Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-14 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті фінанс» в особі представника - адвоката Титаренка В.В. звернулось до Слобідського районного суду міста Харкова з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, згідно прохальної частини якої просить суд: стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором №010/0461/82/0299309 від 20.07.2018 року в розмірі 33764,10 грн.; стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 3 028,00 грн. та витрати на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 1 400,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 20.07.2018 року між Акціонерним товариством «Райффайзен банк Аваль» та [PERSON] було укладено заяву про відкриття карткового рахунку та надання кредиту «Кредитна картка» № 010/0461/82/0299309, відповідно до якого кредитодавець відкрив картковий рахунок клієнту та встановив поточний ліміт, розмір якого на дату початку кредитування становив 23000 грн., з максимальним лімітом в межах якого встановлюється поточний ліміт, який відповідно до умов кредитного договору становить 300 000,00 грн. Таким чином, банк виконав свої зобов`язання перед позичальником за кредитним договором, надавши останньому кредит в сумі та на умовах, передбачених кредитним договором. Всупереч умовам кредитного договором, позичальник припинив виконувати взяті на себе договірні зобов`язання, а саме припинив здійснювати щомісячне погашення кредитної заборгованості, сплачувати проценти за користування кредитом згідно умов договору. 20.02.2024 року між Акціонерним товариством «Райффайзен банк Аваль» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті фінанс» було укладено договір про відступлення прав вимоги №114/2-67-F, у відповідності до умов якого АТ «Райффайзен банк Аваль» передає (відступає) за плату, а ТОВ «Фінансова компанія «Сіті фінанс» приймає належні первісному кредитору права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників, позивач набув право грошової вимоги за рядом кредитних договорів, у тому числі в за кредитним договором № 010/0461/82/0299309 від 20.07.2018 року, укладеним між позичальником та Акціонерним товариством «Райффайзен банк», сума заборгованості за яким становить 33764,10 грн. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останнім не здійснено жодного платежу на погашення заборгованості за кредитним договором, ні на рахунок первісного кредитора, ні на рахунок нового кредитора. Враховуючи викладене, у відповідача виникло зобов`язання за кредитним договором та існує перед позивачем заборгованість, розмір, структура і порядок обчислення якої вказано у розрахунку заборгованості. Станом на дату відступлення 21.05.2024 року заборгованість за кредитним договором складає 33764,10 грн., з яких: 33764,10 грн. - сума заборгованості за дозволеним овердрафтом, 0,00 грн. - сума заборгованості за недозволеним овердрафтом. Ухвалою Слобідського районного суду міста Харкова від 08 жовтня 2025 року провадження по вищевказаній цивільній справі відкрито та справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. 15 січня 2026 постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. В судове засідання представник позивача не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з`явився, до суду надав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимог визнав в частині заборгованості за тілом кредиту та нарахованих відсотків за період дії кредитного договору. Дослідивши матеріали справи, докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідного до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно зі ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст. ст. 4, 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 20.07.2018 року між Акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] було укладено кредитний договір «Кредитна картка» № 010/0461/82/0299309, згідно із яким Банк встановив поточний ліміт розмір якого становить 23000,00 грн. з максимальним лімітом, який становить 300 000,00 гривень строком на 48 місяців (пункт 1.1-1.4 Заяви). На умовах цього договору з дати встановлення (зміни) поточного ліміту (далі- дата початку кредитування) клієнт має право отримати, а банк зобов`язаний за умови відсутності (недостатності) коштів на КР надати клієнту в межах поточного ліміту грошові кошти, а клієнт зобов`язаний повернути банку кредит та сплатити процент за його користування. Кредит надається шляхом зарахування коштів кредиту на картковий рахунок одночасно з ініціюванням клієнтом платіжних (видаткових) операцій за КР або шляхом договірного списання банком коштів кредиту з КР у випадках, визначених договором. Метою кредиту є придбання клієнтом товарів (робіт, послуг) для задоволення власних потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника (пункт 1.1). Максимальний ліміт кредиту за Договором складає 300000 грн в межах якого встановлюється поточній ліміт кредиту (пункт 1.2). Згідно з додатком 1 до заяви № 010/0461/82/0299309 від 20.07.2018 року, яка є невід`ємною частиною договору процентна ставка річних 45,0%, розмір щомісячного платежу (від суми заборгованості) - 5%, розмір страхового платежу від суми заборгованості 161 грн., неустойка (від суми простроченого платежу) - 1,0% (мін 50 грн.), реальна річна ставка процентна ставка - 45,0%, загальна вартість кредиту 65105,00 грн. Строк кредиту встановлений пункт 1.4 заяви, без укладення додаткових заяв (договорів) до заяви, банк має право продовжити строк кредиту на той самий строк за умови, що на останній робочий день строку кредиту банк не отримав листа клієнта про відмову від продовження строк кредиту. Використання клієнтом за рахунок кредиту будь-якої суми коштів після продовження строку кредиту розглядається сторонами як згода клієнта на продовження строку договору. В разі настання обставин, передбачених пунктом 2.3. або пунктом 2.5 кредитного договору, строк кредиту може бути продовжений без перевипуску ПК та КР клієнта та без права отримання кредиту виключно з метою виконання клієнтом обов`язку погашення кредиту (пункт 3.1). До позовної заяви додано паспорт споживчого кредиту за програмою кредитування «Кредитна картка». Згідно з наданим банком розрахунком, у зв`язку з порушеннями зобов`язань за кредитним договором та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості відповідач має заборгованість у розмірі 33764,10 грн., що складається з: 33764,10 грн. - заборгованість за дозволеним овердрафтом. На підтвердження позовних вимог АТ «Райффайзен Банк» надав виписку особистого рахунку [PERSON] за період з 27.07.2018 року по 21.05.2024 рік за рахунком № [NUMBER] . З виписки по картковому рахунку відповідача за період з 27.12.2019 року по 15.12.2023 року убачається, що відповідач користувався кредитним коштами, використовуючи картки та здійснюючи різноманітні платіжні операції, а також здійснював поповнення карток. 20.02.2024 року між Акціонерним товариством «Райффайзен Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Сіті Фінанс» було укладено договір про відступлення прав вимоги №114/2-67-F, у відповідності до умов якого АТ «Райффайзен Банк» передає за плату, а ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС» приймає належні первісному кредитору права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників. Пунктом 3.4. Договору визначено, що новий кредитор зобов`язується сплатити вказану в письмовому повідомленні згідно п. 2.3.2 Договору первісного кредитора загальну вартість сформованого портфеля заборгованості, шляхом безготівкового переказу, на рахунок первісного кредитора у «Райффайзен Банк», код ЄДРПОУ 14305909, МФО 380805. Повідомленням №114/13-55 від 16.05.2024 АТ «Райффайзен Банк» повідомив ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» про загальну вартість портфеля 3116317,59 грн. Платіжною інструкцією №1217 від 17.05.2024 року підтверджується, що ТОВ «Сіті Фінанс» перерахувало на рахунок АТ «Райффайзен Банк» загальну вартість портфеля заборгованості згідно п. 3.4 Договору відступлення права вимоги №114/2-67-F від 20.02.2024 року. Відповідно до реєстру боржників до договору відступлення права вимоги № 114/2-67-F від 20.02.2024 року ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС» набуло право грошової вимоги за рядом кредитних договорів, у тому числі і за кредитним договором №010/0461/82/0299309 від 20.07.2018 року, укладеним з [PERSON] , заборгованість якого складає 33764,10 грн. 06.06.2025 року ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» направила досудову вимогу [PERSON] , що підтверджується описом вкладення та списком №20608-01-2-4 згрупований поштових відправлень Укрпошта стандарт з повідомленням. У зв`язку з неналежним виконанням взятих на себе зобов`язань за договором кредиту заборгованість складає 33764,10 грн., з яких: 33764,10 грн. - сума заборгованості по тілу кредиту. За змістом норм статті 627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до частин 1,2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною 1 статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» від 15 листопада 2016 року № 1734-VIIIдоговір про споживчий кредит - це вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором. Як передбачено статтею 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Згідно зі статті 517 ЦК України, первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. Згідно статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до частини 1 статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Як визначено ч. 1, 2 статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до положень статей 77-80 ЦПК України докази мають бути належними, допустимим, достовірними та достатніми. Статтею 79 ЦПК України передбачено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Згідно статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України). Підписавши заяву про відкриття карткового рахунку та надання кредиту «Кредитна картка» № 010/0461/82/0299309 від 20.07.2018 відповідач підтвердив, погодився з умовами отримання кредитних коштів: процентна ставка річних процентна ставка річних 45,0%, розмір щомісячного платежу (від суми заборгованості) - 5%, розмір страхового платежу від суми заборгованості 161 грн., неустойка (від суми простроченого платежу) - 1,0% (мін 50 грн.), реальна річна ставка процентна ставка - 45,0%, загальна вартість кредиту 65105,00 грн. Банк взяті на себе зобов`язання за договором виконав своєчасно і повністю, надавши відповідачу кредитні ресурси, однак в порушення зазначених умов договору відповідач зобов`язання за договором належним чином не виконав. Відповідач отримав кредитні кошти, користувалася ними та протягом тривалого періоду часу частково виконував зобов`язання щодо їх повернення, що підтверджується випискою, яка була надана позивачем до суду. Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язку вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц, провадження № 14-400цс19; пункт 9.58 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2021 року у справі № 904/2104/19, провадження № 12-57гс21). Належними доказами, які підтверджують наявність заборгованості за укладеним кредитним договором та її розмір, є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно із зазначеною нормою підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Пунктом 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75, передбачено, що виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів за конкретним банківським рахунком, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором. Аналогічний висновок викладено в постановах Верховного Суду від 16 вересня 2020 року у справі № 200/5647/18 (провадження № 61-9618св19), від 28 серпня 2023 року у справі № 206/3009/15 (провадження № 61-5576св23) та ін. Враховуючи викладене, суд дійшов до висновку що виписка за картковим рахунком є належним доказом щодо заборгованості за кредитним договором. Оскільки взяті на себе зобов`язання відповідач належним чином не виконав у позивача виникло право вимагати повернення позичених коштів у розмірі 33764,10 грн. яка складається: 33764,10 грн. - заборгованість за дозволеним овердрафтом. Відповідач не надав доказів на спростування встановлених обставин щодо укладання договору, розміру заборгованості. Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно зі статтею 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. З урахуванням наведеного, суд вважає, що сума заборгованості за кредитним договором підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, оскільки відповідачем дійсно були порушені умови договору щодо своєчасного погашення заборгованості та сплати обумовлених договором платежів. Відповідно до положення статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомогу. Судом встановлено, що 14.06.2023 року між Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "СІТІ ФІНАНС" та адвокатом Титаренко Владиславом Володимировичем укладено Договір про надання правничої допомоги, відповідно до умов якого адвокат взяв на себе зобов`язання надати правову (професійну правничу) допомогу для захисту у разі порушення, невизнання чи оспорення прав, свобод та законних інтересів ТОВ "Фінансова компанія "СІТІ ФІНАНС". Відповідно до акту виконаних робіт (наданих послуг) до замовлення №1459 до договору виконавець надав, а замовник прийняв юридичні послуги щодо: аналізу судової практики та законодавства 1 година, вартість 400,00 гривень, аналіз матеріалів отриманих від клієнта за кредитним договором 1 година, вартість 400,00 гривень, підготовка позовної заяви до суду з додатками до неї, відправлення пакету документів до суду 1 година, вартість 600,00 гривень. Відповідно до платіжної інструкції №2243 від 29.08.2025 року ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СІТІ ФІНАНС» сплатило адвокату Титаренку В.В. 1 400,00 грн. за послуги з надання правничої допомоги за замовленням №1459 до договору від 14.06.2023 року. Враховуючи категорію справи, а також обсяг фактичних витрат, понесених стороною позивача, обсягу наданих адвокатом послуг, їх необхідність та доцільність,

Outcome: approved