Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-14 00:00:00

ТОВ «СВЕА ФАНАНС» звернулося до Вишгородського районного суду Київської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 19.08.2024 року між ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та [PERSON] було укладено кредитний договір №1707475, на підставі якого відповідачу надано кредит у розмірі 24 200,00грн. Кредит надається строком на 350 днів. Встановлено розмір процентної ставки 1% в день. 24.02.2025 року між ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та ТОВ «СВЕА ФІНАНС» укладено договір Факторингу № 01.02-04/25. Відповідно до умов договору факторингу ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» відступило свої права вимоги, а ТОВ «СВЕА ФІНАНС» набуло право вимоги за первинним договором, в розмірі заборгованостей боржників перед ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ», визначеними в реєстрі боржників. Відповідно до витягу реєстру боржників до договору факторингу ТОВ «СВЕА ФІНАНС» набуло права грошової вимоги до [PERSON] . Позивач зазначає, що [PERSON] не виконав свого обов`язку щодо повернення суми кредиту, має прострочену заборгованість за кредитним договором від 19.08.2024 № 1707475 у загальному розмірі 82 002,00 грн., з яких: 24 200,00грн. заборгованість по тілу; 45 702,00грн. заборгованість за відсотками; 12 100,00грн. заборгованість за пенею. Враховуючи вищенаведене, позивач просить стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «СВЕА ФІНАНС» заборгованість за кредитними договорами № 1707475 від 19.08.2024 року та судові витрати у вигляді судового збору. 06.10.2025 року ухвалою Вишгородського районного суду Київської області по справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, подавши клопотання в якому просить проводити розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановлений законом порядку, причини неявки суду невідомі. Заяв, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Судом, враховано, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнова проти України»). При цьому вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини. На день ухвалення рішення відповідач своїм правом не скористався, відзив на позов не подав. Суд зі згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи згідно із положеннями статті 280 ЦПК України Дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за звернення особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Статтею 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. 19.08.2024 року між ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та [PERSON] уклали кредитний договір № 1707475. 19.08.2024 року ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» направлено через телекомунікаційну систему на номер телефону [NUMBER] позичальнику одноразовий ідентифікатор С880, який [PERSON] вів у відповідному розділі ІТС, чим він прийняв пропозицію укладання договору № 1707475 про надання споживчого кредиту. ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» свої зобов`язання за кредитним договором виконало, надавши відповідачу грошові кошти, шляхом їх перерахування на картку № [NUMBER] . Це підтверджується довідками № 20250226-625 від 26.02.2025 року. 21.08.2024 року [PERSON] звернувся до ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» шляхом вчинення у відповідному розділі ІТС товариства і ініціював внесення змін до договору в частині збільшення суми кредиту. ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» даний запит задовольнив і направило [PERSON] пропозицію укласти додаткову угоду до договору, яку відповідач акцептував у той самий спосіб, що і основний договір, ідентифікатор А251 направлено 21.008.2024 року і введено [PERSON] у відповідний розділ. Таким чином, відповідачем отримано кредит на суму 24 200,00 грн. 24.02.2025 року між ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та ТОВ «СВЕА ФІНАНС» укладено договір факторингу № 01.02-04/25. Відповідно до розділу 2 Договору Факторингу ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» відступило свої Права Вимоги, а ТОВ «СВЕА ФІНАНС» набуло Право Вимоги за Первинним Договором, в розмірі заборгованостей Боржників перед ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ», визначеними в Реєстрі боржників. В тому числі за даним Договором Факторингу ТОВ «СВЕА ФІНАНС» було відступлено право вимоги за заборгованістю [PERSON] перед ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» за договором № 1707475 від 19.08.2024 року. Відповідно до витягу реєстру боржників до Договору факторингу ТОВ «СВЕА ФІНАНС» набуло права грошової вимоги до [PERSON] . Згідно розрахунку заборгованості, [PERSON] не виконав своє зобов`язання щодо повернення суми кредиту, та має прострочену заборгованість за кредитним договором від 19.08.2024 № 1707475 в загальному розмірі 82 002,00грн., з яких: 24 200,00грн. заборгованість за тілом; 45 702,00грн. заборгованість за відсотками; 12 100,00грн. - пеня. Відповідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1 статті 1056-1 ЦК України визначено, що розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Частиною 1 статті 207 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Позивачем надано докази виникнення між сторонами правовідносин у зв`язку укладанням між ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та [PERSON] . Договору № 1707475, та подальшим укладенням договору факторингу № 01.02-04/25 від 24.02.2025 року між ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та ТОВ «СВЕА ФІНАНС», за яким право вимоги до відповідача перейшло до ТОВ «СВЕА ФІНАНС» та наявності з боку відповідача невиконаних зобов`язань за цим договором. Розмір невиконаних зобов`язань підтверджується даними довідки-розрахунку заборгованості, яку не спростовано відповідачем. Будь-яких заперечень проти позову чи доказів, які б спростовували наданий позивачем розрахунок, або зобов`язання по сплаті нарахованої суми, відповідачем не надано. За таких обставин, позовні вимоги ТОВ «СВЕА ФІНАНС» про стягнення з відповідача заборгованості є обґрунтованим та підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2 422,40 грн. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved