Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-14 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про позбавлення його батьківських прав щодо малолітнього сина [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - виконавчий комітет Рожнівської сільської ради Косівського району Івано-Франківської області, про позбавлення батьківських прав. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. За час перебування у шлюбі в них народився син [PERSON] , [INFO] . Сімейне життя із відповідачем не склалося, і тому 20 серпня 2020 року рішенням суду шлюб між ними розірвано. Після розірвання шлюбу син залишився проживати з нею та з того часу перебуває на повному її утриманні, оскільки відповідач аліменти не платить. Протягом тривалого часу відповідач з сином не спілкується та не піклується про нього. В даний час він перебуває за межами України і долею сина не переймається. Зважаючи на те, що відповідач не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, не займається підготовкою до самостійного життя, не цікавиться його станом здоров`я, не забезпечує необхідним харчуванням, медичним доглядом, тобто ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, то вважає, що є всі законні підстави для позбавлення його батьківських прав щодо малолітнього сина [PERSON] . В судовому засіданні позивачка заявлені вимоги підтримала з викладених підстав, просила позов задовольнити та позбавити [PERSON] батьківських прав щодо малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся в установленому законом порядку, про причину неявки суд не повідомив, відзиву на позовну заяву не надав. У зв`язку з цим судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів. Представник третьої особа, яка не заявляє самостійних вимог - виконавчого комітету Рожнівської сільської ради Косівського району Івано-Франківської області, в судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутності. Заслухавши пояснення позивачки, показання свідка, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. У судовому засіданні встановлено, що відповідач є батьком народженого у шлюбі з позивачкою сина [PERSON] , [INFO] (а.с.9). Рішенням Косівського районного суду від 20.08.2020 року у справі №347/942/20 шлюб між сторонами розірвано, після розірвання шлюбу неповнолітнього сина [PERSON] залишено проживати з матір`ю (а.с.12). Відповідно до копії свідоцтва про шлюб позивачка 14 лютого 2023 року зареєструвала шлюб з [PERSON] і змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] » (а.с.13). Відповідно до Акту обстеження матеріально-побутових умов проживання від 15.10.2025 року [PERSON] проживає на [ADDRESS] разом із матір`ю [PERSON] , її чоловіком [PERSON] та їх дочкою [PERSON] . [PERSON] вважає своїм батьком чоловіка матері [PERSON] (а.с.18). Відповідно до роз`яснень Богородчанського відділу ДВС №17011 від 26.09.2025 року у відповідача станом на 26.09.2025 року є заборгованість зі сплати аліментів на утримання сина в розмірі 108000 грн (а.с.14-16). Відповідно до листа начальника служби у справах дітей Солотвинської селищної ради №361/01-07 від 07.10.2025 року [PERSON] перебуває за межами України і з сином не спілкується ( а.с.19). Згідно з висновком комісії з питань захисту прав дітей щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] , затвердженим рішенням Рожнівської сільської ради Косівського району Івано-Франківської області №131 від 16.12.2025 року [PERSON] ухиляється від виконання батьківських обов`язків, тому доцільно позбавити його батьківських прав щодо малолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а.с.46-48). Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що є дружиною брата позивачки і з 2016 року спілкується з родиною позивачки. Вказала, що відповідач бачив дитину ще як дитині був один рік, а після розірвання шлюбу у 2020 році він з сином не спілкується та не піклується про нього. Дитина вважає своїм батьком теперішнього чоловіка позивачки. Статтею 150 Сімейного кодексу України визначено обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини. Зокрема, крім іншого, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Відповідно до п.2 ч.1 ст. 164 Сімейного кодексу України, мати і батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до п.16 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 р. №3, ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Зважаючи на те, що відповідач не виконує своїх батьківських обов`язків, дитиною не цікавиться, матеріально не допомагає, то наявні підстави для позбавлення його батьківських прав. Беручи до уваги сукупність досліджених та перевірених у справі доказів, суд вважає позов обґрунтованим, а тому його слід задовольнити повністю. На підставі наведеного, ст.150, 164, 165 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved