Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-15 00:00:00

27.10.2025 до суду надійшла зазначена позовна заява, в обґрунтування якої вказано, що відповідач [PERSON] не піклується про своїх малолітніх дітей, зловживає алкоголем, занедбав господарство, дітьми фактично опікуються родичі. Відповідно до наказів служби у справах дітей від 05.08.2025 № 36, 37, 38, дітей [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] тимчасово влаштовано до сім`ї повнолітнього брата [PERSON] , де вони перебувають і нині. Відповідач дітей не відвідує, участі у їх вихованні не бере, матеріальної допомоги не надає, зацікавленості їхньою долею не виявляє, унаслідок чого діти фактично залишилися без батьківського піклування. Ухвалою від 30.10.2025 відкрито провадження по вищевказаній справі та визначено проводити її розгляд в порядку загального позовного провадження з викликом сторін, призначено проведення підготовчого судового засідання на 19.11.2025. 19.11.2025 розгляд справи у підготовчому судовому засіданні було відкладено до 04.12.2025 в зв`язку з неявкою відповідача та відсутністю у суду відомостей про його належне повідомлення про розгляд справи. 04.12.2025 підготовче судове засідання було відкладено до 22.12.2025, у зв`язку з відсутністю у суді технічної можливості проведення судового засідання. 22.12.2015 підготовче засідання відкладено до 16.01.2026 у зв`язку з відсутністю електропостачання у суді. Представник позивача в підготовче судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином, направила до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги про позбавлення батьківських прав підтримує в повному обсязі. Відповідач відзив на позов не надав, направив суду заяву про визнання позову та розгляду справи за його відсутністю. Від виконавчого комітету Тернівської районної у місті ради надійшов на адресу суду висновок від 13.11.2025, в якому зазначено, що з батьком малолітніх дітей, [PERSON] , неодноразово проводилися профілактично-роз`яснювальні бесіди, здійснювалися виходи за місцем проживання родини, за результатами яких встановлено, що у житловому приміщенні створені недостатні умови для утримання та нормальної життєдіяльності дітей. Відповідач формально підтримував зв`язок із закладом освіти та класними керівниками дітей, однак надані рекомендації фактично не виконував, офіційно не працював та не забезпечував дітей належним матеріальним утриманням, у зв`язку з чим адміністрацією навчального закладу порушувалося питання про взяття дітей на облік як таких, що перебувають у складних життєвих обставинах. Так, 16.05.2025 спеціалістами служби у справах дітей було здійснено вихід у сім`ю відповідача, під час якого батько перебував у стані алкогольного сп`яніння, не міг самостійно піднятися з ліжка, а житло знаходилось у вкрай незадовільному санітарно-гігієнічному стані: речі та іграшки були розкидані, запас продуктів харчування та готові страви були відсутні, незважаючи на післяобідній час. З огляду на те, що перебування дітей з батьком створювало реальну загрозу їх життю та здоров`ю, органом опіки було прийнято рішення про тимчасове влаштування дітей до родички тітки, яка фактично взяла на себе повне матеріальне утримання, догляд та забезпечення потреб дітей. При цьому встановлено, що наймолодший син [PERSON] тривалий час проживав у родичів, відповідач повністю усунувся від його виховання, не підтримував з ним жодного зв`язку, що стало підставою для ухвалення окремого судового рішення про позбавлення відповідача батьківських прав щодо цієї дитини. Незважаючи на вжиті профілактичні заходи, участь міждисциплінарної команди соціального захисту дітей, відповідач не визнавав наявності проблем, поводив себе зухвало, ухилявся від лікування алкогольної залежності, не здійснював належного контролю за дітьми, унаслідок чого вони неодноразово залишалися без нагляду. Крім того, у висновку зазначено, що відповідач, отримуючи державні соціальні виплати на дітей, використовував їх не за цільовим призначенням, не надавав матеріальної допомоги родичам, у яких перебували діти, у зв`язку з чим органами соціального захисту було ініційовано припинення відповідних виплат. За період проживання дітей у родичів відповідач фактично не цікавився їхнім життям, здоров`ям та потребами, з дітьми зв`язку не підтримував, участі у їх утриманні та вихованні не брав, що підтверджується поясненнями родичів, сусідів, представників навчального закладу та медичних установ. Органом опіки та піклування також враховано, що відповідач систематично порушував право дітей на освіту та охорону здоров`я, не забезпечував проходження обов`язкових медичних оглядів та вакцинації, не створював умов для навчання, у тому числі дистанційного. З огляду на викладене, орган опіки та піклування дійшов висновку, що [PERSON] свідомо та тривалий час ухиляється від виконання батьківських обов`язків, повністю усунувся від виховання, розвитку та матеріального забезпечення дітей, унаслідок чого діти фактично залишилися без батьківського піклування, а їх повернення до відповідача суперечить їхнім найкращим інтересам. У зв`язку з цим виконком районної у місті ради вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав щодо малолітніх дітей: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Суд дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Відповідач [PERSON] є батьком малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Тернівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області 01 квітня 2014 року; [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Тернівським районним у місті Кривому Розі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області 03 грудня 2019 року; [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Тернівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області 03 березня 2016 року (а.с.10-12). Мати [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] , що підтверджується витягом з реєстру про смерть № S 1963/2023 (а.с.15-17 на звороті). З 15 липня 2016 року сторони перебували у шлюбі (а.с.14). За відомостями Реєстру Криворізької міської територіальної громади №8339 від 28.08.2025, [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , зареєстровані за адресою: [ADDRESS] (а.с.26). На підставі наказів служби у справах дітей виконавчого комітету Тернівської районної у місті ради: №38 від 05.08.2025 Про тимчасове влаштування малолітньої дитини [PERSON] в сім`ю [PERSON] ; №36 від 05.08.2025 року Про тимчасове влаштування малолітньої дитини [PERSON] в сім`ю [PERSON] ; №37 від 05.08.2025 року Про тимчасове влаштування малолітньої дитини [PERSON] в сім`ю [PERSON] , які ґрунтуються на заявах [PERSON] про тимчасове влаштування дітей до його сім`ї, встановлено, що: мати дітей [PERSON] померла [INFO] на території Федеративної Республіки Німеччина. Батько [PERSON] , 1969 року народження, ухиляється від виконання батьківських обов`язків, не забезпечує належних умов життя, навчання та розвитку дітей, зловживає алкогольними напоями, не бере участі у вихованні дітей, не здійснює їх матеріального утримання, не співпрацює зі службою у справах дітей виконавчого комітету Тернівської районної у місті ради м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, не має постійного місця роботи та доходу. Поведінка батька негативно впливає на фізичний та емоційний стан дітей, не створює безпечного і стабільного середовища для їх проживання, у зв`язку з чим зазначеною службою готується позовна заява до Тернівського районного суду м. Кривого Рогу про позбавлення його батьківських прав. Тимчасове влаштування малолітніх дітей у сім`ю [PERSON] здійснено до вирішення питання про повернення дітей на виховання батькові або надання їм відповідного соціально-правового статусу, що відповідає найкращим інтересам дітей (а.с. 27-29). У наданій характеристики, виданої головою квартального комітету житлового масиву В-Терни на запит служби у справах дітей виконавчого комітету Тернівської районної у місті ради, зазначено, що [PERSON] , [INFO] , який проживає у [ADDRESS] є вдівцем та має чотирьох неповнолітніх дітей. Після смерті дружини він почав зловживати алкогольними напоями, батьківські обов`язки щодо виховання та утримання дітей виконує неналежним чином, належної уваги дітям не приділяє, не проявляє турботи про їх фізичний, емоційний та соціальний розвиток. Фактичний догляд за дітьми здійснюють родичі (а.с.30). З характеристики Криворізької гімназії №40 КМР встановлено, що родина малолітніх [PERSON] ( [INFO] ) та [PERSON] ( [INFO] ) перебуває у складних житлово-побутових і соціальних умовах. Діти проживали з батьком, [PERSON] , який не працює, не забезпечує їхніх потреб у харчуванні, одязі та навчанні, а житлові умови оцінюються як незадовільні. Вказано, що діти потребують постійного догляду та педагогічної підтримки. [PERSON] має труднощі у самостійному навчанні, [PERSON] старанна, врівноважена, відповідальна, дотримується правил закладу. Сім`я характеризується як соціально нестійка, а батько не бере участі у вихованні дітей, що створює загрозу їхньому розвитку та найкращим інтересам. На даний час діти проживають у [PERSON] , яка забезпечує їх догляд, харчування, навчання та належне виховання (а.с.31-33). В поясненнях [PERSON] зазначено, що вона є рідною сестрою покійної [PERSON] , а діти [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] з 16.05.2025 року проживають разом із нею за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] підтвердила, що несе відповідальність за їхній догляд та виховання. Вона пояснила, що діти були тимчасово вилучені службою у справах дітей у зв`язку з неналежними умовами проживання у батька [PERSON] , який перебував у стані алкогольного сп`яніння, не забезпечував дітей належним харчуванням, одягом та медичним доглядом, а також не брав участі у їхньому вихованні (а.с.34-35 на звороті). Аналогічні дані підтвердили сусідки: [PERSON] та [PERSON] , які засвідчили, що батько дітей не цікавився їхнім життям, не забезпечував їхні потреби та не підтримував контакт із дітьми. Діти постійно перебувають під опікою [PERSON] , яка забезпечує їх харчуванням, одягом, доглядом та належним вихованням (а.с.36-36 на звороті, 37). В поясненнях [PERSON] зазначено, що його трирічний син [PERSON] проживає у двоюрідної сестри [PERSON] через тяжкий стан здоров`я матері. [PERSON] не заперечує проти позбавлення його батьківських прав щодо сина (а.с.38). В поясненнях [PERSON] зазначено, що він є рідним братом [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . За його словами, після виїзду матері до Німеччини та її смерті діти залишалися з батьком, який не забезпечував належного догляду, не використав отримані виплати на дітей, часто залишав їх голодними та неохайними. У травні 2025 року всі діти почали постійно проживати у [PERSON] , яка забезпечує їх повсякденні потреби, виховання, підготовку до самостійного життя та дозвілля. Діти не підтримують контакт із батьком і не виявляють бажання повертатися до його опіки (а.с.39, 39 на звороті). Актами обстеження умов проживання від 13.12.2024, 14.03.2025, 16.05.2025, 23.06.2025, 04.07.2025, 25.07.2025, 05.08.2025, 20.09.2025, за адресою: [ADDRESS] , складеними представниками служби у справах дітей виконкому Тернівської районної у місті ради, встановлено, що під час відвідування сім`ї [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , було зафіксовано непоодинокі порушення санітарно-гігієнічного стану житла: присутній неприємний запах, мінімальна кількість запасів продуктів харчування, брудна підлога та посуд, розкидані речі. Діти мали дві окремі кімнати з окремими ліжками та місцем для навчання, проте вони потребували додаткового прибирання та упорядкування. На момент обстеження [PERSON] перебував у нетверезому стані і не міг підійнятися з ліжка, через що не забезпечував належного догляду за дітьми. Відповідач забезпечував догляд за дітьми лише під постійним контролем спеціалістів служби у справах дітей та адміністрації навчального закладу, проте демонстрував байдуже ставлення до їхнього життя та розвитку, не дотримувався санітарних норм і залишав дітей без нагляду під час тривалих періодів вживання алкоголю, а рекомендації щодо кодування та працевлаштування виконані не були. Зважаючи на загрозу для здоров`я дітей, [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] тимчасово передано на проживання до рідної тітки [PERSON] , яка забезпечує їх харчуванням, догляд, медичне обслуговування та належні умови для навчання і розвитку (а.с.18-23). Наказами № 40, 41, 42 від 22.05.2025 служби у справах дітей виконавчого комітету Тернівської у місті ради про постановку на облік дитини, яка перебуває в складних життєвих обставинах, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , останніх поставлено на облік як таких, що перебувають у складних життєвих обставинах, оскільки проживають у сім`ї, в яких батько ухиляється від виконання батьківських обов`язків (а.с.45-47). Рішенням Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20.10.2025 [PERSON] було позбавлено батьківських прав у відношенні його малолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а.с.42). У висновку виконкому Тернівської у місті ради викладені факти, які підтверджують, що відповідач [PERSON] систематично ухиляється від виконання батьківських обов`язків, не забезпечує належного догляду, виховання, освіти та матеріального утримання своїх малолітніх дітей [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Встановлено, що відповідач не цікавиться їхнім життям та здоров`ям, не підтримує контакт, не сприяє належному навчанню, не забезпечує проходження обов`язкових медичних оглядів та вакцинації, зловживає алкоголем та не виконує рекомендації освітніх і соціальних служб. Під час перевірок у сім`ї відповідача встановлено, що житлові умови є незадовільними: приміщення перебуває в антисанітарному стані, відсутні належні харчові та побутові ресурси, діти залишалися без належного нагляду. Наймолодший син, [PERSON] , тривалий час проживав у родичів, батько не підтримував із ним контакт і не брав участі у вихованні. З огляду на викладене, орган опіки та піклування дійшов висновку, що повернення дітей до відповідача створює реальну загрозу їхньому життю, здоров`ю та розвитку, і тому доцільним є позбавлення [PERSON] батьківських прав щодо зазначених малолітніх дітей (а.с.67-72). Вирішуючи заявлені позивачем вимоги по суті, суд виходить з такого. Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Статтею 51 Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно з частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» (далі - Закон) кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до частин 1, 2 ст. 12 Закону виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини (частина друга статті 15 Закону). Відповідно до ч. 7 ст. 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Стаття 9 Конвенції про права дитини покладає на держави-учасниці обов`язок забезпечувати те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до статті 18 цієї Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Забезпечення найкращих інтересів дитини дії та рішення, що спрямовані на задоволення індивідуальних потреб дитини відповідно до її віку, статі, стану здоров`я, особливостей розвитку, життєвого досвіду, родинної, культурної та етнічної належності та враховують думку дитини, якщо вона досягла такого віку і рівня розвитку, що може її висловити. Як зазначено у ст. 15 СК України, сімейні обов`язки є такими, що тісно пов`язані з особою, а тому не можуть бути перекладені на іншу особу; невиконання або ухилення від виконання сімейного обов`язку може бути підставою для застосування наслідків, встановлених цим Кодексом або домовленістю (договором) сторін. Згідно зі ст. 121 СК України, права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану. Стаття 150 СК України встановлює обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини та передбачає, що батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Зокрема, пунктом 2 частини першої статті 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти (Постанова ВС від 6 травня 2020 року у справі № 641/2867/17-ц, Постанова ВС від 9 листопада 2020 року у справа № 753/9433/17, Постанова ВС від 8 грудня 2021 року у справі N 311/563/20). Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. У рішенні від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України» (MAMCHUR v. UKRAINE), заява № 10383/09, пункт 100, ЄСПЛ зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Суд акцентував увагу, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини. Отже, при вирішенні питання про позбавлення батьківських прав відповідача необхідно впевнитись не лише у невиконанні ним своїх обов`язків щодо виховання дитини, а і встановити, що він ухиляється від виконання своїх обов`язків та нехтує ними свідомо. Позбавлення батьківських прав є крайньою мірою відповідальності, а це означає, що застосовується така міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявились безрезультатними. При розгляді справи суд на перше місце ставить «якнайкращі інтереси дитини», оцінка яких включає знаходження балансу між усіма елементами, необхідними для прийняття рішення. Частиною 1 статті 165 СК України передбачено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. При цьому суд виходить з вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України, відповідно до яких цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, і кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суть доказів, їх належність, допустимість, достовірність та достатність, оцінка їх судом та умови їх розгляду судом визначені статтями 76-80 ЦПК України. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України). За таких обставин, суд переконаний, що свідоме і тривале нехтування відповідачем своїми батьківськими обов`язками щодо дітей є наслідком винної поведінки відповідача та є підставою для позбавлення її батьківських прав. Суд вважає, що позбавлення батьківських прав відповідача буде відповідати інтересам дітей, оскільки відповідач в подальшому буде позбавлений можливості негативно впливати на психіку дітей до моменту зміни ним свого ставлення відносно дитини та поновлення у встановленому порядку батьківських прав. Як встановлено вище, відповідач по справі не займається вихованням дітей та ухиляється від виконання батьківських обов`язків, не виявляє до них будь-якої батьківської уваги та турботи. Сукупність встановлених обставин справи, визнання відповідачем позовних вимог, досліджених судом доказів, свідчить про те, що відповідач не оспорює свого безвідповідального ставлення до виховання своїх дітей, ухиляється від виконання своїх обов`язків по їх вихованню. За таких обставин, суд дійшов висновку, що [PERSON] не виконує своїх батьківськи обов`язків відносно малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , що є підставою для позбавлення його батьківських прав. Положенням ч.4 ст.200 ЦПК України передбачено, що ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому статтею 206 цього кодексу. Статтею 206 ЦПК України передбачено, що відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову в прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Оскільки визнання відповідачем позов у даному випадку не суперечить закону та не порушує права свободи та інтереси інших осіб, тому суд дійшов висновку про прийняття визнання позову відповідачем та про винесення рішення по суті справи у підготовчому засіданні. Суд вважає за необхідне роз`яснити відповідачу його право на звернення до суду із заявою про надання права на побачення з дітьми відповідно до ст. 168 СК України, якщо це не причинить шкоди їх життю, здоров`ю та моральному вихованню, за умови присутності іншої особи, що в свою чергу, на думку суду, буде стимулювати відповідача до виправлення та надасть можливість в майбутньому, при наявності бажання, звернутись до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Відповідно до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України та ст.4 Закону України «Про судовий збір» з відповідача підлягає також стягненню в дохід держави судовий збір у розмірі 1 331, 20 грн. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved