Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-11 00:00:00

До суду надійшла позовна заява товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», в якій представник позивача Незамай А.Д. просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 15.05.2024 між ТОВ «ФК «Кредіплюс» та відповідачем був укладений договір про споживчий кредит №140306, за умовами якого, відповідач отримав кредиту у розмірі 8236 грн. на строк 184 днів та сплатою відсотків за користування кредитом , комісії сумі 1235 грн. Позивач вказує, що за договором факторингу набув право вимоги за цим договором. Позивач зазначає, що станом на 12.09.2024 утворилася заборгованість у розмірі 8639,05 грн, з яких 8236 грн - заборгованість за основною сумою позики, 2,05 грн - заборгованість за відсотками, 401,00 грн. заборгованість за комісією. З наведених вище підстав позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість, понесені судові витрати. Ухвалою суду від 01.08.2025 відкрито провадження у справі та визначено проводити розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та запропоновано відповідачу подати відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення вказаної ухвали. Представник позивача у позовній заяві просив здійснювати розгляд справи без його участі, на позові наполягав. Не заперечив проти заочного розгляду справи. Відповідно ч. 8 ст.128, п. 5 ч. 6 ст.272 ЦПК України відповідачу будо направлено ухвалу про відкриття провадження у справі та роз`яснено його право подати відзив на позовну заяву і всі наявні докази, що підтверджують заперечення проти позову протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії ухвали суду про відкриття провадження у справі. Відповідач у встановлений строк відзив на позов не подав. Також, до суду не надходило клопотань від жодної із сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін, а тому відповідно до ч. 5ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами. Згідно з електронним сайтом Луцького міськрайонного суду Волинської області користувачу надаються можливості пошуку, перегляду, копіювання та роздрукування судових рішень або їхніх частин, інформацію про призначені судові засідання. Судом були використані всі можливі способи сповіщення відповідача про наявність справи у суді, але вони результатів не дали. Відповідно до положення ч.2 ст.247 ЦПК України суд здійснив розгляд справи без фіксування судового процесу технічними засобами. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд дійшов таких висновків. Судом встановлено, що 15.05.2024 між ТОВ «ФК «Кредіплюс» та відповідачем був укладений договір про споживчий кредит №140306, у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Договір укладений шляхом використання одноразового ідентифікатора. За договором факторингу позивач набув право вимоги за кредитним договором. Позивач зазначає, що станом на 12 вересня 2024 року утворилася заборгованість у розмірі 8639,05 грн, з яких 8236 грн - заборгованість за основною сумою позики, 2,05 грн - заборгованість за відсотками, 401,00 грн. заборгованість за комісією. Надаючи свою правову оцінку відносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає таке. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановленим договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Пунктом 1 ст. 536 ЦК України передбачено, що за користування чужими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Всупереч вищенаведеному, позивач не надав суду будь-яких доказів виконання кредитором умов кредитного договору від № 140306, а саме: доказів видачі позики відповідачу шляхом її перерахування на банківський рахунок позичальника (п.2.1. Договору). Матеріали справи містять лише сам договір позики, а також документи, що підтверджують перехід права вимоги до позивача, але будь-яких доказів виконання договору позики (банківська виписка, платіжне доручення, довідка про перерахування коштів платіжною системою тощо) в матеріалах справи немає. Позивач на підтвердження невиконання відповідачем своїх зобов`язань надає розрахунок заборгованості, згідно з яким станом на 12 вересня 2024 року утворилася заборгованість у розмірі 8639,05 грн, з яких 8236 грн - заборгованість за основною сумою позики, 2,05 грн - заборгованість за відсотками, 401,00 грн - заборгованість за комісією. Однак зазначений доказ суд не може брати до уваги, оскільки документ сформований позивачем. Таким чином, в матеріалах справи відсутні докази про отримання відповідачем коштів за договором № 140306, відповідно відсутній факт укладення між первісним кредитором та відповідачем договору. У зв`язку з вищевикладеним, у задоволенні позовних вимог слід відмовити. Відповідно до п.6 ч.1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати. Відповідно до ч. 1, ч. 2ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд відмовив у задоволенні позову, судові витрати позивача залишаються за ним.

Outcome: dismissed