Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] про стягнення моральної шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення В обґрунтування позову позивач зазначає, що у провадженні Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області знаходилась кримінальна справа № 208/4698/22 за обвинуваченням [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, яке виразилося в нанесенні [PERSON] тілесних ушкоджень. Вироком суду від 26.09.2022 року, який набрав чинності 27.10.2022 року [PERSON] визнано винним в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні та призначено покарання. У вказаному кримінальному провадженні позивача визнано потерпілим, однак цивільного позову під час розгляду кримінальної справи він не заявляв, а провадження по справі проводилося у порядку спрощеного провадження. Саме тому, він звертається з даним позовом про стягнення з відповідача спричиненої йому моральної шкоди внаслідок умисних протиправних дій, які мале місце [INFO] . В результаті виниклого конфлікту між позивачем та відповідачем по справі, [PERSON] умисно наніс позивачу декілька ударів в область обличчя, чим, відповідно висновку спеціаліста судово-медичного експерта № 656 від 26.08.2022 року спричинив [PERSON] легкі тілесні ушкодження, які мають незначні скороминучі наслідки. Моральна шкода, спричинена позивачу полягає в стресі, фізичних стражданнях, які він поніс у зв`язку з побиттям відповідачем та спричиненням йому тілесних ушкоджень. Своїми злочинними діями [PERSON] принизив людську гідність позивача, оскільки подія відбулася в присутності значної кількості людей, і позивач переніс почуття сорому та приниження перед оточуючими, оскільки не міг постояти за себе. Окрім того, він працює електриком на станції технічного обслуговування автомобілів і постійно повинен контактувати з клієнтами. Однак його зовнішній вигляд після отримання тілесних ушкоджень відштовхував людей від нього, що призводило то створення негативної репутації. Клієнти почали звертатися до його колег по роботі, а не до нього, бо його вигляд викликав у них недовіру, в результаті чого він почав втрачати прибуто, що в свою чергу призвело до ще більших моральних страждань. Враховуючи вищевикладене, просить суд стягнути з відповідача на його користь спричинену йому моральну шкоду у розмірі 100 000 грн. Вважає, що саме така сума достатня для покриття всіх тих моральних страждань, які він переніс в результаті умисних протиправних дій відповідача. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.02.2025 року цивільну справу № 208/2394/25 було розподілено судді [PERSON] . Ухвалою судді Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області [PERSON] від 03.06.2025 року відкрито провадження по справі № 208/2394/25 та призначено підготовче судове засідання. У зв`язку з відставкою судді Величко О.В., відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.06.2025 року цивільну справу № 208/2394/25 було розподілено судді Гречаній В.Г. Згідно до позовної заяви відповідач [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] Ухвалою суду від 03.06.2025 року справу прийнято до свого провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 01.09.2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. 07.01.2026 року в судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав свої позовні вимоги у повному обсязі та просив суд їх задовольнити. 07.01.2026 року в судовому засіданні представник позивача адвокат Шишкін Віталій Миколайович, який представляє інтереси [PERSON] заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд їх задовольнити. Також зазначив, що в результаті неправомірних дій відповідача по справі, які мали місце 25.08.2025 року, [PERSON] спричинено легкі тілесні ушкодження. При тому вказав, що [PERSON] на момент вчинення відносно нього злочину був інвалідом 2 групи у зв`язку з хворобою, пов`язаною з головним мозком, а [PERSON] під час конфлікту наніс декілька ударів [PERSON] саме в область голови, хоча останній просив не бити йому в голову. Позивач по справі в результаті дій [PERSON] переніс сильні моральні страждання, оскільки всі події відбувалися серед значної кількості людей, які були свідками події, тому йому було соромно та не зручно через те, що він, через хворобу, не міг за себе постояти. Таким чином він переніс як фізичні страждання, так і моральні. Окрім того, [PERSON] працював та і зараз працює на станції техобслуговування автомобілів, і через те, що він був побитий відповідачем по справі, почував себе не зручно перед клієнтами. Окрім того більшість клієнти почали звертатися до його колег по роботі, оскільки його зовнішній вигляд на той момент викликав у них недовіру, що в свою чергу призвело до втрати коштів, які він міг заробити та ще більших моральних страждань та хвилювань. Таким чином, діями [PERSON] позивачу було спричинено не лише фізичний біль, але й моральні страждання, тому вважає, сума моральної шкоди у розмірі 100 000,00 грн є співмірною з тими наслідками, які пережив позивач та перенесеними ним стражданнями. Відповідач по справі [PERSON] про місце, день та час розгляду справи неодноразово повідомлявся шляхом направленням судових викликів засобами поштового зв`язку «Укрпошта» за адресою його проживання та розміщенням оголошення про виклик особи на сайт суду, що в розумінні ч. 8 ст. 128 ЦПК України, є належним повідомленням про розгляд справи. В судове засідання не з`явився, причини своєї неявки суду не повідомив. Правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався. 07.01.2026 року у судовому засіданні після судових дебатів, суд перейшов до стадії ухвалення судового рішення. На підставі ч.1 ст. 244 ЦПК України ухвалення судового рішення було відкладено та визначено дату та час судового засідання, в якому буде відбуватися проголошення судового рішення, про що учасники справи були повідомлені у спосіб, встановлений ЦПК України. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи, що дозволило суду вважати за необхідне визнати його неявку з неповажних причин, провести заочний розгляд справи, розглянути справу на підставі наявних у справі доказів. Таким чином, суд вважає за можливе на підставі ст.280,281, 282 ЦПК України ухвалити у справі заочне рішення суду в судовому засіданні за відсутності сторін та без фіксування процесу технічними засобами відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК. Заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи. 25.08.2022 року о 08 годині 09 хвилин між [PERSON] та [PERSON] виник словесний конфлікт, який відбувався на подвір`ї відділення № 9 ТОВ «Нова пошта», розташованого за адресою: м. Кам`янське, вул. Медична, 2а. В процесі конфлікту, [PERSON] наніс [PERSON] декілька ударів в область обличчя, чим, відповідно до висновку спеціаліста судово-медичного експерта № 653 від 26.08.2022 року спричинив останньому легкі тілесні ушкодження, які мають незначні скороминущі наслідки. Вироком Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 26.09.2022 року [PERSON] визнано винним у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України та призначено покарання у вигляді штрафу. Цивільний позов [PERSON] в рамках розгляду кримінального провадження не заявляв. Від незаконних протиправних дій відповідача по справі позивачу спричинено моральні страждання, які виявились в тому, що він відчував приниження в момент нанесення йому тілесних ушкоджень, оскільки подія відбувалася в людяному місці і він не міг захистити себе. Окрім того, в подальшому, отриманні тілесні ушкодження призвели до того, що він не міг повноцінно працювати та заробляти кошти. Він працював електриком на станції технічного обслуговування, і через його зовнішній вигляді почував себе незручно перед клієнтами, деякі з яких навіть не хотіли в нього обслуговуватися, а йшли до інших співробітників, оскільки його зовнішній вигляд не викликав в нього довіру. Тому позивач від незаконних протиправних дій відповідача по справі отримав не лише фізичну біль, а й пережив сильні моральні та душевні страждання. Частина перша статті 15 ЦК України передбачає, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до частини першої, пункту дев`ятого та абзацу дванадцятого частини другої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За змістом ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанови суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до ч. 7 ст. 128 КПК України, особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства. Як зазначено в ч. 1 ст. 1167 ЦК України - моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Зобов`язання про відшкодування шкоди виникає за таких умов: наявність шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи, яка завдала шкоди та її результатом - шкодою; вина особи, яка завдала шкоди. Відповідно до п. 4 даної Постанови, у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової ) шкоди має бути зазначена, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Відповідно до п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Так, в рішенні ЄСПЛ від 28.05.1985 р. у справі «Абдулазіз, Кабалес і Балкандалі», зазначається, що «з огляду на її природу, стверджувана моральна шкода не завжди може бути предметом чіткого доведення. Проте розумно припустити, що особи, які…зіткнулися з проблемами...можуть зазнати страждань і тривоги». Звідси випливає, що фактичною основою для висновку про наявність негативних наслідків у немайновій сфері потерпілої особи у більшості ситуацій може бути як таке розумне припущення про природність їх виникнення за подібних обставин. Позивач [PERSON] , звертаючись до суду з позовом, як на підставу відшкодування моральної шкоди, послалась на те, що внаслідок протиправних дій відповідача, він зазнав шкоди, яка виражається в його приниженні на очах інших людей, а також постійного відчуття сорому та хвилювання на роботі через сліди побиття на обличчі, які спричиненні відповідачем по справі, внаслідок чого він втратив частину свого заробітку, що призвело до хвилювань та душевного дискомфорту, переживань та страждань. Вказану спричинену моральну шкоду, заподіяну відповідачем по справі позивач оцінює у 100 000,00 грн. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31.03.1995 р., розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Пунктом 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» судам роз`яснено, що обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою та протиправними діями заподіювана та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Враховуючи встановлені судом обставини справи, оцінюючи надані суду докази суд вважає, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Дії [PERSON] кваліфіковані як умисне легке тілесне ушкодження, тобто вчинення кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України. Суд враховує те, що між злочинними діями відповідача та завданою позивачу моральною шкодою, є прямий причинний зв`язок, діями відповідача позивачу завдано немайнових втрат, спричинених моральними стражданнями, в результаті вчиненого відносно нього кримінального правопорушення. Суд погоджується з доводами представника позивача адвоката Шишкіна В.М., який діє в інтересах [PERSON] про те, що така протиправна поведінка відповідача спричинила позивачу душевні страждання, почуття сорому та приниження, що потребувало певного часу для його відновлення, такі дії відповідача спричинили негативні зміни у житті позивача, вплинули на стан його психічного здоров`я та фінансового стану. Отже, підсумовуючи наведене вище обставини, суд вважає доведеним, що вчиненим Відповідачем кримінальним правопорушенням позивачу завдано моральної шкоди. Суд, визначаючи розмір шкоди, виходить з вищенаведених норм та враховує характер та обсяг завданих моральних страждань, втрат немайнового та майнового характеру, характер та тривалість заподіяних [PERSON] моральних страждань, виходячи із засад розумності, виваженості, справедливості, визнаючи, що розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш, ніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен призводити до її збагачення. З урахуванням усього викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, а саме з відповідача на користь позивача підлягає стягненню моральна шкода у розмірі 10 000,00 грн, яка буде достатньою компенсацією завданих позивачу моральних страждань. Вирішуючи питананя про стягнення судових витрат, суд враховує, що позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п.2 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір». У зв`язку з цим суд, відповідно до ст.141 ЦПК України вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 1 331,20 грн.

Outcome: partial