Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-18 00:00:00

Представник позивача [PERSON] адвокат Токарєва О.Г. звернулась до суду із позовом до [PERSON] про зменшення розміру аліментів на утримання дитини. Представник позивача просить суд: - зменшити розмір аліментів, які стягуються з [PERSON] на користь [PERSON] , на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , відповідно до судового наказу Заводського районного суду міста Кам`янського від 29 жовтня 2024 року у справі № 208/12285/24 з розміру 1/4 частини всіх видів доходу щомісячно до 1/8 частки всіх видів доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, з часу набрання рішення суду законної сили до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначає, що 01 березня 2014 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб. Від шлюбу у них народився син [PERSON] , [INFO] . 11 січня 2021 року рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області шлюб між сторонами було розірвано. 29 жовтня 2024 року Заводським районним судом міста Кам`янського був виданий судовий наказ про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини: [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 28.10.2024 року і до повноліття дитини. З часу присудження аліментів матеріальне та сімейне становище у позивача змінилось, а саме: 01 листопада 2024 року позивач уклала шлюб з [PERSON] . Позивач після державної реєстрації шлюбу змінила прізвище з [PERSON] на [PERSON] . [INFO] у позивача від шлюбу з [PERSON] народився син [PERSON] . У зв`язку з народженням дитини позивач з 01.07.2025 року знаходиться у відпустці за доглядом за дитиною до трьох років та не має можливості працювати та отримувати дохід. У зв`язку з народженням дитини у позивача змінився матеріальний та сімейний стан. В судове засідання позивач [PERSON] та її представник адвокат Токарєва О.Г. не з`явились, представник позивача надала суду заяву про розгляд справи за їх відсутністю, позивач позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити. В судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, надав суду заяву, в якій зазначає, що позовні вимоги позивача визнає у повному обсязі, не заперечує проти їх задоволення та просить розгляд справи проводити без його участі. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Ухвалою суду від 28 листопада 2025 року відкрито провадження по справі. Вивчивши матеріали цивільної справи, дослідивши надані суду докази, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню. Згідно свідоцтва про народження, серії [NUMBER] , вбачається, що сторони по справі [PERSON] та [PERSON] мають дитину [PERSON] , [INFO] , актовий запис № 473 (а.с.8). Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 11 січня 2021 року по справі №235/6967/20 розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] (а.с.9). Судовим наказом Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 29 жовтня 2024 року по справі №208/12285/24 стягуються аліменти з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дитини: [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 28 жовтня 2024 року і до повноліття дитини (а.с.14). Згідно свідоцтва про шлюб, серії [NUMBER] , вбачається, що [PERSON] 01 листопада 2024 року зареєструвала шлюб з [PERSON] . Прізвище [PERSON] після державної реєстрації шлюбу « [PERSON] » (а.с.11). Згідно свідоцтва про народження, серії [NUMBER] , вбачається, що у [PERSON] та [PERSON] народилась дитина [PERSON] , [INFO] , актовий запис №235 (а.с.10). Згідно довідки, наданої 24.09.2025 р. Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області, вбачається, що [PERSON] призначена з 01.06.2025 по 30.06.2025 допомога при народженні дитини (одноразово) в сумі 10320,00 грн. та допомога при народженні дитини (щомісячна виплата) з 01.07.2025 по 30.06.2028 в розмірі 860,00 грн. щомісячно (а.с.12-13). Відповідно до довідки форми ОК-5 від 09.10.2025 року, вбачається, що [PERSON] на даний час не працює (а.с.15-16). Стаття 15 Цивільного кодексу України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Як передбачено ст. 11 Закону України «Про охорону дитинство», батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно до ч.1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно до абз.2 ч.2 ст. 182 СК України, мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Враховуючи зміст ст. ст. 182, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Як роз`яснено до п.п. 3 п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» - вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Судом встановлено, що позивач має на утриманні двох дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів. При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного і зміни матеріального стану. Однак, зміна сімейного стану є самостійною, не залежною від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів. Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України). Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Аналізуючи докази у справі та вимоги закону і роз`яснення Пленуму ВСУ, а також враховуючи матеріальний і сімейний стан позивача, а саме: те, що вона має на утриманні двох дітей, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача про зменшення розміру аліментів підлягають задоволенню. На підставі ст.141 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути сплачений позивачем судовий збір у розмірі 1211,20 грн. з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved