Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-12 00:00:00

17.10.2025 року позивач звернувся до суду з даним позовом. 23.10.2025 року ухвалою суду відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи провести в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання. 24.11.2025 р. справу призначено до судового розгляду. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що [PERSON] , народилася [INFO] у місті Козятин Вінницької області. Її народження було зареєстровано у Козятинському відділі реєстрації актів громадянського стану Вінницької області, за актовим записом про народження № 224 , від 14 вересня 1994 року. У свідоцтві про народження серії [NUMBER] , виданому Козятинським відділом реєстрації актів громадянського стану Вінницької області від 14 вересня 1994 року, у графі «Батько», запис прізвища батька зроблено відповідно ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України, за прізвищем матері позивача, [PERSON] , оскільки на момент її народження вона не перебувала у шлюбі з її батьком. Проте її ріднім батьком є відповідач [PERSON] , [INFO] , який визнає своє батьківство щодо неї. З дитинства [PERSON] завжди визнавав позивача своєю рідною дочкою, підтримував з нею стосунки, надавав їй матеріальну допомогу, і позивач завжди знала його, як свого рідного батька. На даний час виникла необхідність юридично визнати батьківство [PERSON] оскільки він має намір оформити на користь позивача заповіт на своє майно, і для нотаріального посвідчення заповіту потрібне підтвердження родинного зв`язку, яким буде рішенням суду про визнання батьківства відповідно ст. 128 СК України. [PERSON] , [PERSON] (мати позивача) також не заперечують щодо визнання батьківства в законному порядку. Однак в органах реєстрації актів цивільного стану внести зміни до актового запису неможливо оскільки позивач повнолітня. Просить суд визнати, що [PERSON] , [INFO] є її - [PERSON] , [INFO] , рідним батьком. Рішення, про визнання [PERSON] , [INFO] її - [PERSON] , [INFO] , рідним батьком, направити до Козятинського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Хмільницькому районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції, для внесення змін до актового запису про моє народження № 224, від 14 вересня 1994 року. В судове засідання сторони та третя особа не з`явились, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, надали заяви, згідно яких просять розгляд справи проводити за їх відсутністю, позовні вимоги позивач підтримує, відповідач позов визнає та наполягає в поданих заявах на тому, що він є біологічним батьком позивача. Третя особа також в заяві підтверджує факт батьківства відповідача щодо позивача та не має заперечень за позовом. Суд вважає можливим розглянути дане провадження за відсутністю сторін та третьої особи на підставі поданих ними заяв. Матеріали справи містять достатньо даних про права та взаємовідносини сторін. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. За змістом ст. 122 СК України дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини. Дитина, яка народжена до спливу десяти місяців після припинення шлюбу або визнання його недійсним, походить від подружжя. Подружжя, а також жінка та чоловік, шлюб між якими припинено, у разі народження дитини до спливу десяти місяців після припинення їх шлюбу, мають право подати до органу державної реєстрації актів цивільного стану спільну заяву про невизнання чоловіка (колишнього чоловіка) батьком дитини. Така вимога може бути задоволена лише у разі подання іншою особою та матір`ю дитини заяви про визнання батьківства. Згідно зі ст. 133 СК України, якщо дитина народилася у подружжя, дружина записується матір`ю, а чоловік - батьком дитини. Аналіз наведених норм свідчить, що у сімейному законодавстві України втілена презумпція шлюбного походження дитини, яка полягає в тому, що дитина, яка зачата і народжена або лише народжена у шлюбі, походить від подружжя, що перебуває в цьому шлюбі. Визнання батьківства за рішенням суду регулюється статтею 128 СК України. Згідно зі статтею 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Пунктом 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачено, що справи про визнання батьківства суд розглядає у позовному провадженні. У таких справах позови осіб, зазначених у ч. 3 ст. 128 СК приймаються до судового розгляду, якщо, дитина народжена матір`ю, яка не перебуває у шлюбі, немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду і запис про батька дитини в Книзі реєстрації народжень учинено за прізвищем матері, а ім`я та по батькові дитини записано за вказівкою матері (ч.1 ст.135 СК України). Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі сукупності доказів, які необхідно оцінювати з урахуванням положень ЦПК України. У Постанові Верховного Суду від 16 травня 2018 р. у справі №591/6441/14-ц (провадження № 61-6030св18) зазначено, що доказами у зазначеній категорії справ можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності. Відповідно до п.п.20 п.1 Розділу III Правил державної реєстрації актів громадянського стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 р. №52/5, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану. Згідно з п.2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, що затверджені наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 р. №96/5 - є підставою для внесення змін в актовий запис цивільного стану є рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану. Судом встановлено, що відповідно даних свідоцтва про народження серії [NUMBER] , батьками [PERSON] , [INFO] , записані [PERSON] та [PERSON] , актовий запис про народження № 224 від 14.09.1994 р. Як вбачається з довідки відділу реєстрації актів цивільного стану Козятинського районного управління юстиції Вінницької області № 2091-69 від 24 листопада 2005 року, відомості про батька, [PERSON] , [INFO] , записані за вказівкою матері відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України. Як було встановлено судом, позивач [PERSON] , [INFO] визнає своє батьківство відносно [PERSON] , яка народилась [INFO] , а третя особа [PERSON] не заперечує проти визнання відповідача батьком її доньки [PERSON] та підтверджує вказану обставину. Згідно до ч.1 ст.82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Відповідно до ч. 4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно роз`яснень п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009 року № 2 у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону, права, свободи чи інтереси інших осіб не порушує, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. На стягнення судових витрат позивач не наполягає. Користуючись принципом диспозитивності визначеним ч.1 ст.13 ЦПК України, суд не виходить за межі заявлених позовних вимог, а тому підстав для стягнення судових витрат із відповідача на користь позивача не вбачається.

Outcome: approved