Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-12 00:00:00

11.12.2025 до Новобаварського районного суду міста Харкова надійшла позовна заява Акціонерного товариства «Універсал Банк» до [PERSON] , в якій позивач просив стягнути на його користь з відповідача заборгованість за договором про надання банківських послуг «Monobank» від 15.10.2021 станом на 03.11.2025 у розмірі 31991,48 грн, та судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 3028,00 грн. Матеріали позовної заяви сформовані в системі «Електронний суд» та підписані представником позивача Мєшніком Костянтином Ігоровичем, який діє на підставі довіреності (а.с.59). Позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що 15.10.2021 [PERSON] встановив мобільний додаток monobank, пройшовши реєстрацію та надавши один із пакетів документів, відповідач підписав Анкету-заяву до договору про надання банківських послуг шляхом цифрового власноручного підпису. Положеннями Анкети-заяви визначено, що анкета-заява разом з Умовами і правилами обслуговування фізичних осіб в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо карткових продуктів monobank Universal Bank, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту, тарифами, що розміщені на сайті банку, складають договір про надання банківських послуг. На підставі укладеного договору відповідач отримав кредит у розмірі 32000,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка [NUMBER] . АТ «Універсал Банк» свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, надавши відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти на погашення заборгованості за кредитом, відсотками та іншими витратами, відповідно до умов договору (не сплатив щомісячні мінімальні платежі). Станом на 02.06.2025 у відповідача прострочення зобов`язання із сплати щомісячного мінімального платежу за договором сягнуло понад 90 днів, у зв`язку з чим на підставі п.п.5.17 п. 5 Розділу ІІ Умов відбулось Істотне порушення клієнтом зобов`язань, вся заборгованість за кредитом стала простроченою. Банк 02.06.2025 направив повідомлення «пуш» про істотне порушення умов договору та про необхідність погасити суму заборгованості. Проте, відповідач на контакт не виходив, не вчинив жодної дії на погашення заборгованості, в зв`язку з чим та відповідно до п.5.18, 5.19 кредит 29.07.2025 став у формі «на вимогу». На залишок простроченої заборгованості Банк нарахував неустойку, передбачену Тарифами. Станом на 03.11.2025 заборгованість відповідача перед АТ «Універсал Банк» за договором становить 31991,48 грн, в тому числі: загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) 31991,48 грн; заборгованість за пенею 0,00 грн, заборгованість за порушення грошового зобов`язання 0,00 грн. 15.12.2025 ухвалою суду прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі, призначено судове засідання (а.с.68). Представник позивача Мєшнік К.І. одночасно з позовною заявою подав до суду клопотання, в якому позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив розглянути справу без участі представника позивача, проти заочного розгляду справи не заперечував (а.с.14). Належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи відповідач (згідно з п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України) у судове засідання не з`явився, в порушення ч. 3 ст. 131 ЦПК України про причини неявки суд не повідомив, своїм правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався. Відповідно до ч. 2 ст. 43 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобов`язані, зокрема, сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи та виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом. Частиною 3 ст. 131 ЦПК України передбачено, що у разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Згідно зі статтею 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, зі згоди представника позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. 13.01.2026 суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, суд не здійснював. Дослідивши матеріали справи, докази надані в обґрунтування позову, суд дійшов таких висновків. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За змістом ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частинами 1, 2 ст. 83 ЦПК України визначено, що сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Суд установив, що, відповідно до довідки про етапи реєстрації, [PERSON] завантажив на свій смартфон Мобільний додаток, пройшов реєстрацію, ідентифікацію та верифікацію, після чого поставив на екрані смартфону цифровий власноручний підпис, створений на екрані електронного сенсорного пристрою та нерозривно пов`язаний з електронним документом, підписаним цим підписом. Після ознайомлення з Анкетою-заявою та Запевнення клієнт підписав їх шляхом натискання кнопки «Підписати» та отримав примірник підписаного в електронній формі документа на адресу електронної пошти, зазначеної клієнтом у мобільному додатку. Підписавши Анкету-заяву та Запевнення, клієнт погодився з Умовами шляхом накладення УЕП на документ (а.с.16). 15.10.2021 [PERSON] електронним підписом підписав Анкету-заяву до договору про надання банківських послуг, в якій просив відкрити поточний рахунок в АТ «Універсал Банк» № [NUMBER] у гривні на його ім`я та встановити кредитний ліміт на суму, зазначену у мобільному додатку. Умовами Анкети-заяви визначено, що у разі виходу з пільгового періоду, що складає до 62 календарних днів, на кредит буде нараховуватися процентна ставка 3,1% на місяць з першого дня користування кредитом. Положеннями Анкети-заяви визначено, що ця анкета-заява разом з Умовами і правилами обслуговування в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо продуктів «Monobank» Universal Bank, Таблицею обчислення вартості кредиту і паспортом споживчого кредиту, тарифами, що розміщені на сайті банку, складають договір про надання банківських послуг. Відповідач засвідчив генерацію ключової пари удосконаленого електронного підпису (далі - УЕП) з особистим ключем і відповідним йому відкритим ключем, що буде використовуватися ним для вчинення правочинів та платіжних операцій. Визнав, що УЕП є аналогом власноручного підпису. Погодився з тим, що невід`ємною частиною Анкети-заяви є Запевнення клієнта до договору про надання банківських послуг «Monobank», з підписанням якого в мобільному додатку договір набуває чинність (а.с.31-32). Також, 15.10.2021 [PERSON] електронним підписом підписав Запевнення Клієнта до Договору про надання банківських послуг monobank, де, серед іншого, підтвердив укладання ним договору та зобов`язався виконувати його умови; визнав, що УЕП є аналогом власноручного підпису та його накладення має рівнозначні юридичні наслідки із власноручним підписом на документах та паперових носіях; просив усе листування щодо цього рахунку та Договору здійснювати через Мобільний додаток або через інші дистанційні канали зв`язку відповідно до умов договору; надав право та доручив Банку здійснювати договірне списання коштів з усіх його рахунків, відкритих у Банку, без додаткових її розпоряджень, для погашення будь-яких інших його грошових зобов`язань перед Банком, що випливають з умов Договору та/або будь-якого іншого Договору, що укладений або буде укладений у майбутньому між ним та Банком тощо (а.с.24-35). Відповідно до довідки АТ «Універсал Банк» від 03.11.2025 [PERSON] має у Банку рахунок [NUMBER] у гривні, кредитна картка Чорна [NUMBER] , активна до 09/29 (а.с.36). Згідно з довідкою про розмір встановленого ліміту від 03.11.2025, [PERSON] через мобільний застосунок за договором про надання банківських послуг «Monobank» від 15.10.2021 за карткою [NUMBER] встановлений 15.10.2021 кредитний ліміт у розмірі 3000,00 грн, який в подальшому 25.05.2023 збільшений до 35000,00 грн, та 09.09.2025 зменшений до 32000,00 грн (а.с.77). Також до суду надано виписку про рух коштів позичальника [PERSON] по рахунку [NUMBER] по картці [NUMBER] за період з 15.10.2021 по 09.09.2025 (остання розрахункова дата 02.09.2025), з якої вбачається, що 15.10.2021 позичальнику банк встановив кредитний ліміт у розмірі 3000,00 грн, який в подальшому 25.05.2023 був збільшений до 35000,00 грн та 09.09.2025 зменшений до 32000,00 грн; відповідач користувався кредитними коштами, розраховувався у терміналах, поповнював готівкою, здійснював перекази тощо. Сума витрат за період мінус 217151,17 грн, сума зарахувань за період: 185159,69 грн (а.с.26-30). У наданих поясненнях до виписки про рух коштів позивач зазначив, що відповідно до виписки про рух коштів на рахунку кредитний ліміт боржника складає 32000,00 грн, баланс складає мінус 8,52 грн, тобто заборгованість складає 31991,48 грн, що складається з повністю використаного боржником кредитного ліміту у сумі 32000,00 грн та суми овердрафту (мінусу по картці) 8,52 грн. Оскільки відповідач лише частково здійснював операції з поповнення своєї банківської карти, розмір яких був значно меншим за поточні витрати по картковому рахунку на власний розсуд, виникла заборгованість (а.с.25). З наданого позивачем розрахунку заборгованості за договором від 15.10.2021 суд вбачає, що станом на 03.11.2025 за [PERSON] обліковується заборгованість за наданим кредитом у розмірі 31991,48 грн, що складається з тіла кредиту у розмірі 31991,48 грн, заборгованості по відсоткам 0,00 грн, заборгованості за пенею у розмірі 0,00 грн, заборгованості за порушення грошового зобов`язання 0,00 грн. З цього розрахунку суд вбачає, що банк нараховував відповідачу відсотки у розмірі 37,2% річних та 19,2% річних (а.с.18-24). До позовної заяви Банк долучив Умови і правила обслуговування в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо продуктів monobank / Universal Bank, затверджені Протоколом Правління № 46 від 24.11.2021, що набувають чинності з 27.11.2021, Тарифи банку Чорної картки monobank, Паспорт споживчого кредиту Чорної картки monobank, Таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (а.с.38-50). Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію» (далі - Закон). Статтею 3 цього Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну, або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно з положеннями абзацу 3 частини четвертої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» кредитодавцю забороняється встановлювати в договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною. Згідно із цим Законом послуга - це діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб; споживчий кредит - це кошти, що надаються кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції (пункти 17 і 23 статті 1). Отже, послугою з надання споживчого кредиту є діяльність банку або іншої фінансової установи з передачі споживачу коштів на придбання продукції для його особистих потреб, а тому встановлення кредитором будь-яких зборів, відсотків, комісій, платежів за інші дії, ніж надання коштів на придбання продукції, є незаконним, а такі умови споживчого кредиту є нікчемними і не потребують визнання недійсними. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (у даному випадку АТ «Універсал Банк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються Банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим Банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633,634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається нарівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених Відповідно до вимог статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (статі 76, 77 ЦПК України). Згідно з вимогами статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Отже, суд встановив, що 15.10.2021 [PERSON] підписав Анкету-заяву до договору про надання банківських послуг АТ «Універсал Банк», Запевнення Клієнта до договору про надання банківських послуг monobank, де сторони погодили відкриття на ім`я позичальника рахунку [NUMBER] у гривні, а також передбачено сплату відсотків за користування кредитними коштами в розмірі 3,1% на місяць. Банком на підтвердження наявності не виконаних кредитних зобов`язань надано відомості про рух коштів по картці від 03.11.2025, тобто виписку по рахунку № [NUMBER] та розрахунок заборгованості. Банківська виписка має статус первинного документу, що підтверджено Переліком типових документів, затвердженого наказом Мін`юсту від 12 квітня 2012 року № 578/5 (далі - Перелік № 578/5), згідно з яким до первинних документів, які фіксують факт виконання госпоперації та є підставою для записів у регістрах бухобліку і в податкових документах, віднесені: касові, банківські документи; повідомлення банків; виписки банків; корінці квитанцій і касових чекових книжок. Згідно із бухгалтерським обліком, якість кредиторської заборгованості характеризується показниками, що відбивають своєчасність здійснення розрахунків по зобов`язанням. Приклад цього дає показник частки простроченої кредиторської заборгованості в загальному обсязі. Дані для розрахунку таких показників (саме розрахунку заборгованості) приводяться в розділі «Дебіторська і кредиторська заборгованість» Додатка до бухгалтерського балансу (форма № 5), який складається на підставі первинної бухгалтерської документації в розумінні Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». При цьому, у вказаному розділі наводяться дані про рух відповідних показників кредиторської заборгованості. Аналіз кредиторської заборгованості проводиться на підставі використання фінансової звітності, бухгалтерського балансу і форми № 5. Для того, щоб співвіднести динаміку величини кредиторської заборгованості зі змінами масштабів діяльності установи, при складанні розрахунку заборгованості, використовуються ряд коефіцієнтів оборотності кредиторської заборгованості, як показники фінансових результатів. Отже, розрахунок заборгованості, відповідно до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» є похідним від первинної бухгалтерської документації та містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення. З розрахунку заборгованості суд вбачає, що банк нараховував позичальнику відсотки у розмірі 37,2% річних, що становить 3,1% на місяць та передбачено умовами договору, та 19,2% річних, що не є порушенням прав та законних інтересів відповідача. Як вбачається із виписки по рахунку та розрахунку заборгованості, відповідач впродовж 2021-2025 років активно користувався кредитною карткою, отже, своїми діями визнавав наявність кредитних правовідносин з АТ «Універсал Банк». Вказані обставини не спростовані, доказів щодо неотримання коштів або їх фактичного повернення відповідачем не надано. Розмір заявленої банком заборгованості за тілом кредиту в розмірі 31991,48 грн підтверджується наданими позивачем випискою та розрахунком заборгованості, який є арифметично правильним та відповідає умовам вказаного договору, тобто є належним та допустимим доказом утвореної заборгованості. Встановивши, що [PERSON] не виконав взяті на себе зобов`язання за кредитним договором від 15.10.2021, суд доходить висновку про те, що у позивача виникло право вимагати повернення суми кредиту в судовому порядку та стягнення з відповідача на його користь суми заборгованості за тілом кредиту в розмірі 31991,48 грн. При зверненні до суду позивач сплатив судовий збір у розмірі 3028,00 грн, що підтверджується матеріалами справи (а.с.13). Відповідно до п.п.1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана юридичною особою, справляється судовий збір 1,5% ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Позовна заява надійшла до суду 11.12.2025, та станом на 01.01.2025 прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 3028,00 грн. Частиною 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» визначено, що при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору. Оскільки позовна заява подана в електронній формі, розмір судового збору у цій справі становить 2422,40 грн. Суд розподіляє судові витрати відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, та у зв`язку із задоволенням позовних вимог у повному обсязі, стягує з відповідача на користь позивача суму сплаченого судового збору у розмірі 2422 грн 40 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved