Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-14 00:00:00

08 грудня 2025 року ТОВ «Споживчий Центр» через систему «Електронний суд» звернулися до суду з позовом до [PERSON] , в якому просять стягнути з останньої на їх користь заборгованість за Кредитним договором №31.05.2025-100002155 від 31.05.2025 у розмірі 18 160,00 грн. В обґрунтування своїх вимог позивач посилався на те, що між ТОВ «Споживчий Центр» та [PERSON] 31.05.2025 укладено кредитний договір (оферти) №31.05.2025-100002155, відповідно до умов якого відповідачу надано кредит у розмірі 2 000,00 грн, що підтверджується квитанцією про видачу коштів від 31.05.2025, строком на 168 днів до 14.11.2025, зі сплатою відсотків «Стандарт» у розмірі 1% за 1 день користування Кредитом, процентна ставка "Економ" - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 0.5% за 1 (один) день користування Кредитом, яка застосовується протягом чергових періодів, наступних за черговими періодами, в яких застосовується процентна ставка "Стандарт". Вказаний договір також передбачав нарахування Комісії, пов?язаної з наданням Кредиту - 7% від суми Кредиту та дорівнює 140 грн. 00 коп. Комісія за обслуговування кредитної заборгованості (надалі - "Комісія за обслуговування", "Комісія") - 140 грн. у кожному з 2 чергових періодів, наступних за першим черговим періодом. Комісія за обслуговування нараховується Кредитором та обліковується в перший день кожного з 2 чергових періодів, наступних за першим черговим періодом, сплачується згідно Графіку платежів. 02.06.2025 між ТОВ «Споживчий Центр» та [PERSON] укладено додатковий договір до кредитного договору (оферти) №31.05.2025-100002155. Сторони домовились за взаємною згодою та ініціативою Позичальника збільшити Суму Кредиту, в зв?язку з чим внести наступні зміни до Договору: Сума Кредиту з дати укладення даного Додаткового Договору становить 6000 грн. 00 коп., яка складається з усіх Траншів (частин Суми кредиту), зазначених в Договорі (1-й Транш) та в укладених Сторонами Додаткових Договорах (чергові Транші). 1.2. за даним Додатковим Договором Кредитодавець зобов?язується надати Позичальнику 2-й Транш у розмірі 4000 грн. 00 коп.; дата надання/видачі Кредиту (2-го Траншу) - 02/06/2025. Спосіб надання Позичальнику коштів у рахунок кредиту (2-го Траншу): перерахування на рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача 4441-11XX-ХХХХ-6493. Днем надання Кредиту (2-го Траншу) вважається списання відповідної суми коштів з Кредитодавця. Реквізити належного Позичальнику електронного платіжного засобу для надання коштів Позичальнику: 4441-11ХX-ХХХХ-6493. Строк, на який надається Кредит (а саме 2-й Транш) - 166 днів з дати його надання. 1.3. Сторони домовились, що Позичальник відповідно до даного Додаткового Договору зобов?язаний сплатити Комісію, пов?язану з наданням 2-го Траншу (частини Суми Кредиту) (надалі - "Комісія за надання", "Комісія"; економічна сутність - плата за надання Кредиту) - 7% від суми 2-го Траншу (частини Суми Кредиту), що дорівнює 280 грн. 00 коп. Комісія розраховується шляхом множення суми 2-го Траншу (база розрахунку) на розмір Комісії у відсотковому значенні. Нараховується Кредитодавцем та обліковується в день видачі Траншу, сплачується згідно Графіку платежів. 1.4. Комісія за обслуговування з дати укладення даного Додаткового Договору встановлюється у розмірі 420 грн. 00 коп., починаючи з чергового періоду, наступного за першим черговим періодом. На даний час ТОВ «Споживчий центр» свої зобов`язання за Договором виконало в повному обсязі. У свою чергу [PERSON] свої зобов`язання за Договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим утворилась заборгованість у розмірі 18 160,00 грн, що складається з заборгованості по тілу кредиту у розмірі 6 000,00 грн, по процентам у розмірі 7 900,00 грн, неустойки 3 000,00 грн, комісії за надання 420,00 грн, комісії за обслуговування 840,00 грн, чим порушені права та інтереси ТОВ «Споживчий центр». З огляду на викладене, позивач звернувся до суду та просив стягнути вказану заборгованість. 05.01.2025 від відповідача [PERSON] через підсистему «Електронний суд» надійшов відзив на позовну заяву, в якому вона позов визнає частково, заявлені позовні вимоги в частині стягнення штрафів, пені та інших штрафних санкцій є безпідставними та такими, що суперечать чинному законодавству України, з огляду на наступне. Відповідно до п.18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, введеного в дію Законом України N?2120-IX від 15.03.2022, встановлено, що: у період дії воєнного стану та протягом 30 днів після його припинення або скасування позичальник звільняється від відповідальності, передбаченою статтею 625 Цивільного кодексу України, зокрема - від сплати штрафів, пені та інших санкцій за прострочення виконання грошових зобов?язань. Крім того штрафи та пеня, нараховані з 24 лютого 2022 року підлягають обов`язковому списанню. Отже, нарахування та заявлення для стягнення штрафів та пені в період дії воєнного стану є протиправними. Позовні вимоги позивача у частині штрафі та пені є такими, що підлягають відхиленню, оскільки суперечать імперативним нормам законодавства України. 08.01.2025 від представника позивача ТОВ «Споживчий центр» - Ларіонова К.О. через підсистему «Електронний суд» надійшла відповідь на відзив. В якій він просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Щодо комісії зазначив, що комісія пов?язана із наданням послуги, а саме: перерахування Кредитодавцем коштів на рахунок, вказаний Позичальником, з використанням стороннього сервісу - інтернет-еквайрингу. З огляду на те, ТОВ «Споживчий центр» надає кошти у кредит без відкриття рахунків у власній установі, на відміну від банківського кредиту, то плата за надання кредиту, на картку, зазначену позичальником, є виправданим. Відповідач не був позбавлений права отримати кредит у відділенні ТОВ «Споживчий центр» (ТМ «ШвидкоГроші»), уникнувши додаткових витрат. Своїм підписом на договорі відповідач також підтвердив, що ознайомлений з усіма умовами, в тому числі, й порядком та строками повернення кредиту та сплати процентів, розуміє та зобов?язується їх виконувати. 09.01.2025 від відповідача [PERSON] через підсистему «Електронний суд» надійшли заперечення на відповідь на відзив, в якому вона просить відмовити у задоволенні позовних вимог про стягнення комісії та неустойки. 16 грудня 2025 року після отримання інформації про місце проживання (перебування) відповідача було постановлено ухвалу про відкриття провадження та розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження. У судове засідання відповідач [PERSON] не з`явилася, про час та місце судового засідання повідомлялась належним чином. У відзиві просила розгляд справи проводити без її участі, позовні вимоги визнає частково. У судове засідання представник позивача не з`явився, у позовній заяві просив розглядати справу без участі представника ТОВ «Споживчий центр». Частиною 3 ст. 211 ЦПК України передбачено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини, на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши ці докази на належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову з таких підстав. Судом установлено, що 31.05.2025 [PERSON] підписала пропозицію про укладення кредитного договору (кредитної лінії) (оферта) (а.с. 17-20). Крім того, 31.05.2025 [PERSON] підписала заявку кредитного договору №31.05.2025-100002155 (кредитної лінії), відповідно до умов якої, сума кредиту 2000,00 грн, строк кредиту 168 днів, дата повернення кредиту 14.11.2025, процентна ставка «стандарт» - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1% за один день користування кредитом, комісія, пов`язана з наданням кредиту 7% від суми кредиту та дорівнює 140,00 грн, комісія за обслуговування кредитної заборгованості 7% від суми кредиту та дорівнює 140,00 грн, неустойка 30,00 грн, що нараховується за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконаного/неналежно виконаного зобов`язання грн (а.с. 17-20). Крім того, 31.05.2025 [PERSON] підписала паспорт споживчого кредиту. 02.06.2025 між ТОВ «Споживчий Центр» та [PERSON] укладено додатковий договір до кредитного договору (оферти) №31.05.2025-100002155, відповідно до умов якого, сума кредиту 4000,00 грн, строк кредиту 166 днів з дати його надання, комісія, пов`язана з наданням кредиту 7% від суми 2-го Траншу, що дорівнює 280,00 грн, комісія за обслуговування з дати укладення Додаткового Договору встановлюється у розмірі 420,00 грн (а.с. 24-26). Факт отримання коштів [PERSON] підтверджується листом ТОВ «Універсальні платіжні рішення» за вих. №31-2611 від 26.11.2025, відповідно до якого вбачається, що 02.06.2025 на картковий рахунок відповідача було перераховано кредитні кошти в сумі 4 000 грн 00 коп за реквізитами платіжної картки №4441111149496493, номер транзакції в системі iPay.ua 760157132, призначення платежу: видача за договором кредиту №31.05.2025-100002155 (а.с. 13).). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно зі ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч. 1-2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Частинами 1-3ст.1056-1ЦК України визначено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитодавця змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною. Частиною 1 ст. 1055 ЦК України встановлено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Відповідно до ч. 1-2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно з ч. 2 ст. 639 ЦК України договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Як встановлено п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 3-6, 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Відповідно до ч. 12 ст. 11 вказаного Закону, електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Згідно ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. У зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань у відповідача утворилася заборгованість, яка згідно розрахунку складає 18 160,00 грн, що складається з: тіла кредиту 6 000,00 грн; процентів 7 900,00 грн; неустойки 3 000,00 грн, комісії за надання 420,00 грн, комісії за обслуговування 840,00 грн (а.с. 14). Водночас, суд не вбачає підстав для задоволення позову в частині стягнення заборгованості за неустойкою в розмірі 3 000,00 грн та зазначає таке. Відповідно до пункту 18 «Прикінцевих та перехідних положень» ЦК України, який доповнений Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період воєнного стану» від 15 березня 2022 року № 2120-IX та набрав чинності 17 березня 2022 року, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Так, 24 лютого 2022 року, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, Указом Президента України № 64/2022 введено воєнний стан із 05 год 30 хв, який діє до теперішнього часу. Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення заборгованості за неустойкою в розмірі 3000,00 грн не підлягають задоволенню. Суд зазначає, що позивачем доведено факт отримання кредиту та наявності заборгованості у відповідача. Такі висновки відповідають правовій позиції, викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, провадження №14-131цс19. Враховуючи викладене, позовні вимоги підлягають задоволенню частково, в сумі 15 160,00 грн. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги ТОВ «Споживчий центр» підлягають задоволенню частково, в розмірі 83,48%, то розмір сплаченого ними судового збору при зверненні до суду (2422,40 грн) з цим позовом підлягає стягненню з відповідача на його користь пропорційно задоволеним вимогам, а саме в розмірі 2022,05 грн.

Outcome: partial