Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-11 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» (далі ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР») звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором, вказуючи, 28.10.2019 між ТОВ «Інфінанс» та [PERSON] укладено договір № 0676004544. Згідно Договору, основними умовами кредиту передбачено всі істотні умови договору, а саме: розмір кредиту, строки користування кредитом, строк дії Договору, відсоткові ставки за користування кредитом, загальна вартість кредиту та всі інші платежі, пов`язані з виконанням цього Договору. Договір позики укладено в електронній формі, шляхом підписання електронним підписом відповідача в якості аналога власноручного підпису позичальника. Відповідно до умов Договору позики кредит надається у вигляді відновлювальної кредитної лінії окремими частинами (траншами) з максимальним лімітом 20 000,00 грн, в межах строку дії договору 36 календарних місяців з дня підписання договору з остаточним терміном повернення кожного траншу кредиту, не пізніше строку користування траншем, визначеного сторонами. Строк та умови користування кожним траншем є окремим та визначається сторонами відповідно до умов Договору. 14.07.2021 було укладено договір № 14-07/21 відповідно до якого ТОВ «Інфінанс» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 0676004544. 10.01.2023 було укладено договір № 10-01/2023 відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 0676004544. Таким чином, ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» наділено правом вимоги до відповідача за договором № 0676004544. Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом за Договором № 0676004544 від 28.10.2019, що підлягає стягненню з позичальника станом на день формування позовної заяви відповідно до розрахунку заборгованості, становить 180 099,05 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) 10 000,00 грн; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 170 099,05 грн. Проте, враховуючи принцип розумності, співмірності і пропорційності позивач просить стягнути заборгованість у розмірі 133 024,05грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) 10 000,00 грн, заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 123 024,05 грн, які позивач просить стягнути на його користь з відповідача та понесені судові витрати. Ухвалою Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 18.12.2025 у справі відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін, сторонам роз`яснені їх процесуальні права та обов`язки. 06.01.2026 від представника відповідача Точиліна М.В., через підсистему «Електронний суд» надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній зазначив, що [PERSON] позовні вимоги ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» визнає частково, а саме у розмірі 15 250,00 грн, з яких заборгованість за тілом кредиту - 10 000,00 грн, заборгованість за процентами - 5 250,00 грн, що відповідають умовам акцепту оферти від 01.03.2020 на отримання 5 траншу кредиту згідно заявки-анкети № 2628593160 від 01.03.2020 в рамках Договору надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № 0676004544 від 28.10.2019. Водночас позовні вимоги ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» за відсотками у розмірі 117 774,05 грн, які зазначені в позовній заяві відповідач не визнає, так як відповідна сума відсотків була нарахована поза межами строку кредитування, визначеного акцептом оферти від 01.03.2020, відповідно до якого кінцевим строком кредитування є 30.03.2020, у зв`язку з чим не підлягають стягненню з відповідача. Сторони в акцепті оферти від 01.03.2020 узгодили строк користування кредитом у 30 днів. Водночас, докази того, що сторонами у вказаному договорі узгоджено порядок пролонгації строку кредитування чи такий строк був продовжений, матеріали справи не містять. Таким чином, сторони узгодили строк кредитування (строк виконання зобов`язання), який є відмінним від строку дії договору, а тому нарахування відсотків поза межами узгодженого сторонами строку кредитування є неправомірним. Крім того, позивач стверджує, що у зв`язку з розглядом даної справи він поніс витрати на правничу допомогу в розмірі 25 000,00 грн. Водночас матеріали справи не містять будь-яких доказів щодо оплати даних витрат позивачем. Відповідач вважає, що розмір витрат на оплату послуг адвоката є неспівмірним із ціною позову, складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг). Дана категорія справ не відноситься до складних, є малозначною, розглядається в спрощеному провадженні, обсяг доказової бази не є значним. З огляду на зазначене вище, заявлений розмір витрат позивача на правничу допомогу підлягає зменшенню до 5 000 грн (а.с.87-91). 07.01.2026 від представника позивача Ткаченко М.М. через підсистему «Електронний суд» надійшла відповідь на відзив, в якому остання зазначила, що враховуючи умови Договору, положення цивільного законодавства, проценти нараховані правомірно, витрати на правову допомогу понесені та підтверджені, тому просила позов задовольнити в повному обсязі (а.с.96-99). В судове засідання представник позивача не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, в позовній заяві просила розгляд справи провести без участі представника позивача, позов задовольнити (а.с.6). Відповідач та її представник в судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. 12.01.2026 від представника відповідача надійшла заява про розгляд справи без участі відповідача та її представника та ухвалити рішення з урахуванням позиції викладеної у відзиві (а.с.103). Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Так, в судом встановлено, що підтверджується письмовими матеріалами справи, що 28.10.2019 відповідач [PERSON] уклала з ТОВ «Інфінанс» договір надання позики, в тому числі на умовах фінансового кредиту № 0676004544, відповідно до умов якого, товариство надає позичальнику кошти на умовах фінансового кредиту, а позичальник зобов`язується отримати та належним чином використовувати і повернути в передбачені цим Договором строки кредит та сплатити відсотки й інші платежі за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених цим Договором. Кредит надається у вигляді відновлювальної кредитної лінії окремими частинами (траншами) в межах строку дії договору 36 календарних місяців з дня підписання Договору з остаточним терміном повернення кожного траншу кредиту не пізніше строку користування траншем, визначеного сторонами у Додатках. Загальний (максимальний) розмір кредитної лінії - 20 000 гривень. Максимальна відсоткова ставка, нараховується за один календарний день на суму фактичного залишку заборгованості та складає 1,75 % (а.с.10-11). 01.03.2020, [PERSON] , подавши Заявку-анкету на отримання кредиту, та підписавши пропозицію надання 5 траншу кредиту згідно Заявки-Анкети № 2628593160 від 01.03.2020 в рамках Договору надання позики № 0676004544 та Акцепту оферти від 01.03.2020 отримала 10 000,00 грн (а.с.12, 13, 14). Факт перерахування коштів, підтверджується листом ТОВ «Універсальні платіжні рішення» від 03.07.2025 про переказ коштів 01.03.2020 в системі iPay в сумі 10 000,00 грн, на картку [NUMBER] (а.с.15) та листом ТОВ «Інфінанс» (а.с.16) Позивачем надані до суду Правила надання грошових коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту за умовами програми «MoneyBOOM» (а.с.17-21). 14.07.2021 між ТОВ «Інфінанс» (клієнт) та ТОВ «Вердикт Капітал» (фактор) укладено договір факторингу № 14-07/21 (а.с.22-26), згідно з яким клієнт зобов`язується відступити за плату право грошової вимоги, а фактор зобов`язується прийняти право грошової вимоги до боржників, вказані в реєстрі боржників, серед яких вимоги до відповідача [PERSON] , передачу реєстру боржників зафіксовано в акті прийому передачі реєстру боржників за цим договором факторингу (а.с.28, 29, 30-32, 33). 10.01.2023 між ТОВ «Вердикт Капітал» (первісний кредитор) та ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» укладено договір про відступлення прав вимоги (купівлі-продажу) № 10-01/2023 (а.с.34-39, 40-41), згідно з яким первісний кредитор відступає шляхом продажу новому кредитору належні йому права вимоги до боржників, вказані в реєстрі боржників, серед яких вимоги до відповідача [PERSON] на суму 180 099,05 грн за договором № 0676004544, передачу реєстру боржників зафіксовано в акті зарахування зустрічних однорідних вимог (а.с.41, 42, 43, 44-46, 47). Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором № 0676004544 від 29.10.2019 перед ТОВ «Вердикт Капітал» станом на 10.01.2023, заборгованість відповідача становить 180 099,05 грн, з яких: заборгованість основній сумі кредиту - 10 000,00 грн, заборгованість за нарахованими процентами - 170 099,05 грн (а.с.48) та розрахунком ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» (а.с.49). Згідно платіжної інструкції кредитового переказу коштів № 0570200024 від 30.10.2025, позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2 422, 40 грн (а.с.1). Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.ст.610, 611 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно з ч.ч.1, 2 ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.615 ЦК України, у разі порушення зобов`язання однією стороною, друга сторона має право частково або в повному обсязі відмовитися від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом. Одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Відповідно до ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Згідно ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч.1 ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму згідно ст.625 цього Кодексу. Згідно ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч.ч.1-3 ст.207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами. Згідно ч.1 ст.634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. З матеріалів справи вбачається, що договір надання позики був укладений в електронній формі, а тому на нього поширюються вимоги Закону України «Про електронну комерцію», який визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Згідно п.п.5,7 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний правочин - дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем. Електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Відповідно до ст.1082 ЦК України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомлені визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Згідно Правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 23 вересня 2015 року у справі №6-979цс15, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору. Неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі. Таким чином, судом встановлено, що відповідач [PERSON] , 28.10.2019 відповідно до укладеного між нею та ТОВ «Інфінанс» договору про надання позики № 0676004544, підписаного електронним підписом одноразовим ідентифікатором, отримала позику у вигляді відновлювальної кредитної лінії окремими частинами (траншами) з максимальним лімітом у розмірі 20 000,00 грн, в межах строку дії договору - 36 місяців, зі сплатою відсотків за користування кредитом. Свої зобов`язання не виконувала, не вносила платежі у строки і розмірах, встановлених договором, чим істотно порушила його умови, внаслідок чого у неї утворилася заборгованість, яка згідно розрахунку складеного первісним кредитором ТОВ «Інфінанс» становить 180 099,05 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням 10 000,00 грн, заборгованість за нарахованими процентами 170 099,05 грн. Проте, враховуючи принцип розумності, співмірності і пропорційності позивач просить стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 133 024,05 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням 10 000,00 грн, заборгованість за нарахованими процентами 123 024,05 грн. Таким чином, відповідач має непогашену заборгованість за договором. Щодо позиції представника відповідача про неправомірність нараховування відсотків у розмірі 117 774,05 грн, так як відповідна сума відсотків була нарахована поза межами строку кредитування, визначеного акцептом оферти від 01.03.2020, відповідно до якого кінцевим строком кредитування є 30.03.2020, суд вважає, то дані твердження спростовуються наявними у матеріалах справи доказами, а саме, згідно п.1.9 Договору, «дія цього договору вважається продовженою на наступні 36 календарних місяців, якщо до закінчення строку дії Договору жодна із сторін письмово не повідомила іншу сторону про його припинення у зв`язку з закінченням строку дії Договору. Дія цього договору може бути достроково припинена за ініціативою будь-якої із сторін шляхом письмового повідомлення іншої сторони та при умові відсутності зобов`язань між сторонами». З положеннями договору відповідач була ознайомлена, письмових заяв про намір припинити строк дії договору не надала, а отже, нарахування процентів за користування кредитом здійснювалося відповідно до умов цього договору в межах строку дії кредитного договору. При цьому, суд погоджується з позицією представника відповідача, викладеній у відзиві, що заборгованість за відсотками, яку позивач просить стягнути у більше ніж у 12 разів перевищує тіло кредиту, тому вимога позивача про стягнення цих сум заборгованості за відсотками, яка є явно завищеною, не відповідає передбаченим чинним ЦК України засадам справедливості, добросовісності, розумності, є несправедливо непомірним тягарем для відповідача. Виходячи з викладеного вище, позов слід задовольнити частково, стягнути з [PERSON] на користь ТОВ ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» 25 000,00 грн, з яких: 10 000,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 15 000,00 грн - сума заборгованості за відсотками. У стягненні з відповідача заборгованості за відсотками у більшому розмірі суд вважає за необхідне відмовити. Відповідно до ч.1, п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Частиною 2 ст.141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову на відповідача; 2) у разі відмови в позові на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч.ч.1,4 ст.137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правової допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Частиною 8 ст.141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. З матеріалів справи вбачається, що між ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» та адвокатським об`єднанням «ЛІГАЛ АССІСТАНС» 01.07.2024 укладено договір про надання правової допомоги № 01-07/2024 (а.с.58-59), в заявці про надання юридичної допомоги № 2609 від 01.09.2025 погоджено надання правових послуг по супроводу примусового стягнення заборгованості з [PERSON] , договір № 0676004544 в сумі 25 000,00 грн (а.с.61). Однак, позивачем не надано суду докази сплати адвокатському об`єднанню вартості наданих послуг, оскільки будь-які докази на підтвердження дійсності понесення цих витрат матеріали справи не містять. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі № 826/1216/16 зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Отже, для підтвердження понесених стороною витрат на правову допомогу, така особа повинна надати до суду, зокрема, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку. На підставі викладеного, враховуючи, що позивачем не надано, зокрема, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження), які б свідчили про фактично понесені витрати на правничу допомогу, суд вважає дані витрати документально непідтвердженими та недоведеними, що є підставою для відмови у задоволенні вимог в цій частині. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України понесені позивачем і документально підтверджені судові витрати у вигляді сплаченого судового збору у розмірі 2 422,40 грн підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі ст.ст.525, 526, 610-612, 615, 625, 651, 1049, 1050, 1054 ЦК України та ст.2 Закону України «Про банки і банківську діяльність»,

Outcome: partial