Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом про скасування постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії та визнання права власності на частку спадкового майна та просила скасувати постанову пприватного нотаріуса Ткачук М.В. від 24.06.2025 року № 104/02-31 про відмовуу вчиненні нотаріальної дії та витребувати спадкову справу № 73/2024, заведеної після смерті [PERSON] ; визнати за [PERSON] право власності на частину земельної ділянки площею 0,0158 га, кадастровий номер 0510137000:03:005:0078, за адресою: [ADDRESS] , мотивуючи позовні вимоги тим, що у інший спосіб (у позасудовому, нотаріальному порядку) оформити спадщину неможливо. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 05.09.2025 року було прийнято заяву до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у справі. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 02.10.2025 року було витребувано від приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу Ткачук М.В. належним чином засвідчену копію спадкової справи № 73/2004, заведеної після смерті [INFO] [PERSON] . Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 22.10.2025 року було залучено до участі у справі Вінницьку міську раду як співвідповідача. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 17.12.2025 року було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Представник позивача [PERSON] адвокат Мандрик П.Ю. у судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю та просила їх задовольнити. Представник відповідача - Вінницької міської ради Собчук Т.П. у судовому засіданні при вирішенні справи поклалася на розсуд суду, а також до суду було подано відзив на позовну заяву від 03.11.2025 року. Відповідач приватний нотаріус Вінницького міського нотаріального округу Ткачук Марина Владиленівна у судове засідання не з`явилася, будучи належним чином повідомленою про його дату, час та місце, однак нею було надано витребувані судом письмові докази. Вивчивши матеріали цивільної справи, матеріали спадкової справи № 73/2024, оцінивши докази у їх сукупності, суд доходить до висновку, що позов частково обґрунтований та підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Судом установлено такі обставини справи та відповідні їм правовідносини на підставі наданих доказів. Відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку від 26.05.2008 року серії ЯД № 405915, виданого на підставі рішення Вінницької міської ради від 22.12.2006 року № 680, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010800300545, земельна ділянка для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, загальною площею 0,0158 га, у межах згідно з планом (кадастровий номер 0510137000:03:005:0078), розташована по [ADDRESS] , належить на праві спільної сумісної власності позивачу [PERSON] та померлій [PERSON] (без визначення часток). [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 24.12.2024 року (актовий запис № 3385). Позивач [PERSON] є рідною сестрою (по матері) [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 13.12.1973 року та Повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження № 00051969452 від 24.06.2025 року. Матір сестер [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 05.11.2024 року. Як вбачається з матеріалів спадкової справи № 73/2024, позивач [PERSON] є єдиним спадкоємцем за законом другої черги (як рідна сестра) відповідно до ст. 1262 ЦК України після смерті [PERSON] . Однак, Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 24.06.2025 року № 104/02-31 приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Ткачук М.В. було відмовлено у видачі на ім`я [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [INFO] [PERSON] на частку земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, загальною площею 0,0158 га, у межах згідно з планом (кадастровий номер 0510137000:03:005:0078), розташованої по [ADDRESS] , оскільки не визначено частки спадкодавця у спільному сумісному майні. При цьому, позивачеві [PERSON] як сестрі [PERSON] було видано свідоцтва про право на спадщину за законом на інше спадкове нерухоме майно (квартиру, частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами), що підтверджується матеріалами спадкової справи № 73/2024. Відповідно до ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно); майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності; право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом ; спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Згідно з ч.1 ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Відповідно до ст. 370 ЦК України, співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності; у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Згідно зі ст. 89 ЗК України земельна ділянка може належати на праві спільної сумісної власності лише громадянам, якщо інше не встановлено законом; у спільній сумісній власності перебувають земельні ділянки: а) подружжя; б) членів фермерського господарства, якщо інше не передбачено угодою між ними; в) співвласників жилого будинку; г) співвласників багатоквартирного будинку; співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки, крім випадків, установлених законом; поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом. При цьому, як вбачається з правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 22 квітня 2020 року у справі № 127/23809/18, визначення судом частки співвласника у праві спільної сумісної власності на спірну земельну ділянку за померлим не узгоджуються з вимогами чинного законодавства, оскільки у такому разі судом буде вирішено питання про права особи, яка не є стороною процесу та у зв`язку зі смертю не має цивільної процесуальної правоздатності і дієздатності; позивач не позбавлена права на захист своїх порушених прав шляхом подання позову про визнання права власності в порядку спадкування на спірну земельну ділянку. Згідно зі ст. 16 ЦК України суд може захистити цивільне право або інтерес у спосіб, що встановлений договором або законом, а тому у даному випадку існують підстави та необхідність для захисту прав позивача шляхом визнання права власності у порядку спадкування за законом, оскільки іншим шляхом захистити цивільне право позивача неможливо (при цьому, на переконання суду, дії нотаріуса є правомірними, а тому підстави для їх оскарженні відсутні), а отже позов підлягає частковому задоволенню з огляду на неможливість визначення судом частки співвласника у праві спільної сумісної власності на спірну земельну ділянку за померлим. Судові витрати слід залишити за стороною позивача, про що вона клопотала.

Outcome: partial