Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, у якому просить стягнути з останнього заборгованість за договором позики № 1433635 у розмірі 13378,88 грн, з яких: 7000,00 грн - заборгованість за основною сумою боргу, а також 6378,88 грн - сума заборгованості за відсотками. Позовна заява мотивована тим, що 24.02.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] укладено договір позики № 1433635, на підставі якого відповідач отримала кредит в сумі 7000,00 грн. Позивач набув право вимоги до [PERSON] за договором позики № 1433635 від 24.02.2021 відповідно до договору факторингу № 030423-ФК від 03.04.2023, укладеного із Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами», яке набуло право вимоги до відповідача на підставі договору факторингу №2106 від 21.06.2021, укладеного із первісним позикодавцем. Відповідач не виконує умови взятого на себе зобов`язання, не погашає кредит та не сплачує проценти за користування кредитом. Станом на день звернення із даним позовом до суду заборгованість за договором позики № 1433635 не погашена. Вказані обставини стали підставою звернення до суду з цим позовом. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18 серпня 2025 року справа передана на розгляд судді Глос М.Л. Ухвалою Київського районного суду міста Харкова від 25 серпня 2025 року прийнято цю позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі, розгляд якої постановлено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Рішенням Вищої ради правосуддя від 16.12.2025 № 2669/0/15-25 [PERSON] звільнена з посади судді Київського районного суду м. Харкова, у зв`язку з чим невирішена справа № 953/8517/25 передана на повторний автоматизований розподіл. Згідно із протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18 грудня 2025 року справа передана на розгляд судді Кіндер В.А. Представник позивача в судове засідання не з`явився. Зі змісту позовної заяви вбачається, що у разі неявки в судове засідання відповідача, представник позивача не заперечує проти розгляду справи за його відсутності та винесення заочного рішення. Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи відповідно до вимог ч. 8 ст. 128 ЦПК України, в судове засідання не з`явився, в порушення ч. 3 ст. 131 ЦПК України про причини неявки суд не повідомив, відзив на позовну заяву не подав. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні фактичні обставини. 24.02.2021 між відповідачем та первинним позикодавцем товариством з обмеженою відповідальністю «1 безпечне агентство необхідних кредитів» був укладений договір позики № 1433635, за умовами якого відповідач отримав кредитні кошти від позикодавця у розмірі 7000,00 грн строком на 64 днів із базовою процентною ставкою 1,6 % шляхом їх перерахування на банківський рахунок позичальника (п.1, п. 2 Договору). В пункті 11 договору зазначений рахунок позичальника [NUMBER] . Відповідач підписав вказаний договір одноразовим електронним ідентифікатором 4Bv7t6Q6aC. 21.06.2021 між ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» (клієнт) та ТОВ «Фінансова компанія управління активами» (фактор) було укладено договір факторингу № 2106. Згідно із п. 1.1 укладеного договору, фактор передає грошові кошти, що дорівнюють ціні продажу, в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступає фактору права вимоги до боржників, зазначених в реєстрі заборгованостей, в розмірі портфеля заборгованостей. Відповідно до п. 5.2. договору факторингу № 2106 від 21.06.2021 перехід від клієнта до фактора прав вимоги за портфелем заборгованості відбувається в момент підписання Актів прийому-передачі реєстру заборгованостей (з одночасною передачею реєстру заборгованостей в електронному вигляді), після чого фактор стає кредитором по відношенню боржників стосовно портфеля заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. 21 червня 2021 року між ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» (клієнт) та ТОВ «Фінансова компанія управління активами» (фактор) підписаний акт прийому-передачі реєстру заборгованостей за договором факторингу №2106 від 21 червня 2021 року. Відповідно до реєстру прав вимог №1 від 21 червня 2021 року до ТОВ «Фінансова компанія управління активами» перейшло право вимоги до [PERSON] за договором позики № 1433635. Сума заборгованості 13378,88 грн, з яких заборгованість за тілом кредиту 7000,00 грн та заборгованість за відсотками 6378,88 грн. 03.04.2023 між ТОВ «Фінансова компанія управління активами» (клієнт) та ТОВ «Фінпром маркет» (фактор) було укладено договір факторингу № 030423-фк. Згідно із п. 1.1 укладеного договору, фактор передає грошові кошти, що дорівнюють ціні продажу, в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступає фактору права вимоги до боржників, зазначених в реєстрі заборгованостей, в розмірі портфеля заборгованостей. Відповідно до п. 5.2. договору факторингу № 030423-фк від 03.04.2023 перехід від клієнта до фактора прав вимоги за портфелем заборгованості відбувається в момент підписання Актів прийому-передачі реєстру заборгованостей (з одночасною передачею реєстру заборгованостей в електронному вигляді), після чого фактор стає кредитором по відношенню боржників стосовно портфеля заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. 03 квітня 2023 року між ТОВ «Фінансова компанія управління активами» (клієнт) та ТОВ «Фінпром маркет» (фактор) підписаний акт прийому-передачі реєстру заборгованостей за договором факторингу № 030423-фк від 03.04.2023. Відповідно до реєстру заборгованості від 03 квітня 2023 року до позивача перейшло право вимоги до [PERSON] за договором позики № 1433635. Сума заборгованості 13378,88 грн, з яких заборгованість за тілом кредиту 7000,00 грн та заборгованість за відсотками 6378,88 грн. Встановивши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши та оцінивши надані докази в сукупності, суд дійшов наступних висновків. Відповідно до частини 1 статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Положеннями частини 1 статті 207 ЦК України встановлено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами (ч. 3 ст. 207 ЦК України). Згідно із підпунктом п`ять частини 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно із ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Позивач надав належні та допустимі докази на підтвердження того, що відповідач уклав електронний договір позики № 1433635 від 24.02.2021 із Товариством з обмеженою відповідальністю ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів». Зазначений договір відповідач підписав у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» (електронним підписом одноразовим ідентифікатором), а тому за правовими наслідками цей договір прирівнюються до договорів, укладених у письмовій формі. Як регламентовано ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження (ст.1080 ЦК України). За сформованою позицією Верховного Суду у постанові від 05 грудня 2018 року у справі № 643/4902/14-ц тлумачення ч. 1 ст. 512 ЦК України дає підстави для висновку, що відступлення права вимоги є одним із випадків заміни кредитора в зобов`язанні, яке відбувається на підставі правочину. Відступлення права вимоги не є окремим видом договору, це правочин, який опосередковує перехід права. Відступлення права вимоги може відбуватися, зокрема, внаслідок укладення договору факторингу (глава 73 ЦК України). Оскільки сторонами дотримані умови зазначених вище договорів факторингу, що встановлює порядок та процедуру відступлення права вимоги за договором позики, то суд дійшов висновку, що позивач набув право вимоги до відповідача за договором позики № 1433635 від 24.02.2021. Положеннями ст. 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Суд вважає, що позивачем доведено факт надання грошових коштів за договором позики. Зазначене підтверджується листом АТ «Універсал банк» від 31.12.2025, відповідно до якого на ім`я [PERSON] банком емітована платіжна картка № [NUMBER] , а також рухом коштів по картці від 28.12.2025, відповідно до якого 24.02.2021 на рахунок відповідача зараховані грошові кошти в сумі 7000,00 грн. Зважаючи на те, що всупереч умовам спірного договору, відповідач не виконав своїх зобов`язань щодо повернення кредиту та відсотків, а тому вимога щодо стягнення простроченої заборгованості за сумою кредиту та відсотків підлягає задоволенню в повному обсязі. Суд зауважує, що зважаючи на вимоги статей 12, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. В матеріалах справи відсутні докази, які б спростовували поданий позивачем розрахунок заборгованості за вищевказаним договором, а тому суд не має підстав піддавати його сумніву. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем у позовній заяві заявлялась вимога про відшкодування понесених ним судових витрат, які складаються в тому числі із витрат понесених на правничу допомогу у розмірі 3500,00 грн. Відповідно до ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави(ч.1). За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3). Частиною 4 ст.137 ЦПК України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути спів мірним із: 1)складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2)часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3)обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. На підтвердження обсягу наданих послуг, здійснених позивачем, надана копія договору про надання правової допомоги від 01 листопада 2024 року №01-11/24, витяг з акта прийому-передачі наданих послуг від 26.06.2025 за зазначеним договором про надання правової допомоги та детальний опис робі (наданих послуг). З урахуванням категорії справи, рівня складності юридичної кваліфікації правовідносин, обсягу наданих позивачу послуг з правничої допомоги, змісту поданих процесуальних документів, принципів співмірності та розумності судових витрат, критерію реальності адвокатських витрат, їхньої дійсності та необхідності, суд дійшов висновку, щодо задоволення вимоги позивача щодо відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в сумі 3500,00 грн. У порядку визначеному ч. 1 ст. 141 ЦПК України, на користь позивача з відповідача підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір.

Outcome: approved