Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-13 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача та просить визнати за нею в порядку спадкування за законом після смерті двоюрідної бабусі [PERSON] , померлої [INFO] , право власності на житловий будинок [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що вона є єдиним спадкоємцем вказаного майна, що належало, [PERSON] . Заповіту померла за життя не склала. Інших спадкоємців немає, вона вступила у фактичне управління та володіння спадковим майном. Позивач звернулася до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, однак їй було відмовлено, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадковий житловий будинок. Враховуючи вищевикладене, позивач змушена звернутися до суду для реалізації своїх спадкових прав. Позивач [PERSON] надала заяву, в якій зазначає, що позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити, слухати справу за її відсутності. Представник відповідача Чугуївської міської ради Харківської області надав заяву про розгляд справи за відсутності представника, та ухвалення рішення згідно вимог чинного законодавства. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. [INFO] померла [PERSON] . Однак позивачем до матеріалів справи не додано доказів, які б підтверджували даний факт. Як зазначає позивач, після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами [ADDRESS] . Частинами 1, 2 ст. 1220 ЦК України установлено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою ч. 3 ст. 46 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 1216, ч. 1 ст. 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Статтею 1223 ЦК України передбачено, у разі відсутності заповіту, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених ст.1259 цього Кодексу. Згідно ст. 1265 ЦК України у п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Ступінь споріднення визначається за числом народжень, що віддаляють родича від спадкодавця. Народження самого спадкодавця не входить до цього числа. Факт родинних відносин між спадкодавцем та спадкоємцем підтверджується копією запису про народження № 147, зробленого Відділом актів громадянського стану народного комісаріату Внутрішніх справ УРСР, копією свідоцтва про народження від 27.05.1960 серії [NUMBER] , копією свідоцтва про народження від 20.01.1984 серії [NUMBER] . 02.07.2010 позивач уклала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище на « [PERSON] », що підтверджується Витягом з Держаного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 00051383088 від 23.05.2025. 04.10.2019 позивач уклала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище на « [PERSON] », що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, серії [NUMBER] від 31.08.2002, видане повторно. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1270 ЦК України). За правилами ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Подання заяви про прийняття спадщини є дією, що її повинен вчинити спадкоємець, який бажає прийняти спадщину у разі, коли він не проживав на час відкриття спадщини постійно зі спадкодавцем. На підставі ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є такі, що пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть застосовуватися, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через брак інформації про смерть спадкодавця, незнання положень закону тощо, тоді немає правових підстав для визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Такі правові висновки викладено у постановах Верховного Суду України від 04 листопада 2015 року у справі № 6-1486цс15 та від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17, а також у постановах Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі № 565/1145/17 (провадження № 61-38298св18), від 17 жовтня 2019 року у справі № 766/14595/16 (провадження № 61-6700св19), від 30 січня 2020 року у справі № 487/2375/18 (провадження № 61-10136св19), від 31 січня 2020 року у справі № 450/1383/18 (провадження № 61-21447св19). Згідно з ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Матеріали справи не містять жодних доказів щодо проживання позивача [PERSON] разом зі спадкодавцем [PERSON] , померлою [INFO] , на час відкриття спадщини за однією адресою. Також, з листа, наданого приватним нотаріусом Чугуївського районного нотаріального округу Харківської області Оксендлєр О.Б. за № 708/01-16 від 14.10.2025 вбачається, що із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину до нотаріальної контори позивач [PERSON] звернулась лише 14.10.2025, зареєстрована в журналі реєстрації вхідних документів за № 277/01-16, тоді як спадкодавець [PERSON] , померла [INFO] , тобто з пропуском шестимісячного строку, встановленого ст. 1270 ЦК України для подання заяви про прийняття спадщини. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст. 78 ЦПК України). Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. За положеннями ст. 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 1 ст. 81 ЦПК України). Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України). Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Позивач вважала, що має право на визнання за нею права власності на спадкове майно. Проте відповідно до положень ч. 1 ст. 1296 ЦК України лише спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Також, суд не погоджується з позивачем, що вона має право на визнання за нею права власності через те, що є спадкоємцем п`ятої черги, оскільки строки для прийняття спадщини, передбачені уст. 1270 ЦК України у встановлені законом для усіх спадкоємців без виключення. Суд вважає, що у цій справі відсутні підстави для визнання за [PERSON] права власності на спадкове майно після смерті двоюрідної бабусі, [PERSON] , померлої [INFO] , оскільки позивачем не доведено факту прийняття спадщини після померлої двоюрідної бабусі, порушено строки звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини та не доведено підстави для спадкування відповідно до вимог ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Питання щодо судових витрат суд вирішує на підставі ст. 141 ЦПК України.

Outcome: dismissed