Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-12 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Війтовецької селищної ради Хмельницького району Хмельницької області, з врахуванням уточнених позовних вимог просив визнати недійсним заповіт, який вчинено від імені [PERSON] , [INFO] , та посвідчений 21.12.2023 старостою Кривачинецького старостинського округу Війтовецької селищної ради Хмельницького району Хмельницької області Бородаєм О.В., номер реєстру 35/3. В обґрунтування позову зазначає, що [INFO] помер [PERSON] , який доводився батьком позивачу. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, яка складається з житлового будинку [ADDRESS] . В день поховання [PERSON] , яке відбувалось в селищі Війтівці, до матері позивача підійшов відповідач та повідомив, що на нього померлий [PERSON] склав заповіт на все своє майно. В подальшому позивач дізнався про те, що його батько [PERSON] за декілька днів до смерті склав заповіт на відповідача, який є сторонньою особою. Вважає про наявність підстав вважати недійсним заповіт, який за життя склав [PERSON] на відповідача [PERSON] .. Так, заповіт посвідчено посадовою особою органу місцевого самоврядування з порушенням встановленого законом порядку, який регулює вчинення нотаріальних дій уповноваженими особами органів місцевого самоврядування. Староста Кривачинецького старостинського округу Війтовецької селищної ради Бородай О.В. не мав повноважень на посвідчення заповітів на території селища Війтівці. Також, було порушено таємницю заповіту, оскільки, під час посвідчення оспорюваного заповіту був присутній відповідач [PERSON] , як особа на користь кого вчинено заповіт. Також, заповідач важко хворів та перебував під впливом сильнодіючих лікарських препаратів, що впливало на його здатність у повній мірі усвідомлювати значення своїх дій і керувати ними. Представник відповідача, не погоджуючись з позовними вимогами, подала відзив на позовну заяву в якому зазначила, що посилання позивача на хворобливий стан заповідача та, як наслідок, не усвідомлення ним своїх дій не підтверджується жодними доказами. Додані письмові докази лише підтверджують встановлений діагноз заповідача, його звернення до місцевої амбулаторії та смерть останнього від хвороби, на яку страждав. Жодні докази про загальмовану свідомість заповідача відсутні. Звертає увагу на те, що за життя відповідач постійно спілкувався з померлим [PERSON] , допомагав йому фінансово, сплачував комунальні послуги заповідача. В цей же час, позивач не спілкувався з [PERSON] та не надавав матеріальної допомоги. 20.08.2024 ухвалою Волочиського районного суду Хмельницької області відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. 17.12.2024 ухвалою Волочиського районного суду Хмельницької області призначено у справі судову експертизу та зупинено провадження у справі. 19.02.2025 ухвалою Волочиського районного суду Хмельницької області поновлено провадження у справі. 18.06.2025 ухвалою Волочиського районного суду Хмельницької області зупинено провадження у справі на час проведення експертизи. 28.07.2027 ухвалою Волочиського районного суду Хмельницької області поновлено провадження у справі. 19.08.2025 ухвалою Волочиського районного суду Хмельницької області закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та пояснив, що за кілька років до смерті його батька [PERSON] між ними трапилась сварка та вони тривалий час не спілкувалися. За декілька днів до смерті між позивачем та батьком [PERSON] відбулась розмова під час якої один в одного попросили вибачення та батько сказав, що все своє майно заповість позивачу. Тоді ж батько сказав забрати його документи, серед яких не було паспорта громадянина України. Відповідач є чужою людиною для його покійного батька. На похованні батька він дізнався про наявність заповіту, який складено покійним за декілька днів до смерті на відповідача. Зазначив, що похованням батька займався він зі своєю матір`ю, відповідач в цьому участі не брав. Вважає, що відповідач скористався хворобливим станом батька та змусив скласти на себе заповіт. Своє прізвище змінив у зв`язку з частими помилками його написання та цькування однолітків в дитинстві. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та додатково звернув увагу суду на те, що заповіт посвідчено старостою Кривачинецького старостинського округу Війтовецької селищної ради Бородаєм О.В., який не мав права посвідчувати заповіти на території селища Війтівці. Лікарські препарати, які приймав померлий [PERSON] впливали на його здатність правильно розуміти значення своїх дій. Також, померлий зловживав алкоголем та приймав лікарські препарати які містять речовини, що впливають на свідомість. До того ж, було порушено таємницю заповіту, позаяк під час його посвідчення в будинку перебував [PERSON] .. Відповідач в судовому засідання вважав позовні вимоги необґрунтованими та зазначив, що познайомився з [PERSON] на роботі. В подальшому підтримував з ним дружні відносини, допомагав фінансово, навідувався до будинку померлого. Між [PERSON] та відповідачем склалися міцні зв`язки, померлий називав відповідача «студент». Перед смертю [PERSON] повідомив, що хоче скласти на відповідача заповіт, оскільки, рідний син його не навідує та не допомагає. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнала та додатково пояснила, що між [PERSON] та відповідачем склалися довірливі, стійкі зв`язки. Відповідач постійно фінансово допомагав померлому, купував ліки, сплачував комунальні послуги [PERSON] .. Жодний примус щодо [PERSON] з метою змусити скласти заповіт на відповідача не застосовувався. Також, позивач в свідомому віці змінив прізвище на прізвище матері, що свідчить про відсутність нормальних відносин сина та батька. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, встановивши наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини, дійшов наступного висновку. Позивач [PERSON] є сином [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (повторно) серії [NUMBER] , виданого 27.06.2012 виконавчим комітетом Війтовецької селищної ради Хмельницького району Хмельницької області, актовий запис 3, та копією свідоцтва про зміну імені серії [NUMBER] , виданого 27.01.2021 Волочиським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), актовий запис 1. [PERSON] успадкував після смерті [PERSON] житловий будинок [ADDRESS] , що підтверджується копією спадкової справи № 60/2017, відкритої після смерті [PERSON] .. [INFO] в селищі Війтівці Хмельницького району Хмельницької області помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 26.12.2023 Війтовецькою селищною радою Хмельницького району Хмельницької області, актовий запис 151. Відповідно до довідки про причину смерті від [INFO] [PERSON] помер у віці 52 роки. Причина смерті інтоксикація внаслідок гангрени нижніх кінцівок. За життя 21.12.2023 [PERSON] склав заповіт, яким на випадок смерті все своє майно заповів [PERSON] відповідачу у справі. Даний заповіт посвідчено за місцем проживання спадкодавця ( [ADDRESS] ) старостою Кривачинецького старостинського округу Війтовецької селищної ради Хмельницького району Хмельницької області Бородаєм О.В., номер в реєстрі 35/3. Заповіт записаний зі слів спадкодавця, ним прочитаний та власноручно підписаний. Згідно рішення виконавчого комітету Війтовецької селищної ради Хмельницького району Хмельницької області від 27.01.2022 № 11 «Про покладення обов`язків по вчиненню нотаріальних дій» [PERSON] здійснював нотаріальні дії на території сіл Кривачинці та Порохня, [PERSON] на території смт. Війтівці. Згідно відповіді Війтовецької селищної ради Хмельницького району Хмельницької області від 10.05.2024 № 774/02-22 слідує, що станом на 22.12.2023 посвідчення заповітів та довіреностей громадян, які зареєстровані та проживають на території селища Війтівці проводив староста Кривачинецького старостинського округу Бородай О.В.. З доданих представником відповідача скріншотів переписки за допомогою месенджера вбачається переписка [PERSON] та відповідача, під час якої [PERSON] ділився з відповідачем станом свого здоров`я, просив купити ліки та перерахувати кошти. Також в ході спілкування [PERSON] називає відповідача «студент». Відповідно до висновку експертів від 15.07.2025 № КСЕ-19/123-25/303 встановити чи усвідомлював [PERSON] на час підписання заповіту від 21.12.2023 в повній мірі значення та реальний зміст своїх дій та чи міг керувати ними з врахуванням стану його здоров`я не представилось можливим. Підпис від імені [PERSON] у заповіті від 21.12.2023 (графа «підпис») та рукописний текст « [PERSON] » «Заповіт прочитаний мною вголос та власноручно підписаний» виконаний під впливом «збиваючих» факторів. Допитаний в судовому засіданні експерт [PERSON] , яка в групі з експертом [PERSON] , складала висновок експертів від 15.07.2025 № КСЕ-19/123-25/303 пояснила, що відповісти на всі запитання, як вказані в ухвалі суду (зокрема усвідомлення [PERSON] значення своїх дій та можливість ними керувати на час підписання заповіту від 21.12.2023) не представилось можливим у зв`язку зі смертю [PERSON] .. Допитаний в судовому засіданні експерт [PERSON] , який в групі з експертом [PERSON] складав висновок експертів від 15.07.2025 № КСЕ-19/123-25/303, пояснив, що «збиваючий» фактор це все, що може вплинути на людину під час підпису чи письма. Який саме встановити неможливо у зв`язку зі смертю [PERSON] .. В даному випадку це могли бути вікові чи анатомічні зміни у зв`язку з хворобою. Також, надані вільні зразки почерку та підпису [PERSON] є досить віддалені в часі. На думку експерта швидше за все «збиваючим» фактором [PERSON] під час підпису заповіту були вікові зміни. Загалом «збиваючі» фактори можуть бути досить різноманітними алкогольне сп`яніння, лежаче положення, вікові зміни тощо. Конкретно встановити які саме «збиваючі» фактори діяли на [PERSON] в момент підписання заповіту неможливо у зв`язку з його смертю. Свідок [PERSON] , який є старостою Кривачинецького старостинського округу Війтовецької селищної ради Хмельницького району Хмельницької області, в судовому засіданні пояснив, що в той час до нього зателефонували з селищної ради та повідомили, що необхідно посвідчити заповіт в смт. Війтівці. На той час [PERSON] , яка уповноважена на вчинення нотаріальних дій на території смт. Війтівці, перебувала на лікарняному, тому він виконував її функції також. Приїхавши за місцем мешкання [PERSON] в смт. Війтівці, останній повідомив, що бажає скласти заповіт на [PERSON] , який також знаходився в будинку. Далі [PERSON] та [PERSON] надали свої паспорти громадян України і свідок поїхав до старостату, де виготовив заповіт і знову приїхав до [PERSON] . В присутності старости [PERSON] . [PERSON] прочитав заповіт та власноручно його підписав. Спадкодавець був повністю в свідомості, жодних ознак примусу не було. В ході розмови свідок переконався в дієздатності спадкодавця (мова була спокійна та чітка), який в ході розмови повідомив, що йому ніхто не допомагає, тому бажає скласти заповіт на [PERSON] , який в цей час також знаходився в будинку. До цих подій часто бачив автомобіль [PERSON] поблизу будинку [PERSON] .. Свідок [PERSON] , яка є матір`ю позивача, в судовому засіданні повідомила, що померлий [PERSON] за життя обіцяв «віддати» будинок позивачу, який є його сином. За тиждень до смерті [PERSON] до свідка зателефонував [PERSON] , сусід померлого, та запитав хто буде хоронити [PERSON] , оскільки його стан був вкрай важкий. Після цього, свідок зателефонувала позивачу та повідомила про стан батька, та через декілька днів позивач приїхав до батька і вони розмовляли, просили один в одного вибачення за минулі сварки. В ході розмови [PERSON] пообіцяв позивачу свій будинок. Раніше між позивачем та померлим [PERSON] трапився конфлікт на фоні різних політичних поглядів і вони тривалий час не спілкувалися. В день поховання [PERSON] до свідка підійшов [PERSON] , якого вона раніше не знала, та повідомив, що на нього померлий склав заповіт. Свідок [PERSON] зазначив, що померлий [PERSON] часто просив купувати алкогольні напої. [PERSON] бачив поблизу мешкання померлого за кілька місяців до смерті [PERSON] .. Свідок [PERSON] , знайомий [PERSON] , зазначив, що раніше позивач часто відвідував батька. [PERSON] зловживав алкогольними напоями. Свідок [PERSON] , який працює лікарем, пояснив, що з 2020 року його викликали до [PERSON] за місцем мешкання для надання допомоги (промивка ран, призначення знеболюючих ліків). Стан [PERSON] був дуже важкий, відбувалося умертвіння тіла (некроз), тому необхідна була ампутація нижніх кінцівок, на що [PERSON] не погоджувався. Свідку відомо, що [PERSON] перебував в хірургічному відділенні лікарні, однак, яке лікування йому надавалося йому не відомо. Коли приходив до [PERSON] , то останній був у свідомому стані, впізнавав лікарня та відмовлявся від хірургічного втручання. Додав, що ті лікарські препарати, які ним призначалися [PERSON] не впливають на свідомість людини, а є знеболюючими препаратами. Свідок [PERSON] , який є сусідом померлого [PERSON] та знає останнього з малку повідомив, що бачив [PERSON] кілька разів на тиждень. Позивач був у батька дуже рідко та з цього питання [PERSON] сильно переживав. В спілкуванні померлий згадував хлопця «Пашу», якого називав «студентом» та друзів, які йому постійно допомагали, купували їжу, медикаменти, допомагали фінансово. До самої смерті [PERSON] був у свідомості. Свідок [PERSON] пояснив, що з [PERSON] познайомився на роботі у 2018 році. Коли стан [PERSON] погіршився, то хлопці з роботи його фінансово підтримували, возили до лікарів. Свідку відомо, що [PERSON] називав [PERSON] «студент», який часто відвідував [PERSON] , привозив продукти та ліки. Свідок [PERSON] , який працював раніше з [PERSON] охоронцем, в судовому засіданні зазначив, що померлий [PERSON] за життя розповідав, що в нього є син, з яким дуже рідко бачиться. Свідку відомо, що колеги по роботі передавали кошти [PERSON] коли він вже не міг працювати, однак, найбільше допомагав [PERSON] .. Під час останньої розмови [PERSON] говорив, що все «перепише» на [PERSON] .. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Заявляючи позовні вимоги про визнання недійсним заповіту, складеного 21.12.2023 [PERSON] , позивач посилається на його посвідчення не уповноваженою посадовою особою органу місцевого самоврядування, порушення таємниці заповіту та перебування спадкодавця під впливом сильнодіючих лікарських препаратів, що впливало на його здатність у повній мірі усвідомлювати значення своїх дій і керувати ними. Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (стаття 204 ЦК України). Презумпція правомірності правочину означає те, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що зумовлює набуття, зміну чи припинення породжує, змінює або припиняє цивільних прав та обов`язків, доки ця презумпція не буде спростована. Таким чином, до спростування презумпції правомірності правочину всі права, набуті сторонами за ним, можуть безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню. Спростування презумпції правомірності правочину відбувається тоді: коли недійсність правочину прямо встановлена законом (тобто має місце його нікчемність); якщо він визнаний судом недійсним, тобто існує рішення суду, яке набрало законної сили (тобто оспорюваний правочин визнаний судом недійсним) (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 28 липня 2021 року в справі № 759/24061/19. Відповідно до ч. 1 ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Частинами 1-3 ст. 1247 ЦК України заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до частини четвертої статті 207 цього Кодексу. Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251-1252 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 1251 ЦК України якщо у населеному пункті немає нотаріуса, заповіт, крім секретного, може бути посвідчений уповноваженою на це посадовою особою відповідного органу місцевого самоврядування. Згідно ч.1 ст. 1255 ЦК України нотаріус, інша посадова, службова особа, яка посвідчує заповіт, свідки, а також фізична особа, яка підписує заповіт замість заповідача, не мають права до відкриття спадщини розголошувати відомості щодо факту складення заповіту, його змісту, скасування або зміни заповіту. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1257 ЦК України заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. ВС в складі об`єднаної палати КЦС, відступивши від попередніх висновків, в постанові від 29.01.2024 у справі № 369/7921/21 вказав, що законодавець у ЦК України не передбачив таких підстав для кваліфікації нікчемним заповіту, посвідченого секретарем сільської ради, як відсутність рішення виконавчого комітету сільської ради щодо покладання на цю посадову особу вчинення нотаріальних дій, так і відсутність вказівки в заповіті про місце народження заповідача. Це не впливає на форму заповіту та порядок його посвідчення. Протилежна кваліфікація буде базуватися на мотивах розширеного розуміння вимог до форми й порядку його посвідчення і порушить принцип свободи заповіту, оскільки він піддається правовій охороні й після смерті заповідача. Також, Об`єднана палата зауважила, що право на заповіт може бути здійснене протягом всього життя особи і включає в себе як право на складення заповіту або кількох заповітів, так і права на їх зміну чи скасування. Усі наведені правомочності заповідача в сукупності із засобами їх правової охорони та захисту є реалізацією свободи заповіту, яка є принципом спадкового права. Свобода заповіту охоплює особисте здійснення заповідачем права на заповіт шляхом вільного волевиявлення, яке, будучи належним чином вираженим, піддається правовій охороні і після смерті заповідача. Свобода заповіту як принцип спадкового права включає, серед інших елементів, також необхідність поваги до волі заповідача та обов`язковість її виконання. Кваліфікація заповіту як нікчемного із мотивів розширеного розуміння вимог до форми і порядку його посвідчення, про які згадується у частині першій статті 1257 ЦК України, порушить принцип свободи заповіту. За відсутності дефектів волі та волевиявлення заповідача при складанні і посвідченні заповіту кваліфікація останнього як нікчемного з підстав, що прямо не передбачені ані цією статтею, ані взагалі нормами глави 85 ЦК України, по суті скасовує вільне волевиявлення заповідача без можливості виразити свою волю шляхом складання іншого заповіту у зв`язку. З даного питання суд зазначає, що рішенням виконавчого комітету Війтовецької селищної ради Хмельницького району Хмельницької області від 27.01.2022 № 11 «Про покладення обов`язків по вчиненню нотаріальних дій» старосту Кривачинецького старостинського округу [PERSON] було уповноважено вчиняти нотаріальні дії, зокрема посвідчувати заповіти. В постанові від 25.05.2021 у справі № 522/9893/17 ВС зазначив, що положеннями ЦК України не встановлена нікчемність заповіту у випадку, коли нотаріус посвідчив заповіт особи не в межах свого нотаріального округу, чим порушив законодавство, яке регулює діяльність нотаріусів. Указане не впливає на форму правочину, волевиявлення заповідача і на ті вимоги про порядок його посвідчення, які закріплені в ЦК України. Саме по собі посвідчення старостою [PERSON] заповіту [PERSON] в смт. Війтівці, а не на території сіл Кривачинці та Порохня не може автоматично свідчити про порушення вимог щодо посвідчення заповіту, визначені ст. 1257 ЦК України, які мають наслідком нікчемність заповіту. Жодні докази про допущення старостою [PERSON] порушення вимог законодавства, упередженості чи зацікавленості під час посвідчення 21.12.2023 заповіту [PERSON] матеріали справи не містять. З приводу посилання позивача на неспроможність заповідача [PERSON] усвідомлювати свої дії та керувати ними, суд зазначає наступне. Під час розгляду справи встановлено, що [PERSON] за життя хворів на гангрену нижніх кінцівок, що само по собі не впливає на здатність розуміти значення своїх дій та керувати ними. З висновку експертів від 15.07.2025 № КСЕ-19/123-25/303 та допиту експертів [PERSON] та [PERSON] не слідує те, що в момент складання заповіту [PERSON] не передбачав значення своїх дій чи не міг керувати ними або його волевиявлення не було вільним. Більше того, під час допиту експерт [PERSON] висловив найбільш вірогідну версію, що «збиваючі» фактори, які діяли на [PERSON] під час підпису заповіту пов`язані з віковими особливостями. Як зазначено ВС в постанові від 23.04.2025 у справі № 388/97/20 для визнання заповіту недійсним на підставі ст. 225 ЦК України (яку фактично дублюють положення ст. 1257 ЦК України) необхідно довести абсолютну неспроможність особи в момент складання заповіту розуміти значення своїх дій та/або керувати ними. Наявність тяжкого захворювання в заповідача не є безумовною підставою для визнання заповіту недійсним. Під час допиту свідок [PERSON] підтвердив дієздатність [PERSON] перед підписанням заповіту та дійсне його волевиявлення заповісти своє майно [PERSON] .. Свідок [PERSON] також підтвердив слова [PERSON] незадовго до смерті, про бажання заповісти своє майно [PERSON] .. Посилання представника позивача на наявність в лікарських препаратах, які призначались [PERSON] речовин, що впливають на свідомість, спростовуються показами лікаря [PERSON] , який зазначив, що призначені ним ліки є знеболюючими та не спотворюють свідомість. Допитані свідки не зазначали про будь-яку неадекватну поведінку [PERSON] напередодні складання заповіту. Щодо порушення таємниці заповіту суд вказує таке. Положення ст. 1255 ЦК України, які унормовують поняття «таємниця заповіту», не місять заборони особі, щодо якої складається заповіт, бути при цьому присутньою. Дані положення забороняють чітко визначеним суб`єктам розголошувати факт складення заповіту, його зміст, скасування або зміну заповіту. Заборона присутності особи щодо якої складається заповіт наявна лише у випадку посвідчення заповіту при свідках, при умові що заповіт вчиняється на користь свідка (ст. 1253 ЦК України). ВС в постанові від 10.06.2019 у справі № 727/6176/16-ц зроблено наступний висновок, що обов`язок дотримання нотаріальної таємниці поширюється на осіб, яким про посвідчення заповіту стало відомо у зв`язку з виконанням ними службових обов`язків, свідків, та особу, яка підписує заповіт замість заповідача, а не на заповідача. Тому складання заповідачем заповіту в присутності інших осіб не може розцінюватися як порушення таємниці заповіту. Тому, посилання позивача щодо заборони присутності [PERSON] під час складання та підпису [PERSON] заповіту від 21.12.2023 є помилковими. В п. 23 справи «Проніна проти України» ЄСПЛ зазначив, що Суд нагадує, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи. Основним змістом заповіту є призначення спадкоємця або спадкоємців, а також визначення юридичної долі майна. У заповіті [PERSON] вільно призначив спадкоємця, визначив юридичну долю майна. Отже, заповіт за формою та змістом відповідає вимогам чинного законодавства, а його зміст не викликає сумніву щодо дійсного волевиявлення заповідача. Враховуючи викладене, відсутні підстави для задоволення позову.

Outcome: dismissed