Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-18 00:00:00

До Теофіпольського районного суду Хмельницької області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором з ціною позову 43 965,97 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 08.08.2023 між ТОВ «Селфі Кредит» та [PERSON] укладено договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 929699, який підписано [PERSON] з використанням електронного цифрового підпису позичальниці, відтвореним шляхом використання позичальницею одноразового ідентифікатора, за умовами якого кредитодавець надав позичальниці грошові кошти у сумі 6500,00 грн, а позичальниця зобов`язалася повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом в порядку та в строки, визначені договором. Як зазначає позивач, отримавши грошові кошти у позику від ТОВ «Селфі Кредит», відповідачка не виконала належним чином кредитні зобов`язання, внаслідок чого, на підставі договору факторингу № 21062024 від 21.06.2024 ТОВ «Селфі Кредит» відступило право вимоги за кредитним договором на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», а ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло право вимоги до відповідачки, на підставі чого ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» просить суд стягнути з відповідачки на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 929699 від 08.08.2023 у розмірі 43 965,97 грн, з яких: 6499,96 грн становить заборгованість за основною сумою боргу (за тілом кредиту), 37 466,01 грн становить заборгованість за нарахованими процентами. Ухвалою судді Теофіпольського районного суду Хмельницької області провадження у справі відкрито у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, встановлено учасникам строк для подання заяв по суті справи. Правом подати відзив на позовну заяву відповідачка не скористалася, хоча копію ухвали суду про відкриття провадження у справі отримала особисто 28.11.2025, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. 15.01.2026 через систему «Електронний суд» представник позивача Усенко М.І. подав до суду заяву, у якій зазначив, що у зв`язку з технічними помилками представником позивача до позовної заяви не було подано кредитний договір №929699, відтак представник позивача просить прийняти зазначену заяву до розгляду, долучити копію кредитного договору до матеріалів справи, позов задовольнити у повному обсязі. Клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін, інших клопотань чи заяв по суті справи від сторін до суду не надійшло. Ураховуючи, що клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін чи інших клопотань від сторін до суду не надійшло, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними матеріалами на підставі поданих сторонами доказів. Відповідно до ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір. За змістом ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. На підставі ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. З урахуванням фактичних обставин справи, змісту позовних вимог, позицій сторін та їх представників, викладених у заявах по суті справи, наявних у матеріалах справи, суд дійшов висновку про наявність такого, що підлягає судовому розгляду, спору між сторонами, що виник з відносин договору кредиту та договору факторингу. При вирішенні питання про наявність підстав для стягнення з відповідача грошових коштів, зазначених у позові, суд, оглянувши матеріали справи, дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши правову позицію сторін, висловлену у наявних у справі заявах по суті справи (у позові), виходячи із змісту спірних правовідносин, встановив такі фактичні обставини справи. 1. Факт укладення договору кредиту. Загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні відповідно до міжнародно-правових стандартів у цій сфері регламентує Закону України «Про споживче кредитування» від 15.11.2016, який набрав чинності 10.06.2017. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування» від 15.11.2016, договір про споживчий кредит - вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором. За змістом ст. 13 Закону України «Про споживче кредитування» від 15.11.2016, договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та/або супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про електронну комерцію»). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами. Примірник договору про споживчий кредит, укладеного у вигляді електронного документа та додатки до нього надаються споживачу у спосіб, що дозволяє встановити особу, яка отримала примірник договору та додатків до нього, зокрема шляхом направлення на електронну адресу або іншим шляхом з використанням контактних даних, зазначених споживачем під час укладення договору про споживчий кредит. Обов`язок доведення того, що один з оригіналів договору (змін до договору) був переданий споживачу, покладається на кредитодавця. Суд встановив, що 08.08.2023 між ТОВ «Селфі Кредит» та [PERSON] з використанням електронного цифрового підпису - одноразового ідентифікатора А126 укладено договір № 929699 про надання споживчого кредиту по продукту «NewShort», відповідно до п 1.1. якого укладення кредитного договору здійснюється сторонами за допомогою ІТС Товариства, доступ до якої забезпечується споживачу через веб-сайт. На підставі пункту 2.1. зазначеного договору, кошти кредиту надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок споживача, включаючи використання реквізитів платіжної картки № [NUMBER] . Відповідно до узгоджених сторонами договору умов, на умовах, встановлених договором, товариство надає споживачу кредит у гривні, а споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором (п. 1.2. договору), сума кредиту складає 6500,00 грн (п. 1.3. договору), строк кредиту становить 360 днів, періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 15 днів (п. 1.4. договору), стандартна процентна ставка становить 2,2% за день та застосовується в межах строку кредиту, вказаного в п. 1.4. договору (п. 1.5.1. договору); знижена процентна ставка становить 1,43% на день та застосовується за таких умов: якщо споживач до 23.08.2023 або протягом трьох календарних днів, що слідують за вказаною датою, сплатить кошти не менше суми першого платежу, визначеного в графіку платежів, або здійснить часткове дострокове повернення кредиту, споживач, як учасник Програми лояльності, отримає від Товариства індивідуальну знижку на стандартну процентну ставку, в зв?язку з чим розмір процентів, що повинен сплатити Споживач за стандартною процентною ставкою до вказаної вище дати, буде перераховано за зниженою процентною ставкою. Крім того, Споживач може отримати індивідуальну знижку, якщо до вказаної дати здійснить часткове/повне дострокове повернення кредиту, в зв?язку з чим розмір процентів, що повинен сплатити Споживач за стандартною процентною ставкою буде перераховано за зниженою процентною ставкою до дати часткового/повного дострокового повернення кредиту (включно) (п. 1.5.2 договору). За правилом ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Абзац другий частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі. Враховуючи положення ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. З урахуванням викладеного, наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Особливості укладання договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію», згідно зі ст. 3 якого електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно з ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Положеннями ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). У довідці про ідентифікацію, виданій ТОВ «Селфі Кредит», зазначено, що [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , підписала договір про споживчий кредит № 929699 від 08.08.2023 з використанням одноразового ідентифікатора «А126», відправленого 08.08.2023 о 23:13:35 год на номер телефону [NUMBER] . Встановивши, що 08.08.2023 [PERSON] договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 929699 було підписано з використанням електронного цифрового підпису позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора А126, суд дійшов висновку про належне укладення договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 929699 від 08.08.2023 між ТОВ «Селфі Кредит» та позичальницею [PERSON] . 2. Факт отримання грошових коштів у позику. Відповідно до ст. 15 Закону України «Про споживче кредитування», споживач має право протягом 14 календарних днів з дня укладення договору про споживчий кредит відмовитися від договору про споживчий кредит без пояснення причин, у тому числі в разі отримання ним грошових коштів. Про намір відмовитися від договору про споживчий кредит споживач повідомляє кредитодавця у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг») до закінчення строку, встановленого частиною першою цієї статті. У матеріалах справи відсутні відомості про відмову споживача від договору про споживчий кредит. До відносин за кредитним договором застосовуються положення § 1 Глави 71 ЦК України (позика), якщо інше не встановлено § 2 Глави 71 ЦК України (кредит) і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ст. 1046 ЦК України, договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. На вимогу ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Факт отримання [PERSON] грошових коштів у позику від ТОВ «Селфі Кредит» за договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 929699 від 08.08.2023 підтверджено витребуваною судом інформацією від АТ КБ «ПриватБанк» за № 20.1.0.0.0/7-251201/60614-БТ від 05.12.2025, відповідно до якої на ім`я [PERSON] в банку емітовано карту № [NUMBER] , рахунок [NUMBER] . По зазначеному рахунку 08.08.2023 відбулось зарахування коштів на суму 6500,00 грн. Відтак, матеріалами справи підтверджено, що первісний кредитор ТОВ «Селфі Кредит» зобов`язання перед [PERSON] , взяті на себе за договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 929699 від 08.08.2023 виконав у повному обсязі, грошові кошти у сумі 6500,00 грн, було передано відповідачці у власність шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок відповідачки. З огляду на вказане, суд вважає факт виконання кредитодавцем умов договору з передачі грошових коштів доведеним, та на цій підставі, виниклим обов`язок відповідача повернути позичені грошові кошти в порядку та на умовах, визначених договором кредитування. 3. Факт невиконання позичальником обов`язку з повернення кредиту. Порядок та строки повернення кредиту визначено у договорі (розділ 5 договору) та надано у вигляді графіку платежів за договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 929699 від 08.08.2023, паспорта споживчого кредиту № 929699, які є невід`ємними частинами договору, підписаного відповідачкою з використанням електронного цифрового підпису, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора. Відповідачка підписанням кредитного договору підтвердила, що перед укладанням цього кредитного договору їй було в чіткій та зрозумілій формі надано інформацію щодо умов кредитування. Із долученого позивачем розрахунку заборгованості за договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 929699 від 08.08.2023 вбачається, що [PERSON] частково сплатила на користь первісного кредитора заборгованість за тілом кредиту та нарахованими процентами на загальну суму 7450,33 грн, а саме: 21.08.2023 сплатила 0,01 грн заборгованості за тілом кредиту, 1301,30 грн - за нарахованими процентами, 06.09.2023 сплатила 0,01 грн заборгованості за тілом кредиту, 2288,00 грн - за нарахованими процентами, 03.10.2023 сплатила 0,02 грн заборгованості за тілом кредиту, 3860,99 грн - за нарахованими процентами, Разом з тим, у матеріалах справи відсутні докази того, що отримавши грошові кошти у позику в сумі 6500,00 грн, відповідачка повернула їх ТОВ «Селфі Кредит» повністю. За змістом ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлено строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. За змістом ст. 13 ЦПК України, учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Належні і допустимі докази виконання позичальницею [PERSON] взятих на себе за договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 929699 від 08.08.2023 обов`язків з повернення позичених грошових коштів та нарахованих процентів повністю в матеріалах справи відсутні. 4. Факт переходу права вимоги від клієнта до фактора. У ході дослідження права на позов у контексті переходу права вимоги щодо боржника [PERSON] від ТОВ «Селфі Кредит» до ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» у кредитних правовідносинах, що виникли на підставі договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 929699 від 08.08.2023, укладеного між ТОВ «Селфі Кредит» та [PERSON] , суд встановив таке. Відповідно до ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції (ст. 1079 ЦК України). Виконання боржником грошової вимоги факторові звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом (ст. 1082 ЦК України). За змістом ст. 1084 ЦК України, якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги, а клієнт не відповідає перед фактором, якщо одержані ним суми є меншими від суми, сплаченої фактором клієнтові. 21.06.2024 між ТОВ «Селфі Кредит» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладено Договір факторингу № 21062024, відповідно до умов якого клієнт передає (відступає) фактору права вимоги до боржників, які виникли у клієнта внаслідок невиконання боржниками умов кредитних договорів та які входять до портфеля заборгованості. Загальний розмір портфеля заборгованості боржників, права вимоги до яких відступаються, складає 159 218 126,24 грн станом на дату підписання сторонами цього договору (п. 6.1. договору факторингу). За цим договором клієнт відступає (передає), а фактор приймає права вимоги в розмірі портфеля заборгованості. Для підтвердження дійсності прав вимоги, що відступаються, клієнт надає фактору документацію в порядку, передбаченому цим договором. Права вимоги переходять до фактора після підписання сторонами акту приймання-передачі реєстру боржників за формою додатку 2 цього договору та виконання фактором вимог п. 7.2 договору (п. 6.2 договору факторингу). З моменту переходу до фактора прав вимоги, відповідно до умов п. 6.2.3 цього договору, фактор заміняє клієнта у кредитних договорах, що входять до портфеля заборгованості, та набуває всіх прав (в тому числі прав грошових вимог) клієнта за цими кредитними договорами. Разом з правами вимоги до фактора переходять всі інші пов`язані з ними права, в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, зокрема, пред`явлення претензій боржникам щодо заборгованості, право на звернення до суду за місцем, визначеним чинним законодавством, право на всі суми, які фактор одержить від боржників на виконання його вимог, та інші, включаючи права, які забезпечують зобов`язання боржника (п. 6.3 договору факторингу 4). Згідно з копією платіжної інструкції № 3392 від 21.06.2024 ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» сплатило ТОВ «Селфі Кредит» грошові кошти в сумі 2 479 762,78 грн, призначення платежу: плата за відступлення права вимоги зг. договору факторингу № 21062024 від 21.06.2024. У матеріалах справи наявна копія акту приймання-передачі реєстру боржників від 21.06.2024 до договору факторингу № 21062024 від 21.06.2024 від ТОВ «Селфі Кредит» до ТОВ «ФК «Кредит-Капітал». Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу № 21062024 від 21.06.2024 до ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» перейшло право вимоги до [PERSON] за договором № 929699 від 08.08.2023, у розмірі 43 965,97 грн, з яких 6499,96 грн - залишок по тілу кредиту; 37 466,01 грн - залишок по відсотках. Досудовою вимогою за Вих. № 5507/839 від 14.10.2025 ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» повідомило [PERSON] про відступлення права вимоги відповідно до договору факторингу № 21062024 від 21.06.2024 та вимагало негайно погасити заборгованість за договором № 929699 від 08.08.2023 в сумі 43 965,97 грн. Відтак, суд вважає доведеною обставиною перехід прав вимоги на підставі договору факторингу № 21062024 від 21.06.2024 щодо боржника [PERSON] від ТОВ «Селфі Кредит» до ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» у кредитних правовідносинах, що виникли на підставі договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 929699 від 08.08.2023, укладеного між ТОВ «Селфі Кредит» та [PERSON] . Отже, судом встановлено факти укладення договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 929699 від 08.08.2023 між ТОВ «Селфі Кредит» та [PERSON] ; виконання ТОВ «Селфі Кредит» зобов`язань перед [PERSON] , взятих на себе за договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 929699 від 08.08.2023 у повному обсязі; передання грошових коштів у сумі 6500,00 грн відповідачці у власність шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок відповідачки; невиконання [PERSON] своїх зобов`язань за договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 929699 від 08.08.2023; переходу на підставі договору факторингу № 21062024 від 21.06.2024 прав вимоги щодо боржника [PERSON] від ТОВ «Селфі Кредит» до ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» у кредитних правовідносинах, що виникли на підставі договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 929699 від 08.08.2023, укладеного між ТОВ «Селфі Кредит» та [PERSON] . Як вбачається із наведеного позивачем ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» розрахунку заборгованості позичальника [PERSON] за договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 929699 від 08.08.2023, сума загальної заборгованості позичальника перед кредитодавцем становить 43 965,97 грн, з них 6499,96 грн - заборгованість за основним зобов`язанням; 37 466,01 грн - заборгованість за нарахованими процентами. На підставі положень ст. 1056-1 ЦК України, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитодавця змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною. Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Стосовно суми заявленого до стягнення основного зобов`язання (тіла кредиту) в розмірі 6499,96 грн суд виходить із відсутності у справі доказів виконання позичальницею її обов`язків щодо повернення позичених коштів, разом з тим, з урахуванням принципу диспозитивності, вважає за можливе на підставі наявного у матеріалах справи розрахунку заборгованості, здійсненого ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», врахувати його при вирішенні питання про обґрунтованість позовних вимог, відтак, зазначені грошові кошти підлягають стягненню з відповідачки на користь позивача у заявленому розмірі. Вирішуючи спір в частині стягнення заборгованості за нарахованими процентами, суд здійснив перерахунок нарахованих позивачем процентів за період дії договору кредитування, з урахуванням сплаченої відповідачкою частини заборгованості, а також положень договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 929699 від 08.08.2023, застосовуючи знижену процентну ставку 1,43% протягом перших 14 днів строку кредитування, стандартну процентну ставку 2,2% від суми кредиту за день користування кредитом протягом строку кредитування 319 днів (до дати відступлення права вимоги 21.06.2024). У результаті перерахунку нарахованих позивачем процентів за формулою: сума процентів = (6500/100х1,43х14 + 6500/100х2,2х305) - 7450,29 = (1301,30 + 43 615,00) - 7450,29 = 37 466,01 грн - загальна заборгованість за нарахованими процентами. Відтак, суд дійшов висновку, що позивач просить суд стягнути проценти за період користування кредитом у розмірі, передбаченому умовами договору. Суд зауважує, що відповідачка не спростувала наведеного у позові розрахунку. Відтак, суд вважає позовні вимоги в частині стягнення процентів за користування кредитом в розмірі 37 466,01 грн обґрунтованими, такими, що підлягають задоволенню в межах заявлених позовних вимог. На підставі ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. За змістом ч. 1 ст. 526, ч. 1 ст. 527, ч. 1 ст. 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу у строк (термін), встановлений у зобов`язанні. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Стаття 525 ЦК України визначає, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, враховуючи вимоги ч. 2 ст. 530 ЦК України, позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання боржника виконати обов`язок з повернення фактично отриманої суми позичених коштів в будь-який час. На підставі ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частинами 1, 2, 3, 4 та пунктом 4 ч. 5 ст. 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом. Згідно з ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Частини 1, 5 ст. 81 ЦПК України визначають, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Враховуючи встановлені судом фактичні обставини справи, підтверджені належними, допустимими, достовірними і достатніми доказами, дослідженими в судовому засіданні, оціненими кожен по окремості, а також у сукупності та взаємозв`язку, застосовуючи до визначених правовідносин норми матеріального права, з дотриманням вимог процесуального права, суд дійшов висновку про те, що майнові права позивача підлягають захисту в судовому порядку, позов підлягає задоволенню, а порушене право відновленню шляхом стягнення з відповідачки на користь позивача заборгованості за договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 929699 від 08.08.2023, укладеним між ТОВ «Селфі Кредит» та [PERSON] у розмірі 43 965,97 грн, з яких: 6499,96 грн становить заборгованість за основною сумою боргу (за тілом кредиту), 37 466,01 грн становить заборгованість за нарахованими процентами. Щодо питання про розподіл судових витрат, яке підлягає вирішенню відповідно ст. 264 ЦПК України при ухваленні рішення, то на підставі ст. 141 ЦПК України, в разі задоволення позовних вимог, судові витрати покладаються на відповідача. Розмір сплаченого судового збору при зверненні до суду позивача відповідно до поданої копії платіжної інструкції № 24059 від 10.10.2025 становить 2422,40 грн, відтак, зазначена сума підлягає стягненню з відповідачки. Щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу, пов`язану з розглядом справи. Відповідно до ч. 1, ч. 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, за визначеними у ній правилами, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Відповідно до ч.ч. 5-6 ст. 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої статті 137 ЦПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. На підставі ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Відповідно до приписів частин 1 та 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як вбачається із долучених до позову письмових доказів, у зв`язку зі зверненням до суду позивач поніс витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 8000,00 грн, що підтверджено копією договору про надання правової (правничої) допомоги № 0107 від 01.07.2025, копією акта № 680 наданих послуг правової (правничої) допомоги від 08.10.2025, копією детального опису наданих послуг від 08.10.2025 до акту № 680 за договором про надання правової (правничої) допомоги № 0107 від 01.07.2025. Відповідачка не подала клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, заявлені витрати не є явно необґрунтованими чи непропорційними щодо предмета спору, тому підлягають стягненню з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» у заявленому розмірі 8000,00 грн. На підставі наведеного та

Outcome: approved