Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-11 00:00:00

У жовтні 2024 року позивач [PERSON] звернувся до Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області із позовом до [PERSON] , третя особа: Орган опіки та піклування Гостомельської військової адміністрації про визначення місця проживання дітей посилаючись на те, що 12 травня 2012 року між [PERSON] та [PERSON] , Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Керченського міського управління юстиції автономної Республіки Крим був зареєстрований шлюб, актовий запис під № 220. Під час шлюбу у сторін народилася донька [PERSON] , [INFO] , яка проживає з позивачем та знаходиться на його утриманні. До позовної заяви додається свідоцтво про народження дитини серії [NUMBER] , виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ірпінського міського управління юстиції в Київській області 17 липня 2012 року, про що зроблено відповідний запис № 324. Спільне життя з відповідачкою не склалося через відсутність взаєморозуміння між сторонами, розходження поглядів на сімейні відносини та різницею в характерах, фактично шлюбні відносити припинили існувати ще в 2020 році, донька весь цей час проживає з позивачем, тому за його позовом, рішенням Ніжинським міськрайонним судом Чернігівської області, було ухвалено рішення про розірвання шлюбу. З того часу колишня дружина взагалі перестала приділяти увагу сім?ї та жодної участі у вихованні та утриманні доньки не бере, не цікавиться її життям, нічим не допомагає, в тому числі матеріально. Отже, на сьогодні саме позивач приймає активну участь у житті та вихованні неповнолітньої дитини, дбає про її стан здоров?я та розвиток, необхідний для дитини такого віку. Місце проживання з дитиною знаходиться за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] є фізичною особою підприємцем, має достатній дохід, що покриває всі матеріальні потреби доньки. Такі обставини виховання дитини та відсутність допомоги від матері, для позивача є не прийнятними, адже батьки повинні повноцінно дбати про своїх дітей. Дитина навчається в Ліцеї №2 Гостомельської селишної ради в Бучанському районі Київської області з 31.08.2022 року по теперішній час. Має хороший фізичний і розумовий розвиток, має високий рівень навчальних досягнень, широкий кругозір, любить читати. Вміє висловлювати власну думку та має багатий словниковий запас. Дитина спокійна, врівноважена, вихована, чуйна, добра, працелюбна, товариська, скромна, стосунки з однокласниками дружні, користується авторитетом серед учнів класу. На підтвердження цьому додається характеристика від 22.10.2024 року. Позивач зазначає, що дитина мешкає у просторому чотирикімнатному будинку, для неї створені всі необхідні умови для проживання та навчання. Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 28 жовтня 2024 року вищезазначену цивільну справу було передано за підсудністю до Києво-Святошинського районного суду Київської області. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 27 листопада 2024 року відкрито провадження за правилами загального позовного провадження та призначено дату підготовчого судового засідання. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 18 серпня 2025 року по цивільній справі закрито підготовче судове засідання та призначено до судового розгляду. 27 серпня 2025 року від представника третьої особи Гостомельської селищної військової адміністрації Кожушко Т.О. до Києво-Святошинського районного суду Київської області надійшала заява про розгляд справи без їх участі. 05 листопада 2025 року від позивача [PERSON] до Києво-Святошинського районного суду Київської області надійшла заява про слухання справи без його участі. 05 листопада 2025 року від відповідача [PERSON] до Києво-Святошинського районного суду Київської області надійшла заява про слухання справи без її участі. Відповідно до статті 268 Цивільного процесуального кодексу України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення. Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, дійшов до наступного висновку. Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 12 травня 2012 року, який рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 30 грудня 2022 року розірвано. Від цього шлюбу у сторін народилась дитина донька [PERSON] , [INFO] , про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ірпінського міського управління юстиції у Київській області зроблено відповідний актовий запис № 324 та видане свідоцтво серії [NUMBER] . Відповідно до Виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, [PERSON] зареєстрований як фізична особа-підприємець. Згідно з Актом обстеження умов проживання за адресою: [ADDRESS] , від 27 вересня 2024 року, [PERSON] створив усі належні умови для розвитку та виховання дитини. Відповідно до Розпорядження Гостомельської селищної військової адміністрації Бучанського району Київської області від 27 квітня 2023 року визначено місце проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] , разом з батьком, [PERSON] . Згідно з характеристикою [PERSON] , 2012 року народження, виданої класним керівником [PERSON] , [PERSON] характеризується позитивно, батько приділяє необхідну увагу вихованню доньки, систематично відвідує батьківські збори, приймає активну участь у роботі батьківського комітету. Відповідно до Висновку служби у справах дітей та сім`ї Гостомельської селищної військової адміністрації про визначення місця проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] , разом з батьком [PERSON] , питання щодо визначення місця проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] , було розглянуто на засіданні комісії з питань захисту прав дитини 20 травня 2025 року. На засідання комісії з?явились двоє батьків, разом з донькою. [PERSON] не заперечує проти проживання доньки батьком, адже після припинення стосунків у 2019 році дитина залишилась разом з батьком, [PERSON] .. Відповідно до пояснень малолітньої [PERSON] , вона бажає продовжити проживати з батьком, адже весь цей час вони були разом, у них склалися добрі стосунки, від батька завжди є підтримка та взаєморозуміння. Між сторонами виникли правовідносини щодо визначення місця проживання їх малолітньої дитини, спірні правовідносини регулюються нормами Сімейного кодексу України. Частинами 6, 8 статті 7 Сімейного кодексу України визначено, що жінка та чоловік мають рівні права і обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Відповідно до статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого ч. 5 ст. 157 цього Кодексу. Згідно із ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті (ч. 1 ст. 157 СК України). Відповідно до ч. 2 ст. 160 Сімейного кодексу України, місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Згідно з ч. 1 ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Відповідно до абз. 2 п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України №18 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси (частини перша та друга статті 3 ЦПК України), то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це. При розгляді спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, визначення місця проживання дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних в результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи (частини четверта, п`ята статті 19 СК України). Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд, не погоджується з висновком органу опіки та піклування оскільки він є необґрунтованим та оцінюється судом критично з огляду на наступне. Цей висновок не є достатнім як доказ у справі, оскільки Служба у справах дітей та сім`ї складаючи висновок не звернув увагу, що мати дитини не заперечує щодо визначення місця проживання дитини із батьком, що фактично є підтвердженням відсутності спору між матір`ю та батьком щодо місця проживання малолітньої дитини. Судом встановлено, що фактично спір щодо місця проживання дитини був ініційований батьком дитини, з яким дитина і так фактично проживала і від якого мати дитини не вимагала та не вимагає зміни її місця проживання. Після звернення батька дитини до суду з позовом про визначення місця проживання дитини, відповідачка не подала до суду відзив на позовну заяву, у встановленому порядку з самостійним позовом до суду або із зустрічним позовом в межах розгляду даної справи про визначення місця проживання дитини разом з собою, не зверталася, будь-яких належних доказів, які б свідчили про її бажання і волю щодо визначення місця проживання дитини із мамою суду не надала. Поведінка відповідачки дає суду підстави для висновку про те, що фактично відповідачка не заперечує, щоб було ухвалено рішення про визначення місця проживання дитини з батьком, оскільки будь-яких належних доказів, які б свідчили про її бажання і волю щодо визначення місця проживання дитини із мамою суду не надано. За встановлених обставин, у суду відсутні підстави вважати, що на час звернення [PERSON] до суду з позовом про визначення місця проживання дитини, який фактично проживав і проживає разом з дитиною, між батьками дитини виник спір саме щодо його місця проживання, оскільки мати дитини [PERSON] не вимагала від батька дитини змінити її місце проживання, не порушувала в судовому порядку питання щодо відібрання дитини у позивача, не зверталася до суду з позовом про визначення місця проживання дитини разом з собою. Зверненню до суду з позовом про визначення місця проживання дитини має передувати спір між батьками дитини щодо місця її проживання. При цьому той з батьків, хто звертається до суду з таким позовом має довести, що дійсно батьки не можуть досягнути згоди щодо місця проживання дитини і з цього приводу між ними існує спір. З урахуванням встановлених обставин, суд дійшов висновку, що вимоги про визначення місця проживання дитини заявлені позивачем передчасно, оскільки зверненню до суду з відповідним позовом має передувати спір між батьками щодо місця проживання дитини та принаймні існувати на час вирішення справи в суді. З огляду на вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд дійшов висновку що позов [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Орган опіки та піклування Гостомельської військової адміністрації, про визначення місця проживання дитини не підлягає задоволенню. Щодо розподілу судових витрат, то ч. 1 ст.141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що в задоволенні позову відмовлено, витрати зі сплати судового збору підлягають покладенню на позивача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed