Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-18 00:00:00

04 листопада 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Коллект Центр" (далі - ТОВ "Коллект центр", позивач) звернулося в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої вимоги мотивувало тим, що між ТОВ "Мілоан" та відповідачем було укладено договір про споживчий кредит № 3614271 від 11.10.2021. Відповідно до пункту 1.2. Договору сума кредиту складає: 4000, 00 гривень, строк кредитування 30 днів. Відповідно до п.1.5.2. Договору проценти за користування кредитом 12,0 грн, які нараховуються за ставкою 0,01% відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Згідно п.1.6 стандартна процентна ставка за користування кредитом становить 5.00 відсотків від фактично залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Відповідно до п.2.1 Договору кредитні кошти надаються позичальнику шляхом переказу на картковий рахунок. Позикодавець свої зобов`язання виконав належним чином надавши позичальнику кредитні кошти. Станом на день подання позову строк повернення грошових коштів за договором наступив, але відповідач не виконує свої зобов`язання, грошові кошти не повертає, проценти за користування коштами не сплачує. 26.01.2022 року ТОВ «МІЛОАН» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права вимоги за кредитними договорами позичальників, в тому числі за договором № 3614271, відповідно до договору № 26-01/2022-83. 10.01.2023 було укладено договір № 10-01/2023 відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило на користь ТОВ «Коллект Центр» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 3614271. Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів, станом на день формування позовної заяви становить 21812,0 грн з яких: 4000 грн заборгованість за основним зобов`язанням, 17812,00 грн заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги. Враховуючи наведене, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за договором про споживчий кредит № 3614271 від 11.10.2021 у розмірі 21812,00 грн та судові витрати, що складаються зі сплаченого судового збору в розмірі 2422,40 гривень та 13000,00 гривень витрат на правову допомогу. Ухвалою суду від 10.11.2025 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження у справі з повідомленням (викликом) сторін. У судове засідання представник позивача не з`явився, при цьому подав одночасно з позовом клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги він підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. 03.12.2025 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого остання просила задовольнити позовні вимоги частково. Зазначила, що кредит надається строком на 15 днів, тобто до 26.10.2021 року і позивач має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання, а не у вигляді стягнення процентів, у зв`язку з чим позовні вимоги про стягнення процентів, нарахованих після закінчення строку дії договору про споживчий кредит, є необґрунтованими. Надала контр розрахунок, відповідно до якого сума, що підлягає стгяненню з відповідача становить 10000 грн, що складається з заборгованості за тілом кредиту у розмірі 4000 грн. процентів за 15 днів у розмірі 3000 грн, витрати зі сплати судового збору у розмірі 777,92 грн, та 2222,08 грн витрат пов`язаних із наданням правничої допомоги. 23.12.2025 року на адресу суду надійшла відповідь на відзив, відповідно до якої представник позивача заперечувала проти відзиву та зазначила, що Відповідно до п.2.3.2, Розділу 2.3 Договору є домовленість сторін про зміну умов договору на умовах відкладальної обставини щодо якої невідомо настане вона чи ні, відповідно до ст. 212 ЦК України, які полягають у наступному: а) здійсненні платежу позичальником після вибору доступних умов пролонгації на пільгових умовах згідно п.2.3.1.1 Догвору та розділу 6 Правил; б) продовженні коритсуваня кредитними коштами позичальником після спливу строку кредитування. Після настання зазачених обставин умови кредитного договору, зокрема строк кредитування, згідно п.1.3, термін повернення кредиту і сплати винагород визначений п.1.4 змінюється пропорційно строку пролонгації. Нова дата платежу разом з актуальною сумою заборгованості відображається кредитодавцем в оновленому графіку платежів, що за формою та змістом може відрізнятись від додатку № 1, і розміщується кредитодавцем в особовому кабінеті позичальника, який уповноважує кредитодавця на таке оновлення та не потребує будь-якого іншого оформлення. Таким чином, сторонами погоджено, що строк користування кредитом продовжується разі наявності непогашеної заборгованості, а таке продовження не потребує додаткових дій ні від кредитора, ні від позичальника. Сторонами погоджено що за користування кредитними коштами кредитором нараховуються відсотки за користування кредитом на весь період фактичного користування. Відповідач здійснив дії, спрямовані на укладення вказаного договору, шляхом заповнення заяви-анкети на отримання кредиту, у якій відповідач підтвердив, що він ознайомлений з умовами та правилами надання коштів в позику. Просила задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов наступних висновків. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Судом встановлено, що ТОВ "Мілоан" та відповідачем було укладено договір про споживчий кредит № 3614271 від 11.10.2021. Відповідно до пункту 1.2. Договору сума кредиту складає: 4000, 00 гривень, строк кредитування 30 днів. Відповідно до п.1.5.2. Договору проценти за користування кредитом 12,0 грн, які нараховуються за ставкою 0,01% відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Згідно п.1.6 стандартна процентна ставка за користування кредитом становить 5.00 відсотків від фактично залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Відповідно до п.2.1 Договору кредитні кошти надаються позичальнику шляхом переказу на картковий рахунок. Позикодавець свої зобов`язання виконав належним чином надавши позичальнику кредитні кошти. Станом на день подання позову строк повернення грошових коштів за договором наступив, але відповідач не виконує свої зобов`язання, грошові кошти не повертає, проценти за користування коштами не сплачує. 26.01.2022 року ТОВ «МІЛОАН» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права вимоги за кредитними договорами позичальників, в тому числі за договором № 3614271, відповідно до договору № 26-01/2022-83. 10.01.2023 було укладено договір № 10-01/2023, відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило на користь ТОВ «Коллект Центр» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 3614271. Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів, станом на день формування позовної заяви становить 21812,0 грн з яких: 4000 грн заборгованість за основним зобов`язанням, 17812,00 грн заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги. Відповідач посилається на ті обставини, що кредит надається строком на 15 днів, тобто до 26.10.2021 року і позивач має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання, а не у вигляді стягнення процентів, у зв`язку з чим позовні вимоги про стягнення процентів, нарахованих після закінчення строку дії договору про споживчий кредит, є необґрунтованими. Так, відповідно до п.2.3.2, Розділу 2.3 Договору є домовленість сторін про зміну умов договору на умовах відкладальної обставини щодо якої невідомо настане вона чи ні, відповідно до ст. 212 ЦК України, які полягають у наступному: а) здійсненні платежу позичальником після вибору доступних умов пролонгації на пільгових умовах згідно п.2.3.1.1 Договору та розділу 6 Правил; б) продовженні користуваня кредитними коштами позичальником після спливу строку кредитування. Після настання зазначених обставин умови кредитного договору, зокрема строк кредитування, згідно п.1.3, термін повернення кредиту і сплати винагород визначений п.1.4 змінюється пропорційно строку пролонгації. Нова дата платежу разом з актуальною сумою заборгованості відображається кредитодавцем в оновленому графіку платежів, що за формою та змістом може відрізнятись від додатку № 1, і розміщується кредитодавцем в особовому кабінеті позичальника, який уповноважує кредитодавця на таке оновлення та не потребує будь-якого іншого оформлення. Таким чином, сторонами погоджено, що строк користування кредитом продовжується у разі наявності непогашеної заборгованості, а таке продовження не потребує додаткових дій ні від кредитора, ні від позичальника. Відповідно до п.4.2 договору, у разі прострочення позичальником зобов`язань зі сплати заборгованості згідно з умовами цього договору, кредитодавець починаючи з дня наступного за датою спливу строку кредитування, з урахуванням пролонгацій та оновлених графіків платежів, що складаються у зв`язку з продовженням строку кредитування, має право нарахувати проценти за стандартною ставкою передбаченою п.1.6 договору в якості процентів за порушення грошового зобов`язання, передбачених ст. 625 ЦК України. У випадку нарахування процентів, вважається, що ця умова договору встановлює інший розмір процентів в розумінні ч.2 ст. 625 ЦК України, на рівні стандартної ставки, передбаченої п.1.6 договору. Вказане узгоджується з висновком, викладеним у постанові ВП ВС від 05 квітня 2023 року у справі № 910/4518/16. Так відповідачем зроблено хибні висновки щодо строку кредитування у 15 днів, натомість відповідно договору строк становить 30 днів, та щодо безпідставного нарахування відсотків. Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У ст. 530 ЦК України зазначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Статтею 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною першою статті 513 ЦК України передбачено, що правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Докази прав нового кредитора у зобов`язанні передбачені статтею 517 ЦК України, згідно якої первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Відповідно до ст.1077, 1078 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається. Статтею 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Так, відповідач здійснив дії, спрямовані на укладення вказаного договору, шляхом заповнення заяви-анкети на отримання кредиту, у якій відповідач підтвердив, що він ознайомлений з умовами та правилами надання коштів в позику. Отже, суд критично ставиться до посилань відповідача про часткове визнання позовних вимог, оскільки вони не узгоджуться, суперечать та спростовуються положеннями договору та встановленими обставинами, у зв`язку з чим, суд приходить до висновку, що вимоги позивача щодо стягнення заборгованості знайшли своє підтвердження в судовому засіданні та підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2422,40грн. Крім цього, позивач просив стягнути на його користь витрати на правову допомогу у розмірі 13000, 00 грн. Відповідно до ст. 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України). При вирішенні заяви позивача про стягнення витрат на правову допомогу у розмірі 13 000 грн. судом враховується таке. Розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом за умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено. Дана позиція є усталеною і підтверджується численними постановами Верховного суду, зокрема у справах №923/560/17, №329/766/18, № 178/1522/18. ЦПК України передбачено критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст.41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 23 січня 2014 року у справі "East/West Alliance Limited" проти України", від 26 лютого 2015 року у справі "Баришевський проти України" зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір-обґрунтованим. Відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Представництво позивача ТОВ "Коллект Центр" здійснюється АО «Лігал Ассістанс», на підтвердження чого надано договір про наданя правової допомоги від 01.07.2024 року № 01-07/2024, прас-лист АО «Лігал Ассістанс» від 01.11.2023 № 01-11/2023; заявка на надання юридичної допомоги від 01.09.2025 року № 1839, витяг з акту № 14 про надання юридичної допомоги від 30.09.2025 року. Згідно заявки надання правової допомоги адвокатом надані послуги щодо усної консультації з вивчення документів, складання позовної заяви про стягнення боргу всього на 13000 грн. При визначенні розміру відшкодування витрат на професійну правову допомогу суд повинен ураховувати складність справи, обсяг наданих адвокатом послуг і витрачений адвокатом час на їх надання, а не лише дані, наведені в акті приймання-передачі наданих адвокатом послуг. Про це зазначила колегія суддів Другої судової палати ККС ВС у постанові від 7 вересня 2023 року по справі №202/8301/21. Враховуючи надані адвокатським об`єднанням послуги, значення справи для позивача та відповідача, а також те, що дана справа не є складною, розглядалася судом в порядку спрощеного позовного провадження, а також те, що позовні вимог позивача задоволено, суд доходить переконання, що сума у розмірі 4000 грн., буде відповідатиме принципам справедливості та верховенства права.

Outcome: partial