Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-13 00:00:00

Представник позивача [PERSON] - адвокат Винник Р.О. звернувся до Солом`янського районного суду м. Києва із позовною заявою до Національної поліції України Департаменту патрульної поліції Управління безпеки дорожнього руху про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок бездіяльності органів державної влади, їх посадових осіб при здійсненні ними своїх повноважень, у якому просить суд, стягнути з Державного бюджету України, шляхом списання коштів з Єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України, на його користь, у рахунок відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 1425,00 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 15000,00 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 28.03.2023, через застосунок банківської установи АТ КБ «Приватбанк», позивачу стало відомо про списання з його рахунку суми в розмірі 1048,00 грн. Підставою для списання стала платіжна вимога Соборного відділу державної виконавчої служби у м. Дніпрі Південного міжрегіонального управління МЮ (м. Одеса) [NUMBER] від 02.03.2023. У реквізиті «Призначення платежу» вказаної платіжної вимоги зазначалось, що сума у розмірі 1048,00 грн. стягується на підставі ст.48,52 ЗУ «Про виконавче провадження» згідно постанови про адміністративне правопорушення серії 2АВ №01192724, виданої 13.09.2022 Національною поліцією України. У зв`язку з тим, що позивач не був обізнаний про відкриття виконавчого провадження за [NUMBER] від 02.03.2023 у відповідності до вимог ст.28 ЗК «Про виконавче провадження», не отримав в належний спосіб постанову про відкриття виконавчого провадження, змушений був звернутись через представника до виконавчої служби для ознайомлення з виконавчим провадженням. Згідно матеріалів виконавчого провадження [NUMBER] на рахунки позивача було накладено арешт постановою від 10.01.2023. Загальна сума звернення до стягнення з позивача склала 1048,00 грн. (штраф у подвійному розмірі - 680 грн., виконавчий збір - 68 грн. та витрати за проведення виконавчих дій - 300 грн.). На підставі повного виконання позивачем постанови, 04.04.2023 старшим державним виконавцем Соборного відділу державної виконавчої служби у м. Дніпрі Південного міжрегіонального управління МЮ (м. Одеса) Савостіною О.В. було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження [NUMBER]. За фактом звернення до Соборного відділу державної виконавчої служби у м. Дніпрі Південного міжрегіонального управління МЮ (м. Одеса) службовими особами додатково було повідомлено представника позивача про відкриття виконавчого провадження за [NUMBER] на примусове виконання постанови про адміністративне правопорушення серії 2АВ №01192766 від 13.09.2022, про який позивач також не був обізнаний у спосіб визначений чинним законодавством України. Згідно відомостей внесених до автоматизованої системи виконавчого провадження, державним виконавцем Соборного відділу державної виконавчої служби у м. Дніпрі Південного міжрегіонального управління МЮ (м. Одеса) Яворською К.В. було відкрито виконавче провадження [NUMBER], на рахунки позивача було накладено арешт постановою від 10.01.2023. Загальна сума звернення до стягнення з позивача склала 1017,00 грн. (штраф у подвійному розмірі - 680 грн., виконавчий збір - 68 грн. та витрати за проведення виконавчих дій - 269 грн.). На підставі повного виконання позивачем постанови, 03.04.2023 старшим державним виконавцем Соборного відділу державної виконавчої служби у м. Дніпрі Південного міжрегіонального управління МЮ (м. Одеса) Яворською К.В. було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження [NUMBER]. Позивач зазначив, що він є керівником юридичної особи та займає посаду Директора АТ «Кременчуцький сталеливарний завод», що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців та громадських формувань від 12.10.2020 та наказом про призначення на посаду. Відповідно до свідоцтва про реєстрацію [NUMBER] транспортний засіб Mitsubishi Outlander, номерний знак [NUMBER] зареєстрований за юридичною особою АТ «Кременчуцький сталеливарний завод» та є власністю товариства. Відповідачами у порушення ч.2 ст.291 КУпАП та ч.1 ст. 14-2 КУпАП не було доведено до відома позивача про накладення адміністративного стягнення по справах про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, шляхом направлення рекомендованим листом копій постанов на адресу реєстрації транспортного засобу, що позбавило його права своєчасно сплатити половинний розмір накладеного штрафу або оскаржити постанову у відповідності до порядку встановленого чинним законодавством України. З урахуванням зазначеного, засад розумності, виваженості та справедливості, позивач вважає, що матеріальна шкода, яка завдана незаконною бездіяльністю відповідача у розмірі 1425,00 грн. підлягає відшкодуванню, шляхом списання грошових коштів з Єдиного казначейського рахунку через Державну казначейську службу України на його користь. 18.05.2023 протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано судді Усатовій І.А. Ухвалою від 12.06.2023 по справі відкрито провадження та розгляд справи призначено в спрощеному позовному провадженні без виклику (повідомлення) сторін. 12.07.2023 від представника позивача надійшла заява про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог - представник Державної казначейської служби України, позовні вимоги не визнав, просив відмовити в задоволенні позовних вимог, скористався своїм правом та направив на адресу суду відзив на позовну заяву в якому зазначив, що згідно ст. 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі та в межах повноважень, що передбачені Конституцією та законами України. Казначейство діє відповідно до повноважень та компетенції, визначених, зокрема, Положенням про Державну казначейську службу України, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 15.04.2015 № 215 (далі Положення). Згідно з положенням казначейство відповідно до покладених на нього завдань та, в установленому законодавством порядку, зокрема, забезпечує казначейське обслуговування бюджетних коштів на основі ведення єдиного казначейського рахунка, відкритого у Національному банку; здійснює безспірне списання коштів державного та місцевих бюджетів або боржників на підставі рішення суду. Казначейство є юридичною особою, має самостійний баланс, печатку із зображенням Державного Герба України і своїм найменуванням та не несе відповідальності за дії органів державної влади. Тобто, казначейство виступає від власного імені, самостійно відповідає за власними зобов`язаннями і є окремим учасником цивільних відносин відповідно до частини 1 статті 2 Цивільного кодексу України. Держава не відповідає по зобов`язаннях державних організацій, які є юридичними особами, а ці організації не відповідають по зобов`язаннях держави. Така юридична особа, тобто державна установа, відповідає за своїми зобов`язаннями коштами, які є в її розпорядженні. Відповідно до ст.25 Бюджетного кодексу України казначейство здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду. Згідно з абзацом 2 підпункту 1 пункту 9 розділу VI Прикінцеві та перехідні положення бюджетного кодексу України та пункту 3 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України, за черговістю надходження таких рішень, щодо видатків бюджету - в межах відповідних бюджетних призначень та надання бюджетних асигнувань. Отже, єдиною підставою залучення казначейства до участі у справі, є те, що згідно з положенням казначейство здійснює безспірне списання коштів державного та місцевих бюджетів або боржників на підставі рішення суду. Окрім того, звертають увагу суду, що казначейство, яке за ініціативою позивача залучено до справи як третя особа, згідно із своїми функціональними обов`язками не є учасником спірних відносин і не має фактичних даних, на підставі яких суд встановляє наявність або відсутність обставин, що мають значення для правильного вирішення справи. Таким чином, казначейство жодних прав та інтересів позивача не порушувало, не вступало у правовідносини з ним і жодної шкоди позивачеві не завдало. Просили суд відмовити у задоволенні позову. Представник відповідача ДПП Кубрак О.І. просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі, посилаючись на те, що відносно позивача було винесено дві постанови про накладення адміністративного стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі серії 2АВ №01192724 виданої 13.09.2022 винесеної інспектором ДПП Тарасенко Т.В. та 2АВ №01192766 від 13.09.2022 інспектором ДПП Петриченко К.С. за перевищення встановленого обмеження швидкості автомобілем Mitsubishi Outlander, номерний знак [NUMBER] . Інформація про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі є безоплатною та розміщена в мережі Інтернет, на веб сайті https://bdr.mvs.gov/ua. Результатами автоматичної фіксації перевищення встановленого обмеження швидкості автомобілем Mitsubishi Outlander, номерний знак [NUMBER] є інформаційний файл з фотознімками зображення транспортного засобу на проїзній частині в момент порушення ПДР та та відеозаписи вчиненого правопорушення. Швидкість руху транспортного засобу перевищувала встановлені обмеження швидкості руху більше ніж на 20 км/год. На фотознімках міститься вся необхідна інформація для встановлення факту вчинення правопорушення. Також зазначили, що ч.1 ст.14-2 КУпАП, за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, адміністративну відповідальність несе: відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу, - належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відсутні на момент запиту відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи. Оскільки позивач є керівником АТ «Кременчуцький сталеливарний завод» за яким зареєстрований зафіксований транспортний засіб Mitsubishi Outlander, номерний знак [NUMBER] , то до відповідальності останній притягнутий правомірно. Щодо адреси направлення оскаржуванного рішення, зазначили, що відповідно до ст.14-2 КУпАП адміністративна відповідальність за порушення зафіксовані в автоматичному режимі несе тільки фізична особа, а саме: відповідальна особа (власник) та/або відповідальна особа - керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб. Частиною 7 ст.279-1 КУпАП визначено, що постанова про накладення адміністративного стягнення надсилається відповідальній особі, зазначеній у ч.1 ст.14-2 цього Кодексу, протягом 3 днів з дня її винесення рекомендованим листом з повідомленням на адресу місця реєстрації (проживання) фізичної особи (місцезнаходження юридичної особи). Окремо зазначили, що нормами КУпАП не встановлено можливості притягнення до адміністративної відповідальності юридичних осіб, як власників транспортних засобів за наведеною категорією адміністративних справ, та не визначено зобов`язань до уповноважених осіб підрозділів Національної поліції стосовно надсилання таких постанов тільки на адресу місцезнаходження юридичної особи. Відтак, надсилання постанови на адресу місця реєстрації (проживання) відповідальної особи - керівника юридичної особи, не є порушенням положень ч. 7 ст.279 -1 КУпАП, а отже слід вважати, що позивач був правомірно повідомлений. Зазначили, що вищезазначені постанови було надіслано рекомендованими листами з повідомленнями на адресу реєстрації позивача, а саме: [ADDRESS] , дана адреса і зазначена в позовній заяві. На адресу відповідача, надійшли разом з листами довідки про причини повернення/досилання Ф.20 від АТ «Укрпошта», причина повернення яких є «адресат відсутній за вказаною адресою». Таким чином постанови набрали законної сили 07.11.2022. Таким чином, у зв`язку з тим, що позивача було належно повідомлено, останнім не було оплачено штраф у визначений законодавством термін, вони звернулись до Соборного відділу державної виконавчої служби у м. Дніпрі Південного міжрегіонального управління МЮ (м. Одеса), з огляду на це відповідач діяв відповідно до норм діючого законодавства, тому його дії слід вважати правомірними. Від представника позивача надійшла відповідь на відзив в якій останній повідомив, що відповідач в своїх твердженнях щодо своєчасного направлення постанови про адміністративне правопорушення серії 2АВ №01192724, виданої 13.09.2022 та 2АВ №01192766 від 13.09.2022 та належному виконанні своїх повноважень надає копії конвертів та рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення. Однак, на копіях поштових відправлень за № 0603530877228 та №0603530877775 з датою подання 27.09.2022 відсутні будь - які відмітки про вручення поштового відправлення позивачу чи його відмови в отриманні. Крім цього, згідно довідок про причини повернення конвертів з поштовим відправленням не було вручено адресату з причин - «адресат відсутній за вказаною адресою». При цьому зі штампів на довідках дату повернення та номер поштового відділення не вбачається за можливе встановити, що свідчить про належність даних довідок до поштових відправлень за № 0603530877228 та №0603530877775. Окрім того, за інформацією із сайту «Укрпошта» щодо відстеження поштового відправлення (https://track.ukrposgta.ua/tracking_UA.html) дані про поштові відправлення за № 0603530877228 та №0603530877775 відсутні. Причина відсутності поштових відправлень на сайті «Укрпошта» зазначено «не зареєстровані в системі». Таким чином, недоведення відповідачем до відома позивача про накладення адміністративного стягнення по справах про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, шляхом направлення рекомендованим листом копій постанов на адресу реєстрації транспортного засобу, позбавило позивача права своєчасно сплатити половинний розмір накладеного штрафу або оскаржити постанови у відповідності до порядку встановленого чинним законодавством України. У той же час, на позивача покладено матеріальний тягар відповідальності у розмірі 200% штрафу згідно ч.2 ст.308 КУпАП, за кожну постанову, з додатковими витратами щодо сплати виконавчого збору, витрат на проведення виконавчих дій, оскільки постанови звернуто до примусового виконання. У відповідності до ч. 8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що постановою серії 2AB №01192724, що винесена інспектором ДПП Петриченко К.С., позивача [PERSON] було притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн. Також, постановою серії №01192766 від 13.09.2022, що винесена інспектором ДПП Тараненко Т.В., позивача [PERSON] було притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн. Як вбачається з матеріалів справи, Соборним відділом державної виконавчої служби у м. Дніпрі Південного міжрегіонального управління МЮ (м. Одеса) Савостіною O.B. за заявою Національної поліції України було відкрито виконавче провадження [NUMBER]. Згідно виконавчого провадження [NUMBER], на рахунки позивача було накладено арешт постановою від 10.01.2023. Загальна сума звернення до стягнення з позивача склала 1048,00 грн. (штраф у подвійному розмірі - 680 грн., виконавчий збір - 68 грн. та витрати за проведення виконавчих дій - 300 грн.). 04.04.2023 старшим державним виконавцем Соборного відділу державної виконавчої служби у м. Дніпрі Південного міжрегіонального управління МЮ (м. Одеса) Савостіною О.В. було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження [NUMBER] на підставі повного виконання позивачем постанови. Крім того, Соборним відділом державної виконавчої служби у м. Дніпрі Південного міжрегіонального управління МЮ (м. Одеса) Яворською К.В. за заявою Національної поліції України було відкрито виконавче провадження [NUMBER]. Згідно виконавчого провадження [NUMBER] на рахунки позивача було накладено арешт постановою від 10.01.2023. Загальна сума звернення до стягнення з позивача склала 1017,00 грн. (штраф у подвійному розмірі - 680 грн., виконавчий збір - 68 грн. та витрати за проведення виконавчих дій - 269 грн.). 03.04.2023 старшим державним виконавцем Соборного відділу державної виконавчої служби у м. Дніпрі Південного міжрегіонального управління МЮ (м. Одеса) Яворською К.В. було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження [NUMBER] на підставі повного виконання позивачем постанови. Позивач, звертаючись до суду з позовом, зазначає, що недоведення відповідачем до відома позивача інформації про накладення адміністративного стягнення по справах про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, шляхом ненаправлення рекомендованим листом копій постанов на адресу реєстрації транспортного засобу, позбавило його права своєчасно сплатити половинний розмір накладеного штрафу або оскаржити постанови у відповідності до порядку встановленого чинним законодавством України. У той же час, на позивача покладено матеріальний тягар відповідальності у розмірі 200% штрафу згідно ч.2 ст.308 КУпАП, за кожну постанову, з додатковими витратами щодо сплати виконавчого збору, витрат на проведення виконавчих дій, оскільки постанови звернуто до примусового виконання. У відповідності до положень статті 55 Основного Закону України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Відповідно до частини першої статті 3 ЦПК України 2004 року, частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів передбачений статтею 16 ЦК України. Особа, якій належить порушене право, може скористатися не будь-яким на свій розсуд, а певним способом захисту такого свого права, який прямо визначається спеціальним законом, що регламентує конкретні цивільні правовідносини, або договором. Згідно із частинами першою, другою статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України 2004 року, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Вбачається, що позивач просить відшкодувати йому суму, що стягнута з нього в рахунок погашення штрафу за адміністративне правопорушення, зазначаю, що неправомірні дії відповідача, а саме: неповідомлення про винесення постанов, позбавили його можливості вчасно сплатити указаний штраф, що призвело до його подвійного стягнення. На що суд зазначає наступне. Порушенням вважається такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке; порушення права пов`язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково. При цьому позивач, тобто особа, яка подала позов, самостійно визначається з порушеним, невизнаним чи оспорюваним правом або охоронюваним законом інтересом, які потребують судового захисту. Обґрунтованість підстав звернення до суду оцінюються судом у кожній конкретній справі за результатами розгляду позову. Особа, яка звертається до суду з позовом повинна довести конкретні факти порушення її прав та інтересів, а саме підтвердити, що її права та законні інтереси як заінтересованої особи порушені і в результаті визнання тих чи інших дій та/або бездіяльності майнові права чи інтерес заінтересованої особи буде захищено та відновлено. Тобто позивач, реалізуючи право на судовий захист і звертаючись до суду з позовом, зобов`язаний довести (підтвердити) в установленому законом порядку, що його права та законні інтереси у такий спосіб будуть відновлені, а суд має перевірити доводи та докази, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, і вирішити питання про наявність чи відсутність підстав для правового захисту позивача. Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від виду та змісту правовідносин, які виникли між сторонами, від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (подібні висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 5 червня 2018 року у справі № 338/180/17 (пункт 57), від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16 (пункт 40), від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц, від 11 вересня 2019 року у справі № 487/10132/14-ц (пункт 89), від 16 червня 2020 року у справі № 145/2047/16-ц (пункт 7.23)). Розглядаючи справу, суд має з`ясувати: 1) з яких саме правовідносин сторін виник спір; 2) чи передбачений обраний позивачем спосіб захисту законом або договором; 3) чи передбачений законом або договором ефективний спосіб захисту порушеного права позивача; 4) чи є спосіб захисту, обраний позивачем, ефективним для захисту його порушеного права у спірних правовідносинах. Якщо суд дійде висновку, що обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором та/або є неефективним для захисту порушеного права позивача, у цих правовідносинах позовні вимоги останнього не підлягають задоволенню (подібний висновок викладений у пунктах 6.6., 6.7 постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 січня 2021 року у справі № 916/1415/19. Предметом спору в цій справі є стягнення з Державного бюджету України, шляхом списання коштів з Єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України, на його користь, у рахунок відшкодування матеріальної шкоди подвійної суми штрафу, накладеного постановами про притягнення до адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху у розмірі 1425,00 грн. Як встановлено вище постановою серії 2АВ №01192724 та №01192766 від 13.09.2022, позивача [PERSON] було притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинені адміністративні правопорушення за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн. Як передбачено статтею 291 КУпАП, постанова адміністративного органу (посадової особи) у справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили постанов про після закінчення строку оскарження цієї постанови, за винятком застосування стягнення, передбаченого статтею 26 цього Кодексу (попередження), постанов по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованого в автоматичному режимі, про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованого в режимі фотозйомки (відеозапису), а також у випадках накладення штрафу, що стягується на місці вчинення адміністративного правопорушення. Вказані постанови позивачем не оскаржувалися та набрали чинності.. Виходячи з обставин цієї справи, належним способом захисту позивача є звернення до адміністративного суду з вимогами про оскарження цих постанов. Штраф, накладений за адміністративне правопорушення, оскаржується шляхом подання скарги на постанову до вищого органу або до суду в межах встановленого законом строку. А тому звернення позивача до суду з позовом про відшкодування сплаченого штрафу в цивільному процесі замість оскарження постанови, є неналежний спосіб захисту та у позові слід відмовити.

Outcome: dismissed