Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просить стягнути з відповідача на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» заборгованість за кредитним договором у розмірі 29452,5 гривень та судові витрати. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 03.11.2023 ТОВ «Слон Кредит» (кредитодавець) та [PERSON] (позичальник) уклали договір про надання споживчого кредиту №1279102, за умовами якого кредитодавець надав позичальнику грошові кошти (кредит) в розмірі 4 000 гривень, а позичальник зобов`язався повернути кредит та проценти за користування ним, однак не виконав своїх зобов`язань належним чином. Право вимоги за цим договором перейшло від ТОВ «Слон Кредит» до ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» на підставі договору факторингу №27062025 від 27.06.2025 року. Заборгованість відповідача за кредитним договором становить 29 452,5 грн., з них 3 300 грн. - тіло кредиту, 26 152,5 грн. - проценти за користування кредитом, нараховані первісним кредитором. У зв`язку з цим, позивач просить суд стягнути з відповідача на користь до ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» вказану заборгованість, а також судові витрати по справі. Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 28 листопада 2025 року справу прийнято до розгляду та визначено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін (а.с.98-99). Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. 12 грудня 2025 року на адресу суді від відповідача [PERSON] надійшов відзив. Заперечуючи позовні вимоги, відповідач зазначає, що отримала кредит у розмірі 4 000 гривень за договором №1279102 від 03.11.2023 року. Крім того, [PERSON] є дружиною діючого військовослужбовця, призваного на військову службу по мобілізації 02.08.2024 року. Відповідно до п.15 ст.14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», [PERSON] , як дружина військовослужбовця, звільняється від нарахування штрафних санкцій, пені та відсотків за кредитом з дня призову її чоловіка по мобілізації. Враховуючи викладене, зазначила, що визнає позовні вимоги в частині стягнення тіла кредиту в розмірі 3300,00 грн., щодо стягнення суми відсотків не визнає позовні вимоги та просила в цій частині відмовити в задоволенні позову (а.с.103-105). 12.12.2025 року на адресу суді від відповідача [PERSON] надійшло клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу, відповідно до якого вона просить зменшити витрати на правничу допомогу з 10 000,00 гривень до 2 000,00 гривень (а.с.115а -122). 22 грудня 2025 ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» подало відповідь на відзив, в якому, загалом, повторило аргументи позовної заяви. Щодо застосування до відповідача п.15 ст.14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», зазначають наступне. Для звільнення від нарахування штрафів, пені та відсотків за користування кредитом, позичальник повинен надати банку перелік документів, встановлений Міністерством оборони від 21.08.2014 року 322/2/71442. В матеріалах справи відсутні докази направлення таких документів первісному кредитору ТОВ «Слон Кредит» та позивачу до моменту звернення з позовною заявою до суду. Крім того, [PERSON] перебуває на військовий службі за призовом у військовій частині [NUMBER] з 02.08.2024 року, проте кредитний договір з відповідачем укладено 03.11.2023 року. Доказів перебування [PERSON] на військовій службі в період, що передує 02.08.2024 року, відповідачем не надано (а.с.128-135). У судове засідання учасники справи не з`явились. Представник позивача у тексті позову та відповіді на відзив просив суд розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання не з`явилась, про дату, час і місце судового розгляду справи повідомлялась належним чином. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх учасників справи, що не суперечить вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Перевіривши матеріали справи, оцінивши та дослідивши в сукупності докази у справі, суд приходить до наступних висновків. Статтею 12 та частиною 1 статті 81 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Частиною 1 статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Виходячи з положень ч. ч. 1, 3 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі, якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами. Договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі (абз. 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України). Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію» (далі Закон). Відповідно до частини третьої статті 11 Закону, електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Частиною 6 статті 11 Закону, передбачено, що відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт)може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Стаття 12 Закону визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Відповідна позиція щодо застосування вказаних норм права викладена в постанові Верховного Суду від 09.09.2020 у справі № 732/670/19. Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Договір про споживчий кредит - вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором (Закон України «Про споживче кредитування»). Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Судом встановлено, що 03.11.2023 ТОВ «Слон Кредит» (кредитодавець) та [PERSON] (позичальник) уклали договір про надання споживчого кредиту №1279102 (а.с. 17-26), за умовами якого (пункт 1.2) кредитодавець надає позичальнику кредит у гривні, а позичальник зобов`язується одержати та повернути кредит, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Основні умови кредитування згідно цього кредитного договору: - сума кредиту (загальний розмір) - 4 000 грн. (п. 1.3); - строк кредиту - 360 дні (п. 1.4); - періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 20 днів (п. 1.4); - стандартна процентна ставка становить 2,50 % в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п. 1.4 цього договору (п. 1.5.1); - знижена процентна ставка становить 0,010 % в день та застосовується, якщо позичальник до 23.11.2023 або протягом трьох календарних днів, що слідують за вказаною датою, сплатить кошти в сумі не менше суми першого платежу, визначеного в Графіку платежів, або здійснить часткове дострокове повернення кредиту (п. 1.5.2). 03.11.2023 ТОВ «Слон Кредит» надало (перерахувало) [PERSON] грошові кошти в сумі 4 000 грн. (лист за вих. №20250702-67 від 02.07.2025, а.с. 15). В ході розгляду справи судом, із урахуванням принципу дотримання прав учасників процесу та засад змагальності, було задоволено клопотання представника позивача, та ухвалою суду від 28 листопада 2025 року було витребувано в АТ КБ "ПРИВАТБАНК" інформацію щодо підтвердження факту належності платіжної картки [NUMBER] [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ), а також підтвердження факту зарахування коштів 03.11.2023 на дану платіжну картку банком-емітентом якої є АТ КБ "ПРИВАТБАНК", у сумі 4000 грн., за ініціативою ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» (код ЄДРПОУ 42350798) через платіжного провайдера (платіжну систему) ТОВ "ПЕЙТЕК" (а.с.98-99). На виконання вимоги ухвали суду від 28 листопада 2025 року, банком надано відповідь, в якій зазначено, що в ході перевірки було підтверджено, що на ім`я [PERSON] в банку емітовано карту [NUMBER] . На вказану карту 03.11.2023 року дійсно було зарахування коштів у сумі 4 000 гривень (а.с.126). 27.06.2025 ТОВ «Слон Кредит» (клієнт) та ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» (фактор) уклали договір факторингу №27062025 (а.с. 74-81), на підставі якого та додаткового договору № 1 до договору факторингу від 30.06.2025 року до фактора перейшло право вимоги за договором про надання споживчого кредиту №1279102 від 03.11.2023 (акт прийому-передачі реєстру боржників, а.с. 91, витяг з реєстру боржників від а.с. 35, платіжна інструкція від 01.07.2025 №7210, а.с. 39). З розрахунку заборгованості вбачається, що з 03.11.2023 року по 27.06.2025 року [PERSON] здійснила оплату на рахунок первісного кредитора в розмірі 3008,00 гривень, з них: 700 гривень - тіло кредиту, 2 308 гривень - проценти за користування кредитом. За розрахунком позивача, заборгованість відповідача за кредитним договором становить 29 452,5 грн., з них 3 300 грн. - тіло кредиту, 26 152,5 грн. - проценти за користування кредитом, нараховані первісним кредитором (а.с.33). Контррозрахунку заборгованості чи доказів її відсутності відповідач не подав. За змістом ст.ст. 526, 530 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а якщо у зобов`язанні встановлений термін його виконання, то воно підлягає виконанню у цей термін. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з п.1 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ч.1 ст.513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Згідно зі ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відтак, ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» наділено правом грошової вимоги до відповідача. Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Частиною 1 ст. 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання (ст. 625 ЦК України). Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За встановлених фактичних обставин справи суд дійшов таких висновків. Визначаючи розмір заборгованості за тілом кредиту, суд виходить з таких міркувань. Кредит був наданий в загальній сумі 4 000 гривень. Відповідач погасила заборгованість в сумі 700 по тілу кредиту. Отже, заборгованість відповідача за тілом кредиту становить 3 300 гривень (4 000,00 гривень - 700,00 гривень), що не заперечувалось відповідачем, відповідно до позиції, викладеної в її письмовому відзиві. Визначаючи розмір заборгованості за процентами, суд виходить з таких міркувань. За період перших 20 (двадцять) днів строку кредитування позивач застосовував знижену процентну ставку в розмірі 0,010 % в день. Відповідач сплатила заборгованість в сумі 3 008 гривень, з них 700 гривень тіло кредиту, 2 308 гривень відсотки за користування кредитом. За період решти строку кредитування - 340 днів (360 днів - 20 днів) позивач застосовував стандартну процентну ставку в розмірі 2,50 % в день. Суд з цим не погоджується, з наступних підстав. Стаття 8 Закону України «Про споживче кредитування», якою передбачено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %, була доповнена частиною п`ятою згідно із Законом № 3498-IX від 22.11.2023. Закон України від 22 листопада 2023 року № 3498-ХІ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» набрав чинності 24 грудня 2023 року. Так, пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установлено, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %, а в подальшому відповідно до ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» - 1%. Перехідні положення законів мають на меті забезпечити плавний перехід від чинного правового регулювання до нового, що запроваджується, та повинні узгоджуватися з приписами прикінцевих положень щодо набрання чинності відповідним законом або його окремими нормами. Саме такі норми тимчасового та локального характеру, як правило, і включаються до перехідних положень. Відповідно до частини другої розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» згаданого Закону, дія пункту 5 розділу I (який стосується змін до Закону «Про споживче кредитування») поширюється також на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів було продовжено після набрання чинності Законом. Оскільки строк дії кредитного договору № 1279102 від 03.11.2023 року визначено сторонами 360 днів, договір продовжує діяти після набрання чинності Законом України від 22.11.2023 №3498-ХІ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» (24.12.2023 року), а тому дія пункту 5 розділу І цього Закону поширюється на кредитний договір № 1279102 від 03.11.2023 року. З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що проценти з 23.11.2023 року нараховані за процентною ставкою 2,5%, що не узгоджується з положеннями Закону України «Про споживче кредитування» в редакції Закону від 22.11.2023 року. З урахуванням змін до Закону України «Про споживче кредитування» проценти за користування кредитом за період з 24.12.2023 по 22.04.2024 (перші 120 днів перехідного періоду) мали нараховуватися в розмірі денної процентної ставки не більше 2,5 %, за період з 23.04.2024 по 20.08.2024 (наступні 120 днів перехідного періоду) - в розмірі денної процентної ставки не більше 1,5 %, а з 21.08.2024 - в розмірі денної процентної ставки не більше 1 %. За розрахунком суду, сума процентів за користування кредитом, які слід стягнути на користь позивача, становить: За період з 23.11.2023 року по 24.12.2023 року за процентною ставкою 2,5% проценти складають 3 200 грн. (4 000 грн.*2,5*32 дні/100 = 3 200 грн.); За період з 25.12.2023 року по 22.04.2024 року за денною процентною ставкою 2,5% проценти складають 12 000 грн. (4 000 грн.*2,5*120днів/100= 12 000 грн.); За період з 23.04.2024 року по 01.08.2024 року за денною процентною ставкою 1,5% проценти складають 6060 грн. (4000 грн.*1,5*101 днів/100=6060 грн.). Відповідно до ч. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (в редакції, чинній на момент прийняття рішення) військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля, а також крім кредитних договорів щодо придбання та встановлення фотоелектричних модулів та/або вітрових електроустановок разом із гібридними інверторами та установками зберігання енергії, проценти за якими можуть бути погашені чи компенсовані за рахунок третіх осіб або держави. Дані зміни до частини 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» були внесені Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» № 3633-ІХ від 11.04.2024 року, який набрав чинності 18.05.2024 року. Суд звертає увагу на наступні обставини, встановлені в ході повного та всебічного розгляду справи по суті. 19 листопада 2010 року між [PERSON] та [PERSON] , яка є відповідачем по справі, було укладено та зареєстровано шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 107). При цьому, 02 серпня 2024 року [PERSON] був призваний на військову службу за загальною мобілізацією (а.с.106,108). Внаслідок чого, враховуючи вищевикладені положення Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», нараховані проценти первісним кредитором за період з 02.08.2024 по 28.10.2024 року за 88 днів календарних днів не підлягають стягненню з відповідача. Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованість по кредитному договору підлягають частковому задоволенню на суму 22 252 гривень, з них 3 300 гривень - заборгованість по тілу кредиту; 18 952 гривень ( з урахуванням сплати відповідачем відсотків на суму 2 308 гривень) - заборгованість по несплаченим відсотків за користування кредитом. Такий розмір заборгованості є обґрунтованим, оскільки підтверджується матеріалами справи та водночас не спростований відповідачем. Щодо розподілу судових витрат у справі суд зазначає наступне. За змістом ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Позивач просив стягнути з відповідача понесені витрати на оплату правничої допомоги у розмірі 10 000 гривень, на підтвердження яких, долучив до матеріалів справи договір про надання правової допомоги №10/12-2024 від 10.12.2024, заявку на виконання доручення №11891, акт прийому-передачі виконаних робіт №11891 від 19.11.2025 року. Суд наголошує, що не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо,

Outcome: partial