Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-13 00:00:00

Представник товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "Кредит-Капітал" (надалі ТОВ "ФК "Кредит-Капітал") Усенко М.І. через підсистему "Елекетронний суд" звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за Договором, мотивуючи позовні вимоги тим, що 03.12.2022 між ТОВ ''Мілоан'' та [PERSON] було укладено договір про споживчий кредит № 5276251, відповідно до якого відповідачеві було надано кредит у сумі 6 100 гривень, строком 105 днів з 03.12.2022 (дата надання кредиту) і складається з пільгового та поточного періодів. Договір був укладений в електронній формі в порядку передбаченому Законом України "Про електронну комерцію". 28 березня 2023 року між ТОВ "Мілоан" та ТОВ "ФК "Кредит-Капітал" укладено Договір відступлення прав вимоги №93-МЛ, за умовами якого ТОВ "ФК "Кредит-Капітал" набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками ТОВ "Мілоан", в тому числі і до [PERSON] за Договором № 5276251 від 03.12.2022. Оскільки, станом на день пред`явлення даного позову до суду відповідачем не виконано взятих на себе зобов`язань згідно кредитного договору № 5276251 від 03.12.2022, позивач просить суд стягнути з [PERSON] на користь ТОВ "ФК "Кредит - Капітал" заборгованість в розмірі 24 552 гривні 50 копійок, а також сплачений позивачем судовий збір в розмірі 2 422 гривні 40 копійок та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 8 000 гривень. Ухвалою судді від 01 жовтня 2025 року у справі відкрито спрощене провадження з викликом сторін. У судове засідання представник позивача ТОВ ФК "Кредит-Капітал" Усенко М.І. не з`явився, проте через чистему "Електронний суд" надав заяву про розгляд справи без участі їх представника, проти винесення заочного рішення не заперечують. Відповідач [PERSON] у судові засідання 29 жовтня 2025 року, 28 листопада 2025 року та 14 січня 2026 року не з`явився, конверти з рекомендованими повідомленнями повернулися без вручення адресату, з відміткою "адресат відсутній за вказаною адресою", хоча повістки направлялися за адресою місця проживання відповідача зазначеною позивачем у позовній заяві та адресою зареєстрованого місця проживання, згідно відповіді з Єдиного державного демографічного реєстру № 1836970 від 30.09.2025. Також, 29 жовтня 2025 року [PERSON] про час, дату та місце розгляду справи на 28 листопада 2025 року повідомлявся, також через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Крім того, [PERSON] повідомлений шляхом направлення повісток смс-повідомленням на номер його телефону, які йому доставлені, що підтверджується довідками. Будь-яких заяв та клопотань, в тому числі відзиву на позовну заяву від відповідача на адресу суду не надходило. За таких підстав відповідач вважається належно повідомленим про дату, час і місце судового засідання. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Частиною 4 ст. 223 ЦПК України передбачено, що у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин, відповідно до ст.280 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення у відсутність відповідача на підставі наявних у справі доказів, оскільки належним чином повідомлений відповідач повторно не з`явився у судове засідання, а позивач не заперечує проти такого порядку вирішення справи. Суд, дослідивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Стаття 13 ЦПК України передбачає, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В силу вимог ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Норми статтей 509, 623, 625 ЦК України зазначають, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані ним збитки, і він не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Також статтями 526, 530, 629 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу. Договір є обов`язковим для виконання сторонами. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Статтею 599 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даним Договором. Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ч. 1 ст. 612 цього Кодексу боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно з ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Судом встановлено, що 03 грудня 2022 року між ТОВ "Мілоан" та [PERSON] було укладено Договір про споживчий кредит № 5276251 та підписано анкету-заяву на кредит № 5276251, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 6 100 гривень, зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів та можливих штрафних санкцій, що передбачені Кредитним договором. Згідно пунктів 1.1-1.3 договору кредитодавець зобов`язується на умовах визначених цим договором, на строк визначений п.1.3. договору надати позичальнику грошові кошти у сумі визначеній у п.1.2. договору, а позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом в рекомендовану дату платежу, але не пізніше дати остаточного погашення заборгованості, згідно п.1.4. договору та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені договором. Кредит надається з метою задоволення потреб позичальника не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю та виконанням обов`язків найманого працівника. Типом кредиту є кредит. Сума (загальний розмір) кредиту становить 6 100 гривень. Кредит надається загальним строком на 105 днів з 03.12.2022 (дата надання кредиту) і складається з пільгового та поточного періодів. Відповідно до п.2.1 договору кредитні кошти надаються позичальнику безготівково на рахунок з використанням карти [NUMBER] . Крім того, вказане підтверджується графіком платежів за договором про споживчий кредит, паспортом споживчого кредиту, довідкою про ідентифікацію одноразовий ідентифікатор S74121, дата і час відправки одноразового ідентифікатора 03.12.2022 о 05:00:33 на номер телефону [NUMBER] та платіжним дорученням № 88317516 від 03.12.2022. 28 березня 2023 року між ТОВ "Мілоан" та ТОВ "ФК "Кредит-Капітал", було укладено договір відступлення прав вимоги №93-МЛ, згідно з яким до ТОВ "ФК "Кредит-Капітал" перейшло право грошової вимоги до [PERSON] за Договором № 5276251. Вказане підтверджується копією договору, копією акта приймання-передачі реєстру боржників від 28 березня 2023 року до договору відступлення прав вимоги №93-МЛ від 28 березня 2023 року. Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору відступлення прав вимог №93-МЛ від 28 березня 2023 року ТОВ "ФК "Кредит-Капітал" набуло права грошової вимоги до [PERSON] за Договором № 5276251 в сумі 24 552 гривні 50 копійок. 12 вересня 2025 року позивачем ТОВ "ФК "Кредит-Капітал" на адресу відповідача [PERSON] було надіслано претензію про повернення заборгованості в сумі 24 552 гривні 50 копійок. Крім того, як вбачається із інформації наданої АТ КБ "Приват Банк" на ухвалу суду від 01 жовтня 2025 року № 20.1.0.0.0/7-251015/49679 від 21.10.2025 на ім`я [PERSON] в банку емітовано картку № [NUMBER] (IBAN [NUMBER] ). Також повідомили, що по даному рахунку 03 грудня 2022 року було зарахування коштів в сумі 6 100 гривень. Таким чином, відповідач має непогашену заборгованість перед позивачем ТОВ "ФК "Кредит-Капітал" на суму 24 552 гривні 50 копійок., з яких : 6 100 - заборгованість за тілом кредиту; 17 842 гривні 50 копійок - заборгованість за відсотками та 610 гривень - заборгованість за комісією. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Із прийняттям Закону України "Про електронну комерцію" № 675-VIII від 03 вересня 2015 року, який набрав чинності 30 вересня 2015 року, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних. У статті 3 Закону України "Про електронну комерцію" визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до частини 3 статті 11 Закону України "Про електронну комерцію" електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина 4 статті 11 Закону). Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (частина 6 статті 11 вказаного Закону). Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (частина 12статті 11 Закону № 675-VIII). За змістом статті 12 Закону України "Про електронну комерцію", якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Нормою статті 639 ЦК України передбачено, що якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Отже, між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов кредитного договору, який оформлений сторонами в електронній формі з використанням електронного підпису. Встановлено, що прийняті на себе зобов`язання за вказаним кредитним договором позивач виконав своєчасно і повністю, надававши кредиті кошти в повному обсязі. Окрім того встановлено, що усі документи підписані відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором S74121. Таким чином, стороною позивача доведено, укладення договору про споживчий кредит № 5276251 та наявність у відповідача заборгованості за Договором № 5276251 від 03.12.2022 у розмірі 24 552 гривні 50 копійок., з яких : 6 100 - заборгованість за тілом кредиту; 17 842 гривні 50 копійок - заборгованість за відсотками та 610 гривень - заборгованість за комісією. Щодо вимог про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу суд приходить до наступного. Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Відповідно до статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Вимоги до форми та змісту договору про надання правової допомоги, закріплено статтею 27 зазначеного Закону. Згідно положень п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Судові витрати позивача на професійну правничу допомогу становлять 8 000 гривень, які підтверджуються: договором про надання правничої допомоги № 0107 від 01 липня 2025 року; детальним описом робіт наданих послуг до акту № 1094 за договором про надання правової (правничої) допомоги № 0107 від 01 липня 2025 року; актом №1094 наданих послуг правової (правничої) допомоги від 05 вересня 2025 року та ордером серія ВС № 1381377. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що витрати на правову допомогу в сумі 8 000 гривень підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Клопотання про зменшення витрат на правову допомогу не надходило. При зверненні з позовом до суду, позивачем сплачено судовий збір згідно платіжної інструкції № 23128 від 19 вересня 2025 року в сумі 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 копійок, який відповідно до ст. 141 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача на їх користь. Враховуючи викладене та

Outcome: approved