Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-15 00:00:00

Позивач звернувся до суд уз позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за договором № 4886616 від 11 вересня 2021 року у розмірі 83049,89 грн, понесені витрати на сплату судового збору у розмірі 2422,40 грн, понесені витрати на правову допомогу в розмірі 25000 грн. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 11 вересня 2021 року між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] укладено договір № 4886616. 26 січня 2022 року було укладено договір № 26-01/2022-83, відповідно до якого ТОВ "Мілоан" відступило на користь ТОВ "Вердикт капітал" права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 4886616. 10 січня 2023 року було укладено договір № 10-01/2023, відповідно до якого ТОВ "Вердикт капітал" відступило на користь ТОВ "Коллект центр" права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 4886616. Заборгованість за договором відповідачем не погашається, проценти за користування кредитними коштами не сплачуються. Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом за договором № 4886616 від 11 вересня 2021 року станом на день формування позовної заяви становить 83049,89 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) - 14752 грн, заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 67297,89 грн, заборгованість за комісіями - 1000 грн. Ухвалою від 19 листопада 2025 року позовну заяву суд прийняв до розгляду та відкрив спрощене позовне провадження у справі з проведенням судового засідання з повідомленням (викликом) сторін. У позовній заяві представник позивача Ткаченко М.М. просить розгляд справи проводити за відсутності представника позивача, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив. Про місце, дату та час розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином через оголошення на офіційному веб-сайті суду. Відзиву на позовну заяву до суду не надходило. За наявності передбачених ч.1 ст.280 ЦПК України умов суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши наявні у справі докази, дійшов таких висновків. Суд встановив, що 11 вересня 2021 року між Товариство з обмеженою відповідальністю "Мілоан" та [PERSON] укладений договір про споживчий кредит № 4886616 (індивідуальна частина), підписаний відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором F72154. Акцепт договору позичальником (підписання аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора) підтверджується довідкою про ідентифікацію ТОВ "Мілоан". Відповідно до п.1.1 договору, кредитодавець зобов`язується на умовах, визначеним цим договором, на строк, визначений п.1.3 договору, надати позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі, визначеній у п.1.2 договору, а позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у встановлений у п.1.4 договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені договором. Згідно з п.1.2, 1.3, 1.4 договору, сума (загальний розмір) кредиту становить 20000 грн у валюті Українські гривні. Кредит надається строком на 30 днів з 11 вересня 2021 року (строк кредитування). Термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом (дата платежу) 11 жовтня 2021 року. Відповідно до п.1.5.2 договору, проценти за користування кредитом 3780 грн, які нараховуються за ставкою 0,63 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5.00 % від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом (п.1.6 договору). Пунктом 1.5.1 договору передбачена комісія за надання кредиту 1000 грн, яка нараховується за ставкою 5,00 відсотків від суми кредиту одноразово. За положеннями п.2.3.1.2 договору, позичальник може збільшити строк кредитування на 1 день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій). Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз коли позичальник продовжує користуватись кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. Якщо позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на стандартних (базових) умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду, на який продовжено строк кредитуваненя, нараховуються за стандартною (базовою) ставкою, наведеною в п.1.6 договору. Відповідно до п.2.1 договору, кредитні кошти надаються позичальнику шляхом переказу на картковий рахунок. Видача ТОВ "Мілоан" 11 вересня 2021 року коштів в сумі 20000 грн на картку [PERSON] № [NUMBER] згідно договору № 4886616 від 11 вересня 2021 року підтверджується квитанцією № Occ37766-68ed-44e1-afe7-6c1d72071d0f_637669828889824800 від 11 вересня 2021 року. 26 січня 2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Мілоан" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Вердикт капітал" укладений договір факторингу № 26-01/2022-83, відповідно до якого ТОВ «Вердикт капітал» набуло права вимоги до боржників, зокрема [PERSON] за договором № 4886616 на загальну суму заборгованості 61659,49 грн, що підтверджується договором факторингу № 26-01/2022-83 від 26 січня 2022 року, актом приймання-передавання реєстру боржників за договором факторингу № 26-01/2022-83 від 26 січня 2022 року, актом приймання-передавання реєстру боржників в електронному вигляді за договором факторингу № 26-01/2022-83 від 26 січня 2022 року, реєстром боржників за договором факторингу № 26-01/2022-83 від 26 січня 2022 року, платіжним дорученням № 324190002 від 27 січня 2022 року про оплату лоту згідно договору факторингу № 26-01/2022-83 від 26 січня 2022 року. 10 січня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Вердикт капітал" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Коллект центр" укладений договір № 10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, за умовами якого позивач набув право вимоги до, серед інших, боржника [PERSON] за договором № 4886616 на загальну суму заборгованості 83049,89 грн, що підтверджується договором № 10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 10 січня 2023 року, актом прийому-передачі реєстру боржників за договором № 10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 10 січня 2023 року, актом прийому-передачі реєстру боржників в електронному вигляді, права вимоги за якими відступаються за договором № 10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 10 січня 2023 року, реєстром боржників до договору № 10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 10 січня 2023 року, актом зарахування зустрічних однорідних вимог від 28 лютого 2023 року, За розрахунком позивача, заборгованість відповідача за договором про споживчий кредит № 4886616 від 11 вересня 2021 року становить 83049,89 грн та складається із заборгованості за тілом кредиту в сумі 14752 грн, заборгованості за процентами в сумі 67297,89 грн, заборгованості за комісією в сумі 1000 грн. Частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. За змістом ст.626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України). Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. За положеннями п.1 ч.1ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.514 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Позивач просить, крім тіла кредиту (суми, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема, заборгованість за процентами за користування кредитними коштами та заборгованість за комісією. У постановах від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13 та від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16 Велика Палата Верховного Суду виснувала, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку, припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Протягом дії договірних відносин, розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором та протягом дії останнього сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору, а після закінчення строку договору, у випадку наявності невиконаного грошового зобов`язання, у кредитора виникає право вимоги відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05 квітня 2023 року у справі №910/4518/16 зауважила, що надання кредитору можливості одночасного стягнення як процентів за "користування кредитом", так і процентів як міри відповідальності, може призводити до незацікавленості кредитора як у вчиненні активних дій щодо повернення боргу, так і у якнайшвидшому виконанні боржником зобов`язань за кредитним договором, оскільки після спливу строку кредитування грошове зобов`язання боржника перед кредитором зростає навіть швидше, ніж зростало протягом строку кредитування. Тобто фактично кредитор продовжує строк кредитування на власний розсуд на ще вигідніших для себе умовах, маючи при цьому можливість в будь-який момент вчинити дії, спрямовані на стягнення боргу з боржника. Отже, можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування та розмір таких процентів залежать від підстави їх нарахування згідно з частиною другою статті 625 ЦК України. У подібних спорах судам необхідно здійснити тлумачення умов відповідних договорів та дійти висновку, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування або після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, чи у відповідному розділі договору передбачили тільки проценти за правомірну поведінку позичальника (за "користування кредитом"). У разі сумніву слід застосовувати принцип contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem, тобто слова договору тлумачаться проти того, хто їх написав). Відповідно до ч.8 ст.18 Закону України "Про захист прав споживачів", нечіткі або двозначні положення договорів із споживачами тлумачаться на користь споживача. Тому при стягнення заявленої позивачем заборгованості необхідно керуватися чітко обумовленими між контрагентами кредитних договорів умовами, в тому числі графіками платежів та анкетами-заявами, а не завуальованими, двозначними умовами, які дозволили кредитодавцю нарахувати непропорційно великі суми грошових коштів за користування кредитом поза чітко вказаного строку кредитування. При цьому, відсутність позову про оспорення кредитного договору чи заперечень щодо його умов не може бути перешкодою для неврахування інтересів позичальника при вирішенні справи за позовом кредитора до позичальника про стягнення заборгованості за кредитним договором. У анкеті-заяві на кредит № 4886616, створеній на сайті ТОВ Мілоан 11 вересня 2021 року, [PERSON] висловив бажання отримати кредит в сумі 20000 грн на строк 30 днів зі сплатою 1000 грн комісії за надання кредиту та 3780 грн процентів за користування кредитом. Кредитором (ТОВ "Мілоан") було погоджено умови кредитування по заяві 4886616, а саме: погоджена сума 20000 грн, погоджений строк 30 днів, комісія за надання 5,00 % одноразрово, ставка прпоцентів 0,63 % за кожен день користування. Графіком платежів за договором про споживчий кредит 4886616 від 11 вересня 2021 року передбачено види платежів за кредитним договором, які позичальник зобов`язаний сплатити до 11 жовтня 2021 року: сума кредиту 20000 грн, проценти за користування кредитом 3780 грн, комісія за надання кредиту 1000 грн. Матеріали справи не містять доказів пролонгації строку кредитування відповідно до п.2.3.1.1 - 2.3.1.2 кредитного договору та доказів складання та доведення до відповідача оновлених графіків платежів, передбачених п.2.3.2, 4.1, 4.2 кредитного договору. Нарахування процентів за користування кредитом починаючи з 11 жовтня 2021 року, тобто після закінчення строку повернення кредиту, встановленого в пункті 1.3 спірного кредитного договору та у графіку платежів, є безпідставним, оскільки право кредитодавця нараховувати передбачені кредитним договором проценти за кредитом припинилось після спливу визначеного договором строку кредитування. З відомості про щоденні нарахування та погашення, сформованої первісним кредитором ТОВ "Мілоан" станом на 09 січня 2022 року, суд встановив, що за спірним кредитним договором здійснено сплату тіла кредиту на загальну суму 5248 грн, процентів по кредиту на загальну суму 6007 грн та комісії на загальну суму 5248 грн. Отже, з огляду на погоджені сторонами кредитного договору у анкеті-заяві умови, у відповідача відсутня заборгованість зі сплати процентів за користування кредитними коштами в сумі 3780 грн (0,63 % за 30 днів користування) та заборгованість зі сплати комісії в сумі 1000 грн (5,00 % одноразово). З урахуванням здійснених позичальником оплат, які кредитодавцем зараховано на погашення процентів поза межами строку кредитування та комісії за пролонгацію, заборгованість за тілом кредиту становить 8277 грн (20000 грн - (5248 грн оплат за тілом кредиту + 4248 грн оплат, зарахованих на погашення комісії за пролонгацію + 3780 грн оплат, зарахованих на погашення процентів поза межами строку кредитування)). За встановлених обставин, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає заборгованість за тілом кредиту в сумі 8277 грн, аотже, позов належить задовольнити частково. За правилами ст.141 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача понесені ним документально підтверджені витрати на оплату судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог у сумі 242,24 грн. Згідно з ч.2 ст.141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, серед іншого, витрати на професійну правничу допомогу (ч.2 ст.133 ЦПК України). Відповідно до ч.3 ст.141 ЦПК України, при вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує, серед іншого, чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обгрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. На підтвердження розміру понесених позивачем витрат на правничу допомогу до позовної заяви додано договір про надання правової допомоги № 01-07/2024 від 01 липня 2024 року, укладений між ТОВ "Коллект центр" та адвокатським обєднанням «Лігал Ассістанс», заявку № 2035 від 01 вересня 2025 року на надання юридичної допомоги, витяг з акту № 14 про надання юридичної допомоги від 30 вересня 2025 року, відповідно до якого вартість наданих послуг становить 25000 грн. Враховуючи категорію та складність справи, ціну позову, обсяг наданих адвокатом послуг та

Outcome: partial