Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-18 00:00:00

20.06.2025р. позивач звернувся до суду з вказаним позовом, обґрунтовуючи вимоги тим, що 28.10.2024р. між ним та [PERSON] за допомогою веб-сайту creditkasa.com.ua, який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем товариства, в рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів, було укладено електронний договір про відкриття кредитної лінії №1464-8044, який відповідно до методики Національного банку України складається з правил відкриття кредитної лінії, паспорта споживчого кредиту, таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки, та був підписаний наданим відповідачу одноразовим ідентифікатором у порядку, визначеному ст.12 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідно до умов вказаного договору позивач взяв на себе зобов`язання надати відповідачу кредит для задоволення особистих потреб в розмірі 9000,00грн. на наступних умовах: строк кредитування 365 днів, базовий період 30 днів, комісія за видачу кредиту 15% від суми кредиту, промо % ставка 0,35% в день, стандартна % ставка 1% в день. Відповідач свої зобов`язання за вказаним договором не виконав, внаслідок чого станом на 07.05.2025р. в нього виникла заборгованість в розмірі 25618,00грн., у тому числі: 9000,00грн. заборгованість за кредитом, 14778,00грн. заборгованість за нарахованими процентами, 1350,00грн. заборгованість по комісії та 490,00грн. заборгованість по штрафам. У зв`язку з викладеним, позивач просить стягнути з відповідача на його користь вказану заборгованість, а також сплачений за подання позову судовий збір в розмірі 2422,40грн. В судове засідання представник позивача не з`явився, подав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, не заперечує проти заочного розгляду справи (а.с.46-зворот). Відповідач в судове засідання також не з`явився, про дату, час і місце засідання був повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив, відзив на позов, а також заяву про розгляд справи за його відсутністю не подав. За таких обставин, враховуючи неявку відповідача, повідомленого належним чином, приймаючи до уваги згоду позивача на ухвалення заочного рішення, суд вважає за можливе відповідно до положень ч.1 ст.280 ЦПК України провести заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів з ухваленням заочного рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи, дійшов такого висновку. 28.10.2024р. між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та [PERSON] за допомогою веб-сайту creditkasa.com.ua було укладено електронний договір про відкриття кредитної лінії №1464-8044, який був підписаний наданим відповідачу одноразовим ідентифікатором у порядку, визначеному ст.12 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідно до умов вказаного договору позивач взяв на себе зобов`язання надати відповідачу кредит для задоволення особистих потреб в розмірі 9000,00грн. на наступних умовах: строк кредитування 365 днів, базовий період 30 днів, комісія за видачу кредиту 15% від суми кредиту, промо % ставка 0,35% в день, стандартна % ставка 1% в день (а.с.11-22). Зазначені кредитні кошти були перераховані відповідачу на його рахунок 28.10.2024р. за допомогою системи LiqPay, що підтверджується довідкою про перерахування суми кредиту (а.с.34-зворот). Відповідач свої зобов`язання за вказаним договором не виконав, внаслідок чого станом на 07.05.2025р. в нього виникла заборгованість в розмірі 25618,00грн., у тому числі: 9000,00грн. заборгованість за кредитом, 14778,00грн. заборгованість за нарахованими процентами, 1350,00грн. заборгованість по комісії та 490,00грн. заборгованість по штрафам, що підтверджується наданим позивачем розрахунком заборгованості (а.с.35-36). 13.05.2025р. позивач надіслав на адресу відповідача вимогу про сплату заборгованості за кредитним договором №1464-8044 від 28.10.2024р., але в матеріалах справи відсутні відомості щодо сплати відповідачем цієї заборгованості. Як встановлено ч.ч.1, 2 ст.207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст.ст.626, 628 цього Кодексу договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст.638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1054 ЦК України). 30.09.2015р. набрав чинності Закон України «Про електронну комерцію», яким встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних. Статтею 3 цього Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. За змістом ст.12 вказаного Закону, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Висновки щодо правомірності укладання сторонами кредитного договору в електронній формі та його відповідність вимогам закону, в тому числі Закону України «Про електронну комерцію», містять постанови Верховного Суду від 12.01.2021р. у справі №524/5556/19 та від 10.06.2021р. у справі №234/7159/20. Відповідно до ч.2 ст.639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України). Встановлено, що відповідач отримав кредитні кошти, але не надав суду доказів, які б спростовували його заборгованість перед позивачем. З заявами та клопотаннями про витребування доказів, які могли б свідчити про відсутність заборгованості, відповідач до суду не звертався, відзив на позов не подав. З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги щодо стягнення заборгованості за кредитним договором підлягають задоволенню у повному обсязі. При зверненні до суду з цією позовною заявою позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 2422,40грн., що підтверджується платіжною інструкцією №72769 від 18.06.2025р., який в силу ч.1 ст.141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі наведеного,

Outcome: approved