Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-18 00:00:00

До Миронівського районного суду Київської області з вищевказаною позовною заявою звернулася представник позивача адвокат Притула Л.О. В позовній заяві представник позивача просила суд ухвалити судове рішення яким визнати виконавчий напис №5310 вчинений 03 листопада 2020 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личуком Тарасом Володимировичем про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» заборгованості в розмірі 895812,57 грн. таким, що не підлягає виконанню. 15 грудня 2025 року від представника позивача адвоката Притули Л.О. надійшла заява про збільшення розміру позовних вимог, яку мотивувала тими обставинами, що на час звернення до суду з зазначеною позовною заявою сума коштів, які були утримані із заробітної плати позивача на виконання оспорюваного виконавчого напису, складала 12786,76 грн. Ухвалою Миронівського районного суду Київської області від 30.10.2025 р. забезпечено позов у справі № 371/1772/25, зупинено стягнення на підставі виконавчого документу виконавчого напису приватного нотаріуса Івано Франківського міського нотаріального округу Личука Тараса Володимировича №5310 від 03 листопада 2020 року у виконавчому провадженні №65030696 до вирішення судом по суті спору. Проте до надходження постанови приватного виконавця на адресу ВЧ [NUMBER] за місцем проходження служби, із заробітної плати позивача у листопаді 2025 року ще здійснено утримання на користь ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» по виконавчому напису № 5310 від 03.11.2020 р. Тож із заробітної плати позивача на виконання оспорюваного виконавчого напису за період з серпня до листопада 2025 року було утримано на користь відповідача ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» всього 26130,33 грн. Тому представник позивача адвокат Притула Л.О. просила стягнути з ТОВ «Еліт Фінанс» на користь [PERSON] 26130,33 грн. безпідставно набутих коштів. Представник позивача позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не з`явився. Від директора ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» Наваренко В.Г. надійшов відзив в якому просить відмовити в задоволення позовних вимог щодо стягнення з ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» коштів у повному обсязі, обгрунтувавши тим, що правовою підставою для набуття відповідачем спірних грошових коштів в першу чергу є саме вищевказаний кредитний договір, а не виконавчий напис та даний договір є дійсним та жодного судового рішення про визнання даного договору недійсним/неукладеним/нікчемним тощо не існує, крім того 12 січня 2026 року від представника відповідача надійшло клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, при цьому вказавши, що покладення судових витрат на відповідача в розмірі, заявленому позивачем є неправильним і несправедливим. Вважає, що відшкодування відповідачем витрат можливе в обсязі 1000,00 грн. Треті особи, будучи належним чином повідомленими про час та місце судового засідання, на нього не з`явились, клопотань про відкладення розгляду справи, відзиву та пояснень не надали. Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, зважаючи на наступне. Згідно з вимогами ст. 55 Конституції України права та свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод, інтересів. Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб. Таким чином, суд під час розгляду цивільної справи повинен захищати порушені, невизнані або оспорювані права, свободи чи інтереси фізичних осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ч. 1 ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. В судовому засіданні встановлено, що 03 листопада 2020 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Тарасом Володимировичем видано Виконавчий напис №5310 щодо стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Еліт Фінанс» в розмірі 895812,57 грн. Стягнення заборгованості здійснюється за період з 26 серпня 2020 року по 22 жовтня 2020 року. Сума заборгованості складається з: суми заборгованості за кредитом 344 705,69 грн.; суми заборгованості за відсотками за користування кредитом 550 806, 95 грн.; суми сплати плати, що здійсненя стягувачем за вчинення виконавчого напису 30,00 грн. Позивач [PERSON] є військовослужбовцем, проходить службу у військові частині. З даних постанови про відкриття виконавчого провадження від 02 квітня 2021 року вбачається, що на виконанні у виконавця перебуває виконавчий напис приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу Личука Т.В. №5310 від 03 листопада 2020 року, яким стягнуто з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» заборгованість, що виникла за кредитним договором №145/П/04/2007-840 від 25 квітня 2007 року, з усіма додатками та додатковими угодами, який укладений між ВАТ «КБ «Надра» та [PERSON] . Правонаступником усіх прав та обов`язків ПАТ «КБ «Надра» за вказаним кредитним договором є ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» на підставі договору відступлення права вимоги за кредитними договорами від 26 серпня 2020 року. Строк платежу по кредитному договору настав, боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості здійснюється за період з 26 серпня 2020 року по 22 жовтня 2020 року. Загальна сума заборгованості становить 895812,57 грн. Спори між боржниками і стягувачами, а також спори за позовами інших осіб, прав та інтересів яких стосуються нотаріальні дії чи акт, у тому числі про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, про повернення стягнутого за виконавчим написом вирішуються судом у порядку цивільного судочинства за позовами боржників або зазначених осіб до стягувачів, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа. За правилами цивільного судочинства як спір про право в позовному провадженні розглядаються позови про оскарження дій нотаріуса щодо вчинення виконавчого напису, коли йдеться виключно про порушення нотаріусом правил вчинення відповідної нотаріальної дії і при цьому позивачем не порушується питання про захист права відповідно до положень цивільного законодавства. За загальним правилом ст. ст. 15, 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених ч. 1 ст. 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. При цьому, відповідно до ст. 18 Цивільного кодексу України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Так, згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу II Порядку). Згідно з п. п. 2.1 п. 2 Глави 16 розділу II Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу II Порядку). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу II Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. При цьому стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акту має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. При цьому заборгованість боржника повинна бути саме безспірною. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 Цивільного кодексу України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів (Постанова ВП Верховного Суду від 27 березня 2019 року справа № 137/1666/16-ц, постанова Верховного Суду від 22 травня 2020 року справа № 674/918/17). Як визначила Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28 березня 2018 року справа № 444/9519/12, від 04 липня 2018 року справа № 310/11534/13-ц, від 31 жовтня 2018 року справа № 202/4494/16-ц, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом, комісії припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування, і з огляду на вказані висновки, сума заборгованості за виконавчим написом не є безспірною. Слід зазначити, що матеріали справи не містять доказів того, що ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» є правонаступником ПАЬТ «КБ «Надра», а також яку саме суму заборгованості [PERSON] вони отримали. Відповілно до п. 3.1 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22 лютого 2012 року, нотаріус вчиняє виконавчі написи якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Строки протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу (п. 3.4 глави 16 розділу ІІ Порядку). Строк ліміту Кредитного договору з фізичною особою №145/П/04/2007-840 від 25 квітня 2007 року: укладено строком до 18 квітня 2014 року, строк кредитування закінчився 19 квітня 2014 року. Тобто днем виникнення права вимоги є 18 квітня 2014 року, при цьому трирічний строк, передбачений ст. 88 Закону України «Про нотаріат» та підпунктом 3.1 глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису, закінчився 19 квітня 2014 року. Як вбачається із оскаржуваного виконавчого напису, він вчинений нотаріусом 03 листопада 2020 року, тобто поза межами трирічного строку, на протязі якого нотаріус може вчинити такий напис. З огляду на вказане, суд приходить до висновку про відсутність безспірної заборгованості між [PERSON] та ТОВ «ФК «Еліт Фінанс», а тому позовні вимоги [PERSON] про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню підлягає задоволенню. Оскільки позивач згідно із Закону України «Про захист прав споживачів» звільнений від сплати судового збору, то, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 1211,20 грн. Відповідно до Договору про надання (правової) правничої допомоги від 08 жовтня 2025 року укладеного між позивачем [PERSON] та адвокатом Притулою Л.О., до пункту 2 додаткової угоди № 2 від 08.10.2025 р. сторони домовились, що гонорар адвоката визначається фіксованою сумою у розмірі 10000 (десять тисяч) грн за вчинення адвокатом комплексу правничих дій, спрямованих на забезпечення належної реалізації прав та обов`язків клієнта та представництво його інтересів у суді першої інстанції під час розгляду цивільної даної справи. На думку представника позивача, у зв`язку з суттєвим зростанням обсягу правничої допомоги позивача між [PERSON] та адвокатом Притулою Л.О. укладено додаткову угоду № 3 до договору про надання правової (правничої) допомоги згідно з умовами якої сторони домовились, що у зв`язку із збільшенням обсягу правничої допомоги, пов`язаної із представництвом адвокатом інтересів клієнта у суді Миронівському районному суді Київської області. До обумовленої у цьому пункті правничої допомоги належить: надання правничої допомоги із представництва інтересів клієнта в суді першої інстанції під час розгляду справи із викликом сторін, участь у судових засіданнях 2000,00 грн одне судове засідання; складення та направлення адвокатських запитів за необхідності витребування додаткових доказів під час підготовчого провадження 1000,00 грн за один запит; опрацювання документів, наданих іншими учасниками розгляду справи, та формування правової позиції щодо них 1000,00 грн; складення та направлення до суду та іншим учасникам розгляду справ заяв по суті справи, клопотань, заяв, пояснень, інших процесуальних документів під час розгляду справи, за необхідності від 1000,00 грн до 3000,00 грн за один процесуальний документ. Гонорар та фактичні витрати за надану правничу допомогу становить 20000,00 грн. Враховуючи позицію Верховного Суду від 07 листопада 2019 року у справі № 905/1795/18 та від 08 квітня 2020 року у справі № 922/2685/19 зазначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved