Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-14 00:00:00

07.11.2025 позивач звернулась до суду з позовною заявою про стягнення з відповідача, [PERSON] , на користь [PERSON] , аліментів на її утримання, як дружини, у розмірі 1/6 частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду і до моменту припинення права на утримання відповідно до закону. Позов обґрунтований тим, що між сторонами укладено шлюб, від якого вони мають малолітню дитину, [PERSON] , [INFO] . який проживає разом з матір`ю. З жовтня 2025 сторони спільного господарства не ведуть, та угода про сплату аліментів між ними не укладалась. Позивач на даний час знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення сином трирічного віку, у зв`язку з чим має право на утримання від чоловіка, що і стало підставою звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою суду від 13 листопада 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження та призначено справу до розгляду з викликом сторін. Відповідачу було запропоновано протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив на позовну заяву. Ухвалу про відкриття провадження відповідач отримав, відповідно до вимог п.5 ч.6 ст.272 ЦПК України. (а.с.21). У судове засідання позивачка не зявилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в поному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує ( а.с 26) Відповідач, [PERSON] , у визначений в ухвалі суду строк, відзив на позовну заяву не подав, двічі у судове засідання не з`явився. Про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, шляхом направлення повістки, яка повернулися на адресу суду з відміткою проставленою працівником АТ «Укрпошта» на довідці про причини повернення «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с.21, 25) За змістом пункту 5 частини шостої статті 272 ЦПК України, днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Суд вважає, що відповідач не з`явився до суду без поважних причин, не подав відзив, тому, при відсутності заперечень зі сторони представника позивача, вирішує справу на підставі наявних в ній доказів та матеріалів і ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.280 ЦПК України. З`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, які мають значення для вирішення спору по суті, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, за наступних підстав та міркувань. Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. (ч.1 ст.2 ЦПК України). Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У відповідності до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно з п.4 ст.129 Конституції України однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Судом встановлено, що 06 вересня 2023 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, який був зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Чернігові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про що складено актовий запис за №1259 та видане свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . Після реєстрації шлюбу прізвище позивачки [PERSON] . (а.с 8) Від шлюбу сторони мають дитину [PERSON] , [INFO] , підтвердженням чого є досліджене в судовому засіданні свідоцтво про народження дитини серії [NUMBER] від 21.09.2022 року. (а.с.9) Відповідно до витягу з Реєстру територіальної громади №2025/002280984 від 17.02.2025 [PERSON] , [INFO] . з 17.02.2025 є зареєстрованим за адресою: [ADDRESS] . (а.с.10) За даним довідки Виконавчого комітету Киселівської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області №02-22/591 від 03.11.2025, позивачка, [PERSON] , 1994 року народження, зареєстрована за адресою: [ADDRESS] та разом з нею, без реєстрації, проживає син [PERSON] , [INFO] . (а.с.11) Згідно довідки заступника начальника відділу обслуговування громадян №2 (сервісний центр) №659 від31.10.2025, [PERSON] перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Чернігівській області та їй з 01.02.2025 по 29.02.2028 призначено допомогу при народженні дитини. на дитину [PERSON] , [INFO] , у розмірі 860 грн, щомісячно. (а.с.12) Вказані обставини сторонами не оспорюються та підтверджуються наявними у справі письмовими доказами. Статтею 75 СК України передбачено, що дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Один з подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. Особливим видом права подружжя на утримання є право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини. Його особливість полягає у строковості дії, незалежності надання утримання від доходу дружини та наявністю лише однієї підстави, яка унеможливлює надання такого утримання, - можливості чоловіка надавати таке утримання. Згідно статті 84 СК України «Право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини», ч.1 - дружина має право на утримання від чоловіка під час вагітності; ч.2 - дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років; ч.3 - якщо дитина має вади фізичного або психічного розвитку, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка до досягнення дитиною шести років; ч.4 - право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу; ч.5 - аліменти, присуджені дружині під час вагітності, сплачуються після народження дитини без додаткового рішення суду; ч.6 - право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Стаття 85 СК України регулює правовідносини з припинення права дружини на утримання. Частина 4 статті 84 СК України регламентує умову виникнення права дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини - чоловік може надавати матеріальну допомогу. Принципове положення законодавця полягає у тому, що право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, і в разі розірвання шлюбу. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. Відповідач будучи обізнаним про розгляд справи №748/3729/25, доказів того, що він не може утримувати дружину з якою проживає дитина не надав, хоча мав таку можливість. При вирішенні питання щодо стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років суд виходить з положень ст.84 СК України, бере до уваги матеріальне становище платника аліментів та керується загальними принципами, за якими стягнення аліментів не повинно погіршувати становище сторін. При цьому, визначаючи розмір аліментів на утримання дружини у даній справі, суд виходить із принципів справедливості та розумності, та з урахуванням потреб дружини, можливостей відповідача, вважає правильним визначити розмір аліментів у розмірі 1/6 частки від всіх видів заробітку (доходу) відповідача. Враховуючи викладене, а також те, що відповідачем не надано до суду будь-яких доказів того, що він не спроможний надавати матеріальну допомогу своїй дружині, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви (частина перша статті 191 СК України). Днем пред`явлення позову є 07.11.2025 року. (а.с.1) Згідно з ст.141 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 1331,20 грн., оскільки позивач від сплати звільнена відповідно положень п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір». На підставі наведеного,

Outcome: approved