Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-13 00:00:00

Позивач 28.10.2025 звернувся до суду з позовом до відповідачки про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 12906,86 грн та судових витрат. Заявлений позов обґрунтовував тим, що 18.11.2019 між ТОВ ФК «Лінеура Україна» та відповідачкою [PERSON] укладено договір № 268031 про надання коштів на умовах споживчого кредиту. Укладення кредитного договору здійснювалося сторонами за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи, доступ до якої забезпечувався відповідачці через Веб-сайт або Мобільний додаток. За даним договором відповідачка отримала на власний рахунок [NUMBER] грошові кошти в розмірі 3400 грн, строком на 30 днів. У подальшому, у зв`язку з неможливістю у повному обсязі, та у встановлений строк виконати зобов`язання за кредитним договором, відповідачка неодноразово ініціювала продовження користування кредитом, внаслідок чого строк користування кредитом продовжено до 17.02.2020. Останній платіж відповідачка здійснила 17.01.2020 на суму 3505,40 грн. 22.02.2021 ТОВ ФК «Лінеура Україна» та ТОВ «Сіроко Фінанс» укладено договір факторингу № 015-220221, згідно якого останнє набуло статусу кредитора та отримало право грошової вимоги, в тому числі за кредитним договором відповідачки. 21.10.2024 між ТОВ «Сіроко Фінанс» та ТОВ ФК «АРТЕМІДА-Ф» укладено договір факторингу № 20241021/2, згідно якого ТОВ ФК «АРТЕМІДА-Ф» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлися боржниками ТОВ «Сіроко Фінанс», включно і до відповідачки [PERSON] за договором № 268031. Станом на 23.10.2025 заборгованість відповідачки становить 12906,86 грн, з яких 3400 грн заборгованість за основним зобов`язанням (тіло кредиту), 7446 грн заборгованість за відсотками, 2060, 86 грн інфляційне збільшення. Відтак, позивач з метою належного та повного виконання зобов`язання просить суд стягнути з відповідачки суму заборгованості та судові витрати по справі. Представник позивача в судове засідання не з`явився, в позовній заяві зазначив, що не заперечує проти розгляду справи за його відсутності та винесення заочного рішення судом. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце судового засідання повідомлялася належним чином за адресою місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку, не повідомила суду про причини неявки, не подала відзиву. За наявності сукупності умов, передбачених ч.1 ст.280 ЦПК України, суд постановив провести заочний розгляд справи. Дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з таких підстав. Установлено, що 18.11.2019 між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] укладено № 268031 про надання коштів на умовах споживчого кредиту. Даний договір підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора, який був надісланий на номер мобільного телефону відповідачки. Згідно умов договору, відповідачка отримала грошові кошти в сумі 3400 грн, строком на 30 днів, зі сплатою відсотків 1,90 % від фактичного залишку кредиту за кожен день або 693.50 % річних від суми кредиту, кредит надано на платіжну картку клієнта (а.с.7-9). 16.12.2019, 13.01.2020, 17.01.2020 між ТОВ «Лінеура Україна» та відповідачкою [PERSON] укладено три додаткових договори, згідно яких строк користування кредитом продовжувався, та остаточна дата повернення кредиту встановлена не пізніше 16.01.2020, а також змінено процентну ставку в розмірі 1,60% (а.с.11-13). 22.02.2021 між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «Сіроко Фінанс» укладено договір факторингу № 015-220221, відповідно до умов якого ТОВ «Лінеура Україна» відступило ТОВ «Сіроко Фінанс» за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаних в реєстрі боржників (а.с. 14-20). 21.10.2024 ТОВ «Сіроко Фінанс» відступило право грошової вимоги за кредитним договором № 268031 ТОВ «ФК «АРТЕМІДА-Ф», на підставі договору факторингу № 20241021/2 (а.с.21-25). Згідно Реєстру прав вимог № 20241021/2 від 23.10.2025 до договору факторингу розмір заборгованості відповідачки складає 10846 грн (а.с.31). Згідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 516 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1077, ч. 1 ст. 1084 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги, а клієнт не відповідає перед фактором, якщо одержані ним суми є меншими від суми, сплаченої фактором клієнтові. Частинами 1, 3 статті 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Згідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 614 ЦК України передбачено, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини, якщо інше не встановлено договором або законом. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання. Як вбачається з матеріалів справи, зобов`язання не виконані з вини відповідача. За ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до частини першої та другої статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Отже, судом установлено, що відповідачка була ознайомлена із вказаними у вищевказаному договорі умовами користування кредитними коштами, та з ними погодилася. Згідно розрахунку про заборгованість (виписки з особового рахунку), заборгованість відповідачки станом на 23.10.2025 складає 12906,86 грн, з яких 3400 грн заборгованості за тілом кредиту, 7446 грн заборгованість по відсотках, 2060,86 грн інфляційне збільшення (а.с.33). З огляду на викладене, суд дійшов висновку про стягнення з відповідачки 3400 грн основного боргу та 7446 грн відсотків. Щодо позовної вимоги позивача про стягнення з відповідачки інфляційного збільшення в сумі 2060,86 грн, суд зазначає, що 21.10.2024 між ТОВ «Сіроко Фінанс» та ТОВ «ФК «АРТЕМІДА-Ф» укладено договір факторингу № 20241021/2, згідно якого та у відповідності до ст. 512 ЦК України, ТОВ «ФК «АРТЕМІДА-Ф» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками ТОВ «Сіроко Фінанс», включно і до [PERSON] за договором № 268031 від 18.11.2019 про надання коштів на умовах споживчого кредиту. За таких обставин суд приходить до висновку про безпідставність нарахування позивачем інфляційних витрат у розмірі 2060,86 грн за період з 18.02.2020 по 23.02.2022, що передував даті укладення ним договору факторингу та отримання права грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками ТОВ «Сіроко Фінанс», включно і до відповідачки. Таким чином, з відповідачки слід стягнути на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 268031 від 18.11.2019 в розмірі 10846 грн, з яких: 3400 грн заборгованість за основним зобов`язанням (тіло кредиту), 7446 грн заборгованість по відсотках за користування кредитом. Вимога позивача про стягнення з відповідачки інфляційного збільшення в сумі 2060,86 грн задоволенню не підлягає. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову на відповідача; 2) у разі відмови в позові на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За подання до суду даної позовної заяви, позивачем згідно вимог ст. 4 Закону України «Про судовий збір» сплачено судовий збір в розмірі 2422,40 грн. За результатами розгляду справи суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог ТОВ «ФК «АРТЕМІДА-Ф» (10846 грн, що становить 84,03% від ціни позову). Тому на підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2035,54 грн. Щодо витрат на професійну правничу допомогу суд зазначає наступне. З матеріалів справи вбачається, що на підтвердження витрат на правову допомогу у суді представником позивача надані: копія договору про надання правової допомоги № 211100024 від 22.10.2025 (а.с.39), розрахунок суми судових витрат (а.с.40), акт №1 приймання-передачі наданих послуг, згідно якого вартість наданих послуг становить 7000 грн (а.с.41), платіжна інструкція від 24.10.2025 про сплату 7000 грн (зв.ст. а.с.41). Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Оскільки суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, а саме з 12906,86 грн задоволено 10846 грн, то і відповідно розмір витрат на професійну правничу, встановлений у фіксованому розмірі, підлягає частковому стягненню пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. З огляду на викладене, з відповідачки [PERSON] на корить ТОВ «ФК» «АРТЕМІДА-Ф» підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5882,1 грн (84,03% пропорційно до частини задоволених вимог). На підставі наведеного, відповідно до 525, 526, 536, 598, 599, 612, 625, 629, 1048 ЦК України,

Outcome: approved