Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-15 00:00:00

20 листопада 2025 року представник позивача адвокат Цимбал В.І. звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що 06 вересня 2018 року між АТ «Альфа-Банк» та відповідачем було укладено Угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії із наступними основними умовами: тип кредиту - кредитування рахунку та встановлення відновлювальної кредитної лінії; найменування продукту - « Максимум »; мета кредиту - для особистих потреб; ліміт кредитної лінії у розмірі 200 000 грн. 00 коп.; сума встановленої кредитної лінії на дату укладення договору - 30 000 грн. 00 коп.; процентна ставка - 35.99 % річних для торгових операцій та/або операцій зняття готівки; тип процентної ставки - фіксована, тип картки -MC Debit World; порядок повернення кредиту - щомісячно, неменше ніж сума обов`язкового мінімального платежу 5% від суми заборгованості, мінімум 50 грн. Для ідентифікації в обліковій системі банку Угоді було присвоєно № 631010374. Банк взяті відповідно до Угоди на себе зобов`язання виконав у повному обсязі, надавши відповідачу у розпорядження кредитні кошти. Відповідач кредитну картку активував та активно користувався кредитними коштами. У зв`язку з неналежним виконанням останнім умов договору, виникла заборгованість у розмірі 110 822 грн. 38 коп., з яких: 68 128 грн. 68 коп. прострочене тіло кредиту, 42 693 грн. 70 коп. відсотки за користування кредитом. З огляду на наведене, представник позивача просив стягнути з відповідача зазначену суму заборгованості за кредитним договором та судові витрати у справі, що складаються з витрат, пов`язаних із сплатою судового збору, у розмірі 2 422 грн. 40 коп. і витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 9 299 грн. 56 коп. Відповідно до інформації виконавчого комітету Шишацької селищної ради Полтавської області за вих. № 560/10-25 від 24 листопада 2025 року, яка надійшла на адресу суду 24 листопада 2025 року, відповідач [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] ( а.с. 46 ). Ухвалою суду від 01 грудня 2025 року позовну заяву АТ « Сенс Банк » до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором прийнято до розгляду, провадження у справі відкрито, її розгляд ухвалено проводити у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, до відому яких доведено, що розгляд справи відбудеться у порядку письмового провадження о 08 год. 30 хв. 29 грудня 2025 року ( а.с. 47 ). Ухвалою суду від 29 грудня 2025 року розгляд справи відкладено до 11 год. 00 хв. 16 січня 2026 року ( а.с. 52 ). Сторони належним чином повідомленні про місце, дату та час розгляду справи ( а.с. 49 51, 54 ). Від відповідача на адресу суду будь яких заяв ( клопотань ) не надходило, не скористався й відповідач правом подати відзив на позов. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 06 вересня 2018 року між АТ «Альфа-Банк» та відповідачем було укладено Угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії із наступними основними умовами: тип кредиту - кредитування рахунку та встановлення відновлювальної кредитної лінії; найменування продукту - « Максимум »; мета кредиту - для особистих потреб; ліміт кредитної лінії у розмірі 200 000 грн. 00 коп.; сума встановленої кредитної лінії на дату укладення договору - 30 000 грн. 00 коп.; процентна ставка - 35.99 % річних для торгових операцій та/або операцій зняття готівки; тип процентної ставки - фіксована, тип картки -MC Debit World; порядок повернення кредиту - щомісячно, неменше ніж сума обов`язкового мінімального платежу 5% від суми заборгованості, мінімум 50 грн. ( а.с. 8 9 ). Для ідентифікації в обліковій системі банку Угоді було присвоєно № 631010374. 12 серпня 2022 року загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» затверджено рішення про зміну найменування АТ «Альфа-Банк» на АТ «Сенс Банк». Запис про зміну найменування позивача внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 30 листопада 2022 року ( а.с. 32 35 ). Банк взяті відповідно до Угоди на себе зобов`язання виконав у повному обсязі, надавши відповідачу у розпорядження кредитні кошти. Відповідач кредитну картку активував та активно користувався кредитними коштами, що підтверджується випискою по рахунку, однак, своїх зобов`язань за кредитним договором належним чином не виконав, внаслідок чого утворилась заборгованість у розмірі 110 822 грн. 38 коп., з яких: 68 128 грн. 68 коп. - прострочене тіло кредиту, 42 693 грн. 70 коп. - відсотки за користування кредитом ( а.с. 7 ). Будь-яких заперечень чи доказів, які б спростовували наданий позивачем розрахунок, або зобов`язання по сплаті нарахованої суми, відповідачем не надано. З метою досудового, добровільного врегулювання спору позивачем на адресу відповідача направлено досудову вимогу щодо виконання договірних зобов`язань. Дану вимогу залишено відповідачем без реагування ( а.с. 24, 28 ). Частиною 1 ст. 205 ЦК України визначено,що правочин може вчинятися усно або в письмовій(електронній)формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Згідно з ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частиною 1 ст. 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до змісту ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Згідно з ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Частиною 1 ст. 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Таким чином, оскільки відповідач не виконав передбачені кредитним договором і законом зобов`язання, внаслідок чого утворилася заборгованість за кредитним договором, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір, сплачений останнім при подачі позову. Щодо вимоги позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 9 299 грн. 56 коп., суд приходить до наступних висновків. Так, ст. 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно положень ч.ч. 1, 2 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Інтереси позивача представляє адвокатське об`єднання «СмартЛекс». На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу представник позивача додав до заяви Договір № 1006 від 28 січня 2025 року про надання послуг. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою їх розподілу, суд приймає до уваги норми ч.ч. 4, 5 ст. 137 ЦПК України щодо співмірності витрать на професійну правничу допомогу з: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Велика Палата Верховного Суду вказала, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19 та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, провадження № 12-171гс19). Відповідно до п. 1.1 договору № 1006 від 28 січня 2025 року про надання послуг замовник замовляє, а виконавець зобов`язується надати послуги, які полягають у здійснені від імені та в інтересах замовника юридичних та фактичних дій щодо стягнення заборгованості з боржників замовника, які виникли внаслідок невиконання такими боржниками кредитних договорів, договорів позики, інших угод, які не забезпечені заставою та спонуканню до їх погашення такої заборгованості, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити такі послуги. Винагорода виконавця та порядок розрахунків визначений сторонами в п.3.1 договору № 1006 від 28 січня 2025 року, а також договір передбачає умови щодо передачі реєстру боржників за актом приймання-передачі в роботу виконавця за відповідними додатками. Разом з тим, представником позивача окрім договору № 1006 від 28 січня 2025 року жодних доказів, які б свідчили про виконання зобов`язань по ньому, суду не надано, що позбавляє можливості встановити дійсний розмір понесених витрат позивачем на правову допомогу та розглянути такі вимоги, а тому клопотання представника позивача в частині стягнення витрат на правничу допомогу не підлягає задоволенню.

Outcome: approved