Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-14 00:00:00

У квітні 2024 року представник позивача ТОВ «Черемшина 2012» - адвокат Лисов Єгор Михайлович звернувся до Васильківського міськрайонного суду Київської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором оренди. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 30 грудня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Черемшина 2012» та [PERSON] було укладено Договір на оренду ліжко-місць у гуртожитку № [NUMBER] (далі - Договір №1), а 17 січня 2023 року Договір на оренду ліжко-місць в гуртожитку № [NUMBER] (далі - Договір №2). Відповідно до п .1 Договору №1 Позивач передає, а Відповідач приймає у строкове платне користування 3 ліжко-місця (далі - л/м) для особистого проживання та членів родини в приміщенні/кімнаті [ADDRESS] (далі - Гуртожиток). Пунктом 3 Договору №1 визначено, що ціна оренди за користування 1 (одним) л/м в Гуртожитку на момент підписання цього Договору складає 1520,00 грн. за один календарний місяць та включає у себе компенсацію витрат на оплату комунальних послуг, фактичних витрат на утримання Гуртожитку, прибудинкової території та обладнання. Пунктом 4 Договору №1 визначено, що щомісячна орендна плата розраховується, виходячи із ціни оренди, вказаної у п.3 Договору, та фактичної кількості орендованих л/м, згідно п.1 Договору, та перераховується Орендарем на поточний банківський рахунок Орендодавця, зазначений у п. 18 Договору, один раз на місяць, не пізніше 15-го числа кожного місяця за поточний місяць, в національній валюті України. У разі порушення строків розрахунків за Договором №1 Орендар сплачує Орендодавцю пеню у розмірі 0,1 відсотка від суми заборгованості за кожний день прострочення платежу, нарахованої протягом усього періоду прострочення зобов`язання, але не більше 100 відсотків загальної суми боргу. Відповідно до вимог п. 8.2 Договору №1 Відповідач повинна своєчасно і в повному обсязі вносити орендну плату, у строк визначений п. 4 Договору. Пунктом 16 визначено, що Договір №1 набуває чинності з моменту підписання та діє до 31 грудня 2022 року. Згідно з ч. 3 ст. 631 ЦК України, умови цього Договору застосовуються до відносин, що виникли між Сторонами з 01 листопада 2021 року. Пунктом 16 Договору №2 від 17 січня 2023 року передбачено, що Договір набуває чинності з моменту підписання та діє до 31 грудня 2023 року. В іншій частині умови Договору не змінились та співвідносяться з умовами Договору №1 від 30 грудня 2021 року. Враховуючи однаковий розмір щомісячної орендної плати за Договором № 1 та Договором № 2, у період з 01 листопада 2021 року на дату цього позову Відповідач зобов`язана сплачувати Позивачу по 4 560,00 грн. на місяць. Отже, всього за період оренди за Договорами № 1 та № 2 станом на дату позову Відповідач зобов`язана оплатити сукупно орендну плату в розмірі 136800,00 грн (4 560,00 грн. х 30 місяців). Позивач вказує, що правовідносини з оренди 3 л/м в кімнаті [ADDRESS] , між Позивачем та Відповідачем виникли з січні 2020 року. Таким чином, за весь період існування правовідносин між Позивачем та Відповідачем (з січня 2020 року на дату цього позову) Відповідач була зобов`язана сплатити сукупно 225900,00 грн., а фактично нею сплачено 108450,00 грн. Оскільки Відповідач сплачувала орендні платежі хаотично та з порушенням строків оплати, більшість сплачених Відповідачем коштів за весь період існування правовідносин між Позивачем та Відповідачем, зокрема сплачених у 2022-2023 роках, були зараховані в погашення заборгованості за раніше укладеними Договорами №816 на оренду л/м в гуртожитку від 09 січня 2020 року та від 30 грудня 2020 року, а не за Договорами №1 та № 2. Враховуючи те, що місячна орендна плата за Договорами №1 та №2 складає 4560,00 грн., то заборгованість Відповідача у розмірі 117450,00 грн - це заборгованість за останні 26 місяців (117450,00 грн / 4560 грн). Заборгованість за березень 2022 року складає 3450,00 грн; заборгованість за період квітень 2022 по квітень 2024 року складає 4560,00 грн. Станом на 24 квітня 2024 року Позивачем нараховано такі штрафні санкції: пеню у розмірі 42053,25 грн, 3-х процентів річних у розмірі 3541,37 грн, інфляційні втрати у розмірі 7651,64 грн. На підставі вищевикладеного позивач просив суд стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Черемшина 2012» заборгованість з орендної плати за проживання в кімнаті [ADDRESS] , у загальному розмірі 170696,26 грн., який складається з: - суми основного боргу 117450,00 грн., суми втрат від інфляції - 7651,64 грн., 3-х процентів річних - 3541,37 грн., пені - 42053,25 грн., а також судових витрат у розмірі 2500,00 грн. Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 30 квітня 2024 року справу було передано за підсудністю до Києво-Святошинського районного суду Київської області. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 08 липня 2024 року цивільну справу прийнято до провадження та відкрито позовне провадження у цивільній справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Позивач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання справи сповіщений належним чином. Представник позивача надав суду заяву про розгляд справи без участі позивача та його представника, позов підтримав, просив його задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце слухання справи сповіщена належним чином, причини неявки не повідомила. Відзиву на позовну заяву не подала, причини неможливості подати відзив суду не повідомила. Будь-яких заяв, клопотань станом на час прийняття рішення до суду не надходило. У зв`язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, у зв`язку з неподанням відповідачем відзиву, та відсутністю заперечень позивача щодо заочного розгляду справи, що відповідає положенням п.п. 3,4 ч. 1 ст. 280 ЦПК України У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Відповідно до постанови КЦС ВС від 30 вересня 2022 року за №761/38266/14 якщо проголошення судового рішення не відбувається, то датою його ухвалення є дата складення повного судового рішення, навіть у випадку, якщо фактичне прийняття такого рішення відбулось у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата, яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явились всі учасники такої справи. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини дійшов до наступного висновку. Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України). Судом встановлено, що у січні 2020 року між ТОВ «Черемшина 2012» та [PERSON] виникли правовідносини з користування 3 (трьома) л/м у кімнаті [ADDRESS] . 09 січня 2020 року між сторонами було укладено договір №816 на оренду л/м, а 30 грудня 2020 року другий аналогічний договір, відповідно до умов яких Відповідач орендувала 3 л/м з розміром щомісячної орендної плати 4050,00 грн. Період оренди за вказаними договорами тривав з 09 січня 2020 року по 31 жовтня 2021 року. За цей період Відповідач була зобов`язана сплатити орендну плату на загальну суму 89100,00 грн. У подальшому, 30 грудня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Черемшина 2012» та [PERSON] було укладено Договір на оренду ліжко-місць у гуртожитку № [NUMBER] (далі - Договір №1), а 17 січня 2023 року Договір на оренду ліжко-місць в гуртожитку № [NUMBER] (далі - Договір №2), які є предметом розгляду в даній справі. Відповідно до п. 1 Договору №1 Позивач передає, а Відповідач приймає у строкове платне користування 3 л/м для особистого проживання та членів родини в приміщенні/кімнаті [ADDRESS] . Пунктом 3 Договору №1 визначено, що ціна оренди за користування 1 (одним) ліжко-місцем в Гуртожитку на момент підписання цього Договору складає 1520,00 грн. за один календарний місяць та включає у себе компенсацію витрат на оплату комунальних послуг, фактичних витрат на утримання Гуртожитку, прибудинкової території та обладнання. Пунктом 4 Договору №1 визначено, що щомісячна орендна плата розраховується, виходячи із ціни оренди, вказаної у п.3 Договору, та фактичної кількості орендованих ліжко-місць, згідно п.1 Договору, та перераховується Орендарем на поточний банківський рахунок Орендодавця, зазначений у п. 18 Договору, один раз на місяць, не пізніше 15-го числа кожного місяця за поточний місяць, в національній валюті України. У разі порушення строків розрахунків за Договором Орендар сплачує Орендодавцю пеню у розмірі 0,1 відсотка від суми заборгованості за кожний день прострочення платежу, нарахованої протягом усього періоду прострочення зобов`язання, але не більше 100 відсотків загальної суми боргу. Відповідно до ст. 625 ЦК України на суму заборгованості нараховуються інфляційні втрати та 3 % річних від суми боргу за весь період прострочення. Відповідно до вимог п. 8.2 Договору №1 Відповідач повинна своєчасно і в повному обсязі вносити орендну плату, у строк визначений п. 4 Договору. Пунктом 16 Договору №1 визначено, що Договір набуває чинності з моменту підписання та діє до 31.12.2022 року. Згідно з ч. 3 ст. 631 ЦК України, умови цього Договору застосовуються до відносин, що виникли між Сторонами з 01 листопада 2021 року. Пунктом 16 Договору №2 визначено, що Договір набуває чинності з моменту підписання та діє до 31 грудня 2023 року. В іншій частині умови Договору не змінились та співвідносяться з умовами Договору №1 від 30 грудня 2021 року. За умовами Договорів № 1 та № 2 щомісячна орендна плата за користування 3 л/м становила 4 560,00 грн. Як вбачається з матеріалів справи, оплату орендних платежів [PERSON] здійснювала несистематично та з порушенням строків, у зв`язку з чим основна частина коштів, сплачених нею у 20222023 роках, була зарахована в рахунок погашення заборгованості за договорами від 09 січня 2020 року та 30 грудня 2020 року, а не за Договором №1 від 30 грудня 2021 року та Договором №2 від 17 січня 2023 року. На підтвердження факту здійснення Відповідачем оплати за користування л/м у Гуртожитку Позивачем надано оборотно-сальдову відомість ТОВ «Черемшина 2012» від 26 квітня 2024 року, складену за період з січня 2020 року по квітень 2024 року, з якої вбачається, що за зазначений період [PERSON] сплачено 108450,00 грн. Зазначена оборотно-сальдова відомість стосується оплати [PERSON] за договорами № 816 на оренду л/м у гуртожитку від 09 січня 2020 року, 30 грудня 2020 року, 30 грудня 2021 року та 17 січня 2023 року, предметом яких є оренда 3 (трьох) л/м у кімнаті [ADDRESS] . Таким чином, за весь період існування договірних відносин між сторонами, а саме з 09 січня 2020 року по 29 квітня 2024 року, на дату звернення Позивача до суду, Відповідач була зобов`язана сплатити орендну плату на загальну суму 225900,00 грн., а фактично нею було сплачено суму в розмірі 108450,00 грн., тому заборгованість [PERSON] перед ТОВ «Черемшина 2012» становить 117450,00 грн. (225900,00 грн - 108450,00 грн) = 117450,00 грн. Крім того, з таблиці заборгованості від 26 квітня 2024 року зі сплати щомісячної орендної плати з нарахованими на суму заборгованості пенею, 3 % річних та інфляційних втрат, наданої ТОВ «Черемшина 2012» вбачається, що заборгованість Відповідача у розмірі 117450,00 грн утворилася внаслідок несплати орендної плати за 26 місяців, а саме: за березень 2022 року 3 450,00 грн, а також за період з 16 квітня 2022 року по 26 квітня 2024 року - по 4 560,00 грн щомісячно. Пунктом 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України встановлено, що підставами виникнення прав та обов`язків, є, зокрема, договори та інші правочини. Відповідно до ч. 1 ст. 626, ч. 1 ст. 627 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Статтею 759 ЦК України визначено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди). За ч. 1 ст. 763 ЦК України договір найму укладається на строк, встановлений договором. Згідно зі ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Договір набирає чинності з моменту його укладення. Сторони можуть встановити, що умови договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладення. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Згідно із частинами 1 та 2 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію: передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо, або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно зі ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. У частинах 1, 5, 6 ст. 762 ЦК України вказано, що за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором. Наймач звільняється від плати за весь час, протягом якого майно не могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає. Відповідачем будь-яких доказів щодо наявності обставин за які вона не відповідає, які б заважали їй користуватись орендованим майном у період з січня 2020 року по квітень 2024 року не надано та доводи позивача не спростовано. З огляду на викладене, суд дійшов висновку про те, що вимога позивача про стягнення з відповідача суми заборгованості за Договорами №1 та №2 оренди ліжко-місць у гуртожитку № [NUMBER] підлягає задоволенню в розмірі 117 450,00 грн. Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача інфляційних втрат, 3 % річних та пені суд зазначає таке. За приписами ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з врахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Отже, положення зазначеної норми права передбачають, що зобов`язання можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів, передбачених законом, а також угод, які не передбачені законом, але йому не суперечать, а в окремих випадках встановлені актами цивільного законодавства цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду. У ст. 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Стаття 625 ЦК України розміщена у розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України. Відтак, приписи розділу І книги 5 ЦК України поширюються як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги 5 ЦК України), так і на не договірні (деліктні) зобов`язання (підрозділ 2 розділу III книги 5 ЦК України), а тому її приписи поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Правовідношення, в якому у відповідача (орендаря) виникло зобов`язання повернути позивачу (орендодавцю) суму оплати за договором оренди нежитлового приміщення (тобто сплатити грошові кошти) відповідно до ст. 762 ЦК України, є грошовим зобов`язанням, а тому відповідно на нього можуть нараховуватися інфляційні втрати та 3 % річних на підставі ч. 2 ст. 625 цього Кодексу. Частина 4 ст. 263 ЦПК України передбачає, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Велика Палата Верховного Суду у постановах від 10.04.2018 у справі № 910/10156/17 та від 16.05.2018 у справі № 686/21962/15-ц висловила правову позицію, що положеннями ст. 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання не залежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Згідно правової позиції Верховного Суду викладеної у постанові від 19.07.2018 року у справі № 910/9734/17 - оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених ст. 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення інфляційних втрат і 3 % річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення. В постанові Верховного Суду від 06.11.2018 року у справі № 910/9947/15 висловлено наступне «Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом статей 524, 533-535, 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій кореспондує обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора. Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України нарахування трьох відсотків річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредитору. Як вбачається з таблиці заборгованості, наданою позивачем до позовної заяві, відповідачу за час прострочення виконання зобов`язання нараховано інфляційні втрати у розмірі 7651,64 грн., 3 % річних у розмірі 3541,37 грн., пеню в розмірі 42053,25 грн. Розрахунки складені позивачем суд враховує як належні, а відповідачем не було подано жодних заперечень чи доказів, які б спростували ці розрахунки. Таким чином, повно та всебічно дослідивши матеріали справи та зібрані у ній докази, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує на підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України, тобто з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору.

Outcome: approved