Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-18 00:00:00

ТОВ «ФК «Укрглобал-Фінанс» звернувся до Верховинського районного суду Івано-Франківської області з позовною заявою через електронний кабінет до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №4785509 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 03.07.2024 року в розмірі 101189,28 грн. Позовні вимоги обгрунтовує тим, що 03.07.2024 року укладено договір № 4785509 про надання коштів на умовах споживчого кредиту між ТОВ «Лінеура Україна» (торгова марка «ТОВ «Лінеура Україна») (далі - первісний кредитор) та [PERSON] (далі - відповідач/позичальник), відповідно до умов якого відповідач отримала кредит у розмірі 29900 гривень терміном до 28.06.2025 року шляхом переказу на його платіжну картку № [NUMBER] , емітовану АТ «КБ «ПриватБанк», зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,50 % від суми кредиту за кожен день користування. Кредитний договір був укладений в електронному вигляді за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи кредитора (далі по тексту - ІТС) та підписаний відповідачем електронним підписом з одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». Відповідач, відповідно до умов кредитного договору та Правил кредитування, в особистому кабінеті в ІТС прийняв пропозицію укласти кредитний договір та підписав кредитний договір 03.07.2024 року о 09.10.33 годин шляхом введення електронного підпису з одноразовим ідентифікатором 76440, надісланий на номер телефону, що наданий ним. Кредитні кошти перераховано відповідачу 03.07.2024 року на платіжну картку № [NUMBER] , емітовану АТ «КБ «ПриватБанк». Відповідач взятих на себе зобов`язань не виконав, його заборгованість за кредитним договором становить 101189,28 гривень, яка складається з 20000,71 гривень - заборгованість за кредитом; 69602,32 гривень - заборгованість за нарахованими процентами відповідно до кредитного договору за період з 03.07.2024 року по 23.04.2025 року (включно), 11586,25 гривень - заборгованість за штрафом. Надалі 23.04.2025 року між ТОВ «Лінеура Україна» (клієнт) та ТОВ «ФК «Укрглобал-Фінанс» (фактор) укладено договір факторингу № 23/04/25 від 23.04.2025 року, відповідно до умов якого право вимоги за договором №4785509 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 03.07.2024 року перейшло до ТОВ «ФК «Укрглобал-Фінанс». За наведених обставин позивач просив стягнути з відповідача за договором № 4785509 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 03.07.2024 року вищевказану заборгованість. Ухвалою суду від 10.10.2025 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в справі, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, а також витребувано від АТ «КБ «ПриватБанк» інформацію: чи було емітовано на ім`я [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) платіжну карту N [NUMBER] ; виписку з карткового рахунку про рух грошових коштів відкритого до платіжної картки N [NUMBER] , що належить [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) за період з 03.07.2024 року по 08.07.2024 року з відображенням часу зарахування коштів; чи було зарахування 29900,00 гривень 03.07.2024 року на платіжну картку [NUMBER] ; номер телефону, на який відправляється інформація про підтвердження здійснення операцій (фінансовий номер телефону) за платіжною карткою N [NUMBER] в період з 03.07.2024 року по 08.07.2024 року. Від АТ «КБ «ПриватБанк» до суду поступила витребувана інформація. Від представника відповідача до суду поступив відзив на позовну заяву, в якому він просив відмовити у задоволенні позову за безпідставністю та необґрунтованістю. Відзив обгрунтовано тим, що в період дії воєнного стану вимога позивача про стягнення неустойки (штрафу) задоволенню не підлягає на підставі п. 18 Перехідних положень ЦК України. З приводу нарахованих відсотків сторона відповідача вказує, що максимальний розмір відсотків за споживчим кредитом становить 1% на день від загального розміру кредиту, що встановлено законом для мікрокредитування. Для споживчих кредитів загальна сума боргу (тіло кредиту + нараховані відсотки) не може перевищувати подвійну суму позики. Згідно з позовом заборгованість за тілом кредиту становить 20000,71 гривен х 2- 40001,42 гривень (максимальний розмір заборгованості по відсотках). Крім того, представник відповідача, звернув увагу на ту обставину, що позивачем долучено до позовної заяви копію довіреності від 26.02.2024 року, яка видана товариством з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Укрглобал Фінанс», якою позивач уповноважив адвоката Руденка Костянтина Васильовича представляти інтереси цього товариства в судах, дана довіреність нотаріально не посвідчена. Із цього вбачається, що довіреність позивачем видана фізичній особі підприємцю - Руденко Костянтину Васильовичу, який є адвокатом. З позовної заяви та доданих до неї документів вбачається, що представник позивача діє в інтересах позивача та одночасно діє в своїх інтересах, а оскільки представник діє і в свої інтересах, то він не вправі підписувати та подавати позовну заяву до суду в інтересах позивача, тому позовна заява подана до суду з порушенням вимог ч. 3 ст. 238 ЦК України, тобто неналежним представником. Представником позивача до суду подано відповідь на відзив, в якому він просив стягнути з відповідача на користь позивача всю суму заборгованості, зазначену в позовній заяві, а також судові витрати в розмірі 2422,40 гривень та 10000 гривень витрат на правову допомогу. Щодо нарахування відсотків представник позивача вказав, що за договорами про споживчий кредит, які укладатимуться зі споживачами після набрання чинності Законом № 3498-IX, в тому числі строк кредитування, за якими триватиме після 21.08.2024 року, денна процента ставка повинна розраховуватися на дату укладення договору про споживчий кредит з урахуванням законодавчих обмежень, встановлених саме на дату укладання такого договору. При цьому денна процента ставка залишається незмінною протягом усього строку кредитування за договором про споживчий кредит за умови, що до нього не вносилися зміни щодо складових показників, які застосовуються для обчислення денної процентної ставки (строку кредитування, загальних витрат за споживчим кредитом та загального розміру кредиту). Таким чином, у разі внесення змін до кредитного договору в частині складових показників, які застосовуються для обчислення денної процентної ставки (строку кредитування, загальних витрат за споживчим кредитом та загального розміру кредиту), необхідно здійснювати розрахунок денної процентної ставки з урахуванням вимог Закону України «Про споживче кредитування» щодо максимального розміру денної процентної ставки, визначеного на день внесення таких змін до кредитного договору. Зміни до кредитного договору, що укладений з відповідачем, не вносились (додаткові договори щодо продовження строку дії та інших умов не укладались), тому правових підстав для перерахунку денної процентної ставки немає. Щодо нарахованих штрафів первісним представник відповідача вказав, що враховуючи, що Закон «Про споживче кредитування» є спеціальним законом, що регулює правовідносини споживчого кредитування, нараховані штрафи первісним кредитором за невиконання умов кредитного договору підлягають сплаті відповідачем. Національний банк України у листі від 19.02.2024 року вих. №. 14-0004/12907 надав роз`яснення щодо правомірності застосування штрафних санкцій в зв`язку з внесенням зміни до пункту 6 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» (додається). Представник позивач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, у позовній заяві та надалі у поданому ним клопотанні вказав про розгляд справи за його відсутності. Такі дії не суперечать вимогам ст. 211 ЦПК України, згідно якої учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач та її представник у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, відзив подали, про причини неявки не повідомили. Згідно з ч.1 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. У ч. 2 ст. 247 ЦПК України закріплено, що у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Виходячи з вимог ч.5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата його складання. Оскільки сторони в судове засідання, призначене на 12.01.2026 року не з`явилися, суд, з дотриманням положень ч. 6 ст. 259 ЦПК України і ч. 5 ст. 268 ЦПК України, відклав складення повного рішення суду на строк не більше п`яти днів та із врахуванням ч. 3 ст. 124 ЦПК України зазначив датою ухвалення рішення дату його складання - 19.01.2026 року і на виконання вимог ч. 4ст. 268 ЦПК України підписав судове рішення без його проголошення. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого висновку. Відповідно до ч.ч.1-2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Відповідно до ч.3 ст 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. У ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. З урахуванням викладеного слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст. 205, 207 ЦК України). Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину тощо) вказується особа, яка створила замовлення. Такі правові висновки зроблені Верховним Судом, наприклад, у постановах від 12.01.2021 у справі № 524/5556/19 (провадження № 61-16243св20), від 10.06.2021 у справі № 234/7159/20 (провадження № 61-18967св20), які, відповідно до вимог ч. 4 ст. 263 ЦПК України, суд враховує при виборі і застосуванні норми права до цих спірних правовідносин. Судом встановлено, що 03.07.2024 року між ТОВ «Лінеура Україна» (первісний кредитор) та [PERSON] укладено договір №4785509 про надання коштів на умовах споживчого кредиту (а.с. 16-26), який підписаний електронним підписом позичальника, відповідно до умов якого ТОВ «Лінеура Україна» зобов`язалося надати та надало відповідачу кредит в сумі 29 900 гривень на умовах строковості, зворотності, платності, а Клієнт зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені Договором (п.1.2). Відповідно до п. 1.3. умов цього договору строк кредитування 360 днів. Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів. Детальні терміни (дати) повернення кредиту та сплати процентів визначені в таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі іменується - графік платежів), що є додатком №1 до цього договору. Згідно з п. 1.4.1 договору стандартна процента ставка становить 1,50% за кожен день користування кредитом та застосовується в межах всього строку кредиту, вказаного в п.1.3 цього договору. Орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення договору становить за стандартною ставкою за весь строк кредитування 9 541,79% річних (п.1.5). Орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення договору становить за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 191 360,00 гривень (п.1.6). Мета отримання кредиту: споживчі (особисті) потреби (п. 1.8). Згідно з п.п.2.1., 2.2 договору товариство надає кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на банківський рахунок клієнта за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) [NUMBER] . Суму кредиту (його частину) товариство перераховує протягом двох днів з моменту укладення цього договору. Дати надання кредиту: 03.07.2024 року або 04.07.2024 року. Договір підписано електронним підписом 76440 03.07.2024 21:10:33 [PERSON] . Крім того, відповідачем підписано 03.07.2024 року о 21:10:33 годин електронним підписом з використанням одноразового ідентифікатора 76440 додаток № 1 до договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту №4785509 від 03.07.2024 року - таблицю обчислення загальної вартості кредиту для клієнта (споживача) та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, в якій вказано, що загальна вартість кредиту - 191360 гривень, з яких 29900 гривень - тіло кредиту, 161460 гривень - проценти за користування кредитом (а.с.26 зворот). Також позивачем додано копію паспорту споживчого кредиту до даного договору зі зазначенням основних умов кредитування та процентної ставки кредиту, який підписаний 03.07.2024 року о 21:09:07 годин електронним підписом з використанням одноразового ідентифікатора 99555. Вказано, що ця інформація зберігає чинність та є актуальною до 04.07.2024 року. Зазначено, що загальна вартість кредиту за зниженою процентною ставкою- 161 460 гривень, за стандартною процентною ставкою - 191 360 гривень (а.с.28-30). Відповідно до копії довідки вих. №1-2304 від 23.04.2025 ТОВ «Універсальні платіжні рішення» сервісу он-лайн платежів iPay.ua (а.с. 31) 03.07.2024 року о 21:12:07 годин згідно з договором на переказ коштів ФК-П-19/03-01 від 12.03.2019 року, укладеного з ТОВ «Лінеура Україна», перераховано кошти в сумі 29900 гривень на номер картки [NUMBER] , номер транзакції в системі iPay.ua - 442963294, призначення платежу: зарахування 29900 гривень на карту [NUMBER] . Як вбачається інформації АТ КБ «ПриватБанк», наданої на ухвалу суду, на ім`я [PERSON] в банку емітовано карту № [NUMBER] ( [NUMBER] ), фінансовий номер телефону [NUMBER] .Із виписки по особовому рахунку вбачається, що на вказану платіжну карту 03.07.2024 року зараховано кошти у розмірі 29900 гривень (а.с.79,80). Таким чином, позивачем доведено факт укладення 03.07.2024 року між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] договору №4785509 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, а також факт перерахування відповідачу грошових коштів у розмірі 29900 гривень на її карту № [NUMBER] . Відповідно до розрахунку заборгованості за договором №4785509 від 03.07.2024 року (а.с.32-36) нарахована сума заборгованості 137804,62 гривень, з яких 29900 гривень за тілом кредиту, 92954,62 гривень - заборгованіть за процентами, 14950 гривень - заборгованість за штрафні санції, при цьому відповідачем сплачена сума заборгованості в сумі 36615,34 гривень, з яких 9899,29 гривень - за тілом кредиту, 23352,3 гривень - за процентами, 3363,75 гривень - за штрафними санкціями, сума, що підлягає до сплати 101189,28 гривень, з яких 20000,71 гривень - за тілом кредиту, 69602,32 гривень - за процентами та 11586,25 гривень -за штрафними санкціями. Матеріали справи не містять доказів повного виконання відповідачем зобов`язань з повернення суми кредиту та сплати процентів. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. ст. 610, 611 ЦК України порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. У ч.1 ст. 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У ч. 1 ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Уразі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст. 611 ЦК України). Відповідно до ч. ч. 1,2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа1 глави 71 "Позика. Кредит. Банківський вклад" ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно зі ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. У ч. 1 ст. 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Отже, припис абз. 2 ч.1 ст.1048 ЦК України про виплату процентів до дня повернення позики може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Аналіз зазначених норм матеріального права свідчить, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2ст.1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Таким чином, позивач відповідно дост.1048 ЦК Українимає право стягнути заборгованість по нарахованих та несплачених процентах за користування кредитними коштами у межах погодженого сторонами строку кредитування. Згідно зі ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно з ч. 1ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). 23.04.2025 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «Факторингова компанія «Укрглобал-Фінанс» укладено Договір факторингу №23/04/25 (а.с.48-52), у відповідності до умов якого клієнт відступає фактору права вимоги, а фактор набуває права вимоги від клієнта та сплачує клієнту за відступлення прав вимоги фінансування у сумі, що дорівнює ціні Договору у порядку та у строки, встановлені цим Договором. Загальний розмір заборгованості складає 39 950 584,85 гривень згідно з реєстром боржників. Відповідно до відомостей витягу з реєстру боржників від 23.04.2025 року до договору відступлення права вимоги №23/04/25 від 23.04.2025 року (а.с.56), відбувся перехід права вимоги за кредитним договором №4785509 від 03.07.2024 року в розмірі 101 189,28 гривень, з яких 20 000,71 гривень - заборгованість за тілом кредиту, 11 586,25 гривень - заборгованість штрафними санкціями та 69 602,32 гривень - заборгованість за процентами. Таким чином, позивачем доведено факт переуступки права вимоги від первісного кредитора до позивача належними доказами. Що стосується позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за відсотками за користування кредитом, суд враховує, що відповідно до висновків, викладених в постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року в справі №444/9519/12, від 04 липня 2018 року в справі №310/11534/13 «право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.». У кредитному договорі №4785509 від 03.07.2024 року сторони, діючи відповідно до положень ст.ст. 6, 627 ЦК України, погодили, що кредит надається строком на 360 днів. Згідно із п.3.1 умов договору нарахування процентів за договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом протягом строку кредиту, виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році, тобто метод "факт/факт". При цьому, як вбачається з наданого позивачем розрахунку заборгованості, відсотки за користування кредитом нараховані за період з 03.07.2024 року по 23.04.2025 року за процентною ставкою 1,5 % в день (294 дні) з врахуванням часткової оплати відповідачем заборгованості, а саме 04.08.2024 року - в розмірі 9899,25 гривень за тілом кредиту, 14352 гривень - за процентами та 3363,7 гривень за штрафними санкціями та 03.09.2024 року - 0,04 гривень -заборгованості за тілом кредиту та 9000,3 гривень за процентами. Разом з тим, судом встановлено, що ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» була доповнена частиною п`ятою згідно із Законом №3498-IX від 22.11.2023 року, відповідно до якої максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1% . У п 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що .максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5%; протягом наступних 120 днів - 1,5%. Отже наведені норми, які регулюють питання споживчого кредитування, передбачають, що починаючи з 24 грудня 2023 року по 21 квітня 2024 року розмір процентної ставки за користування кредитом не може перевищувати 2,5% від суми кредиту за кожен день, з 22 квітня 2024 року по 19 серпня 2024 року розмір процентної ставки за користування кредитом не може перевищувати 1,5% від суми кредиту за кожен день, з 20 серпня 2024 року - 1% від суми кредиту за кожен день. Розмір і порядок нарахування процентів за користування кредитом визначаються сторонами, однак вони повинні узгоджуватися із нормами Закону. Кредитний договір №4785509 від 03.07.2024 року укладений строком 360 днів. Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22 листопада 2023 року набрав чинності 24 грудня 2023 року. Тобто кредитний договір з відповідачем укладений після набрання чинності цим Законом. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що до даних правовідносин застосовується зазначений вище закон з урахуванням Прикінцевих та Перехідних положень Закону «Про споживче кредитування». Відповідно до наданого розрахунку заборгованості та умов договору розмір відсотків за період з 03.07.2024 року до 20.08.2024 року нараховувався за ставкою 1,5%, що не суперечить Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», оскільки з 20 серпня 2024 року розмір процентної ставки за користування кредитом не може перевищувати 1% від суми кредиту за кожен день. Таким чином, за період з 03.07.2024 ро до 23.04.2025 року розмір відсотків становить: -за період з 03.07.2024 року до 03.08.2024 року (32 дні) - 14352 гривень (29900 гривень (фактична сума заборгованості) *1,5%*32=14352 гривень); -за період з 03.08.2024 року до 20.08.2024 року (16 днів) - 4800,18 гривень (20 000,75 гривень (фактична сума заборгованості) *1,5%*16=4800,18 гривень); -за період з 20.08.2024 року до 02.09.2024 року (14 днів) - 2800,11 гривень (20000,75 гривень (фактична сума заборгованості) *1%*14=2800,11 гривень); -за період з 02.09.2024 року до 23.04.2025 року (232 дні) - 46 401,65 гривень (20 000,71 гривень*1%*232=46 401,65 гривень). Таким чином, загальний розмір заборгованості за період з 03.07.2024 ро до 23.04.2025 року становить 68353,94 гривень (14352+4800,18+2800,11+46 401,65). Із врахуванням сплаченої суми заборгованості за відсотками у розмірі 23352,30 гривень, сума заборгованості яка підлягає стягненню за відсотками, становить 45001,64 гривень (68353,94-23352,30). Щодо позовної вимоги про тягнення з відповідача штрафних санкцій у розмірі 3363,75 гривень, слід зазначити, що відповідно до п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, які чинні, як на день укладення кредитного договору між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] , тобто станом на 03.07.2024 року, так і на час ухвалення цього рішення, в період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року за № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року, на території України введено воєнний стан із 05 год 30 хв 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Згодом, неодноразово воєнний стан на території України продовжувався у встановленому законом порядку, і є чинним на даний час. Таким чином, позичальників за кредитними договорами від сплати неустойки (штрафу, пені) та інших платежів, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами стягненню не підлягають в зв`язку з чим з відповідача за договором №4785509 від 03.07.2024 року не підлягає стягненню сума 11 586,25 гривень за штрафом. При цьому, як вбачається з розрахунку заборгованості відповідачем добровільно оплачено 3363,75 гривень за штрафними санкціми, внаслідок чого цю суму слід врахувати до погашення заборгованості за відсотками, внаслідок чого заборгованість за відсотками буде складати 41637,89 гривень (45001,64-3363,75). За наведених обставин, загальний розмір заборгованості [PERSON] перед позивачем за договором №4785509 від 03.07.2024 року становить 61638,60 гривень, з яких 20000,71 гривень за тілом кредиту та 41637,89гривень заборгованість за процентами. Щодо посилання представника відповідача про подання позовної заяви неналежним представником, оскільки він не вправі підписувати позовну заяву, бо довіреність видана на ім`я представника не посвідчена нотаріально, слід зазначити, що відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України представником у суді може бути адвокат або законний представник. До матеріалів справи представником позивача долучено договір №02/08/2024 про надання юридичних послуг від 02.08.2024 року, який укладений між ТОВ «ФК «Укрглобал-Фінанс» в особі директора Гаразд М.Ю. та фізичної особи - підприємця Руденко К.В., свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю №2412 від 23.10.2018 року, видане на підставі рішення Ради адвокатів Полтавської області №18 від 23.10.2018 року, який свідчить про наявність пововажень адвоката Руденко К.В. на подання до суду позовної заяви в інтересах ТОВ «ФК «Укрглобал-Фінанс». У ст. 265 ЦПК України закріплено, що в рішенні суду зазначаються розподіл судових витрат. У позовній заяві позивачем заявлено про стягнення витрат у розмірі 2 422,40 гривень за сплату судового збору. Відповідно до ч.1. ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку зі частковим задоволенням позову з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору в розмірі 1 475,58 гривень (61638,60 *2 422,40 /101189,28). Окрім цього, позивачем заявлені вимоги щодо стягнення з відповідача витрат на професійну правову допомогу в розмірі 10 000 гривень. На підтвердження понесення таких витрат представник позивача надав суду: копію договору про надання юридичних послуг №02/08/2024 від 02.08.2024 року (а.с. 57-58); копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю Руденко К.В. (а.с. 60); копію довіреності від 26.02.2024 року на представлення інтересів ТОВ «Факторингова компанія «Укрглобал-Фінанс» адвокатом Руденком К.В. (а.с. 59); копію акту прийому-передачі наданих послуг №56 від 03.03.2025 (а.с. 61); витяг з реєстру №1 до акту прийому-передачі наданих послуг №56 від 03.03.2025 (а.с. 62); копію платіжної інструкції кредитного переказу коштів від 03.03.2025 на суму 100000,00 грн. (а.с. 63). Як зазначено в договорі, витязі з реєстру №1 до акту прийому-передачі наданих послуг №56 від 03.03.2025, адвокатом Руденком К.В. під час розгляду справи в суді першої інстанції надавалися такі послуги клієнту: підготовка позовної заяви до [PERSON] - 10 000 гривень (а.с.62), загальна вартість юридичних послуг за підготовку позовних вимог про стягнення заборгованості з боржників ТОВ "ФК "Укрглобал-Фінанс" становить 100 000 гривень (а.с.61). Відповідно до ч.ч. 1-4 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правової допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У ч. 8 ст. 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставістатті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (§ 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (§§ 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (§ 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд, зокрема, в постанові від 15.04.2020 у справі № 199/3939/18-ц (провадження № 61-15441св19). З урахуванням обсягу доказів, наявності однотипності справ та сталої судової практики, складання позовної заяви не потребувало від професійного адвоката значних зусиль та витрат часу. При цьому, суд бере до уваги, що у провадженні адвоката перебувають аналогічні справи за позовами товариства до інших осіб, що підтверджується копіями акту прийому-передачі наданих послуг №56 від 03.06.2025, витягу з реєстру №1 до акту прийому-передачі наданих послуг №56 від 03.03.2025, тобто процесуальні документи у таких справах є типовими. Також суд враховує часткове задоволення вимог позову, складність справи про стягнення кредитної заборгованості, клопотання представника відповідача, матеріальний стан сторін та інші обставини, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат. Тому вважає, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на правничу допомогу в суді першої інстанції в сумі 3000 гривень. На підставі наведенного,

Outcome: approved