Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-13 00:00:00

[PERSON] через свого представника адвоката Білецьку І.М. звернувся до Іваничівського районного суду Волинської області з позовом до [PERSON] , [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення. Позов мотивований тим, що вироком Іваничівського районного суду Волинської області від 05.05.2025 [PERSON] та [PERSON] визнано винними у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 28, ч.1 ст. 125 КК України і призначено їм покарання у виді штрафу в розмірі по п?ятдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п?ятдесят) гривень 00 копійок кожному. Потерпілим від даного кримінального правопорушення є [PERSON] , якому було завдано легкі тілесні ушкодження у вигляді параорбітальної гематоми правого ока, субкон?юктивального крововиливу правого ока та саден лобної ділянки голови. Після заподіяння відповідачами тілесних ушкоджень [PERSON] почувався дуже погано, за рекомендацією лікарів проходив обстеження та лікування, за власні кошти купував необхідні медикаменти, лікарські засоби, матеріали медичного призначення. Розмір понесених витрат склав 3973,12 грн.Окрім цього, позивач переніс значний фізичний біль, пережив емоційний стрес, який супроводжувався почуттями розгубленості, образи, обурення, приниженої гідності, тривоги, страху за своє здоров?я та життя. У зв?язку із ушкодженням здоров?я, заподіяного вчиненням відповідачами кримінального правопорушення, [PERSON] була завдана моральна шкода, яка полягала у фізичному болю та душевних стражданнях, моральних переживаннях, у порушенні нормальних життєвих зв?язків через неможливість продовження громадського життя та інших негативних явищах. На підставі викладеного, представник позивача просить стягнути з відповідачів на користь позивача матеріальну шкоду у розмірі 3973,12 грн., а саме по 1986,56 грн. з кожного відповідача, а також моральну шкоду в сумі 80000, 00 грн., тобто по 40000, 00 грн. з кожного відповідача. Ухвалою від 24.09.2025 відкрито провадження у даній справі та постановлено розгляд справи проводити у порядку загального позовного провадження. Ухвалою від 19.11.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Представник позивача адвокат Білецька І.М. у судове засідання не з?явилась, подала заяву, у якій просила розглядати справу без її та позивача участі, не заперечувала щодо заочного розгляду справи. Відповідачі у судове засідання повторно не з?явилися, про розгляд справи повідомлені належним чином. Про причини неявки суд не повідомили, відзив на позовну заяву не подали. Ухвалою суду від 14.01.2026 суд, зі згоди позивача, розглядає справу за відсутністю відповідачів заочно. Враховуючи, що учасники справи у судове засідання не з?явились, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, суд встановив наступні обставини та дійшов наступного висновку. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 15 та п. 8, 9 ч. 2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання чи оспорювання, а одними із способів захисту цивільного права є відшкодування збитків, інші способи відшкодування майнової шкоди та відшкодування моральної (немайнової) шкоди. В силу ч. 1 ст. 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. Відповідно до ч. 7 ст. 128 КПК України, особа, яка не пред?явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред?явити його в порядку цивільного судочинства. Згідно з ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов?язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Судом встановлено, щовироком Іваничівського районного суду Волинської області від 05.05.2025 [PERSON] та [PERSON] визнано винними у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 28, ч.1 ст. 125 КК України і призначено їм покарання у виді штрафу в розмірі по п?ятдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п?ятдесят) гривень 00 копійок кожному. Вказаним вироком встановлено, що 13 березня 2025 року близько 15 години 00 хвилин відповідач [PERSON] , діючи спільно з [PERSON] , без попередньої змови групою осіб, перебуваючи в лісосмузі між с. Мишів та с. Біличі Володимирського району Волинської області, в ході раптово виниклого словесного конфлікту із позивачем [PERSON] , діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, реалізуючи злочинний умисел направлений на спричинення тілесних ушкоджень іншій людині, умисно наніс два удари кулаком правої руки в лобну ділянку частини голови потерпілого [PERSON] , після чого відповідач [PERSON] умисно наніс один удар кулаком правої руки в ділянку правого ока позивача [PERSON] . Також, вказаним вироком встановлено, що 13 березня 2025 року близько 15 години 00 хвилин [PERSON] , діючи спільно з [PERSON] , без попередньої змови групою осіб, перебуваючи в лісосмузі між с. Мишів та с. Біличі Володимирського району, в ході раптово виниклого словесного конфлікту із [PERSON] , діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, реалізуючи злочинний умисел направлений на спричинення тілесних ушкоджень іншій людині, після нанесення двох ударів [PERSON] кулаком правої руки в лобну ділянку частини голови потерпілого [PERSON] , умисно наніс один удар кулаком правої руки в ділянку правого ока потерпілого [PERSON] . Обставиною, що обтяжує покарання [PERSON] та [PERSON] , відповідно до ст. 67 КК України, є вчинення кримінального правопорушення щодо особи з інвалідністю. Внаслідок спричинених ударів відповідачів потерпілий [PERSON] отримав тілесні ушкодження у вигляді параорбітальної гематоми правого ока, субкон?юктивального крововиливу правого ока та саден лобної ділянки голови, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. У відповідності до ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитки у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Збитки відшкодовуються у повному обсязі. Як передбачено ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними діями особистим немайновим правам фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Верховним Судом України в п. 2 постанови Пленуму «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27 березня 1992 року за № 6 (з подальшими змінами та доповненнями) роз?яснено судам, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. З листа КНП «Іваничівська БПЛ» №1112/09.09.-2.25 від 26.03.2025, наданого на запит слідчого, вбачається, що [PERSON] знаходився на стаціонарному лікуванні у неврологічному відділенні у період з 15.03.2025 по 21.03.2025. З виписки №00766/196 із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого за 21.03.2025, а саме повного діагнозу вбачається, що у [PERSON] виявлено закриту черепно-мозгову травму, струс головного мозку (відновний період), цефалгічний синдром, забій м?яких тканин обличчя, пара орбітальна гематома з права, наслідки контузії правого ока, підкон?ютивальний крововилив ОD, помутніння скловидного тіла ОD. Призначено лікування: пірацетам 10.0 в/в стр., гліцин 1т. 3р. в день, L-лізин-есцинат 10.0 в/в крап., тіотриазолдін - 4.0 в/м., спіронолактон 100 мг. 1р.в день, дексалгін 2.0 в/м., калій йодистий 2 кп. 4р. в день в праве око, тобрадекс 2кр. 4р. в день в праве око, мазь тетрациклінова в праве око 4 р.в день. З досліджених в судовому засіданні фіскальних чеків вбачається, що позивачем понесені витрати на купівлю ліків та медичних засобів, а саме: спіронолактон, L-лізин-есцинат, калій йодистий, пірацетам, мазь тетрациклінова, ватні диски на загальну суму 2606,22 грн. Також, згідно замовлення №Бод-250314-0117 від 14.03.2025 [PERSON] проведено КТ голови, вартість склала 950 грн. При цьому, суд не приймає доводи позивача щодо понесених витрат на придбання ліків «аспаркам» на суму 64,90 грн., оскільки позивачем не доведена необхідність купівлі цих ліків, а саме для усунення наслідків завданої кримінальним правопорушенням шкоди здоров?ю позивача. Більше того, «аспаркам» не зазначений у переліку необхідних ліків для лікування позивача. Також, суд не бере до уваги чеки №1228 та №1227 від 24.03.2025 загальною сумою 352,00 грн. на перевезення рейсом Луцьк - Локачі - Іваничі, оскільки позивачем жодним чином не доведена необхідність цих витрат та їх відношення до завданої позивачу шкоди. Таким чином, суд вважає доведеними понесені позивачем витрати на загальну суму 3556,22 грн., які є збитками (шкодою) та, відповідно до ст. ст. 22, 1166 ЦК України, підлягають відшкодуванню відповідачами у повному обсязі. Що стосується відшкодування моральної шкоди, то відповідно до ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв?язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров?я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв?язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім?ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв?язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. За змістом ч.ч. 1- 2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв?язку з ушкодженням здоров?я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв?язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім?ї чи близьких родичів. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов?язковому з?ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв?язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Таким чином, враховуючи, що вироком Іваничівського районного суду Волинської області від 05.05.2025 [PERSON] та [PERSON] визнано винними у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 28, ч.1 ст. 125 КК України, встановлено заподіяння потерпілому (позивачу) шкоди, протиправність діяння відповідачів та наявність причинного зв?язку між шкодою і протиправним діянням заподіювачів та вини останніх в її заподіянні, суд приходить до висновку, що позивач [PERSON] набув право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку передбаченому Законом. При визначенні розміру моральної шкоди суд виходив з такого. У відповідності до ч. 3 ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Верховний Суд України в п. 9 постанови Пленуму «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року за № 4 (з подальшими змінами та доповненнями) звернув увагу судів на те, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров?я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому, суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд повинен наводити в рішенні відповідні мотиви. У відповідності до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної шкоди» від 31.03.1995 № 4, позивачем має бути доведено в чому полягає ця шкода, з яких міркувань він виходив визначаючи розмір шкоди та якими доказами це підтверджується. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов?язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч.ч. 1-2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Так, позивач у позові посилається на те, що діями відповідача йому завдано немайнових втрат, спричинених моральними та фізичними стражданнями, які спричинили негативні зміни у його житті: негативні переживання та спогади, насторога, тривога, емоційні та тілесні реакції при згадуванні; важкість виконання повсякденних обов?язків, фіксованість уваги на проблемі одужання та реабілітації, переживання фізичних незручностей, тимчасова відірваність від активного соціального життя, знижений та нестійкий настрій, порушення сну, неприємні сновидіння, емоційна напруга, нервозність, дратівливість, побоювання щодо майбутнього стану здоров?я, неможливість працювати, перебування протягом тривалого часу на лікуванні. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, яка є джерелом національного законодавства, порушення прав людини вже само по собі тягне за собою моральні страждання та виникнення моральної шкоди, а тому факт страждань доказування не потребує, для суду достатньою підставою для присудження компенсації моральної шкоди є сам факт порушення права (справи «Войтенко проти України», «Науменко проти України»). Таким чином, позивач [PERSON] , отримавши тілесні ушкодження легкого ступеню тяжкості, в результаті винних дій відповідачів, на момент вчинення відносно нього злочину поза всяким розумним сумнівом зазнав моральних та душевних страждань у зв?язку, із злочином проти життя та здоров?я. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди позивачу, суд виходить із встановлених у судовому засіданні обставин справи та відповідно до ч. 2 ст. 23 ЦК України, п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» враховує глибину та тривалість фізичних страждань позивача, які виразились у відчуттях болю, враховує глибину душевних страждань позивача, які виразились у його приниженні внаслідок вчинення стосовно нього злочину, як особи з інвалідністю, а також враховує, що моральної шкоди позивачу спричинено умисними діями відповідачів, та виходячи зі принципів розумності, виваженості та справедливості, вищевказаних обставин справи та наслідків, що наступили для позивача, суд вважає доведеним розмір моральної шкоди, завданої позивачу, у сумі 40000 гривень, а тому позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ст. ст. 137, 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При подачі позову до суду позивачем було сплачено судовий збір в сумі 1211, 20 грн. який підлягає стягненню з відповідачів.

Outcome: partial