Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-18 00:00:00

Позивач 08 січня 2024 звернувся до суду з позовом, мотивуючи вимоги тим, що мають з відповідачкою спільну дитину [PERSON] , [INFO] . З початком повномасштабного вторгнення проходив військову службу. У жовтні 2023 року, під час, коли позивач лікувався після отриманого поранення, відповідачка без повідомлення причин вивезла спільну доньку у невідомому на той момент напрямку. У грудні 2023 року батьки позивача поїхали до м. Рівного з метою з`ясування обставин та місця фактичного перебування дитини. Там вони з`ясували, що відповідачка має намір вивезти дитину за кордон без відома та згоди батька дитини. Донька сторін мешкала у м. Суми, тут має друзів, оточення, близьких родичів та рідний дім. Просить визначити місце проживання [PERSON] , [INFO] разом з батьком [PERSON] за адресою : [ADDRESS] . 07 березня 2024 року [PERSON] подано зустрічний позов, у якому зазначила, що з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі. Мають спільну дитину доньку [PERSON] , [INFO] . Питання про визначення місця проживання дитини виникло у зв`язку з тим, що батько забрав обманом дитину та утримував всупереч її волі, допоки мати не приїхала по дитину до м. Суми. Зазначає, що на даний час з донькою проживають в м. Рівне в орендованій квартирі. Дитина відвідує навчальний заклад, мати має стабільний дохід. Зважаючи на існуючий спір, відсутність згоди щодо місця проживання дитини, вимушена звернутися до суду для юридичного закріплення місця проживання дочки з матір`ю. Просить визначити місце проживання [PERSON] , [INFO] разом з матір`ю [PERSON] . У судове засідання особи, що беруть участь у страві, не з`явилися. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Представник позивача за первісним позовом заявив клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з відпусткою. Враховуючи третю неявку представника у судове засідання, у задоволенні клопотання протокольною ухвалою суду було відмовлено. Позивач-відповідач [PERSON] в судовому засіданні під час розгляду справи по суті пояснив, що доньку останній раз бачив десь півроку тому. З матір`ю дитини спілкується по телефону, періодично направляє речі дитині, але мати не передає всі речі дитині. Згоди з позивачкою щодо місця проживання дитини не дійшли. Вважає, що дитині з ним буде краще, його стан здоров`я не перешкоджає вихованню дитини. Станом на початок війни [PERSON] перебувала за межами міста, дитина була з ним. Згодом [PERSON] вивезла дитину у м. Рівне і місце проживання дитини позивачу не повідомила. Позивач працює, в нього ненормативний робочий час, працює в межах Сумської області. Спілкується з дитиною телефоном, утримує її. Відповідач-позивач за зустрічним позовом [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що на момент, коли почалася війна, була за межами м. Суми. Місто було окуповане, чоловік відмовився привозити дитину, а вона не могла приїхати. Після деокупації м. Суми, повернулась додому. Згодом виїхала з донькою до м. Рівне, де наразі і проживає. Спілкуватися з дитиною не забороняє. Наданий час орендує квартиру в м.Рівне, має стабільний заробіток. Дитина навчається у школі, відвідує гуртки. На гуртки водить дитину сама, оскільки може самостійно корегувати графік роботи. Щодо фінансових та матеріальних питань батьку дитини не телефонує. Батько ініціативу стосовно виховання дитини не проявляє. Ухвалою суду від 10.01.2024 відкрито провадження у справі, призначено підготовче засідання . 07.03.2024 року [PERSON] подано зустрічний позов, який ухвалою суду від 13.03.2024 прийнято до провадження та об`єднано з первісним позовом. Ухвалою суду від 26.03.2024 року відмовлено у задоволенні заяви [PERSON] про забезпечення позову шляхом заборони виїзду дитини за межі України. Ухвалою від 28.10.2024 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що первісний позов не підлягає задоволенню, а зустрічний позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони з 29липня 2017 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який за поясненням сторін, розірвано (а.с.9 т.1). Мають спільну дитину доньку [PERSON] , [INFO] (а.с.10 т.1). Відповідно до довідки про реєстрацію місця проживання особи № 14.03-08/26350 від 06.12.2018 [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с.11 т.1). Відповідно до відповіді про реєстрацію місця проживання особи від 09.01.2024 батьки дитини зареєстровані за цією ж адресою (а.с.17-18 т.1). Сторонами не заперечується той факт, що з початку 2024 року мати разом з дитиною фактично проживають у м. Рівному. Батько дитини проживає у м. Суми. Згідно договору оренди (найму) житлового приміщення від 21.11.2023 року [PERSON] орендує трикімнатну квартиру за адресою : [ADDRESS] (а.с.49-51т.1). Згідно з витягу з наказу командира військової частини [NUMBER] № 25 від 25.01.2024 [PERSON] виключений зі списку особового складу військової частини на підставі наказу командира військової частини № 14-РС від 14.01.2024 (а.с.58-59 т.1). Відповідно до довідки від 29.02.2024 р., виданої ХДОП «Маленькі кроки», [PERSON] , [INFO] , навчається у Християнському дошкільному освітньому просторі «Маленькі кроки», який функціонує на базі релігійної громади (церкви) християн віри евангельської «Добрий Самарянин» (а.с.73 зворот т.1). Згідно педагогічної характеристики від 16.01.2024 р., наданої ХДОП «Маленькі кроки», [PERSON] розвивається згідно до своїх вікових особливостей. Мама- [PERSON] , яка виховує дівчинку, постійно контактує та співпрацює з педагогами в освітньому процесі та створює усі умови для гармонійного розвитку та навчання дитини (а.с.75 т.1 ). З консультативного висновку спеціалістів від 15.01.2024 р. вбачається, що [PERSON] часто хворіюча дитина, перебуває на обліку у ендокринолога (а.с.101 зворот- 102 т.1). Згідно психолого-педагогічної характеристики на виховану [PERSON] від 08.02.2024 № 01-36/39, наданої Сумський ДНЗ №14 «Золотий півник» СМР, під час перебування в закладі [PERSON] дотримувалася режиму дня та правил поведінки. Ставлення до дитячого садка та вихователів позитивне (а.с.102 зворот т.1). Згідно податкової декларації платника єдиного податку [PERSON] зареєстрована як суб`єкт підприємницької діяльності. Згідно відповіді за запит ГУ ДПС у Сумській області від 13.05.2025 року за період з січня 2024 по березень 2025 року отримувала доходи від заняття підприємницькою діяльністю (а.с.69-70, 150-153,,158-,160-164, т. 1, а.с. 39-40 т.2). Відповідно до довідки про отриманні доходи від 28.12.2023 р. [PERSON] працював у Військовій частині [NUMBER] до грудня 2023 року та отримував грошове забезпечення (а.с.145 т.1). Згідно довідки від 31.05.2024 №30, виданої Філією «Лебединське лісове господарство» ДСПГП «Ліси України», [PERSON] працює на посаді начальника відділу лісового та мисливського господарства з 04 березня 2024 року по даний час та отримує дохід (а.с.146 зворот-147 т.1). На підтвердження участі у матеріальному утриманні дитини [PERSON] надав копії фіскальних чеків, квитанцій та рахунків за період з листопада 2023 по січень 2025 року (а.с. 5-18 т.2). У судовому засіданні було здійснене спілкування з дитиною, в ході спілкування [PERSON] повідомила, що проживає у м. Рівне разом із мамою, з татом спілкується по телефону (частіше вона йому дзвонить, ніж він їй). Тато передає подарунки: речі та іграшки. Дитина бажає жити з мамою, з татом також бажає бачитись. З татом не бажає жити, бо вони (тато, бабуся та дідусь) «вкрали» її у мами. Свідок [PERSON] , допитаний в судовому засіданні пояснив, що є другом [PERSON] , коли він перебував у шлюбі з [PERSON] , дружили сім`ями. Бував у них дома, сім`я проживала разом із батьками [PERSON] . Вони приділяли багато уваги та часу вихованню онуки. Неодноразово був свідком того, що [PERSON] підвищувала голос на дитину. Відповідаючи на питання, коли востаннє бачив дитину, свідок повідомив, що після того, як [PERSON] вивезла дитину з м. Суми, батьки [PERSON] з відома матері привезли її назад у місто. [PERSON] віддала дитину, але згодом повернулася у м. Суми та за участі працівників поліції забрала дитину. Свідок [PERSON] , допитана в судовому засіданні пояснила, що є сусідкою [PERSON] . Дружила з [PERSON] . Наприкінці 2023 року [PERSON] зробили операцію, [PERSON] не відвідувала його, забрала дитину і з`їхала. Повідомила, що дитиною, коли вона жила в м. Сумах, багато займались батьки позивача. Мати дитини часто підвищувала голос на неї. Відповідно до статті 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до статей 150-157 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Питання виховання дитини вирішуються батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною, брати участь у її вихованні. Згідно зі ст. 157 Сімейного кодексу України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Відповідно до ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Згідно з вимогами ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Частиною 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. За ст. 9 Конвенції про права дитини, дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їхньому бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Принцип 6 Декларації прав дитини, за яким малолітня дитина може бути розлучена зі своєю матір`ю лише у винятковій ситуації, не можна тлумачити таким чином, що у матері малолітньої дитини мається перевага перед батьком при вирішенні питання щодо визначення місця проживання дитини, приймаючи до уваги рівність прав обох батьків щодо дитини, що витікає як зі ст.141 СК України, так зі змісту Конвенції про права дитини. Згідно висновку органу опіки та піклування Виконавчого комітету Рівненської міської ради від 13.01.2025 орган опіки вважає за доцільне визначити місце проживання [PERSON] , [INFO] , з матір`ю [PERSON] . Висновок мотивовано тим, що під час бесіди з дитиною, вона пояснила, що живе з мамою, у них хороші довірливі відносини. До м.Суми їхати не хоче, бо там багато вибухів. Тато давно не телефонував їй не передавав їй ніяких подарунків. Пояснила, що хоче жити з мамою (а.с.214-215,227-229 т.1) . З витягу з протоколу № 1 засідання Комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітету Рівненської міської ради від 09.01.2025 року вбачається, що засідання проводилося в присутності батька та матері малолітньої дитини (а.с.238-239 т.1). Згідно акту обстеження умов проживання від 27.11.2024 року, складеного начальником відділу правового та соціального захисту дітей І.Самолюк, за місцем проживання [PERSON] , її матір`ю створені комфортні умови для проживання, між мамою та донькою дружні, доброзичливі стосунки (а.с.25 т.2). Згідно акту обстеження умов проживання від 14.01.2025 року, складеного Управлінням ССД СМР провести обстеження умов проживання за адресою: [ADDRESS] не вдалося за можливе у зв`язку з тим, що двері квартири ніхто не відчинив (а.с.27 т.2). Згідно висновку Управління «Служба у справах дітей» СМР від 25.11.2025 №1837/27.1-26 зважаючи на більшу особисту прихильність малолітньої [PERSON] , [INFO] , до матері [PERSON] та забезпечення права дитини на більш безпечні умови проживання, вважають за можливе визначити місце проживання [PERSON] з матір`ю [PERSON] (а.с.69-70 т.2). Згідно зі ст. ст. 12, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Під час вирішення спору, щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан і здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Судом встановлено, що дитина фактично мешкає разом із матір`ю у м. Рівне. Для дитини створені комфортні умови для навчання та проживання. Дитина має прихильність до матері. До батька теж ставиться з любов`ю, але висловила бажання жити з матір`ю. При вирішенні питання про визначення місця проживання дитини суд також враховує, що м. Суми, де просить визначити місце проживання дитини позивач за первісним позовом, на даний час знаходиться в зоні можливих бойових дій, що створює реальну загрозу життю та здоров`ю малолітньої дитини. Натомість м. Рівне, де дитина фактично проживає з матір`ю з початку 2024 року, є більш безпечним регіоном, що відповідає інтересам безпеки дитини. Хоча позивач за первісним позовом має стабільний дохід, житло та виявляє бажання виховувати дитину, суд зазначає, що в силу специфіки його роботи (ненормований робочий час та робота поза межами міста), він не зможе приділяти дитині стільки ж особистого часу, скільки приділяє мати, яка самостійно корегує власний графік. Крім того, суд бере до уваги безпосередню думку малолітньої [PERSON] , яка під час спілкування в судовому засіданні та з фахівцями органу опіки висловила бажання проживати з нею. Хоча дитина не досягла 10-річного віку, її думка є важливою для визначення "найкращих інтересів дитини", які є пріоритетними згідно з практикою ЄСПЛ . Аналізуючи висновки обох органів опіки та піклування (як Рівненської міської ради, так і Сумської міської ради), суд зазначає, що обидві установи дійшли висновку про доцільність визначення місця проживання дитини з матір`ю. Зміна фактичного місця проживання дитини, яка вже адаптувалася до умов у м. Рівне, відвідує там навчальний заклад та гуртки, на даний момент може призвести до додаткового психологічного стресу малолітньої. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що найкращим інтересам [PERSON] відповідатиме проживання разом з матір`ю. При цьому суд наголошує, що визначення місця проживання дитини з матір`ю не позбавляє батька права на особисте спілкування з донькою, участь у її вихованні та матеріальному утриманні. Відтак, у задоволенні первісного позову слід відмовити. Зустрічний позов підлягає задоволенню. На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача за зустрічним позовом на користь позивачки за зустрічним позовом підлягає стягненню судовий збір в сумі 1211 грн. 20 коп.

Outcome: approved