягають. Просить стягнути з позивача понесені [PERSON] судові витрати у розмірі 15 000 грн. ІІ. Процесуальні дії у справі. Ухвалою Кременецького районного суду Тернопільської області від 29 вересня 2025 року позовну заяву ТОВ «Західна агровиробнича компанія» залишено без руху та надано позивачу строк для усунення її недоліків. 09 жовтня 2025 року від позивача надійшла заява про усунення недоліків. Ухвалою Кременецького районного суду Тернопільської області від 13 жовтня 2025 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання. 15 жовтня 2025 року від представника відповідачки [PERSON] - адвоката Іванько О.С. надійшла заява про ознайомлення з матеріалами справи в електронному вигляді. 20.10.2025 представник відповідачів Іванько О.С. подала клопотання про вступ у справу. 07.11.2025 представник позивача Русин Ю.Ю. подав заяву про розгляд справи без його участі. 11.11.2025 представник відповідачів Іванько О.С. подала клопотання про відкладення розгляду справи. Ухвалою Кременецького районного суду Тернопільської області від 11 грудня 2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. 13.01.2026 від представника відповідачів адвоката Іванько О.С. надійшло клопотання про долучення доказів щодо процесуальних витрат. 13.01.2026 від представника позивача Русина Ю.Ю. надійшла заява про розгляд справи у його відсутності. У судове засідання представник позивача не з`явився. Відповідачі [PERSON] та ТОВ «ПрофАгроТрейд» в судове засідання не з`явилися, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини. 20.07.2014 між [PERSON] , як орендодавцем, та СТОВ «Агро-Лан», як орендарем, було укладено договір оренди землі (далі Договір), відповідно до умов якого орендодавець надав, а орендар прийняв у строкове платне користування земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться в межах території Катеринівської сільської ради, площею 3,3747 гектарів, кадастровий номер 6123482900:01:001:0385. Пунктом 8 вказаного Договору передбачено, що він укладений на 7 років. Після закінчення строку дії договору оренди орендар має переважне право поновити його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше за 2 місяці до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію. За пунктом 36 Договору зміна його умов можлива за взаємною згодою сторін. У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору оренди спір вирішується в судовому порядку. Відповідно до пункту 37 Договору його дія припиняється зокрема, у разі закінчення строку, на який його було укладено. 08 серпня 2018 року між [PERSON] , як орендодавцем, та СТОВ «Агро-Лан», як орендарем, та ТОВ «Західна агровиробнича компанія», як новим орендарем було укладено додаткову угоду (про зміну сторони та внесення змін до договору оренди від 20.07.2014), відповідно до умов якого орендар передає, а новий орендар приймає на себе права та обов`язки сторони (орендаря), передбачені в Договорі оренди. Пунктом 4.1 сторони домовилися внести наступні зміни у Договір оренди землі в п.8 та викласти його в наступній редакції: договір укладено строком на 7 років, сплив якого починається з моменту укладення додаткової угоди до договору оренди землі, але в будь-якому випадку дана Додаткова угода та право оренди на підставі її є чинним до моменту закінчення збирання врожаю орендарем. Після закінчення строку дії договору орендар має переважне право поновити його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 3 місяці до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію. З витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права вбачається, що право оренди земельної ділянки площею 3,3747 га, кадастровий номер 6123482900:01:001:0385, на підставі вказаного вище договору оренди землі було зареєстровано 09.04.2015, номер запису про інше речове право:9340728. ТОВ «Західна агровиробнича компанія» за №2774 від 22 квітня 2025 року направило відповідачу лист-повідомлення «Про намір продовжити дію Договору оренди земельної ділянки №б/н від 08.08.2018», згідно якого позивач повідомив про намір поновити дію Договору оренди земельної ділянки від 08.08.2018 (земельна ділянка площею 3,3747 га, кадастровий номер 6123482900:01:001:0385, яка розташована на території Катеринівської сільської ради Кременецького району Тернопільської області), право оренди за яким зареєстроване відповідно до вимог чинного на момент укладення договору законодавства України у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно номер запису про інше речове право: 9340728. Просить підписати додаткові угоди на поновлення дії Договору оренди земельної ділянки №б/н від 08.08.2018 та направити один екземпляр. Вказаний лист-повідомлення з проєктом додаткової угоди було відправлено відповідачу 03.05.2025, що підтверджується копією опису вкладення листа та трекінгом №0505295833453. 14 травня 2025 року відповідачка [PERSON] надіслала ТОВ «Західна агровиробнича компанія» заяву про те, що повідомляє про свій намір не продовжувати строк дії договору оренди землі, який закінчується 08.08.2025, оскільки її, як орендодавця, не влаштовують істотні умови Договору, які вони пропонують. Просить на протязі 3-х днів після закінчення терміну дії договору повернути йому земельну ділянку та надіслати Акт прийому-передачі земельної ділянки. 19 травня 2025 року позивач отримав зазначену заяву, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. 20.05.2025 [PERSON] надіслала ТОВ «Західна агровиробнича компанія» лист-повідомлення, згідно якого повторно повідомила про те, що нею прийнято рішення, яким вона відмовляється від пропозиції викладеної орендарем ТОВ «Західна агровиробнича компанія». 08 серпня 2025 року строк договору оренди землі між [PERSON] та ТОВ «Західна агровиробнича компанія» закінчився. 11 серпня 2025 року між орендодавцем [PERSON] та орендарем ТОВ «ПрофАгроТрейд» було укладено договір оренди землі, відповідно до умов якого орендодавець надав, а орендар прийняв у строкове платне користування земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Катеринівської сільської ради, площею 3,3747 гектарів, кадастровий номер 6123482900:01:001:0385. 11 серпня 2025 року орендодавцем [PERSON] передано, а орендарем ТОВ «ПрофАгроТрейд» прийнято в оренду земельну ділянку загальною площею 3,3747 гектарів, кадастровий номер 6123482900:01:001:0385 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що підтверджується актом прийому-передачі земельної ділянки від 11.11.2025. З витягу з Державного реєстру речових прав вбачається, що право оренди земельної ділянки площею 3,3747 гектарів, кадастровий номер 6123482900:01:001:0385, на підставі вказаного вище договору оренди землі було зареєстровано 14.08.2025, номер запису про інше речове право: 61168995. Згідно платіжних інструкцій ТОВ «Західна агровиробнича компанія» здійснювало орендну плату [PERSON] . Згідно повідомлення ТОВ «Західна агровиробнича компанія» № 5189 від 23.09.2025 земельна ділянка за кадастровим номером 6123482900:01:001:0385 знаходиться в межах поля №107-6565, перебуває в користуванні підприємства та засіяна сільськогосподарською культурою Кукурудза на зерно під урожай 2025 року. ІV. Оцінка суду. З врахування встановлених обставин, суд вважає, що до виниклих між сторонами правовідносин слід застосувати наступні норми матеріального права. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно із частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. Частиною першою статті 627 ЦК України встановлено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Частиною четвертою статті 124 ЗК України визначено, що передача в оренду земельних ділянок, які перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем. Відповідно до вимог частини другої статті 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом, зокрема Земельним кодексом України, Законом України «Про оренду землі». Правові підстави поновлення договору оренди землі визначаються положеннями статті 33 Закону України "Про оренду землі". Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству» № 340-ІX (далі - Законом № 340-ІХ), який набрав чинності 16 липня 2020 року, Закон України «Про оренду землі» було доповнено статтею 32-2 «Поновлення договорів оренди землі» та викладено статтю 33 у новій редакції з назвою «Переважне право орендаря на укладення договору оренди землі на новий строк», а ЗК України доповнено статтею 126-1 «Поновлення договору оренди землі, договору про встановлення земельного сервітуту, договорів про надання права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб або для забудови». У зв`язку з набранням чинності вказаним вище Законом № 340-IX розділ IX «Перехідні положення» Закону України «Про оренду землі» було доповнено абзацами 3 і 4, якими передбачено, що договори оренди земельних ділянок приватної власності, а також земельних ділянок державної або комунальної власності, на яких розташовані будівлі, споруди, що перебувають у власності орендаря, укладені до набрання чинності Законом № 340-IX, у разі їх продовження (укладення на новий строк) мають містити умови, передбачені статтею 33 Закону України «Про оренду землі» (у новій редакції) та статтею 126-1 ЗК України. Правила, визначені статтею 126-1 ЗК України щодо поновлення договорів оренди землі, поширюються на договори оренди землі, укладені або змінені після набрання чинності Законом № 340-IX, а поновлення договорів оренди землі, укладених до набрання чинності зазначеним Законом, здійснюється на умовах, визначених такими договорами, за правилами, чинними на момент їх укладення. Отже, з урахуванням унормованих розділом IX «Перехідні положення» Закону України «Про оренду землі» правил дії Закону № 340-IX в часі, до спірних правовідносин підлягає застосуванню порядок поновлення договорів оренди землі в редакції статті 33 цього Закону, чинній станом на 20.07.2014, тобто на момент укладення договору оренди. Додаткова угода, якою змінені умови договору була укладена 08.08.2018. Так, відповідно до частин першої - п`ятої статті 33 цього Закону (в редакції станом на укладення договору оренди) по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов`язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі). Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, установлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі. До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди. При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється. Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення. Частинами восьмою та дев`ятою статті 33 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обов`язковому порядку. Відмова, а також наявне зволікання в укладенні додаткової угоди можуть бути оскаржені в суді. Ці положення узгоджуються із загальною нормою частини першої статті 777 ЦК України (в редакції станом на укладення договору оренди). Тобто реалізація переважного права на поновлення договору оренди, яка передбачена частиною першою статті 33 Закону України «Про оренду землі», можлива лише за умови дотримання встановленої цією нормою процедури і строків. Велика Палата Верховного суду неодноразово зазначала в постановах, зокрема від 10 квітня 2018 року у справі № 594/376/17-ц, 21 листопада 2018 року у справі № 530/212/17 (провадження № 14-330цс18) від 22 вересня 2020 року у справах № 313/350/16-ц і № 159/5756/18, перелік юридичних фактів які є необхідними для поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених статтею 33 Закону №161-ХІV, та упостанові від 22 вересня 2020 року у справі № 159/5756/18 (провадження № 14-99цс20) зробила висновок, за яким, дійсний орендар, який добросовісно виконував свої обов`язки за договором оренди землі, має переважне право перед іншими особами на продовження цих орендних правовідносин. Маючи такий намір, він (орендар) зобов`язаний до закінчення строку оренди землі (у строки, визначені частиною другою статті 33 вказаного Закону) повідомити про це орендаря та надіслати проєкт додаткової угоди. Мета такого повідомлення - запобігання укладення орендодавцем договору оренди з іншою особою у зв`язку з відсутністю в нього інформації про наявність наміру в дійсного орендаря продовжувати орендні правовідносини. При цьому таке завчасне повідомлення з надсиланням проєкту додаткової угоди є передумовою для зміни сторонами умов договору оренди під час його поновлення (укладення на новий строк). Орендодавець, розглянувши у місячний термін таке повідомлення і проєкт додаткової угоди, за необхідності узгодивши з орендарем істотні умови, зобов`язаний або укласти додаткову угоду про поновлення договору оренди землі, або повідомити орендаря про наявність обґрунтованих заперечень щодо поновлення договору оренди землі шляхом надсилання листа-повідомлення про прийняте рішення (частини перша - п`ята статті 33 Закону України «Про оренду землі»)». Судом встановлено, що згідно п. 4.1 додаткової угоди від 08.08.2018 орендар повинен не пізніше, ніж за 3 місяці до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію. Останнім днем строку направлення вказаного листа-повідомлення було 08.05.2025, тобто за 3 місяці до закінчення строку дії договору. Позивачем лист-повідомлення №2774 від 22.04.2025 відправлений 08.05.2025. В свою чергу [PERSON] завчасно, а саме 14.05.2025, надіслала ТОВ «Західна агровиробнича компанія» заяву, якою повідомила, що вона заперечує в поновленні договору оренди, яку позивач отримав 19.05.2025. Крім того, відповідачка повторно після отримання листа-повідомлення позивача з дотриманням встановленої процедури, 20.05.2025 надіслала ТОВ «Західна агровиробнича компанія» лист-повідомлення, згідно якого вона знову заперечила в продовженні договору оренди та відмовилася від пропозиції орендаря. З врахуванням вищенаведеного, суд не приймає до уваги твердження позивача про те, що відповідачка [PERSON] не дала обґрунтованої відповіді на на лист-повідомлення №2774 від 22.04.2025. Також згідно п.11 договору оренди від 05.07.2013 орендна плата вноситься до завершення поточного року. Однак, орендна плата за 2021 рік вносилась несвоєчасно, що підтверджується платіжною інструкцією від 18.11.2022. У своїй постанові від 28.05.2024 , справа №604/648/23 та від 28.09.2020 року , справа № 272/440/18 Верховний Суд зазначив, що у разі незгоди орендодавця у поновленні договору оренди, направленої орендарю у місячний строк до закінчення строку його дії, переважне право на укладення договору оренди землі припиняється, тому що переважне право орендаря на укладення договору оренди землі на новий строк не може домінувати над виключним правом орендодавця, як власника земельної ділянки, щодо користування та розпорядження нею на власний розсуд після закінчення строку дії договору оренди землі. Направлення орендарем пропозиції про продовження відносин оренди не є безумовною підставою для їх поновлення у разі відсутності волевиявлення орендодавця на продовження договору (постанова ВС КЦВС від 28.05.2024 у справі №604/479/23). Отже, оскільки матеріалами справи підтверджено відсутність волевиявлення орендодавця на продовження договору оренди землі з позивачем, а саме він висловив своє небажання продовжувати строк дії цього договору і не підписав додаткової угоди до нього, суд доходить висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, оскільки передбачене статтею 33 Закону України «Про оренду землі» переважне право позивача на укладення договору оренди землі на новий строк припинилося. Крім цього, судом встановлено, що проєкт додаткової угоди до договору оренди землі містить інші умови, ніж сам договір оренди, а саме, орендарем було запропоновано доповнити договір новими розділами щодо умов використання земельної ділянки (п.1.2), прикінцевими положеннями (п.1.3) щодо істотних умов договору. Однак Верховний Суд у своїх постановах від 21 березня 2024 року у справі № 604/423/23, від 08 березня 2024 року у справі № 604/425/23, від 08 травня 2024 року у справі № 604/483/23, дійшов висновку, що на зміну істотних умов договору необхідна згода сторін (частина четверта статті 33 Закону № 161-XIV). Натомість такої згоди сторони у цій справі не досягли. Отже, суд вважає, що переважне право ТОВ «Західної агровиробничої компанії» на поновлення договору оренди земельної ділянки не є порушеним, оскільки відсутня одна зі складових юридичних фактів, що надають право позивачу претендувати на поновлення договору оренди землі, а саме відсутня воля орендодавця на укладення такого договору, який повідомляв орендаря про небажання поновлювати договір оренди. Відповідно до ч.1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. З оглядуна викладене вище, суд доходить висновку про відмову в задоволенні позовних вимог позивача у повному обсязі. Розподіл судових витрат між сторонами. Відповідно до п.2 ч.2 ст.141ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі відмови в позові, покладаються на позивача. Оскільки в задоволенні позову відмовлено, судові витрати по сплаті судового збору залишаються за позивачем. Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою (частина перша статті 15 ЦПК України). Згідно ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, в тому числі: 1) на професійну правничу допомогу. Частиною 1 статті 134 ЦПК України передбачено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору (ч. 2 ст. 134 ЦПК України). Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. При визначенні суми відшкодування витрат на правову допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатськудіяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Пунктом 9 частини першої статті 1Закону України «Про адвокатуру та адвокатськудіяльність» встановлено, що представництво - це вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні. Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Відповідно до статті 19 Закону України«Про адвокатурута адвокатськудіяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є: - надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; - складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; - представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: - розмір витрат на правничу допомогу адвоката визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена відповідною стороною або третьою особою; - розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої статті 137 ЦПК України суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Для суду не є обов`язковими зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату певного гонорару успіху, у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (пункт 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, провадження № 12-171гс19). Відповідно до частини шостої статті 137 ЦПК України, обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). При визначенні суми відшкодування понесених особою витрат на професійну правничу допомогу, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їх дійсності та необхідності), а також критерію розумності їх розміру, виходячи із конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Вказані критерії застосовує Європейський Суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41Конвенції прозахист правлюдини іосновоположних свобод 1950 року. Так у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява № 19336/04), зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). Відповідно до частини третьої статті 141ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Частиною 8 статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. З огляду на зазначене, слід виділити такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи і наданих послуг та фінансового стану учасників справи. Судом встановлено, що 01 жовтня 2025 року між відповідачкою [PERSON] та адвокатським бюро «Олени Іванько «Фактум» укладено Договір про надання правової (правничої) допомоги № 58/25. Згідно умов договору адвокатське бюро бере на себе зобов`язання надати правову допомогу в обсязі та на умовах, передбачених цим Договором, а Клієнт зобов`язаний оплатити винагороду у порядку та строки обумовлені сторонами. Додатком №2 до договору про надання правової (правничої) допомоги №58/25 є детальний опис наданих послуг. 12 січня 2026 між Канюкою Л.Г. та адвокатським бюро «Олени Іванько «Фактум» підписано Акт приймання-передачі наданих послуг №12-01/05 відповідно до Договору про надання правової допомоги, згідно якого сторони погодили, що Адвокатське бюро виконало свої зобов`язання у межах Договору про надання правничої допомоги № 58/25 у повному обсязі, а саме: -ознайомлення та вивчення документів, наданих клієнтом, аналіз фактичних обставин справи, вивчення договору оренди землі, вивчення чинної судової практики: 2 год. 2000 грн; -підготовка справи до розгляду: формування доказів, консультування клієнта щодо обраного способу захисту та інтересів, розробка стратегії захисту клієнта: 2 год. 2000 грн. -підготовка відзиву на позовну заяву про визнання відсутнім права оренди та визнання укладеною додаткової угоди про поновлення договору оренди землі, формування додатків та подання відзиву на позовну заяву до Кременецького районного суду Тернопільської області: 1 год. 6000,00 грн. Разом 10000,00 грн. Згідно платіжної інструкції №2.487680975.1 від 13.01.2026 [PERSON] сплатила АБ «Олени Іванько «Фактум» за надання правничої допомоги винагороду у розмірі 10000,00 грн. Отже, відповідачкою Канюкою Л.Г. та її представником представлено докази на підтвердження обсягу наданих правничих послуг, виконаних робіт та їх вартість, понесених у суді. Суд, вирішуючи питання про розподіл витрат, понесених відповідачкою на професійну правничу допомогу, дійшов висновку про те, що визначений її представником розмір витрат на професійну правничу допомогу під час розгляду справи в суді в розмірі 10000,00 грн. є дещо завищеним, витрати у зазначеній сумі не можна визнати належним чином обґрунтованими та дійсно понесеними, у зв`язку із наданням необхідної за обставин цієї справи правової допомоги. Зокрема, щодо понесених витрат на правничу допомогу на ознайомлення та вивчення документів, наданих клієнтом, аналіз фактичних обставин справи, вивчення договору оренди землі, вивчення чинної судової практики, формування доказів для представництва інтересів відповідача не вимагало у адвоката особливих зусиль чи вивчення нових обставин справи, нормативної бази, оскільки адвокатом здійснювалось представництво інтересів обох відповідачів за ідентичних обставин справи. Відтак, враховуючи складність справи та обсяг виконаних робіт, кількість проведених судових засідань, роботу адвоката в інтересах відповідачки дотримуючись принципів співмірності та розумності судових витрат, суд дійшов до висновку про необхідність стягнення із ТОВ «Західна агровиробнича компанія», на користь відповідачки [PERSON] 5000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Outcome: dismissed