Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-13 00:00:00

У грудні 2025 року ТОВ «Фінпром Маркет» звернулось до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 27 червня 2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] укладено договір позики №75853492 за умовами якого позикодавець надав відповідачу грошові кошти у розмірі 2000 грн строк позики 30 днів зі сплатою процентів у розмірі 1,99% в день (базова процентна ставка/фіксована). Договір підписано електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора, що був надісланий на вказану відповідачем електронну адресу. На виконання умов договору позики №75853492 від 27 червня 2021 року ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» виконало зобов`язання та передало відповідачу у власність грошові кошти в розмірі 2000 грн шляхом перерахування на картковий рахунок відповідача. Відповідач вимоги за договором позики не виконав, в результаті чого має заборгованість в сумі 6 386,05 грн, яка складається з: 2000 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 4368,05 грн сума заборгованості за відсотками. 21 грудня 2021 року ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія управління активами» уклали договір факторингу № 2112 від 21 грудня 2021 року за умовами якого останній набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників, в тому числі за договором позики №75853492 від 27 червня 2021 року. 31 березня 2023 року ТОВ «Фінансова компанія управління активами» та ТОВ Фінпром Маркет» уклали договір факторингу № 310323-ФК від 31 березня 2023 року за умовами якого позивач набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників, в тому числі за договором позики №75853492 від 27 червня 2021 року. Відповідно до реєстру прав вимог від 31 березня 2023 року до договору факторингу № 310323-ФК від 31 березня 2023 року ТОВ «Фінпром Маркет» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 6388,08 грн, яка складається з: 2000 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 4388,08 грн сума заборгованості за відсотками. Відповідач заборгованість за договором позики не сплатив, тому просить стягнути з відповідача суму заборгованості за договором позики №75853492 від 27 червня 2021 року в розмірі 6368,05 грн, суму сплаченого судового збору в розмірі 2422,40 грн та витрати понесені на правову допомогу в розмірі 4500 грн. Ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 08 грудня 2025 року постановлено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідач протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали не надав відзив на позов в порядку, визначеному ст. 178 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, давши оцінку наданим доказам, дійшов наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що 27 червня 2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] укладено договір позики №75853492, за умовами якого позикодавець надав відповідачу грошові кошти у розмірі 2000 грн строк позики 30 днів зі сплатою процентів у розмірі 1,99% в день (базова процентна ставка/фіксована). Договір підписано електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора, що був надісланий на вказану відповідачем електронну адресу, що підтверджується довідкою про ідентифікацію, виданою ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів». На виконання умов договору позики ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» 27 червня 2021 року перерахувало [PERSON] 2000 грн, що підтверджується довідкою ТОВ «ФК «Фінекспрес» та платіжною інструкцією № еО37eсb9-df4b-4063-914b-3fc354637bb1 від 27 червня 2021 року. За змістом статей 626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина 2статті 639 ЦК України). Абзац 2 частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію» N 675-VIII від 03.09.2015 року (далі - Закон). Згідно із пунктом 6 частини 1статті 3 Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пункт 12 частини 1 статті 3 Закону). Стаття 12 Закону визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Таким чином, сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строки умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення такого договору, на таких умовах шляхом підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Звертаючись в суд з позовом «Фінпром Маркет» вказував, що до нього перейшло право вимоги до відповідача [PERSON] за договором позики №75853492 від 27 червня 2021 року в сумі 6368,05 грн, яка складається з: 2000 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 4368,05 грн сума заборгованості за відсотками, що підтверджується розрахунком заборгованості, оскільки 27 червня 2021 року ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія управління активами» уклали договір факторингу № 2112 від 21 грудня 2021 року за умовами якого останній набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників, в тому числі за договором позики №75853492 від 27 червня 2021 року, що підтверджується реєстром прав вимог № 4 від 31 березня 2023 року до договору факторингу №310323-ФМ, та розрахунком заборгованості до договору факторингу. Разом з тим, суд не погоджується з таким розміром заборгованості, з огляду на таке. Як убачається зі змісту договору позики №75853492 відповідач отримав в кредит грошові кошти у розмірі 2000 грн, строк позики 30 днів зі сплатою процентів у розмірі 1,99% в день (базова процентна ставка/фіксована). Відповідно до п.5.2 договору відповідач підтвердив, що: до моменту підписання Договору вивчив його та Правила надання грошових коштів у позику (на умовах повернення позики в кінці строку позики), що розміщені на сайті https;//mycredit.ua/ua/documents-license/ їх зміст, суть, об`єм зобов`язань сторін та наслідки укладення цього договору, а також зазначена в правилах процедура і наслідки оформлення позичальником подовження строку користування позикою (пролонгація) або застосування авто пролонгації, йому зрозумілі. Проте, вказані Правила, що надані позивачем на підтвердження позовних вимог та визначають умови програми лояльності, а також пролонгації договору, відповідальність сторін, а також інші умови не підписані відповідачем, а матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Правила та умови розумів відповідач, ознайомився та погодився з ними, підписуючи договір позики №75853492. Отже, за відсутності достатніх підтверджень про умови пролонгації договору, які відсутні в тексті договору, надані банком Правила надання грошових коштів у позику ТОВ «Безпечне агентство необхідних кредитів» не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем договору позики, оскільки ці документи достовірно не підтверджують вказаних обставин. У зв`язку з цим до спірних правовідносин не можуть бути застосовані правила ч.1 ст. 634 ЦК України, які регламентують правові засади договору приєднання. Саме таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду в постанові від 3 липня 2019 року (справа №342/180/17, провадження №14-131цс19), яка згідно з ч. 4 ст.263ЦПК України має враховуватися нижчестоящими судами при застосуванні норм права. Оскільки матеріали справи не містять доказів щодо умов пролонгації договору понад строк 30 днів, визначені самим договором, надані позивачем розрахунки заборгованості достовірно не вказують на саме такий розмір невиконаного відповідачем зобов`язання та є неналежним доказом, а також свідчать про нарахування процентів за межами строку позики. Відповідно до умов договору, підписаного відповідачем, сума позики 2000 грн, строк позики 30 днів та базова ставка 1,99 процентів, а тому суд уважає, що з відповідача підлягає до стягнення заборгованість в сумі 3194 грн, яка складається з суми позики 2000 грн та 1194 грн відсотків. Згідно ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 599 ЦК України зазначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Частиною 1 ст. 1049 ЦК України передбачено обов`язок позичальника повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, встановлені договором. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 81 ЦПК України передбачено обов`язок сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказів належного виконання зобов`язань за договором позики відповідачем надано не було. Таким чином, враховуючи встановлені судом обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача про стягнення заборгованості за договором позики підлягають частковому задоволенню. Відповідно до положень п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Для підтвердження понесених витрат на правничу допомогу позивачем надані: договір про надання правничої допомоги № 25-08/25/ФП від 25 серпня 2025 року укладений з адвокатом Ткаченко Ю.О., витяг з акту № 2-ФП від 01 жовтня 2025 року приймання-передачі наданої правничої допомоги за договором про надання правничої допомоги №25-08/25/ФП від 25 серпня 2025 року. Відповідно до наданих документів вартість витрат на правничу допомогу ТОВ «Фінпром Маркет» в даній справі складає 4500 грн. Надання правничої допомоги позивачу ТОВ «Фінпром Маркет» адвокатом Ткаченко Ю.О. підтверджується наданими доказами, і тому позивач має право на відшкодування витрат на правову (правничу) допомогу. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, зокрема витрати на правничу допомогу у разі часткового задоволення позову, покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позивачем сплачено 2422,40 грн судового збору та понесені витрати на правничу допомогу в сумі 4500 грн, заявлені позовні вимоги в сумі 6368,05 грн задоволено частково на суму 3194 грн, тобто на 50,16%, тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2257,20 грн, та 1215,07 грн судового збору.

Outcome: partial