Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-12 00:00:00

15 вересня 2025 року позивач [PERSON] звернувся до Самарського районного суду міста Дніпра із позовом до [PERSON] , третя особа Восьма дніпровська державна нотаріальна контора про встановлення факту проживання однією сім`єю та визнання права власності в порядку спадкування за заповітом. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на те, що [INFO] померла [PERSON] , [INFO] , що була зареєстрована на день смерті за адресою: [ADDRESS] , також в частині документів вказана як « [ADDRESS] . Позивач [PERSON] є онуком померлої [PERSON] , вказана обставина підтверджується в тому числі Рішенням виконавчого комітету Самарської районної у м. Дніпропетровську ради №374 від 26.07.2001 року, відповідно до якого було вирішено «призначити гр. [PERSON] , 1941 р.н., піклувальником над неповнолітнім онуком [PERSON] , [INFO] ; піклувальнику вирішити питання про призначення [PERSON] пенсії у разі втрати годувальника на утримання неповнолітнього [PERSON] . Окрім того, до 06 червня 1990 року за адресою: [ADDRESS] , також в частині документів вказана як « [ADDRESS] , [PERSON] проживала разом зі своєю матір`ю - [PERSON] , яка померла [INFO] . У зв`язку з тим, що [PERSON] народилась [INFO] , тобто під час окупації території теперішньої Дніпропетровської області військами Німеччини під час Другої Світової Війни, а її матір народилась орієнтовно в 1915 році, наскільки це йому відомо, то будь-які документи щодо їх родинного зв`язку не збереглися в жодних архівах внаслідок їх знищення. Факт перебування у родинних відносинах, а також факт проживання зазначених осіб однією родиною можуть підтвердити свідки. Наскільки йому відомо, його бабуся, яка сумісно проживала зі своєю матір`ю, хоча фактично і прийняла спадщину шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном за своєю матір`ю [PERSON] , внаслідок сумісного проживання зі спадкодавцем, проте не встигла оформити це офіційно. При цьому [PERSON] була єдиною спадкоємицею [PERSON] . З моменту втрати батьків та встановлення опіки над позивачем, останній практично постійно проживав разом зі своєю бабусею [PERSON] , хоча офіційно був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (де після відповідного рішення Самарської районної у м. Дніпропетровську ради за ним було закріплено житлову площу). Навіть після вступу у шлюб позивач разом зі своєю родино став мешкати разом із своєю бабусею [PERSON] та продовжував допомагати їй, тобто фактично проживав із нею однією сім`єю. Про факт сумісного проживання позивача разом зі своєю бабусею [PERSON] однією сім`єю свідчить: спільне проживання із нею і ведення спільного господарства. Позивач та його родина разом із його бабусею [PERSON] спільно проживали за адресою її реєстрації, при цьому вона приймала посильну участь і в сплати разом зі всіма грошових коштів за житлово-комунальні послуги. Крім того на протязі всього часу, що вказані особи мешкали разом, всі разом курували продукти харчування і певні побутові прилади. Таким чином в період з липня 2001 року і до смерті бабусі позивача [PERSON] , яка мала місце [INFO] року позивач та члени його родини і [PERSON] фактично жили однією сім`єю за адресою її реєстрації. За життя [PERSON] склала заповіт, відповідно до якого все належне їй майно, де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалось, всі майнові права та обов`язки, які належали їй на день посвідчення цього заповіту, а також всі майнові права та обов`язки, які будуть належати їй на день смерті вона заповіла: [PERSON] , [INFO] (син спадкодавці [PERSON] ) - 1/2 частину, [PERSON] , [INFO] (онук спадкодавці [PERSON] ) - частину, [PERSON] , [INFO] (син спадкодавці [PERSON] ) - частину. Після смерті спадкодавці [PERSON] відкрилась спадщина, яка зокрема складається з будинку [ADDRESS] , що належала померлим [PERSON] та [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності від 09.10.1973 року, видано Ігренським відділом комунального господарства, на підставі рішень виконкому Ігренської міської ради депутатів трудящих ся №285 від 25.09.1973 року, №284 від 25.09.1973 року, зареєстроване в КП «ДМБТІ» ДОР 11.10.1973 року. При цьому протягом визначеного законодавством терміну ніхто із спадкоємців по вищезазначеному заповіту до нотаріуса задля отримання свідоцтва про право на спадщину не звертався. Він не міг цього зробити внаслідок збігу важких життєвих обставин (дуже сильне захворювання у нього та членів його родини, відсутність грошових коштів для звернення органів нотаріату). [INFO] помер дядько позивача [PERSON] , [INFO] , один із спадкоємців за вищевказаним заповітом. На скільки йому відомо, при житті у [PERSON] не було ані дружини, ані дітей. Із іншим спадкоємцем зазначеним у заповіті [PERSON] , [INFO] , вони бачилися останній раз приблизно у 2017-2018 роках. З того часу позивачу нічого не відомо про його подальшу долю, не відомо де він мешкає, а також невідомі його засоби зв`язку. 28.09.2024 року державним нотаріусом Восьмої дніпровської державної нотаріальної контори Небосенко О.А. було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку із ненаданням довідки органу реєстрації місця проживання, пропуском строку для прийняття спадщини та не встановлення кола спадкоємців. Також відповідно до даної постанови державного нотаріуса, «вчинення нотаріальної дії суперечить законодавство Україна», оскільки може порушити права спадкоємців, які спадщину прийняли шляхом сумісного проживання зі спадкодавцем. Проте, надати відповідну довідку органу реєстрації є неможливим, так як згідно відповіді відділу формування та ведення реєстру територіальної громади Управління у сфері державної реєстрації Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур ДМР «Картотека з питань реєстрації фізичних осіб за адресою: м. Дніпро, вул. Ковтуненка, буд.2, в розпорядженні Департаменту не передана. Надати запитувану інформацію не вбачається за можливе». Він фактично прийняв спадщину після її відкриття (після смерті його бабусі [PERSON] ), оскільки на час відкриття спадщину був спадкоємцем за заповітом та мешкав разом зі спадкодавцем на момент її смерті і відповідно на момент відкриття спадщини, однак не може здійснити оформлення права власності в порядку спадкування за заповітом та законом спірного майна внаслідок причин, зазначених у постанові нотаріуса. Право на отримання правовстановлюючого документа на нерухоме майно має особа, яка є власником його майна, дане право нерозривно пов`язане з особою спадкодавця, а тому після його смерті спадкоємець немає можливості отримати правовстановлюючий документ на спадкове майна в позасудовому порядку. Просить суд, встановити факт прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті [PERSON] спадкоємцем [PERSON] , а саме: домоволодіння, розташоване за адресою: [ADDRESS] . Встановити факт сумісного проживання однією сім`єю [PERSON] з [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Визнати за [PERSON] право власності на домоволодіння [ADDRESS] , яке складається з житлового будинку (літ. А1-1), прибудови (літ.А2-1), веранди (літ.а-1), сарая (літ.Б), літньої кухні (літ. В), вбиральні (літ.Г), навісу (літ. Д), споруд (огорожи, воріт, зливної ями, мостіння) (літ. №1-5, І)) в порядку спадщини за заповітом та за законом, що відкрилася, що відкрилася [INFO] після смерті спадкодавця - [PERSON] . Ухвалою Самарського районного суду міста Дніпра від 16 вересня 2025 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків. 23 вересня 2025 року на виконання ухвали Самарського районного суду міста Дніпра від 16 вересня 2025 року позивачем подано уточнену позовну заяву з додатками. Ухвалою Самарського районного суду міста Дніпра від 24 вересня 2025 року справу призначено до розгляду по суті в порядку спрощеного позовного провадження. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав, просив його задовольнити та не заперечував проти заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи, причини неявки суду невідомі. Від відповідача відзиву на позовну заяву на адресу суду не надходило, у зв`язку з чим суддя вважає можливим застосувати положення ст.280 ЦПК України та розглянути справу заочно. Від представника третьої особи - Восьмої дніпровської державної нотаріальної контори надійшла заява з проханням розглядати справу за його відсутності. Вислухавши пояснення представника позивача, допитавши свідків та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на наступні підстави. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , [INFO] , що була зареєстрована на день смерті за адресою: [ADDRESS] , також в частині документів вказана як « [ADDRESS] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть [NUMBER] від 26.09.2017 року (а.с.11). [PERSON] є онуком померлої [PERSON] , вказана обставина підтверджується в тому числі Рішенням виконавчого комітету Самарської районної у м. Дніпропетровську ради №374 від 26.07.2001 року (а.с.12). Після смерті спадкодавці [PERSON] відкрилась спадщина, яка зокрема складається з будинку [ADDRESS] , що належала померлим [PERSON] та [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності від 09.10.1973 року, видано Ігренським відділом комунального господарства, на підставі рішень виконкому Ігренської міської ради депутатів трудящихся №285 від 25.09.1973 року, №284 від 25.09.1973 року, зареєстроване в КП «ДМБТІ» ДОР 11.10.1973 року (а.с.16). За життя [PERSON] склала заповіт, відповідно до якого все належне їй майно, де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалось, всі майнові права та обов`язки, які належали їй на день посвідчення цього заповіту, а також всі майнові права та обов`язки, які будуть належати їй на день смерті вона заповіла: [PERSON] , [INFO] (син спадкодавці [PERSON] ) - 1/2 частину, [PERSON] , [INFO] (онук спадкодавці [PERSON] ) - частину, [PERSON] , [INFO] (син спадкодавці [PERSON] ) - частину (а.с.13). 28.09.2024 року державним нотаріусом Восьмої дніпровської державної нотаріальної контори Небосенко О.А. було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку із ненаданням довідки органу реєстрації місця проживання, пропуском строку для прийняття спадщини та не встановлення кола спадкоємців. Також відповідно до даної постанови державного нотаріуса, «вчинення нотаріальної дії суперечить законодавство Україна», оскільки може порушити права спадкоємців, які спадщину прийняли шляхом сумісного проживання зі спадкодавцем (а.с.18). Згідно відповіді відділу формування та ведення реєстру територіальної громади Управління у сфері державної реєстрації Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур ДМР «Картотека з питань реєстрації фізичних осіб за адресою: м. Дніпро, вул. Ковтуненка, буд.2, в розпорядженні Департаменту не передана. Надати запитувану інформацію не вбачається за можливе» (а.с.15). Як вбачається з копії спадкової справи, із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно, яке складається з будинку [ADDRESS] після смерті [PERSON] окрім [PERSON] ніхто не звертався (а.с.54-74). Допитаний в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] суду показав, що з позивачем знайомий дуже давно, стосунки дружні, з відповідачем він не знайомий. Він мешкає по [ADDRESS] з 1994 року, а [PERSON] по [ADDRESS] , тобто вони є сусідами. Також йому відомо, що батьків позивача не стало дуже давно, опікунство над [PERSON] оформила його бабуся [PERSON] . [PERSON] проживав у бабусі [PERSON] , допомагав їй, також він продовжив проживати разом з бабусею і після того, як одружився. Приблизно у 2017 році бабуся померла, [PERSON] займався організацією похорону. Зараз [PERSON] і досі фактично мешкає за тією адресою разом зі своєю дружиною та дітьми. [PERSON] він не знає і ніколи про нього нічого не чув. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] суду показала, що з позивачем знайома, має з ним нормальні стосунки, вони є сусідами, відповідача давно не бачила, хоча вони знайомі з дитинства. [PERSON] є прабабусею [PERSON] , а [PERSON] його бабуся. За батьків позивача вона нічого не знає. Їй відомо, що [PERSON] мешкає за цією адресою дуже давно і в 2017 році точно проживав за адресою. Про [PERSON] давно нічого не чула. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] суду показала, що позивач є її сусідом, вони нормально спілкуються, відповідача вона не знає. Їй відомо, що [PERSON] проживає по [ADDRESS] вже дуже давно, років [ADDRESS] , зараз також там постійно мешкає, має сім`ю - дружину і трьох дітей, а раніше мешкав також із бабусею [PERSON] , яка раніше проживала разом зі своєю матір`ю, яка є прабабусею [PERSON] . На момент смерті [PERSON] , [PERSON] мешкала разом з нею. А на момент смерті [PERSON] , [PERSON] мешкав разом зі своєю бабусею. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] суду показала, що позивач є її чоловіком, з відповідачем знайома, це син [PERSON] , стосунки з ним не підтримує і не бачиться. З 2010 року вона почала проживати разом з чоловіком [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , в 2011 році вони одружились та живуть за вказаною адресою і досі, бабуся позивача померла в 2017 році. Чоловік дуже давно мешкає за вказаною адресою: [ADDRESS] . На момент смерті бабусі [PERSON] вони всі разом мешкали по [ADDRESS] . [PERSON] приймав участь в утриманні будинку, все там робив, готували всі разом. Задовольняючи позовні вимоги суд виходив з наступних висновків. Як передбачено ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, в тому числі шляхом визнання права. В силу ч.ч.2, 4 ст.3 Сімейного кодексу України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Конституційним Судом України у рішенні від 03.06.1999 за № 5-рп/99 (справа про офіційне тлумачення терміну «член сім`ї») визначено, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п. Згідно вимог ч.4 СК України сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ч.1 ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. В силу статті 1261 ЦК України, у першу чергу мають право на спадкування за законом діти спадкодавця у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив та батьки. Згідно із вимогами ч.1 ст.1266 ЦК України внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. У відповідності до ч.1 ст.1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. В силу ч.1 ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно до нотаріуса, який відповідно до вимог статті 68 Закону України «Про нотаріат» при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва та склад спадкового майна. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення у нотаріальному порядку (правова позиція Верховного Суду у постанові від 22 вересня 2021 року у справі №227/3750/19). Відповідно ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. За приписами ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. До 06 червня 1990 року за адресою: [ADDRESS] , також в частині документів вказана як « [ADDRESS] , [PERSON] проживала разом зі своєю матір`ю - [PERSON] , яка померла [INFO] . [PERSON] хоча фактично і прийняла спадщину, шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном за своєї матір`ю [PERSON] , внаслідок сумісного проживання зі спадкодавцем, проте не встигла оформити її офіційно, при цьому [PERSON] була єдиною спадкоємицею [PERSON] . З моменту втрати батьків та встановлення опіки над [PERSON] , останній практично постійно проживав разом зі своєю бабусею [PERSON] однією сім`єю, хоча офіційно був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , де після відповідного рішення Самарської районної у м. Дніпропетровську ради за ним було закріплено житлову площу. З липня 2001 року по [INFO] року позивач та його родина разом із його бабусею [PERSON] спільно проживали за адресою її реєстрації, при цьому [PERSON] приймала посильну участь і в сплати разом зі всіма грошових коштів за житлово-комунальні послуги. [PERSON] фактично прийняв спадщину після її відкриття (після смерті його бабусі [PERSON] ), оскільки на час відкриття спадщину був спадкоємцем за заповітом та мешкав разом зі спадкодавцем на момент її смерті і відповідно на момент відкриття спадщини. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими, обставини, викладені у позовній заяві знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а тому вважає за необхідне їх задовольнити їх в повному обсязі. Згідно ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати зі сплати судового збору у розмірі 3633,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved