Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-13 00:00:00

[PERSON] , звернувся до суду з позовом до [PERSON] , про визнання права власності на спадкове майно, а саме на земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства, кадастрові номери: - 5622281600:20:000:0084; - 5622282300:14:000:0353; -5622281600:19:000:0018; на території Вараського району Рівненської області. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що після смерті [PERSON] , відкрилась спадщина земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства, які розатошовані на території Вараського району Рівненської області загальною площею 3,4336 га. Отримати свідоцтво про право на спадщину за законом в нотаріальному порядку немає можливості, оскільки державний акт виданий після смерті власника. Роз`яснювальним листом Володимирецької районної державної нотаріальної контори Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції від 15.11.2025 в оформленні права власності на спадкове майно за законом позивачу було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій. Просить позов задовольнити, визнати за ним право власності на спадкове майно за законом та розглянути справу без участі позивача. Ухвалою Володимирецького районного суду Рівненської області від 08 грудня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в справі в порядку загального позовного провадження. Відповідачка [PERSON] , в підготовче судове засідання не з`явилася, будучи належним чином повідомлена про дату та місце розгляду справи, але надала суду заяву в якій просила справу розглядати у її відсутності, заявлені вимоги визнає в повному обсязі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 2 ст.191 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. [INFO] померла [PERSON] , про що свідчить копія свідоцтва про смерть серія [NUMBER] . За життя [PERSON] , на праві приватної власності належали земельні ділянки загальною площею 3,4336 га, для ведення особистого селянського господарства, кадастрові номери: - 5622281600:20:000:0084; - 5622282300:14:000:0353; -5622281600:19:000:0018; на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯБ №050263. За життя [PERSON] заповіту не залишила. На час смерті [PERSON] , проживала одна, що підтверджується довідкою №362 від 17.11.2025 року, яка видана старостою Локницької сільської ради Вараського району Рівненської області. Також судом встановлено, що після смерті [PERSON] , її сестра [PERSON] фактично прийняла спадщину та вступила у володіння спадковим майном, що підтверджується довідкою №3003, яка видана головою Кутинської сільської ради Вараського району Рівненської області. Однак згідно Витягу зі Спадкового реєстру від 15.11.2025, вбачається, що після смерті [PERSON] відсутня спадкова справа згідно даних зі Спадкового реєстру. [INFO] померла [PERSON] , про що свідчить копія свідоцтва про смерть серія [NUMBER] . На час смерті [PERSON] , проживала одна, що підтверджується довідкою №363 від 17.11.2025 року, яка видана старостою Локницької сільської ради Вараського району Рівненської області. Після смерті [PERSON] , відкрилась спадщина у вигляді майна та майнових прав, до складу якої у відповідності до ст.1218 ЦК України входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились у зв`язку з його смертю. Відповідно до ч. 1 ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. У відповідності до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились у зв`язку з його смертю. Як вбачається зі змісту ст. 177, 178 ЦК України, об`єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші та цінні папери, інше майно, майнові права, результати робіт, послуги, результати інтелектуальної, творчої діяльності, інформація, а також інші матеріальні і нематеріальні блага. Об`єкти цивільних прав можуть вільно відчужуватися або переходити від однієї особи до іншої в порядку правонаступництва чи спадкування або іншим чином, якщо вони не вилучені з цивільного обороту, або не обмежені в обороті, або не є невід`ємними від фізичної чи юридичної особи. Згідно ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо де право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Зі змісту цієї статті вбачається, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Також судом встановлено, що після смерті спадкодавиці [PERSON] , відкрилася спадщина на майно, яке складається із земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства, які знаходяться на території Вараського району Рівненської області. Судом також встановлено, що спадкування майна [PERSON] , здійснюється за законом, оскільки заповіт покійною не складався. Позивач [PERSON] , будучи єдиним спадкоємцем першої черги за законом фактично прийняв спадщину та вступив у володіння спадковим майном, а також звернувся з заявою до Володимирецької державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, внаслідок чого, нотаріусом було відкрито спадкову справу, після смерті [PERSON] , що підтверджується Витягами про реєстрацію в Спадковому реєстрі №83322180. Факт родинних відносин між спадкоємцем [PERSON] , та покійною спадкодавицею [PERSON] , підтверджується свідоцтвом про народження позивача серія [NUMBER] де його матір`ю записана [PERSON] . Роз`яснювальним листом Володимирецької районної державної нотаріальної контори Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції №956/01-16 від 15.11.2025 в оформленні права власності на спадкове майно за законом позивачу відмовлено, оскільки державний акт виданий після смерті власника. Рекомендовано, для реалізації спадкових прав, звернутися до суду з позовом про визнання права власності на вказані земельні ділянки, які належали померлій, оскільки державний акт виданий після смерті власника. Відповідно до ч.4 ст.25 ЦК України, цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті. Як зазначено в п.11 ч.1 ст.346 ЦК України, однією із підстав припинення права власності є смерть власника. Згідно ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за законом і за заповітом. Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Незалежно від часу прийняття спадщини, вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. (ч.5 ст. 1268 ЦК України). У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. (ст. 1261 ЦК України) Відповідно до статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Спадкоємці за законом набувають права на спадкування у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини. Відповідно до ч.1 ст.1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у постанові № 7 від 14 квітня 2004 року "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ", право користування земельною ділянкою виникає після одержання її власником або землекористувачем документу, що посвідчує право власності чи право постійного користування або укладання договору оренди, їх державної реєстрації та встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Порядок розпаювання земель колективних сільськогосподарських підприємств установлено Указом Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 08.08.1995 року. Згідно п.4-8 Указу розміри земельної частки (паю) обчислюються комісіями, утвореними у підприємствах, кооперативах, товариствах з числа їх працівників. Рішення щодо затвердження обчислених цими комісіями розмірів земельної частки (паю) по кожному підприємству, кооперативу, товариству окремо приймається районною державною адміністрацією. Видача громадянам сертифікатів на право на земельну частку (пай) єдиного в Україні зразка та їх реєстрація провадяться відповідною районною державною адміністрацією. Після видачі громадянинові державного акта на право приватної власності на земельну ділянку сертифікат на право на земельну частку (пай) повертається до районної державної адміністрації. Відповідно до постанови КМУ «Про затвердження форми сертифікату на право на земельну частку (пай) і зразка Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай)» від 12.10.1995 року № 801, документом, що підтверджує право на пай та його виділення в натурі, є сертифікат, який при вступі у спадщину, серед іншого, надається спадкоємцем нотаріусу. Отже, саме сертифікат засвідчував право власника на земельну частку (пай) і був підставою для виділення земельної ділянки в натурі та отримання правовстановлюючого документу. Видача державного акту після смерті спадкодавця не спростовує факту наявності у нього права власності на ці земельні ділянки і не може бути підставою позбавлення права спадкоємця на спадкове майно. Спадкодавець фактично мав у власності спірні земельні ділянки на підставі сертифікату на земельну частку (пай). Оскільки покійна [PERSON] , за свого життя була власником земельних ділянок, не залишила заповіт, позивач [PERSON] , являється спадкоємцем за законом, проте оскільки державний акт виданий після смерті власника унеможливлює йому оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі, суд вважає позовні вимоги позивача обґрунтованими та знаходить підстави визнати, що [PERSON] , набув право власності на земельні ділянки з підстав прийняття спадщини за заповітом в порядку ст.1258, ч. 3 ст. 1272 ЦК України. Окрім того відповідач позов визнав, а як зазначено у ч.4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. На підставі наведеного,

Outcome: approved