Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-11 00:00:00

20.06.2025 року Позивач звернувся до суду з позовом, у якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 163214 від 25.11.2020 року у загальному розмірі 23 715 грн та судові витрати. Позивач обґрунтовує свої вимоги тим, що 25.11.2020 року між ТОВ «ЗАЙМЕР» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 163214, відповідно до якого відповідач отримав кредитні кошти у розмірі 3000,00 грн. строком на 30 днів зі сплатою відсотків 2 % на добу. 17.02.2022 року між ТОВ «ЗАЙМЕР» та ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» було укладено Договір факторингу № 01-17/02/2022, у відповідності до умов якого ТОВ «ЗАЙМЕР» передало ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» належні йому права вимоги до боржників, а ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» приймає належні ТОВ «ЗАЙМЕР» права вимоги до боржників, у тому числі і до [PERSON] . Відповідач належним чином договірні зобов`язання за кредитним договором не виконував, таким чином, згідно розрахунку заборгованості, заборгованість за кредитом [PERSON] станом на день подання позову становить 23715 грн., яка складається з наступного: прострочена заборгованість за сумою кредиту 3000,00 грн.; прострочена заборгованість за сумою відсотків 20715,00 грн. Добровільно [PERSON] заборгованість не погашає, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду із вказаним позовом. Відповідач через представника адвоката Кривицьку В.С. подав відзив, у якому просив відмовити у задоволенні позову, посилаючись на пропуск строку позовної давності, а також на неправомірність нарахування процентів після спливу строку дії кредитного договору. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про місце, дату та час розгляду справи повідомлений належним чином. Надіслав заяву у якій просить справу слухати без його участі. У судовому засіданні була присутня представник відповідача адвокат Кривицька В.С., яка підтримала поданий відзив. Суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін на підставі наявних у справі доказів з винесенням рішення у справі. Дослідивши матеріали справи та подані докази, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд дійшов такого висновку. Судом встановлено, що 25.11.2020 року між ТОВ «ЗАЙМЕР» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 163214, відповідно до якого відповідач отримав кредитні кошти у розмірі 3000,00 грн. строком на 30 днів зі сплатою відсотків 2 % на добу. [PERSON] було відомо про умови кредитування, про що ним було поставлено підпис за допомогою одноразового ідентифікатора KL7451. Кредитні кошти у розмірі 3000,00 грн. відповідач отримав, про що його представник у судовому засідання не заперечувала. Згідно з умовами кредитного договору Позичальник зобов`язується повернути Кредит, сплатити відсотки за користування Кредитом та виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених Договором. Незважаючи на це, відповідач не виконав свого обов`язку та не сплачував за кредитом у строки, передбачені договором. Згідно розрахунку заборгованості, який міститься в матеріалах справи заборгованість за кредитом становить 23715,00 грн., яка складається з наступного: прострочена заборгованість за сумою кредиту 3000,00 грн.; прострочена заборгованість за сумою відсотків 20715,00 грн. 17.02.2022 року між ТОВ «ЗАЙМЕР» та ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» було укладено Договір факторингу № 01-17/02/2022, у відповідності до умов якого ТОВ «ЗАЙМЕР» передало ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» належні йому права вимоги до боржників, а ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» приймає належні ТОВ «ЗАЙМЕР» права вимоги до боржників, у тому числі і до [PERSON] . Письмовим повідомленням від 14.04.2025 року [PERSON] було повідомлено про відступлення права вимоги заборгованості за кредитним договором та надіслано повідомлення-вимогу про сплату боргу. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинно виконуватися належним чином у відповідності з умовами договору. При цьому відповідач, як сторона кредитного договору зобов`язаний повернути позивачу одержаний кредит та сплатити відсотки (ч.1ст.1054 ЦК України). Згідно ст. 530 ЦК України, якщо в зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк. У разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, зокрема, сплата неустойки (пені). Згідно із ч. 2. ст. 1050, ч. 2 ст. 1054 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок повернути кредит частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини Кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, та сплати процентів. Згідно зі статтею 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Згідно з частиною 1 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Відповідно до абзацу 2 частини 2 статті 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Частина 5 статті 11 Закону України "Про електронну комерцію" передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (ст. 12 Закону України "Про електронну комерцію"). Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: - надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; - заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; - вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (частина 6 статті 11 Закону). Таким чином, стороною позивача доведено, укладення кредитного договору між ТОВ «ЗАЙМЕР» та [PERSON] . За таких обставин, суд доходить висновку, що відповідачем було порушено умови, на яких ним було взято кредит, а тому вимога позивача щодо стягнення заборгованості за тілом кредиту підлягає задоволенню в повному обсязі. Щодо стягнення з відповідача відсотків за користування кредитним коштами, суд звертає увагу на правові позиції, викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 року у справі № 444/9519/12, від 31.10.2018 року у справі № 202/4494/16-ц, про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Такий правовий висновок було підтверджено і у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.04.2023 року у справі № 910/4518/16. Отже, враховуючи узгоджений сторонами строк кредитування 30 днів, а також враховуючи відсутність належних та допустимих доказів щодо подальшої пролонгації строку дії кредитного договору, позовні вимоги про стягнення з [PERSON] відсотків за користування кредитними коштами підлягають частковому задоволенню в межах строку дії кредитного договору. З огляду на викладене з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за відсотками в розмірі 4800,00 грн. (3000,00 грн. (сума кредиту) * 2 % (ставка) * 30 (строк кредитування)). Таким чином, з [PERSON] на користь позивача слід стягнути заборгованість за договором в сумі 4800,00 грн., з яких: 3000,00 грн. - сума заборгованості за тілом кредиту; 1800,00 грн. - сума заборгованості за відсотками. Отже решту суми заборгованості за кредитом, суд вважає не доведеною, оскільки вона нарахована після спливу строків дії кредиту. Щодо клопотання відповідача на застосування строків позовної давності, то суд відмовляє у задоволенні такого клопотання, оскільки з 02.04.2020 року до 30.06.2023 року строк позовної давності був продовжений на строк дії карантину на території України, а з 24.02.2022 року і до 04.09.2025 року був зупинений у зв`язку із дією на території України воєнного стану. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача також необхідно стягнути судовий збір та витрати на правову допомогу з врахуванням часткового задоволення позовних вимог. Так розмір стягуваного судового збору відповідно до пропорційності задоволення позовних вимог становить 490,29 грн. (20,24 %), а розмір правової допомоги 2125,20 грн.

Outcome: partial