Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-13 00:00:00

04 листопада 2025 року представник акціонерного товариства «Укрсиббанк» (далі - АТ «Укрсиббанк») адвокат Останкова В.О. звернулася до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про стягнення в солідарному порядку із відповідачів заборгованості у розмірі 222 162,46 грн, з яких: 3 % річних у сумі 49 976,36 грн та інфляційні в сумі 172 186,10 грн за період прострочення з 02.04.2017 по 23.02.2022 року, а також стягнути судові витрати по справі. В обґрунтування заявлених позовних вимог представник позивача зазначив, що 29.09.2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту №11399182000 та додаткову угоду №1 від 27.05.2011 року, згідно яких остання отримала кредит в сумі 51 000 доларів США, строком до 28.09.2038 року. Згідно додаткової угоди № 1 від 27.05.2011 року валюта зобов`язання була змінена на гривню, банк надав позичальнику транш в розмірі 325 255,34 грн для погашення кредитної заборгованості в іноземній валюті. В забезпечення виконання кредитних зобов`язань позичальника по вказаному кредитному договору прийнято поруку [PERSON] , згідно договору поруки № 208681 від 03.06.2008 року з додатковою угодою № 1 від 27.05.2011 року. У зв`язку із тривалим невиконанням позичальником своїх зобов`язань щодо повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом, виникла прострочена заборгованість за вказаним договором, тому АТ «УкрСиббанк» звернулося до суду із позовом про солідарне стягнення з відповідачів заборгованості за вказаним кредитним договором. Рішенням Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 19.05.2015 року, стягнуто з [PERSON] , [PERSON] на користь АТ «УкрСиббанк» заборгованість за кредитом у розмірі 339 905,64 грн, що існувала станом на 18.03.2015 року та судові витрати у розмірі 3 399,06 грн. Заборгованість за кредитним договором не погашена у повному обсязі, рішення суду не виконано у повному обсязі, здійснюється примусове виконання. На виконання рішення суду за період з 18.03.2015 року по 23.02.2022 року погашено: 18.01.2022 року 910,96 грн; 14.02.2022 року 1 178,39 грн. Позивач зазначає, що відповідно до положення ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За прострочення погашення суми боргу, що підлягає стягненню за рішенням суду, необхідно стягнути солідарно з відповідачів 3% річних у сумі 49 976,36 грн, та інфляційні у сумі 172 186,10 грн за період прострочення з 02.04.2017 року по 23.02.2022 року, а всього у розмірі 222 162,46 грн, що й стало підставою для звернення позивачем до суду із даним позовом. Ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 17.11.2025 року у справі було відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Встановлено відповідачам 15-тиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву відповідно до ст. 178 ЦПК України. Відповідачі своїм правом на подачу відзиву у встановлені судом строки, згідно ухвали Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 17.11.2025 року, не скористалися. Дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом установлено, що 29.09.2008 року між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступник якого є АТ «Укрсиббанк», та [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту №11399182000 та додаткову угоду №1 від 27.05.2011 року, згідно яких остання отримала кредит в сумі 51 000 доларів США, строком до 28.09.2038 року. 03 червня 2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] укладено договір поруки щодо вказаного договору за № 208681 з додатковою угодою № 1 від 27.05.2011 року. Згідно додаткової угоди № 1 від 27.05.2011 року валюта зобов`язання була змінена на гривню, банк надав позичальнику транш в розмірі 325 255,34 грн для погашення кредитної заборгованості в іноземній валюті. Рішенням Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 19.05.2015 року (справа № 683/844/15-ц), позовні вимоги ПАТ «УкрСиббанк» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено. Стягнуто з [PERSON] , [PERSON] , солідарно, на користь «УкрСиббанк» 339 905,64 грн заборгованості по кредитному договору №11399182000 від 29.09.2008 року та 3399,06 грн судових витрат. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Згідно інформації про виконавче провадження від 23.10.2025 року, рішення Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 19.05.2015 року (справа № 683/844/15-ц) не виконано у повному обсязі, здійснюється примусове виконання. На виконання рішення суду за період з 18.03.2015 року по 23.02.2022 року погашено: 18.01.2022 року 910,96 грн; 14.02.2022 року 1 178,39 грн. Згідно розрахунків заборгованості за прострочення виконання рішення суду у справі № 683/844/15-ц, з урахуванням сум погашення за період з 18.03.2015 року по 23.02.2022 року, борг відповідачів з урахуванням 3% річних складає 49 976,36 грн та з урахуванням інфляційних у сумі 172 186,10 грн за період прострочення з 02.04.2017 року по 23.02.2022 року, що разом становить 222 162,46 грн. За частиною першою статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Положеннями статті 611 ЦК України визначено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до частини першої статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). За частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом частини другої статті 625 ЦК України нараховані на суму боргу інфляційні втрати та 3% річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування ним утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Відповідно до висновків, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18), від 04.07.2018 у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), від 31.10.2018 у справі № 202/4494/16-ц (провадження № 14-318цс18), якщо банк використав право вимоги дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України, то такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом. Кредитодавець втрачає право нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку у разі пред`явлення вимоги до позичальника про дострокове погашення боргу на підставі статті 1050 ЦК України. Разом з тим, права та інтереси кредитодавця в таких правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Правовий аналіз положень статей 526, 599, 611, 625 ЦК України свідчить, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за кредитним договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення. За статтею 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індекс інфляції (індекс споживчих цін) це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання. Оскільки індекс інфляції (індекс споживчих цін) це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, то частина друга статті 625 ЦК України щодо сплати заборгованості з урахуванням установленого індексу інфляції поширюється лише на випадки прострочення виконання грошового зобов`язання, яке визначене договором у національній валюті - гривні. Рішенням Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 19.05.2015 року по справі № 683/844/15-ц солідарно стягнуто з [PERSON] , [PERSON] на користь АКІБ «УкрСиббанк» (АТ «Укрсиббанк») 339 905,64 грн заборгованості за кредитним договором №11399182000 від 29.09.2008 року, та судові витрати у розмірі 3 399,06 грн, яке набрало законної сили, а також не оскаржувалось відповідачами. Наявність судового рішення про стягнення суми боргу за договором кредиту з боржників, яке не виконане останніми, не звільняє їх від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених статтею 625 ЦК України. За таких обставин суд приходить до висновку, що позовні вимоги АТ «Укрсиббанк» є обґрунтованими, доведеними належними та допустимими доказами, а відтак підлягають повному задоволенню. Наведені висновки суду відповідають правовим позиціям Верховного Суду, наведеним, зокрема, у постановах від 08 грудня 2022 року у справі № 921/542/20, від 20 травня 2021 року у справі № 910/3077/20. При цьому, суд зауважує, що відповідачі не скористалися своїми правами на подання відзиву та не спростували розміру нарахованої суми позивачем. Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з повним задоволенням позову, з відповідачів на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 3 028 грн.

Outcome: approved