Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-13 00:00:00

В грудні 2025 року адвокат Р.Терновенко в інтересах позивача [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] , яким просить визнати договір купівлі-продажу дійсним будівлю гаражу №8 від 28.11.2021 року, укладений між [PERSON] та [PERSON] , який належить останньому на підставі договору купівлі продажу від 04.05.2006 року, що розташований за адресою: [ADDRESS] . В обгрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що [PERSON] та [PERSON] 28.11.2006 року уклали договір купівлі-продажу нежитлової будівлі гаражу № [NUMBER] , який розташований за адресою: [ADDRESS] без нотаріального посвідчення, який належав відповідачу підставі договору купівлі продажу від 04.05.2006 року. Сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору купівлі-продажу гаражу та відбулося його повне виконання. Позивач [PERSON] сплатив продавцю [PERSON] кошти в повному обсязі в розмірі 20 000 грн. відповідно до умов договору, а передав позивачу предмет договору нежитлову будівлю гараж № [NUMBER] загальною площею 41.40 кв.м., який розташований за адресою : [ADDRESS] . За таких обставин між сторонами фактично було укладено договір купівлі-продажу вказаного об`єкту. Підтвердженням такого договору є розписка від 28.11.2021 року, яку відповідач надав позивачу, як гарантію на укладення нотаріального договору купівлі-продажу гаражу, строк виконання якого сторони погодили до 28.12.2021 року. Однак, відповідач в строк до 28.12.2021 року не виконав взяті на себе зобов`язання згідно укладання нотаріального договору купівлі - продажу гаражу №8. Позивач після строку спливу виконання зобов`язання з 28.12.2021 року по день подачі позову до суду не звертався до відповідача з пропозицією нотаріально укласти договір купівлі-продажу так, як з 24.022022 року розпочалась масштабна військова агресія Росії проти України, оскільки відповідач проживає на території де велись бойові дії а саме в м.Мелітополь Запорізької області. Незважаючи на це, позивач фактично вступив у володіння нерухомим майном, несе витрати на його утримання, користується ним за цільовим призначенням. 04 грудня 2025 року ухвалою Ульяновського районного суду Кіровоградської області позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в спрощеному провадженні без виклику учасників справи ( з повідомленням). Відповідачу в п`ятнадцятиденний строк з моменту отримання ухвали про відкриття провадження подати суду відзив на позовну заяву та всі наявні в нього докази, які стосуються предмету спору, з одночасним направленням копії відзиву та додатків до нього всім учасникам справи та наданням суду доказів про здійснення вказаних дій (ст. 178 ЦПК України), а також в п`ятиденний строк з моменту отримання відповіді на відзив надати суду заперечення на вказану відповідь, з одночасним направленням копії заперечення та додатків до нього всім учасникам справи та наданням суду доказів про здійснення вказаних дій (ст.180 ЦПК України). Відповідач відзиву чи будь-яких клопотань до суду не направив, хоча про розгляд справи повідомлений належним чином, отримав копію ухвали про відкриття провадження, позовну заяву з додатками 27.12.2025року. Відповідач надіслав до суду заяву про визнання позовних вимог. Відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику з повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від сторін у справі не надходило. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] 28.11.2006 року уклали договір купівлі-продажу нежитлової будівлі гаражу № [NUMBER] , який розташований за адресою: [ADDRESS] без нотаріального посвідчення, який належав відповідачу підставі договору купівлі продажу від 04.05.2006 року. Сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору купівлі-продажу гаражу та відбулося його повне виконання. Позивач [PERSON] сплатив продавцю [PERSON] кошти в повному обсязі в розмірі 20 000 грн. відповідно до умов договору, а передав позивачу предмет договору нежитлову будівлю гараж № [NUMBER] загальною площею 41.40 кв.м., який розташований за адресою : [ADDRESS] . За таких обставин між сторонами фактично було укладено договір купівлі-продажу вказаного об`єкту. Підтвердженням такого договору є розписка від 28.11.2021 року, яку відповідач надав позивачу, як гарантію на укладення нотаріального договору купівлі-продажу гаражу, строк виконання якого сторони погодили до 28.12.2021 року. Однак, відповідач в строк до 28.12.2021 року не виконав взяті на себе зобов`язання згідно укладання нотаріального договору купівлі - продажу гаражу №8. Позивач після строку спливу виконання зобов"язання з 28.12.2021 року по день подачі позову до суду не звертався до відповідача з пропозицією нотаріально укласти договір купівлі-продажу так, як з 24.022022 року розпочалась масштабна військова агресія Росії проти України, оскільки відповідач проживає на території де велись бойові дії а саме в м.Мелітополь Запорізької області. Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухиляється від його нотаріального посвідчення, суд у відповідності з ч. 2 ст. 220 Цивільного кодексу України може визнати такий договір дійсними. Відповідно до ст.220 ЦК України та вимог п.4 Постанови Пленуму ВСУ №3 від 28 квітня 1978 року "Про судову практику в справах про визнання угод дійсними", якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, але одна із сторін ухиляється від нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. Аналізуючи представлені позивачем докази суд вважає, що при укладенні угоди між сторонами було досягнуто згоди про всі істотні умови договору купівлі-продажу квартири, на виконання яких позивачкою було сплачено обумовлену суму коштів відповідачу, а відповідач, відповідно до умов договору, передав їй ключі від будинку та наявні в нього правовстановлюючі документи, тобто виконали умови договору в частині фактичної передачі майна та забезпечення до нього вільного доступу. Таким чином, підлягають до задоволення вимоги позивача в частині визнання договору купівлі-продажу дійсним та в частині визнання права власності на придбане житло за угодою купівлі-продажу, оскільки відповідно до вимог ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до ч.3 ст.334 ЦК України право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Право власності є набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Не встановивши обставин, які б свідчили про відсутність можливості у позивача набути право власності на придбане в законному порядку житло, суд визнає за ним таке право. Судові витрати залишити за позивачем згідно поданої ним заяви. На підставі ст.ст. 219, 220, 328, 334 ЦК України,

Outcome: approved