Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-13 00:00:00

Представник [PERSON] адвокат Жупан А.Ю., звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Наша спадщина», в якому просить: визнати трудові відносини між [PERSON] , [INFO] (РНОКПП [NUMBER] ) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Наша спадщина» (ЄДРПОУ: 32836179; юридична адреса: Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Заньковецької, буд. 38, кв. 10) припиненими з 11 листопада 2025 року за власним бажанням на підставі ч. 1 ст. 38 КзПП України. Позов мотивовано тим, що [PERSON] з 01.02.2022 перебуває в трудових відносинах з ТОВ «Наша спадщина» на посаді інженера кошторисника. Однак, жодних виплат належних [PERSON] сум заробітної плати за весь період його роботи в ТОВ «Наша спадщина», відповідачем не проведено. Згідно відомостей, що містяться в Індивідуальних відомостях про застраховану особу Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (форма ОК-5) видно, що ТОВ «Наша спадщина» відображено в реєстрі, шляхом подання до органів ДПС України звітності, відомості про нарахування позивачу з 01.02.2022 сум заробітної плати. При цьому відомості щодо сплати сум ЄСВ містяться в Реєстрі тільки за лютий-березень 2022 року. Тобто, роботодавцем, як страхувальником, подано до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, відомості, без проведення виплати нарахованих заявнику сум заробітної плати та сплати відповідних податків та зборів. Наведене свідчить про грубе порушення ТОВ «Наша спадщина» прав [PERSON] на отримання ним належних йому сум заробітної плати за відпрацьований період, а також на соціальний захист, що полягає у обов`язку роботодавця здійснювати сплату ЄСВ за кожного найманого працівника Вказує, що позивач 14.02.2025 року щодо неправомірної відмови відповідача у звільнення позивача з роботи за угодою сторін та невиплати розрахунку та виправлення записів у трудовій книжці звернувся до Західного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці, однак листом від 13.03.2025 року №ЗХ/3/312-ЦА-25 вказаного Управління позивача повідомлено про те, що заходи державного контролю з питань додержання законодавства про працю, а також заходи реагування у разі виявлення порушень будуть здійснюватися Держпрацею та її територіальними органами після внесення змін до Наказу Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України «Про затвердження форм документів, що складаються при здійсненні заходів державного нагляду та контролю Державною службою України з питань праці» від 27.10.2020 №2161, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 23.12.2020 за №1280/35563 та, що з огляду на викладене, в Управління відсутні правові підстави для проведення заходів контролю за зверненням позивача У зв`язку з відсутністю будь-якої комунікації збоку відповідача, позивач 12.06.2025 року повторно звернувся до Західного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці з проханням провести позапланову перевірку ТОВ «Наша спадщина» на предмет дотримання останнім законодавства про працю відносно [PERSON] , на предмет своєчасності та повноти виплати належних останньому сум заробітної плати за період з 01.02.2022 року по дату звернення із даною скаргою. Листом від 04.07.2025 року №ЗХ/3/625-ЗВ-25 вказаного Управління позивача повідомлено про те, що за його зверненням було погоджено проведення перевірки ТОВ «Наша спадщина». Відповідно до акту про неможливість проведення заходу державного контролю від 03.06.2025 року № ЗХ/ЗК/20993/023531/НД/НП, інспектором праці Управління зафіксовано, що захід державного контролю неможливо провести у зв`язку зі створенням перешкод у діяльності інспектора праці посадовими особами ТОВ «Наша спадщина», а саме: ненадання для ознайомлення книг, реєстрів та документів, ведення яких передбачено законодавством про працю, що містять інформацію/ відомості з питань, які є предметом перевірки; ненадання керівником (його уповноваженим представником) усних та/або письмових пояснень з питань, що стосуються законодавства про працю; відсутністю об`єкта відвідування або уповноваженої ним особи за місцезнаходженням (адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, інших документах, що стали підставою для проведення заходу державного контролю. Зазначає, що у зв`язку із тим, що відповідач свідомо ухиляється від реєстрації та прийняття/ отримання письмових заяв про звільнення позивача за власним бажанням з посади інженера-кошторисника ТОВ «Наша спадщина», а також з метою досудового врегулювання питання припинення з ТОВ «Наша спадщина» трудових відносин [PERSON] надіслано оригінал підписаної ним заяви про звільнення за власним бажанням не пізніше робочого дня, наступним по закінченню двох тижнів, що починаються з дня отримання даної заяви, датованої 07 жовтня 2025 року та з проханням при звільненні провести повний розрахунок належних йому сум заробітної плати із одночасним нарахуванням компенсації за несвоєчасність виплати таких. Згідно трекінгу Укрпошти рекомендоване поштове відправлення №8800000358865, яким надіслано вказану заяву від 07.10.2025 року, повернуто 29.10.2025 року з причиною: одержувач відсутній за вказаною адресою. Оскільки направлена позивачем заява від 07.10.2025 року повернулася 29.10.2025 року, то останній робочій день, наступний по закінченню двох тижнів, припадає на 11 листопада 2025 року. Позивач вважає, що не пізніше 11 листопада 2025 року, відповідач повинен був прийняти рішення про його звільнення з посади інженера-кошторисника, а тому саме з цієї дати необхідно вважати припинення його трудових відносин з ТОВ «Наша спадщина». Звертає увагу суду, що наразі позивач будь-яку трудову діяльність не здійснює, трудові обов`язки не виконує, заробітну плату не отримує та взагалі буд-які трудові відносини позивача з відповідачем відсутні. Станом на дату звернення із даним позовом, позивач жодної відповіді від керівництва підприємства так і не отримав. Окрім того, неможливість подальшого продовження трудових відносин зумовлене і тим, що на утриманні позивача знаходиться дитина з інвалідністю, яка потребує постійного догляду та матеріального забезпечення, про що відповідачу достеменно відомо. Наведена обставина в силу положень ч.1 ст.38 КЗпП надає позивачу право на звільнення у строк, визначений ним у заяві. До вказаних заяв про звільнення за власним бажанням позивачем також додавалися документи, що у відповідності до ч.1 ст.38 КЗпП підтверджують право на звільнення у вказаний строк без подання заяви про звільнення за два тижні Пояснює, що будь-яких звісток про роботу підприємства або про можливість встановити контакт з його уповноваженими особами на даний момент немає та у зв`язку з відсутністю будь-якої комунікації з боку відповідача, позивач не може у встановлений законом спосіб звільнитися та будь-яким іншим способом, крім судового, реалізувати своє право на звільнення на підставі поданої ним заяви від 07 жовтня 2025 року, тому змушений звернутися до суду за захистом своїх порушених прав. Вказує, що на даний час трудові відносини між сторонами фактично припинені, однак процедура розірвання трудового договору відповідно до законодавства України про працю не виконана. У позивача відсутня можливість припинити трудовий договір в інший спосіб, крім звернення до суду, оскільки його заява про звільнення за власним бажанням, подана 07.10.2025 року залишена без реагування, а право позивача на припинення трудового договору є порушеним. Ухвалою суду від 04.12.2025 року відкрито провадження у цивільній справі за даним позовом. Постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. В судове засідання позивач не з`явився, разом з тим подав заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримує та просить задовольнити позов. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Представник відповідача в судове засідання повторно не з`явився, хоча про час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов не подав, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. У відповідності до ч.4 ст. 223 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відтак, суд розглядає справу відповідно до ч. 4ст. 223 ЦПК України заочно, оскільки проти цього не заперечує представник позивача. Згідно з ч. 2ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У відповідності до ч.5 ст.268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, хоча про час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив Дослідивши і об`єктивно оцінивши наявні у справі докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяви по суті, суд встановив наступне. Судом встановлено, [PERSON] , [INFO] , з 01.02.2022, відповідно до наказу №27 від 01.02.2022, був прийнятий на посаду інженера-кошторисника у ТОВ «Наша спадщина», що підтверджується наявною в матеріалах справи копією довідки форми ОК-05 та копією трудової книжки. Позивач в позовній заяві зазначає, що відповідач жодних виплат належних [PERSON] сум заробітної плати за весь період його роботи в ТОВ «Наша спадщина» не проводив. Згідно з довідкою форми ОК-5, ТОВ «Наша спадщина» (код ЄДРПОУ 32836179) подавало звітність про нарахування заробітної плати та сплату єдиного соціального внеску за період із лютого 2022 року по квітень 2025 року включно. 14.02.2025 року позивач звернувся до Західного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці щодо неправомірної відмови у звільненні з роботи за згодою сторін, однак листом від 13.03.2025 року №ЗХ/3/312-ЦА-25 позивача було повідомлено про те, що наразі є чинною постанова Кабінету Міністрів України від 13.03.2022 №303 «Про припинення заходів державного нагляду (контролю) і державного ринкового нагляду в умовах воєнного стану». Заходи державного контролю з питань додержання законодавства про працю, а також заходи реагування у разі виявлення порушень будуть здійснюватися Держпраці та її територіальними органами після внесення змін до Наказу №2161, доповнення відповідних форм документів та врегулювання питання щодо можливості проведення таких заходів, з урахуванянм вимог, встановлених Постановою №303. З огляду на викладене, в Управління відсутні правові підстави для проведення заходів контролю за зверненням. 12.06.2025 позивач повторно звернувся до Західного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці із заявою щодо проведення позапланової перевірки ТОВ «Наша спадщина» гна предмет дотримання останнім законодавства про працю відносно [PERSON] , а саме своєчасності та повноти виплат належних останньому сум заробітної плати за період з 01.02.2022 по дату звернення із даною заявою. Листом Західне міжрегіональне управління Державної служби з питань праці від 04.07.2025 року №ЗХ/3/625-ЗВ-25 повідомило позивача про те, що за його зверненням було погоджено проведення перевірки ТОВ «Наша спадщина». Відповідно до акту про неможливість проведення заходу державного контролю від 03.06.2025 року № ЗХ/ЗК/20993/023531/НД/НП, інспектором праці Управління зафіксовано, що захід державного контролю неможливо провести у зв`язку з створенням перешкод у діяльності інспектора праці посадовими особами ТОВ «Наша спадщина», а саме: ненадання для ознайомлення книг, реєстрів та документів, ведення яких передбачено законодавством про працю, що містять інформацію/ відомості з питань, які є предметом перевірки; ненадання керівником (його уповноваженим представником) усних та/або письмових пояснень з питань, що стосуються законодавства про працю; відсутністю об`єкта відвідування або уповноваженої ним особи за місцезнаходженням (адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, інших документах, що стали підставою для проведення заходу державного контролю. Також зі змісту вказаного листа вбачається, що за результатами перевірки передбаченої розглядається питання про накладення на суб`єкт господарювання фінансової санкції, абз. 6 ч. 2 ст. 265 КЗпП України 07.10.2025 позивач [PERSON] направив на адресу ТОВ «Наша спадщина» 88015, м. Ужгород, вул. Заньковецької, буд. 38, кв. 10, заяву про звільнення із займаної посади за власним бажанням, що підтверджується долученими до матеріалів справи описом вкладення до цінного листа, квитанцією «Укрпошти» від 05.02.2025, накладною №8800000358865. 28.10.2025 вищевказане відправлення було повернуто позивачу, оскільки одержувач відсутній за вказаною адресою. Позивач вказує, що 07.10.2025 року звернувся до відповідача із заявою про звільнення за власним бажанням в порядку ст. 38 КЗпП України, не пізніше робочого дня, наступним по закінченню двох тижнів, що починаються з дня отримання даної заяви, а саме не пізніше 11.11.2025 року. Однак, вказана заява була проігнорована Відповідачем. Також з матеріалів справи вбачається, що на утриманні позивача перебуває його малолітній син [PERSON] , який визнаний особою з інвалідністю з дитинства, що стверджується копією посвідчення Серія [NUMBER] . На момент звернення до суду трудові відносини позивача не припинені. Відповідно до ст.43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Положеннями ст.2 КЗпП України регламентовано, що право громадян України на працю, тобто на одержання роботи з оплатою праці не нижче встановленого державою мінімального розміру, включаючи право на вільний вибір професії, роду занять і роботи, забезпечується державою. Працівники реалізують право на працю шляхом укладення трудового договору про роботу на підприємстві, в установі, організації або з фізичною особою. Згідно зі ст.21 КЗпП України трудовим договором є угода між працівником і роботодавцем (роботодавцем фізичною особою), за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, а роботодавець (роботодавець фізична особа) зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Будь-яке пряме або непряме обмеження трудових прав при укладенні, зміні та припиненні трудового договору не допускається (абз.4 ст.22 КЗпП України). Відповідно до п.4 ст.36 КЗпП України підставами припинення трудового договору є, зокрема: розірвання трудового договору з ініціативи працівника (ст.ст.38, 39), з ініціативи роботодавця (ст.ст.40, 41) або на вимогу профспілкового чи іншого уповноваженого на представництво трудовим колективом органу (ст.45). Розірвання трудового договору з ініціативи працівника як спосіб захисту його трудових прав передбачено ст.38 КЗпП України, згідно з якою працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника, або уповноважений ним орган письмово за два тижні. У разі, коли заява працівника про звільнення з роботи за власним бажанням зумовлена неможливістю продовжувати роботу (переїзд на нове місце проживання; переведення чоловіка або дружини на роботу в іншу місцевість; вступ до навчального закладу; неможливість проживання у даній місцевості, підтверджена медичним висновком; вагітність; догляд за дитиною до досягнення нею чотирнадцятирічного віку або дитиною з інвалідністю; догляд за хворим членом сім`ї відповідно до медичного висновку або особою з інвалідністю І групи; вихід на пенсію; прийняття на роботу за конкурсом, а також з інших поважних причин), власник або уповноважений ним орган повинен розірвати трудовий договір у строк, про який просить працівник. З урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку про порушення права позивача на звільнення з роботи з ініціативи працівника, передбачене частиною першою статті 38 КЗпП України, тобто припинення трудових відносин. Верховний Суд в постанові від 16.11.2022 в справі № 465/4294/18 вказав, що за змістом ст. 38 КзпП розірвання трудового договору за статтею 38 КЗпП України є різновидом припинення трудових відносин в односторонньому порядку. Правове значення для припинення трудового договору має письмово викладена ініціатива працівника з наміром припинити трудові відносини, що доведена до відома роботодавця в установленому законом порядку. Для припинення трудового договору за цією підставою не має значення, чи була погоджена ця ініціатива з роботодавцем та чи згідний він з такою вимогою робітника. Для працівника виявлення цієї ініціативи створює лише один обов`язок - продовжувати виконання усіх умов трудового договору протягом двох тижнів від дня подання роботодавцю такої заяви. Трудові відносини припиняються незалежно від того, чи видано роботодавцем наказ про звільнення працівника, чи не вчинено такої дії. Відсутність такого наказу не зобов`язує працівника надалі виконувати покладені на нього трудові обов`язки та не продовжує дії трудового договору. Такий же висновок викладено і в постановах Верховного Суду від 12.04.2018 у справі № 545/2544/13, від 04.05.2022 у справі № 761/16900/21. Добросовісна поведінка суб`єкта господарювання передбачає забезпечення ним отримання кореспонденції за адресою його місцезнаходження, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань. Невиконання чи неналежне виконання господарських зобов`язань відповідачем, не може бути підставою для звільнення суб`єкта господарювання від розгляду звернень працівників, у тому числі позивача, оскільки у даному випадку це є гарантією передбаченою статтею 43 Конституції України (право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується). Згідно вимог ст.ст.12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом. Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивачем доведено, а відповідачем ТОВ «Наша спадщина» не спростовано обставину, що [PERSON] офіційно через АТ «Укрпошта» надіслав на адресу відповідача заяву про припинення трудового договору, однак відповідач вказану заяву не розглянув і відповідно письмової відповіді щодо задоволення даної заяви чи відмови у її задоволенні з обґрунтуванням того, чому він не може звільнити позивача за угодою сторін, не надав, чим порушив право позивача на працю. Встановлені судом обставини свідчать про те, що на теперішній час трудові відносини між сторонами фактично припинені з 11.11.2025, однак процедура розірвання трудового договору відповідно до законодавства України про працю не виконана, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Будь-яких доводів та аргументів на спростування встановлених обставин, відповідачем надано не було. З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити повністю. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги задовольняються у повному обсязі, сплачений позивачем при зверненні до суду судовий збір підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: approved