Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-14 00:00:00

короткий зміст позовних вимог. 21.11.2025 до Погребищенського районного суду Вінницької області через систему «Електронний суд» надійшов позов ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовна заява мотивована тим, що 11.01.2023 між відповідачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Селфі Кредит» (далі ТОВ «Селфі Кредит») був укладений договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 558878, відповідно до умов якого [PERSON] були надані грошові кошти у сумі 3 000 грн, кредитний договір укладено в електронній формі та підписаний відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора. Відповідач не виконував належним чином зобов`язання за договором, в результаті чого виникла заборгованість за договором в розмірі 24 780 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту 3 000 грн, заборгованість за процентами- 21 780 грн. 01.02.2024 між ТОВ «Селфі Кредит» та ТОВ «ФК «Кредит Капітал» укладено договір факторингу №01022024, відповідно до умов якого ТОВ «Селфі Кредит» відступив ТОВ «ФК «Кредит Капітал» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Кредит Капітал» прийняв належні ТОВ «Селфі Кредит» права вимоги до боржників вказаних у реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу ТОВ «ФК «Кредит Капітал» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 24 780 грн. З урахуванням викладеного, ТОВ «ФК «Кредит Капітал» просило стягнути з [PERSON] вказану суму заборгованості за договором, а також судові витрати, які складаються із судового збору та витрат на правничу допомогу в розмірі 8 000 грн. Аргументи учасників справи та позиція суду. Представник позивача в судове засідання не з`явився, 08.01.2026 через систему «Електронний суд» надіслав клопотання про підтримання позовних вимог, розгляд справи просив проводити у його відсутності, не заперечував проти ухвалення заочного рішення у справі (а.с. 80-81). Відповідач повідомлений про дату, час і місце судового засідання належним чином (а.с.64-65,78-79) в судове засідання повторно не з`явився, відзив на позов не подав, причини неявки суд не повідомив, заяви про відкладення судового засідання не надіслав. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання належним чином повідомленого учасника справи не перешкоджає розгляду справи по суті. У відповідності до ст. 280 ЦПК України, за відсутності заперечень з боку позивача проти такого вирішення справи, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів в порядку заочного розгляду. Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, у відповідності до ч. 2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Процесуальні дії у справі. На підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.11.2025 справу передано на розгляд судді Гуцолу М.П (а.с. 55). Ухвалою суду від 24.11.2025 відкрито провадження у справі, призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, з викликом сторін (а.с. 57). Окрім цього, витребувано з Монобанк, емітент АТ «Універсал Банк» інформацію: чи належить банківська картка № [NUMBER] [PERSON] ; чи була успішною транзакція, здійснена 11.01.2023 в сумі 3 000 грн на банківську картку № [NUMBER] , яка належить [PERSON] ; чи були зараховані грошові кошти за цією транзакцією на відповідний рахунок власника банківської картки № [NUMBER] ; чи проводилась верифікація особи власника банківської картки № [NUMBER] ? 05.12.2025 в порядку витребування доказів до суду надійшла інформація з АТ "Універсал Банк"з якої слідує, що на ім`я [PERSON] в банку емітовано картку № [NUMBER] та повідомлено, що по вказаному рахунку було зарахування коштів на суму 3 000 грн від 11.01.2023. враховуючи те, що платіж проведено не по реквізитах, а через платіжну систему, у банку відсутня інформація, щодо призначення платежу, відповідно до цього, спростувати факт того, що платіж відправлено з призначенням платежу не можна (а.с. 72). 16.12.2025 справу відкладено через неявку сторін. 15.01.2026 суд ухвалив проводити заочний розгляд за наявними матеріалами справи. Розглянувши матеріали справи, дослідивши у сукупності надані докази, суд дійшов наступного висновку. Фактичні обставини справи, встановлені судом. Судом встановлено, що 11.01.2023між ТОВ «Селфі Кредит» та [PERSON] було укладено договір №558878 про надання споживчого кредиту по продукту «NewShort», який останнім підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором К594, який був надісланий на номер мобільного телефону відповідача. За умовами договору товариство надало відповідачу кредит у гривні, а споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором (п. 1.1, 1.2 Договору) (а.с. зворот 18-28). Відповідно до п.1.3, 1.4 договору сума кредиту складає 3 000 грн. Строк кредиту 420 дні. Періодичність платежів зі сплати процентів кожні 30 днів. Детальні дати повернення кредиту та сплати процентів визначені в таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором. Тип процентної ставки фіксована. За користування кредитом нараховуються проценти. Стандартна процента ставка становить 2,2% за день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного у п. 1.4 цього Договору. Знижена процентна ставка 0,01 % в день та застосовується, якщо споживач до 10.02.2023 або протягом 3 календарних днів, що слідують за вказаною датою, сплатить кошти у сумі не менше суми першого платежу, визначеного Графіком платежів (п.1.5, 1.5.1, 1.5.2 Договору). Орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення договору складає: - за стандартною ставкою протягом всього строку кредиту 26 760 грн, за стандартною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої ставки 24 789грн (п.1.8 Договору). Кредит надається позичальнику у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на реквізити платіжної карти № [NUMBER] . Дата надання кредиту 11.01.2023 або 12.01.2023 (п. 2.1, 2.2 Договору). Проценти, що нараховуються за договором є платою за користування кредитом. Нарахування процентів за договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом протягом строку кредиту, виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році, тобто метод «факт/факт» (п. 3.1 Договору). Така ж інформація стосовно розміру кредиту, строку його повернення, відсотків за користування кредитом була доведена відповідачу у паспорті споживчого кредиту, який підписаний електронним підписом - одноразовим ідентифікатором К594 (а.с. 30, 17 на звороті 18). Графіком платежів за договором №558878 доведено до відома [PERSON] графік погашення заборгованості, інформацію про загальну вартість кредиту, реальну річну процентну ставку, суму процентів за користування кредитом (а.с. 29, на звороті). ТОВ «ПейТек» повідомило ТОВ «Селфі Кредит» про успішне перерахування кредитних коштів у розмірі 3 000 грн на рахунок № [NUMBER] (а.с. зворот 31). Факт перерахування коштів також підтверджується інформацією витребуваною з АТ КБ «Універсал Банк» (а.с. 72). Зазначені реквізити банківської карти № [NUMBER] в повідомленні співпадають із банківськими реквізитами карти відповідача, вказаними останнім у п. 2.1 договору №558878 про надання споживчого кредиту по продукту «NewShort». 01.02.2024 між ТОВ «Селфі Кредит» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладено договір факторингу №01022024 (а.с. 39-43), відповідно до умов якого ТОВ «Селфі Кредит» передає (відступає) ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» за плату, а ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» приймає належні ТОВ «Селфі Кредит» права грошової вимоги до боржників у Реєстрі боржників, про що також був складений акт приймання-передачі реєстру божників від 01.02.2024 (а.с. 44, на звороті). Згідно з платіжною інструкцією №74875 від 01.02.2024 ТОВ «ФК «Кредит Капітал» сплатило на користь ТОВ «Селфі Кредит» кошти згідно договору факторингу №0102024 від 01.02.2024 (а.с. 45). Відповідно до витягу з Реєстру боржників до договору факторингу №01022024 від 01.02.2024, від ТОВ «Селфі Кредит» до ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» перейшло право вимоги до [PERSON] за кредитним договором №558878 на загальну суму 24 780 грн (а.с. 44). Про відступлення права грошової вимоги за кредитним договором позивач повідомив відповідача, а також направив претензію щодо сплати заборгованості (а.с. 45, на звороті). Згідно з наданим позивачем розрахунком, заборгованість [PERSON] за кредитним договором №558878 від 11.01.2023 станом на 01.02.2024становить 24 780 грн, з яких: заборгованість за основною сумою боргу 3 000 грн, заборгованість за відсотками 21 780 грн (а.с. 32-38). Мотиви, з яких виходить суд і застосовані норми права. Стосовно правонаступництва за зобов`язаннями Згідно з статтею 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі статтею 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Наявними у матеріалах справи доказами підтверджується та сторонами не оспорюється факт переходу права грошової вимоги від первісного кредитора до ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» за договором №558878 про надання споживчого кредиту по продукту «NewShort», укладеним між ТОВ «Селфі Кредит» та [PERSON] . Стосовно стягнення заборгованості за кредитним договором. Відповідно до частин першої, третьої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно з статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором чи законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлено договором. Відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України, в разі прострочення повернення чергової частини позики кредитор має право вимагати від боржника дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати відсотків за користування кредитом. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Кредитний договір укладається у письмовій формі (стаття 1055 ЦК України). Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Враховуючи положення ч.1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа. У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Також, відповідно до ч. 1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. З врахуванням викладеного, наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Суд установив, що між відповідачем [PERSON] та ТОВ «Селфі Кредит» було укладено договір №558878 про надання споживчого кредиту по продукту «NewShort» від 11.01.2023 в електронній формі, який підписаний відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем). Відповідно до умов договору ТОВ «Селфі Кредит» надало відповідачу кошти в сумі 3 000 грн строком на 420 днів, а останній зобов`язався повернути кошти та сплатити відсотки за користування ними, розмір яких визначений договором. 11.01.2023 кредитні кошти були перераховані відповідачу. Отже, факт отримання відповідачем коштів у ТОВ «Селфі Кредит» суд вважає доведеним. У підписаному відповідачем договорі №558878 про надання споживчого кредиту по продукту «NewShort» від 11.01.2023 визначена сума кредиту, проценти за користування кредитними коштами, строк повернення коштів, отже між сторонами було досягнуто згоди щодо істотних умов кредитного договору, такий правочин, згідно з вимогами статті 204 ЦК України, створює презумпцію правомірності правочину, у зв`язку з чим договір, згідно зі статтею 629 ЦК України є обов`язковим для виконання сторонами, а зобов`язання за ним, відповідно до приписів статті 526 ЦК України, мають виконуватися належним чином відповідно до закону та умов договору. Відповідач свої зобов`язання за договором не виконав, оскільки в повному обсязі не повернув ні первинному кредитору, ні позивачу кредитні кошти, проценти за користування ними, внаслідок чого виникла заборгованість договором №558878 від 11.01.2023, яка становить 24 780 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту 3 000 грн, заборгованість за процентами- 21 780 грн. Згідно статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Метою доказування є з`ясування дійсних обставин справи, обов`язок доказування покладається на сторін, суд за власною ініціативою не може збирати докази. Це положення є одним з найважливіших наслідків принципу змагальності у цивільному процесі. Розмір вказаної заборгованості за кредитним договором відповідач не спростував, власного контррозрахунку не надав. Доказів про належне виконання умов кредитного договору не надав. Відтак, суд вважає, що позов є обґрунтованим, позовні вимоги є доведеними, а тому із [PERSON] підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором у повному обсязі. Розподіл судових витрат між сторонами. Відповідно до статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Частиною 3 статті 133 ЦПК України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, в тому числі: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведення експертиз. За правилами ч.1,2 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Оскільки позовні вимоги задоволено, то судовий збір у розмірі 2422,40 грн підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Статтею 59 Конституції України визначено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Згідно з ч.1, 2 ст.15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків встановлених законом. Відповідно до частин 1, 3 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою (частина 2 статті 137 ЦПК України). Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (частина 3 статті 137 ЦПК України). Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина 4 статті 137 ЦПК України). У разі недотримання цих вимог суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини 5, 6 статті 137 ЦПК України). В позовній заяві позивач також просив стягнути з відповідача, крім судового збору, 8 000 грн витрат на професійну правничу допомогу, надавши відповідні докази таких витрат, зокрема: договір про надання правової (правничої) допомоги №0107 від 01.07.2025 (а.с. 48), акт № 15 наданих послуг від 17.11.2025 (а.с. зворот 48), детальний опис наданих послуг до акту №15 за договором про надання правової (правничої) допомоги №0107 від 17.11.2025 (а.с. 49). Суд, розподіляючи витрати, понесені позивачем на професійну правничу допомогу, приходить до висновку про те, що наявні в матеріалах справи докази не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу у вказаному розмірі з відповідача, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у додатковій постанові від 14 листопада 2018 року у справі № 753/15687/15. При цьому, суд звертає увагу на те, що предметом позову є стягнення заборгованості за кредитним договором. Справа є малозначною в силу вимог закону та не є складною. Враховуючи складність справи та виконані роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, суд дійшов висновку про необхідність стягнення з [PERSON] на користь ТОВ ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» понесені у даній справі витрати на професійну правничу допомогу під час розгляду справи в розмірі 1 500 грн. На підставі наведеного, ст.ст. 205, 207, 526, 530, 610-611, 617, 626, 628, 638-639, 1048-1049, 1054, ст.ст. 133, 137, 141, 247, 263-265, 273, 279, 280-281, 354 ЦПК України, суд,

Outcome: approved