Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-12 00:00:00

Позивач подав до суду вище вказаний позов посилаючись на ті обставини, що з відповідачем [PERSON] перебувала у шлюбі, від якого мають дітей дочку [PERSON] , [INFO] , і сина [PERSON] , [INFO] . При цьому, після розірвання шлюбу діти залишились проживати з нею, у зв`язку з чим вона опікується їх інтересами і потребами, піклується про них, займається їх вихованням, а також слідкує за їх розвитком і здоров`ям. Натомість відповідач [PERSON] після народження дітей легковажно ставився до своїх батьківських обов`язків вживав спиртні напої. На даний час діти проживають з нею та перебувають на повному моєму утриманні, оскільки відповідач самоусунувся від виховання та утримання дітей, на шлях виправлення не став та зовсім не цікавиться долею сина та дочки. Згідно судового наказу виданого Балтським районним судом Одеської області 15.10.2020 року відповідач [PERSON] має сплачувати аліменти на утримання дітей, проте жодних коштів від нього не надходило, що підтверджується листом виконавчої служби від 01.10.2024 року № 21.18-12131, станом на вересень 2024 року сума боргу по аліментам складає 139979,99 грн, протягом двох років батько не спілкувався з дитиною та взагалі ніяким чином не проявив інтересу до наших спільних дітей. Позивач вважає, що всі ці факти в сукупності є достатніми для позбавлення [PERSON] батьківських прав та відповідають інтересам дітей. У зв`язку з чим позивач пред`явила до відповідача відповідний позов шляхом подання до суду позовної заяви, в якій просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно його дітей дочки [PERSON] , [INFO] , і сина [PERSON] , [INFO] . 03.12.2024 року ухвалою суду (а.с.28-29 том 1) позовну заяву було залишено без руху із визначенням недоліків позовної заяви, способу і строку для їх усунення. 20.12.2024 року ухвалою суду (а.с.39-40 том 1) у даній справі відкрито провадження та призначено проведення розгляду в порядку загального позовного провадження. Також від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, органу опіки та піклування Кодимської міської ради Подільського району Одеської області витребувано висновок щодо розв`язання спору у даній справі. Одночасно роз`яснено відповідачу і третій особі їх права протягом, відповідно, п`ятнадцяти та десяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати на адресу суду, відповідно, відзив на позовну заяву (відзив) та письмове пояснення.Копію ухвали надіслано учасникам справи (сторонам і третій особі) у відповідності до вимог ст. 190 ЦПК України та отримано ними, про що до матеріалів справи долучено підтверджуючі документи (а.с.47-49, 57-58 том 1). 23.12.2024 року ухвалою суду (а.с.45 том 1) виправлено описку допущену в резолютивній частині ухвали від 20.12.2024 року щодо зазначення в ній дати призначення підготовчого засідання. 31.01.2025 року відповідач [PERSON] подав відзив на позовну заяву (відзив) від 31.01.2025 року (а.с.66-67 том 1), в якому просив суд в позові про позбавлення його батьківських прав відмовити в повному обсязі посилаючись на ті обставини, що за судовим наказом від 15.10.2020 року дійсно має сплачувати аліменти на утримання дітей, але відзначає, що між ним та [PERSON] було досягнуто домовленості за якою остання забрала судовий наказ з виконання, про що державним виконавцем було винесено постанову про закриття виконавчого провадження, а ним було передано їй кошти від оренди його земельних ділянок. Однак, в супереч їх домовленості, в подальшому [PERSON] повторно пред`явила до виконання судовий наказ, про що дізнався отримавши вже копію ухвали про відкриття провадження у даній справі разом із позовною заявою і додатками до неї. Проте ним не отримувалось копії постанови про відкриття виконавчого провадження і повідомлень про наявність в нього заборгованості за сплатою аліментів. Відзначає, що постійно допомагав дітям, забирав до себе на канікулах, по можливості забезпечував їх одягом та продуктами харчування. В кінці червня позивачка привозила сина до нього, внаслідок чого протягом місяця син перебував у нього, але наразі позивачка заборонила спілкуватися з дітьми. Після чого Він звернувся до старости села за допомогою, щоб через орган самоврядування с. Бензари Балтської громади посприяти зверненню до директора школи цього села з метою отримання ним можливості спілкуватися з дітьми. Наслідком чого було звернення старости села Будеї до старости села Бензари і директора місцевої школи для налагодження контакту з дітьми та отримана позитивна відповідь, а саме йому дозволено зустрічатися з дітьми в освітньому закладі, за умови попереднього попередження про свій візит, та висловлено запевнення про створення для нього відповідних умов. В свою чергу до самого відзиву додано доказ його надсилання іншому учаснику справи позивачу в паперовій формі, у відповідності до вимог абзаців першого і другого ч.7 ст. 43 та пункту 2 ч.5 ст. 178 ЦПК України, а саме копію фіскального чеку АТ «Укрпошта» про оплату послуг за пересилання рекомендованого листа адресованого на ім`я [PERSON] в с. Бензари (а.с.77). 14.02.2025 року ухвалою суду (а.с.94 том 1) строк підготовчого провадження у даній справі був продовжений на тридцять днів. 14.04.2025 року ухвалою суду (а.с.124-126 том 1) до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, було залучено орган опіки та піклування Балтської міської ради Одеської області та дітей [PERSON] і [PERSON] .Також третім особам роз`яснено їх права протягом десяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати на адресу суду письмові пояснення, а від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, органу опіки та піклування Балтської міської ради Одеської області витребувано висновок щодо розв`язання спору у даній справі. Крім того, позивача [PERSON] зобов`язано, відповідно до ч.3 ст. 187 ЦПК України, не пізніше двох днів з дня вручення копії ухвали про відкриття провадження у справі направити третім особам копії позовної заяви з додатками, а докази такого направлення надати суду до початку наступного підготовчого засідання. 16.04.2025 року ухвалою суду (а.с.134-135 том 1) виправлено описку допущену в резолютивній частині ухвали від 14.04.2025 року щодо зазначення в ній анкетних даних дитини сина. 06.10.2025 року ухвалою суду (а.с.11-13 том 2) у даній справі закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. У встановлений судом строк позивач та треті особи не скористалися своїми процесуальними правами учасників справи, відповідно, відповідь відзив на позовну заяву та письмові пояснення не подали. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила, про дату, час і місце судового засідання була своєчасно повідомлена належним чином у порядку встановленому ч.2, 4-6, 8 п.2 і 3 ст. 128 та ч.5 ст. 130 ЦПК України, шляхом надіслання їй судової повістки поштою на адресу місця її проживання зазначеного у змісті позовної заяви (а.с.2) на виконання вимог пункту 2 ч.3 ст. 175 ЦПК України, а також через повідомлення її представника адвоката Мартинюк Ю.М., якому судова повістка була доставлена 11.12.2025 року до його електронного кабінету, що підтверджує роздруківка з відомостями із офіційного веб-сайту АТ «Укрпошта» про результат надіслання рекомендованого поштового відправлення № R067054875433, яке 07.01.2026 року було повернуто поштою до суду неврученим із відміткою про що, що одержувач відсутній за вказаною адресою, та довідка про доставку електронного документа (а.с.43 том 2). Представник позивача адвокат Мартинюк Ю.М. в судовому засіданні підтримав заявлений позивачем позов та просив його задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату, час і місце судового засідання був своєчасно повідомлений належним чином у порядку встановленому ч.2, 4-6, 8 п.3 ст. 128 ЦПК України, шляхом надіслання йому судової повістки поштою за адресою повідомленою ним суду у змісті поданого ним відзиву на позовну заяву (відзиву) від 31.01.2025 року (а.с.66-67) на виконання вимог пункту 2 ч.3 ст. 178 ЦПК України, про що свідчить роздруківка з відомостями із офіційного веб-сайту АТ «Укрпошта» про результат надіслання рекомендованого поштового відправлення № R067054876421, яке 07.01.2026 року було повернуто поштою до суду неврученим із відміткою про що, що одержувач відсутній за вказаною адресою. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, органу опіки та піклування Кодимської міської ради Подільського району Одеської області за довіреністю Рожко О.М. в судому засіданні зазначила, що відсутні підстави для задоволення позову та просила при ухваленні рішення врахувати висновок поданий суду органом опіки та піклування про недоцільність позбавлення батьківських прав. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, органу опіки та піклування Балтської міської ради Одеської області в підготовче засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату, час і місце підготовчого засідання дана третя особа була своєчасно повідомлена належним чином у відповідності до вимог ч.2, 4-5, 8 п.2 ст. 128 ЦПК України, шляхом доставлення 11.12.2025 року судової повістки до електронного кабінету цієї особи, про що свідчить відповідна довідка про доставку електронного документу (а.с.44 том 2). При цьому, 31.07.2025 року представником за довіреністю цієї третьої особи [PERSON] було подано через систему «Електронний суд» клопотання/заяву (а.с.213 том 1) про розгляд справи за відсутності представника органу опіки та піклування Балтської міської ради Одеської області. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомив, про дату, час і місце судового засідання була своєчасно повідомлений належним чином у порядку встановленому ч.2, 4-6, 8 п.3 ст. 128 ЦПК України, шляхом надіслання їй судової повістки поштою за проживання адресою повідомленою суду органами опіки та піклування у змісті поданих ними висновків (а.с.80-82 і 217-219 том 1), а також в довідці Балтської міської ради Одеської області від 28.10.2024 року № 373 (а.с.19том 1), про що свідчить роздруківка з відомостями із офіційного веб-сайту АТ «Укрпошта» про результат надіслання рекомендованого поштового відправлення № R067054874119, яке 03.01.2026 року було вручено одержувачу. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, [PERSON] в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату, час і місце судового засідання був своєчасно повідомлений належним чином у порядку встановленому ч.2, 4-6, 8 п.3 ст. 128 ЦПК України, шляхом надіслання йому судової повістки поштою за проживання адресою повідомленою суду органами опіки та піклування у змісті поданих ними висновків (а.с.80-82 і 217-219 том 1), а також в довідці Балтської міської ради Одеської області від 28.10.2024 року № 374 (а.с.20том 1), про що свідчить роздруківка з відомостями із офіційного веб-сайту АТ «Укрпошта» про результат надіслання рекомендованого поштового відправлення № R067054872833, яке 03.01.2026 року було вручено одержувачу. Відповідно до положень ч.1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Водночас із цим п.1 і 4 ч.3 ст. 223 ЦПК України передбачає, що якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки; неявки в судове засідання учасника справи, якщо з`явився його представник, крім випадків, коли суд визнав явку учасника справи обов`язковою. Згідно ч.3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Заслухавши учасників процесу, які з`явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи суд встановив наступні фактичні обставини. Сторони у справі мають двох спільних дітей неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , та малолітню дочку [PERSON] , [INFO] , про що свідчить копія свідоцтва про народження Серії [NUMBER] , виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Балтського районного управління юстиції Одеської області 18.02.2009 року (а.с.7том 1), актовий запис № 41 та копія свідоцтва про народження Серії [NUMBER] , виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кодимського районного управління юстиції Одеської області 12.07.2012 року (а.с.6том 1), актовий запис № 119. При цьому, в період з 30.12.2008 року до 01.12.2021 року сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією рішення Кодимського районного суду Одеської області від 01.11.2021 року у справі № 493/573/21 (а.с.23-24том 1), яке набрало законної сили 01.12.2021 року та яким було розірвано їх шлюб. Водночас в мотивувальній частині цього рішення зазначено, що дошлюбним прізвищем [PERSON] було « [PERSON] ». Після розірвання шлюбу сторін їх діти [PERSON] і [PERSON] залишились проживати зі своєю матір`ю позивачем [PERSON] , про що було зазначено позивачем у змісті позовної заяви та не заперечено відповідачем у змісті відзиву на позовну заяву. Окрім того зазначене в сукупності підтверджується копією судового наказу Балтського районного суду Одеської області від 15.10.2020 року у справі № 493/1332/20 (а.с.15том 1), згідно якого аліменти на утримання були стягнуті з [PERSON] на користь [PERSON] , з якою проживають діти; копіями довідок Балтської міської ради Одеської області від 28.10.2024 року № 373 і № 374 (а.с.19, 20том 1), а також копією акту обстеження житлових умов заявника від 28.10.2024 року (а.с.10том 1). 07.03.2022 року позивач [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] , у зв`язку з чим змінила своє дошлюбне прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] », про що свідчить копія свідоцтва про шлюб Серії [NUMBER] , виданого Балтським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Подільському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) 07.03.2022 року (а.с.18том 1), актовий запис № 13. Внаслідок проживання з матір`ю позивачем [PERSON] в с. Бендзари Балтської ТГ, Подільського району Одеської області, діти відвідували місцевий навчальний заклад Бендзарівський ліцей імені Т.П. Боднар Балтської міської ради Одеської області, про що свідчить копії виданих згаданим навчальним закладом довідки від 28.10.2024 року № 86 (а.с.11том 1) і характеристик на дітей, як своїх учнів, від 04 і 05.11.2024 року (а.с.13-14том 1). При цьому, у змісті цих характеристик відзначено, що вихованням дітей займається їх мати [PERSON] і вітчим [PERSON] , які постійно відвідували батьківськи збори та приймали активну участь у житті класу та школи. В 2024 році діти на зимових канікулах перебували у батька [PERSON] , а в кінці червня 2024 року позивач [PERSON] самостійно привезла неповнолітнього сина [PERSON] до батька [PERSON] в с. Будеї, де той перебував більше місяця. В подальшому [PERSON] звернувся до старости села с. Будеї за допомогою, щоб через орган самоврядування с. Бензари Балтської громади посприяти зверненню до директора школи цього села з метою отримання ним можливості спілкуватися з дітьми. Наслідком чого було звернення старости села Будеї до старости села Бензари і директора місцевої школи для налагодження контакту з дітьми та отримана позитивна відповідь, а саме йому дозволено зустрічатися з дітьми в освітньому закладі, за умови попереднього попередження про свій візит, та висловлено запевнення про створення для нього відповідних умов, про що зазначено у змісті акту обстеження житлово-побутових умов від 14.01.2025 року (а.с.70-71том 1). Згідно змісту характеристики на [PERSON] , виданої старостою с. Будеї, с. Смолянка [PERSON] (а.с.72-73том 1), останній щоб забезпечити родину працював в селі по найму, обробляв плантації малини, ходив заготовляти в ліс дрова, працював у ФОП [PERSON] , а як батько підтримував зв`язок з дітьми, діти приїздили на канікули, у вільний від навчання час, в с. Будеї, де були на утриманні батька. Протягом 21.03.2022 року по 10.09.2025 року відповідач [PERSON] надав позивачу [PERSON] отримувати виплати по оренді його землі, про що свідчать копії відповідних довіреностей виданих 21.03.2022 року (а.с.76том 1), 01.03.2023 року (а.с.75том 1) і 10.09.2024 року (а.с.74том 1), які посвідченні старостою с. Будеї, с. Смолянка. При цьому, позивачем у змісті поданого відзиву на позовну заяву та у змісті акту обстеження житлово-побутових умов від 14.01.2025 року (а.с.70-71том 1) відзначалось про те, що зазначене було здійснене [PERSON] з метою саме отримання [PERSON] коштів на утримання їх дітей. В свою чергу позивачем [PERSON] зазначена обставина протягом судового розгляду не заперечена, як і те, що на реалізацію згаданих вище довіреностей нею отримувались кошти за оренду землі належної [PERSON] . При цьому, згідно копії розрахунку заборгованості зі сплати аліментів сформованої державним виконавцем Кодимського відділу державної виконавчої служби у Подільському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Макогонюк О.Б. станом на 01.10.2024 року за № 21.18-12131 (а.с.16-17том 1), заборгованість боржника [PERSON] у виконавчому провадженні № 75482441 за період з листопада 2021 року по вересень 2024 року становить в сукупному розмірі 139979,99 грн. В свою чергу, згідно відомостей наявних у публічному доступі в Автоматизованій системі виконавчих проваджень за посиланням https://asvpweb.minjust.gov.ua/#/search-debtors у провадженні Кодимського відділу державної виконавчої служби у Подільському районі Одеської області перебувало відкрите з 10.12.2020 року виконавче провадження № 63889727, в якому стягувачем була [PERSON] , [INFO] , а боржником [PERSON] , [INFO] , яке було завершене; а з 08.07.2024 року перебуває відкрите виконавче провадження № 75482441, в якому стягувачем була [PERSON] , [INFO] . З 01.09.2024 року неповнолітній [PERSON] навчається в Одеському фаховому коледжі транспортних технологій, що підтверджується копією довідки цього навчального закладу від 29.10.2024 року № 464 (а.с.12том 1). При цьому, копію характеристики виданої на [PERSON] згаданим коледжем (а.с.21-22том 1) не містить обставин, які мають значення для предмета розгляду у даній справі. У висновку органу опіки та піклування (а.с.80-82 том 1), затвердженим рішенням виконавчого комітету Кодимської міської ради Подільського району Одеської області від 29.01.2025 року № 1187 (а.с.79 том 1), наданого суду на виконання вимог ч.4 ст. 19 СК України, позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , і малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , визнано недоцільним. При цьому, в обґрунтування мотивів цього рішення, окрім зазначення обставин, які наведені у змісті акту обстеження житлово-побутових умов від 14.01.2025 року (а.с.70-71том 1) та характеристики на [PERSON] , виданою старостою с. Будеї, с. Смолянка Людмилою Ясніцькою (а.с.72-73том 1), також відзначено те, що [PERSON] жодного разу не притягувався до адміністративної відповідальності за неналежне виконання батьківських обов`язків, в полі зору соціальних служб не перебуває, повідомлень з навчальних закладів щодо неналежного виконання батьком батьківських обов`язків відносно дітей не надходило, питань щодо неналежного виконання батьком батьківських обов`язків на комісіях з питань захисту прав дитини не розглядалось. На засіданні комісії з питань захисту прав дитини, яка відбулась 16.01.2025 року, [PERSON] категорично не погодився з повозом про позбавлення його батьківських прав. У зв`язку з вище наведеним члени комісії одноголосно прийняли рішення про надання висновку про недоцільність позбавлення батьківських прав. У висновку органу опіки та піклування (а.с.211 на звороті-212, 217-219 том 1), затвердженим рішенням виконавчого комітету Балтської міської ради Одеської області від 25.07.2025 року № 151 (а.с.211, 216 том 1), наданого суду на виконання вимог ч.4 ст. 19 СК України, позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , і малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , визнано недоцільним. У змісті висновку відзначено те, що відповідно до заяви неповнолітнього [PERSON] останній повідомив, що його вихованням від народження і до 11 років, тобто коли проживали однією сім`єю, займалась мати [PERSON] і батько [PERSON] , а після того Він з матір`ю і сестрою переїхали з с. Будеї до с. Бендзари і з того часу вихованням займався вітчим [PERSON] , в той час як батько [PERSON] не допомагає фінансами, у 2023 році приїздив до батька і два тижні проживав у нього, за цей час батько кожного дня виганяв його їхати проживати до дому. При цьому, відповідно до заяви малолітньої [PERSON] остання повідомила, що її вихованням від народження займалась мати [PERSON] і батько [PERSON] , а коли їй було 7 років вона матір`ю і братом переїхали з с. Будеї до с. Бендзари мешкати до вітчима [PERSON] , вважає за потрібне позбавити батьківських прав свого батька [PERSON] тому що з часу, як від нього поїхали він жодного разу не подзвонив на день народження, нічим не допомагав, пив дуже. Питання про доцільність чи недоцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно дітей [PERSON] і [PERSON] розглядалось на засіданні комісії з питань захисту прав дитини 08.07.2025 року на якому були присутні мати [PERSON] та діти [PERSON] і [PERSON] , при цьому батько [PERSON] був відсутній, але на засідання комісії 06.05.2025 року і 08.07.2025 року попереджав, що не зможе бути присутнім і в телефонному режимі начальнику Служби у справах дітей Балтської міської ради Одеської області повідомив, що позов «не підтримує» (тобто у дійсності «не визнає», як відповідач у справі) зазначивши, що замість сплати аліментів на утримання дітей надав [PERSON] земельні паї (за змістом малась на увазі передача можливості отримувати орендну плату з них і передачу самих документів на земельні ділянки). Ураховуючи зазначене комісією було прийнято рішення про надання висновку про недоцільність позбавлення батьківських прав. Нормативно-правове обґрунтування: У відповідності до ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року № 2402-III, сімя є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно ч.2 і 5 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. А частиною 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Схожі за своєю суттю принципи закріплені у пунктах 6-7 Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, відповідно яких дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Якнайкраще забезпечення інтересів дитини має бути керівним принципом для тих, хто відповідає за її освіту і навчання; ця відповідальність лежить насамперед на її батьках. В свою чергу, згідно до пункту 2 ч.1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини. Згідно до абзацу другого пункту 16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 року № 3, ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. У відповідності до ч.1 ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Крім того, згідно до положень ч.4-5 ст. 19 СК України, при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Відповідно до ч.4 ст. 164 СК України, під час ухвалення рішення про позбавлення батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу. В свою чергу відповідно до ч.1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Згідно ч.3 ст. 157 СК України, той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Висновки суду Згідно вимог ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Суд відзначає ту обставину, що твердження наведені в позивачем [PERSON] в своїй позовній заяві про те що, відповідач «легковажно ставився до своїх батьківських обов`язків вживав спиртні напої», «самоусунувся від виховання … зовсім не цікавиться долею сина та дочки … протягом двох років батько не спілкувався з дитиною та взагалі ніяким чином не проявив інтересу до наших спільних дітей» спростовуються дослідженими доказами, а саме актом обстеження житлово-побутових умов від 14.01.2025 року (а.с.70-71том 1), характеристикою на [PERSON] , виданою старостою с. Будеї, с. Смолянка Людмилою Ясніцькою (а.с.72-73том 1), згідно яких відповідач [PERSON] для забезпечення родини працював в селі по найму, обробляв плантації малини, ходив заготовляти в ліс дрова, працював у ФОП [PERSON] , а після розлучення діти [PERSON] і [PERSON] проживали разом з ним під час вільного від навчання часу канікул, принаймні у 2024 році. Окрім того, у змісті висновку складеного органом опіки та піклування Кодимської міської ради Подільського району Одеської області відзначено, що [PERSON] не вживає алкогольних напоїв. Оцінюючі участь відповідача [PERSON] , як батька, у вихованні дітей [PERSON] і [PERSON] суд зважає на те, що після розлучення з позивачем [PERSON] той проживає окремо від них в іншому населеному пункті, тому з об`єктивних причин не може приймати участь у вихованні аналогічну тій, яку мають позивач [PERSON] та її теперішній чоловік [PERSON] , як їх вітчим. В свою чергу оцінюючи думки самих дітей [PERSON] і [PERSON] про учать батька у їх вихованні, які наведені у змісті висновку органу опіки та піклування (а.с.212, 218 том 1), то суд враховує як ступінь їх здатності надавати об`єктивну оцінку життєвим обставинам в силу свого неповнолітнього/малолітнього віку, а також ступінь наявної у них можливості формувати свою власну точку зору незалежно від думок і переконань оточуючих їх осіб, тобто як реалізацію здатності їх до критичного мислення, в умовах наявності між їх батьками спору. Суд відзначає, що зазначене знаходить своє відображення у випадку порівняння самого змісту пояснень дітей. Зокрема неповнолітній [PERSON] у віці 17 років зазначив лише про відсутність з боку батька фінансової допомоги та про обставини його перебування у батька на протязі двох тижнів у 2023 році (після того Він перебував у батька щонайменше двічі на канікулах взимку і влітку 2024 року, але про обставини цих перебувань нічого не відзначив). В той час як малолітня [PERSON] у віці 13 років зазначила, що вважає за потрібне позбавити свого батька батьківських прав тому що з часу, як від нього поїхали, той жодного разу не подзвонив на день народження (проте останнє водночас не виключає існування спілкування в інші дні, в тому числі не телефоном, а особистого, зокрема під час перебування в нього на канікулах), нічим не допомагав, пив дуже. Аналізуючи пояснення дітей суд відзначає, що пояснення старшого сина є більш стриманим у своїх формулюваннях, а ніж пояснення молодшої дочки, та загалом співпадають виключно щодо відсутності матеріального забезпечення з боку батька. Однак, судження дітей з приводу свого утримання судом сприймаються стримано, оскільки дійсним отримувачем такого утримання була їх матір позивач [PERSON] , яка не заперечила протягом судового розгляду обставин повідомлених відповідачем [PERSON] щодо передачі їй доходів отриманих від оренди його землі. При цьому, суд ураховує і можливість впливу на формування позиції у дітей їх матір`ю [PERSON] , з якою вони проживають, а відтак значно більше перебувають під її впливом. У ч.2 ст. 27 Конвенції про права дитини передбачено, що батько (-ки) несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Водночас суд зауважує, що обставини того, що наявність заборгованості за сплатою аліментів на утримання дітей жодним чином не впливає на вирішення предмету спору у даній справі, оскільки ч.1 ст. 164 СК України не передбачає таких підстав для позбавлення батьківських прав. Також суд звертає увагу на ті обставини, що у змісті акту обстеження житлових умов заявника від 28.10.2024 року (а.с.10 на звороті) зазначено, що теперішній чоловік позивача [PERSON] [PERSON] знаходиться в Збройних Силах України, в той час як у змісті характеристики на [PERSON] , виданої старостою с. Будеї, с. Смолянка Людмилою Ясніцькою (а.с.72-73) зазначено, що колишній чоловік позивача [PERSON] [PERSON] за станом здоров`я має відтермінування по мобілізації. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент (пункт 23 рішення ЄСПЛ у справі «Проніна проти України» («Рrоnіnа V. Ukrаіnе») від 18 липня 2006 року, заява № 63566/00). Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Ураховуючи встановлені судом фактичні обставини суд приходить до висновку про відсутність підстав для позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав відносно своїх дітей неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , і малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , у зв`язку з чим пред`явлений позивачем [PERSON] позов є безпідставним та задоволенню не підлягає.

Outcome: dismissed