Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-18 00:00:00

Заявник звернувся до Ужгородського міськрайонного суду із вищевказаною заявою, заінтересовані особи - орган опіки та піклування виконавчого комітету Ужгородської міської ради Закарпатської області, [PERSON] про усиновлення неповнолітнього [PERSON] , [INFO] та внесення відповідних змін до актового запису про народження дитини. Заява обґрунтована тим, що заявник, [PERSON] , [INFO] , разом з дружиною [PERSON] , та її дітьми [PERSON] , 2008 р.н., та [PERSON] , 2007 р.н., постійно проживає однією сім`єю з 2018 року, також рахом виховують і їх спільну доньку - [PERSON] , 2021 р.н. Зазначив, що сімейні відносини може охарактеризувати як стійкі, наповнені теплом, взаємоповагою, розумінням та взаємопідтримкою. Діти дружини від першого шлюбу - [PERSON] та [PERSON] вже давно звикли до заявника, сприймають його як батька. Біологічний батько дітей - [PERSON] помер [INFO] . Наголосив, що у нього вже тривалий час сформоване сприйняття дітей як своїх, що виражається у наданні їм батьківської турботи, утримання та виховання. Вказав, що бажання пов`язати себе батьківськими правами та обов`язками через процедуру усиновлення є прямою причиною звернення з даною заявою до суду. Також вказав, що постійно з родиною проживають у будинку, який належить мамі дружини, рівень його доходу дозволяє забезпечити повне утримання сім`ї. Додатково зазначив, що ще до реєстрації шлюбу у 2023 році, заявник проживав з дружиною [PERSON] у фактичному шлюбі, у якому народилася спільна донька [PERSON] , [INFO] . Як претендент на усиновлення заявник просив також врахувати відповідність його особи вимогам усиновлювача, а саме те, що він є дієздатним, вік - 43 роки, старший за дитину на понад 15 років, перебуває у зареєстрованому шлюбі з мамою дітей, яка дала згоду на усиновлення дитини, [PERSON] проживає в одній сім`ї з ним, та сприймає заявника як свого батька і бажає бути усиновленим ним. Додатково зазначив, що у висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Ужгородської міської ради зазначено про доцільність усиновлення гр. [PERSON] , [INFO] , неповнолітнього [PERSON] , [INFO] та відповідність усиновлення інтересам дитини. Ухвалою суду від 06.11.2025 заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у даній справі та постановлено розгляд справи проводити в закритому засіданні в порядку окремого провадження. Заявник [PERSON] у судовому засіданні заявлені вимоги підтримав, просив суд їх задовольнити. Представник заінтересованої особи органу опіки і піклування - Баняс Д.В. в судовому засіданні не заперечувала щодо задоволення заяви про усиновлення дитини. Заінтересована особа [PERSON] в судовому засіданні просила заяву про усиновлення задовольнити, зазначила, що її діти вважають її нового чоловіка батьком, проживають разом з 2018 року, заявник любить дітей, опікується ними. Заслухавши пояснення учасників, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення по суті, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , громадянин України (паспорт громадянина України серії [NUMBER] , виданий Білоцерківським РВ Управління ДМС України в Київській області 20.02.2016, РНОКПП - [NUMBER] ) зареєстрований за адресою [ADDRESS] , місце фактичного проживання: [ADDRESS] . Заявник [PERSON] перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 26.01.2023 року, про що свідчить копія свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Ужгороді Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, актовий запис №62. Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] [INFO] народилась [PERSON] , про що 25.05.2021 складено відповідний актовий запис №512, батьками зазначено: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] . Також до матеріалів справи додано копії свідоцтв про народження: - [PERSON] , [INFO] , про що в Книзі реєстрації народжень 05.12.2007 зроблено відповідний актовий запис №1472, батьками зазначено: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] ; - [PERSON] , [INFO] , про що в Книзі реєстрації народжень 15.12.2008 зроблено відповідний актовий запис №1616, батьками зазначено: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] . В судовому засіданні заявником долучено копію свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , відповідно до якого [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] у віці 56 років, про що 08.01.2020 складено відповідний актовий запис №31. 14.10.2025 заявник звернувся з письмовою заявою до виконавчого комітету Ужгородської міської ради, щодо усиновлення неповнолітнього [PERSON] , [INFO] . За результатами розгляду заяви та документів [PERSON] , виконавчим комітетом Ужгородської міської ради, як органом опіки та піклування, 23.10.2025 було надано висновок за № 1162/17/01-13 про доцільність усиновлення заявником неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , в якому, окрім іншого, зазначається, що таке усиновлення відповідатиме інтересам вищевказаної неповнолітньої дитини. Також зазначеним висновком встановлено, що [PERSON] фактично проживає однією сім`єю разом з дружиною [PERSON] , [INFO] , її синами [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та їх спільною донькою [PERSON] , [INFO] , у житловому будинку, який належить [PERSON] (мама [PERSON] ). Згідно Акту обстеження умов проживання від 15.10.2025, проведеного працівниками служби у справах дітей Ужгородської міської ради, сім`я проживає в житловому будинку, який знаходиться за адресою [ADDRESS] . Даний будинок складається з трьох житлових кімнат, кухні, санвузла і коридору. Санітарно-гігієнічний стан житлового приміщення знаходиться на належному рівні. Умови проживання - добрі. Будинок облаштований всіма необхідними комунальними зручностями, меблями, побутовою технікою та автономним опаленням. Для виховання та розвитку усиновлюваної дитини створено всі належні умови, в будинку облаштована окрема кімната, в якій є спальне місце, шафа для одягу, робочий стіл. Стосунки, традиції сім`ї - традиційні. Відповідно до висновку про стан здоров`я заявника, виданого Комунальним некомерційним підприємством «Ужгородський міський центр первинної медико-санітарної допомоги» від 13.10.2025 за № 123, будь- яких медичних протипоказань щодо усиновлення заявник не має, на обліку у психоневрологічному та наркологічному диспансерах не перебуває. Відповідно до витягу з інформаційно-аналітичної системи «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості» ФОВА-004784714, [PERSON] , [INFO] , на території України станом на 06.10.2025 є особою, стосовно якої відсутні відомості про наявність незнятої чи непогашеної судимості. За поданою інформацією про доходи, в сукупності заявник має середньомісячний дохід на кожного члена сім`ї, що відповідає чинному законодавству. [PERSON] працює у товаристві з обмеженою відповідальністю «Домен Паста» з 24.09.2021, займає посаду вантажника. Згідно з довідкою про доходи № ДП000000002 від 13.10.2025 загальна сума доходу за період з 01.04.2025 по 30.09.2025 становила 51 600,00 грн. Опитаний в судовому засіданні неповнолітній [PERSON] , [INFO] , засвідчив, що дійсно не заперечує щодо усиновлення його [PERSON] , надав свідчення, що вже довгий час заявник проживає з ним, його матір`ю та братом однією сім`єю, також має зведену сестру [PERSON] , з покійним батьком до моменту його смерті практично не спілкувались. Вважає [PERSON] своїм батьком, не заперечує щодо зміни прізвища і внесення відповідних змін щодо по-батькові у свідоцтві про народження. В матеріалах справи міститься копія заяви [PERSON] , посвідченої приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Балаж М.В. 04.09.2025, запис в реєстрі №1200, відповідно до якої [PERSON] дала свою згоду на усиновлення [PERSON] її сина [PERSON] . Згідно зі ст.4 ЦПК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема, і справи про усиновлення; (пункт 4 частини другої статті 293 ЦПК України). Відповідно до статей 3, 4, 5, 7 Сімейного Кодексу України кожна особа має право на проживання в сім`ї. Сім`я створюється, в тому числі, і на підставі усиновлення. Держава створює пріоритет сімейного виховання дитини. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України. Згідно з положеннями статті 6 СК України правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття. Відповідно до частин 1 та 2 ст.3 Конвенції про права дитини, прийнятої 20.11.1989 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Принципом 6 Декларації прав дитини, прийнятої резолюцією 1386 (ХIV) Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1959 року, передбачено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона має, якщо це можливо, зростати в піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, у будь-якому разі - в атмосфері любові та моральної і матеріальної забезпеченості. Як визначено частиною 1 статті 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. Відповідно до статті 207 СК України усиновленням є прийняття усиновлювачем у свою сім`ю особи на правах дочки чи сина, що здійснене на підставі рішення суду, крім випадку, передбаченого статтею 282 цього Кодексу. Усиновлення дитини провадиться у її найвищих інтересах для забезпечення стабільних та гармонійних умов її життя. Згідно вимог частини 1 статті 208 СК України, усиновленою може бути дитина. У відповідності до статті 211 СК України усиновлювачем може бути дієздатна особа віком не молодша двадцяти одного року, за винятком, коли усиновлювач є родичем дитини. Усиновлювачем може бути особа, що старша за дитину, яку вона бажає усиновити, не менш як на п`ятнадцять років. Відповідно до статті 212 СК України, не можуть бути усиновлювачами особи, які: обмежені у дієздатності; визнані недієздатними; позбавлені батьківських прав, якщо ці права не були поновлені; були усиновлювачами (опікунами, піклувальниками, прийомними батьками, батьками-вихователями) іншої дитини, але усиновлення було скасовано або визнано недійсним (було припинено опіку, піклування чи діяльність прийомної сім`ї або дитячого будинку сімейного типу) з їхньої вини; перебувають на обліку або на лікуванні у психоневрологічному чи наркологічному диспансері; зловживають спиртними напоями або наркотичними засобами; не мають постійного місця проживання та постійного заробітку (доходу); страждають на хвороби, перелік яких затверджений центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я; є іноземцями, які не перебувають у шлюбі, крім випадків, коли іноземець є родичем дитини; були засуджені за злочини проти життя і здоров`я, волі, честі та гідності, статевої свободи та статевої недоторканості особи, проти громадської безпеки, громадського порядку та моральності, у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, а також за злочини, передбачені статтями 148, 150, 150-1, 164, 166, 167, 169, 181, 187, 324, 442 Кримінального кодексу України, або мають непогашену чи не зняту в установленому законом порядку судимість за вчинення інших злочинів; за станом здоров`я потребують постійного стороннього догляду; є особами без громадянства; перебувають у шлюбі з особою, яка відповідно до пунктів 3-6, 8 і 10 цієї статті не може бути усиновлювачем. Крім осіб, зазначених у частині першій цієї статті, не можуть бути усиновлювачами інші особи, інтереси яких суперечать інтересам дитини. Згідно з положеннями статті 217 СК України усиновлення дитини здійснюється за вільною згодою її батьків. Згода батьків на усиновлення дитини має бути безумовною. Угода про надання усиновлювачем плати за згоду на усиновлення дитини батькам, опікунам чи іншим особам, з якими вона проживає, є нікчемною. Згода батьків на усиновлення може бути дана ними лише після досягнення дитиною двомісячного віку. Якщо мати чи батько дитини є неповнолітніми, крім їхньої згоди на усиновлення потрібна згода їхніх батьків. Письмова згода матері на усиновлення засвідчується нотаріусом. Мати, батько дитини мають право відкликати свою згоду на усиновлення до набрання чинності рішенням суду про усиновлення. Статтею 218 СК України передбачено, що для усиновлення дитини потрібна її згода, якщо вона досягла такого віку та рівня розвитку, що може її висловити. Згода дитини на її усиновлення дається у формі, яка відповідає її вікові та стану здоров`я. Дитина має бути проінформована про правові наслідки усиновлення. Усиновлення провадиться без згоди дитини, якщо вона у зв`язку з віком або станом здоров`я не усвідомлює факту усиновлення. Згода дитини на усиновлення не потрібна, якщо вона проживає в сім`ї усиновлювачів і вважає їх своїми батьками. Відповідно до пункту 6 постанови Пленуму Верховного суду України від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» вбачається, що вирішуючи заяву по суті, суд зобов`язаний перевірити наявність передбачених законом підстав для усиновлення, зокрема: чи дали батьки дитини згоду на це (якщо вона необхідна); чи може заявник бути усиновлювачем; чи є дитина відповідно до законодавства суб`єктом усиновлення і чи виконано вимоги частин 1-3 статті 218 СК щодо наявності згоди дитини; чи відповідають висновок органу опіки та піклування і дозвіл на усиновлення уповноваженого органу виконавчої влади необхідним вимогам. Згідно частини 1 статті 220 СК України на усиновлення дитини одним із подружжя потрібна письмова згода другого з подружжя, засвідчена нотаріально. Згідно зі статтею 8 Європейської конвенції про усиновлення дітей (ETS №58), прийнятої 24 квітня 1967 року в Страсбурзі, і яка, відповідно до статті 9 Конституції України, є складовою частиною національного законодавства України, компетентний орган приймає рішення про усиновлення лише тоді, коли впевниться, що воно здійснюється в інтересах дитини. Кожного разу компетентний орган звертає особливу увагу на те, щоб це усиновлення забезпечило дитині стабільні та гармонійні домашні умови. Відповідно до статті 223 СК України особа, яка бажає усиновити дитину, подає до суду заяву про усиновлення. Подання такої заяви через представника не допускається. Заява про усиновлення може бути відкликана до набрання чинності рішенням суду про усиновлення. Відповідно до положень статті 224 СК України суд, постановляючи рішення про усиновлення дитини, враховує обставини, що мають істотне значення, зокрема: стан здоров`я та матеріальне становище особи, яка бажає усиновити дитину, її сімейний стан та умови проживання, ставлення до виховання дитини; мотиви, на підставі яких особа бажає усиновити дитину; мотиви того, чому другий із подружжя не бажає бути усиновлювачем, якщо лише один із подружжя подав заяву про усиновлення; взаємо відповідність особи, яка бажає усиновити дитину, та дитини, а також те, як довго ця особа опікується вже дитиною; особу дитини та стан її здоров`я; ставлення дитини до особи, яка бажає її усиновити. В судовому засіданні було встановлено, що батько неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , а саме [PERSON] помер [INFO] . Дитина, [PERSON] , проживає разом із заявником [PERSON] та матір`ю [PERSON] . Також суд встановив, що [PERSON] та [PERSON] з 2023 року перебувають у зареєстрованому шлюбі. Заявник виховує дитину як рідну. Обмежено дієздатним чи недієздатним визнаний не був. Батьківських прав не позбавлявся. Перешкод, визначених статтею 212 СК України, для усиновлення заявником дитини судом не встановлено. Враховуючи вищевикладені обставини заяви про усиновлення, які доведені належними, допустимими та достовірними доказами, а також відсутність підстав, передбачених ст. 222 СК України, за яких особа не може бути усиновлювачем, суд прийшов до переконання, що усиновлення [PERSON] неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , відповідатиме найвищим інтересам дитини для забезпечення стабільних та гармонійних умов її життя. Відповідно до статей 229 - 333 ЦПК України особа, яка подала заяву про усиновлення, може виявити бажання бути записаною у Книзі реєстрації народжень матір`ю, батьком дитини. Суд задовольняє таку заяву усиновлювача у рішенні про усиновлення, якщо це відповідає інтересам дитини. Особа, яка подала заяву про усиновлення, може виявити бажання змінити відомості про місце народження та дату народження дитини. Дата народження дитини може бути змінена не більш як на шість місяців. У рішенні про усиновлення суд змінює відомості про місце народження та дату народження дитини, якщо це відповідає її інтересам. Якщо усиновлювачами є одночасно жінка та чоловік і якщо вони записуються батьками дитини, відповідно змінюються прізвище та по батькові дитини. Якщо усиновлювач записується батьком дитини, відповідно змінюється по батькові дитини. На підставі рішення суду про усиновлення в актовий запис про народження дитини, орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни і видає нове Свідоцтво про народження з урахуванням цих змін. Свідоцтво про народження, що було видане раніше, анулюється. Крім того, суд вважає за доцільне звернути увагу на зміст статті 228 СК України, відповідно до якої, особи, яким у зв`язку з виконанням службових обов`язків доступна інформація щодо усиновлення (перебування осіб, які бажають усиновити дитину, на обліку, пошук ними дитини для усиновлення, подання заяви про усиновлення, розгляд справи про усиновлення, здійснення нагляду за дотриманням прав усиновленої дитини тощо), а також інші особи, яким став відомий факт усиновлення, зобов`язані не розголошувати її, зокрема і тоді, коли усиновлення для самої дитини не є таємним. Відомості про усиновлення видаються судом лише за згодою усиновлювача, крім випадків, коли такі відомості потрібні правоохоронним органам, суду у зв`язку з цивільною справою чи кримінальним провадженням. Таємниця усиновлення забезпечується також відповідно до статей 229-231 цього Кодексу. Особи, які розголосили таємницю усиновлення, несуть відповідальність, встановлену законом. В силу ч.4 ст.314 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи про усиновлення, відносяться на рахунок заявників. Виходячи з вимог ст.141 ЦПК України, ч.4 ст.314 ЦПК України, суд вважає, що понесені заявником судові витрати зі сплати судового збору залишити за ним.

Outcome: approved