Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-13 00:00:00

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» (далі ТОВ «Коллект Центр»), в особі свого представника Ткаченко М. звернувся до Макарівського районного суду Київської області з позовом до відповідача [PERSON] , в якій просить: стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за Кредитним договором №103582592 від 30.07.2021 р. у розмірі 49 383,93 грн., а також понесені судові витрати зі сплати судового збору в сумі 2 422,40 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 16 000,00 грн. В обґрунтування позову зазначено, що 30.07.2021 року між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] укладено договір про споживчий кредит № 103582592, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 7 000,00 грн. строком на 30 днів до 29.08.2021 року. Кредитодавцем зобов`язання за договором виконані у повному обсязі шляхом перерахування кредитних коштів на рахунок відповідача. Кредитний договір укладений в електронній формі відповідно до вимог Цивільного кодексу України та Закону України "Про електронну комерцію". У подальшому між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Вердикт Капітал» був укладений Договір № 17/12-2021-62 від 17.12.2021 року, за яким ТОВ «Мілоан» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право вимоги до позичальників, у тому числі і до відповідача [PERSON] . У свою чергу ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право вимоги до позичальників ТОВ «Коллект Центр» відповідно до Договору відступлення прав вимоги №10-01/2023 від 10.01.2023 року, таким чином позивач набув право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором. Оскільки відповідач належним чином не виконував своїх обов`язків за кредитним договором та в добровільному порядку не повернув заборгованість по кредиту позивач звернувся до суду з наступним позовом та просить суд стягнути з відповідача заборгованість у загальній сумі 49 383,93 грн., з якої: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) 6 318,00 грн., заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 42 295,83 грн., заборгованість за комісією 770,00 грн. Також позивач просить відшкодувати за рахунок відповідача судові витрати у сумі 2422,40 грн. сплачені ним при подачі позову до суду та витрати на правову допомогу у сумі 16 000,00 грн. Ухвалою Макарівського районного суду Київської області від 03.11.2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, у п. 5 вимоги позову просить розгляд справи проводити у відсутності представника позивача, проти винесення судом заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, повідомлявся про розгляд справи у спрощеному провадженні, а також про необхідність у п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі, надати відзив на позовну заяву із зазначенням заперечень та доказів. У відповідності до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідач [PERSON] своєчасно і належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду справи у спрощеному порядку (шляхом розміщення оголошення про виклик на сайті «Судова влада»), не використав наданого законом права на подачу відзиву на позовну заяву, тому суд, враховуючи згоду представника позивача, відповідно до положень частини першої статті 280 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи, вирішити справу за наявними в матеріалах доказами та ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються, приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню частково, з наступних підстав. Судом встановлено, що 30.07.2021 року між [PERSON] та ТОВ «Міолан» було укладено Договір про споживчий кредит №103582592 (індивідуальна частина), відповідно до умов якого ТОВ «Міолан» надало відповідачу кредит в розмірі 7 000,00 гривень, зі сплатою процентів, строком на 30 днів до 29.08.2021 року, а [PERSON] зобов`язався повернути зазначені кошти, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. В графіку платежів за договором про споживчий кредит № 103582592 від 30.07.2021 року, ТОВ «Міолан» та [PERSON] узгодили суму кредиту, реальну річну процентну ставку, види платежів, загальну вартість кредиту. В паспорті споживчого кредиту № 103582592 ТОВ «Міолан» та [PERSON] узгодили основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача, інформацію щодо орієнтованої річної процентної ставки та орієнтованої загальної вартості кредиту для споживача, порядок повернення кредиту та інші додаткову інформацію, важливі правові аспекти. ТОВ «Міолан» зобов`язання за договором про споживчий кредит № 103582592 від 30.07.2021 року виконав в повному обсязі, шляхом переказу на рахунок відповідача грошові кошти в сумі 7 000,00 гривень, що підтверджується квитнацією (а.с. 69). Разом з тим, відповідач не виконував своїх зобов`язань за договором про споживчий кредит № 103582592 від 30.07.2021 року. 17.12.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Міолан» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» укладено Договір факторингу № 17/12-2021-62, у відповідності до умов якого, ТОВ «Міолан» відступає, а ТОВ «Вердикт Капітал» приймає належні ТОВ «Міолан» права вимоги до боржників за Договорами кредиту, зокрема й за Договором про споживчий кредит № 103582592 від 30.07.2021 року, укладеним між ТОВ «Міолан» та [PERSON] 10.01.2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» укладено договір про відступлення права вимоги № 10-01/2023, у відповідності до умов якого, ТОВ «Вердикт Капітал» відступає, а ТОВ «Коллект Центр» приймає належні ТОВ «Вердикт Капітал» права вимоги до боржників за Договорами кредиту, зокрема й за Договором про споживчий кредит № 103582592 від 30.07.2021 року, укладеним між ТОВ «Міолан» та [PERSON] , заборгованість за яким складає 49 383,93 грн. Станом на день звернення позивача до суду, за відповідачем наявна непогашена заборгованість за Договором про споживчий кредит № 103582592 від 30.07.2021 року в розмірі 49 383,93 гривень, яка складається з: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) 6 318,00 грн., заборгованість за нарахованими процентами 42 295,93 грн., заборгованість за комісією 770,00 грн. У відповідності до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України). За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з частиною першою статті 530 ЦК України зобов`язання підлягає виконанню у вказаний в договорі строк. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, певних змістом зобов`язання (неналежне виконання). При цьому, за вимогами статті 611 цього Кодексу, при порушенні зобов`язання наступають правові наслідки, установлені договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1077, ч. 1 ст. 1084 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги, а клієнт не відповідає перед фактором, якщо одержані ним суми є меншими від суми, сплаченої фактором клієнтові. В силу вимог ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За приписами ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частина 3 ст. 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. (ч. 1 ст. 13 ЦПК України). Частина 3 ст. 12 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з положеннями ч. ч. 1-4 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Частина 1 ст. 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. (ч. 1 ст. 89 ЦПК України). Оцінюючи надані позивачем докази переходу прав вимоги до ТОВ «Коллект Центр» за договором споживчого кредиту №103582592 від 30.07.2021 суд дійшов висновку, що позивач набув права вимоги до відповідача в обсязі, визначеному вказаним договором. Також з матеріалів справи вбачається, що підтверджується наявними у справі доказами, відповідачем порушено умови зазначеного кредитного договору в частині своєчасного повернення коштів, тому суд дійшов висновку, що позивачем правомірно заявлено вимоги про стягнення із відповідача, суми заборгованості за договором споживчого кредиту №103582592 від 30.07.2021. З урахуванням вищезазначеного та враховуючи те, що розрахунок позивача відповідачем не спростований, відповідачем не надано достатніх даних, які б спростовували викладені у позові обставини, та не надано доказів щодо сплати заборгованості за кредитним договором, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги ТОВ «Коллект Центр» є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Вирішуючи питання щодо стягнення судових витрат суд доходить наступного висновку. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Частиною 4 статті 137 ЦПК України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1)складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2)часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3)обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Позивач просить стягнути з відповідача на його користь понесені ним витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 16000,00 грн. В обґрунтування заявленої суми на надання правничої допомоги позивачем надано копію договору про надання правової допомоги №02-09/2024-8 від 02.09.2024 року, укладеного між ФОП [PERSON] та ТОВ «Коллект Центр», заявку на надання юридичної допомоги № 6, Витяг з акту №13 про надання юридичної допомоги від 30.09.2025 року, з якої вбачається, що витрати на правову допомогу склали 16 000,00 грн. та платіжна інструкція №056596004 від 20.10.2025. Відповідно до ч. 6 ст. 137 ЦПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Однак, з огляду на складність справи та виконані роботи, ціну позову, оскільки матеріали справи не містять великої кількості документів на дослідження, на збирання б яких було витрачено значний час, крім того у спорах такого характеру судова практика є сталою, великої кількості законів та підзаконних актів, які підлягають застосуванню, спірні правовідносини не передбачають, а тому суд вважає, що заявлена до стягнення з відповідача на користь позивача сума витрат на професійну правову допомогу у розмірі 16000,00 грн. не відповідає критеріям розумності, справедливості та співмірності, а тому дійшов висновку про необхідність стягнення таких витрат у розмірі 3 000,00 грн., що буде відповідати критеріям розумності, справедливості та співмірності розміру витрат на професійну правничу допомогу. Враховуючи вищевикладене, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені ним судові витрати, а саме суму сплаченого судового збору в розмірі 2422,40 грн. та 3000,00 грн. за надання правової допомоги. На підставі викладеного,

Outcome: partial