Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-11 00:00:00

Позивач [PERSON] , 09.09.2025 звернулася в суд з позовом про розірвання шлюбу між нею та відповідачем [PERSON] , який було укладено 16.06.2005 та від якого у сторін народилось двоє дітей: дочка [PERSON] , [INFO] , яка на даний час є повнолітньою та син [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначила, що подружнє життя у сторін не склалося, зникли почуття взаєморозуміння. Сторони не ведуть спільного господарства, не підтримують подружніх стосунків. Вважає, що шлюб між ними існує формально, а тому просить його розірвати. Проти надання строку на примирення заперечує. Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12 вересня 2025 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідач [PERSON] відзиву на позов не подавав. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надіслала суду заяву про розгляд справи у її відсутності позовні вимоги підтримує повністю та просить суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про дату, час та місце судового розгляду, що підтверджується документально. Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, суд зі згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.280 ЦПК України. Суд, дослідивши та оцінивши докази по справі, встановив [PERSON] та [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі із 16 вересня 2005 року, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 16 червня 2005 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області. У даному шлюбі народилося двоє дітей: дочка - [PERSON] , [INFO] , яка на даний час є повнолітньою та син - [PERSON] , [INFO] . Судом із змісту позову з`ясовано, що сторони тривалий час не підтримують подружніх стосунків, не ведуть спільного господарства, втратили почуття взаєморозуміння. Сумісне життя подружжя і збереження сім`ї є неможливим. Шлюб існує лише формально. Позивач не бажає перебувати у шлюбі із відповідачем. Відповідно до вимог ст. ст. 111, 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність неповнолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Згідно із ч.1 ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.1 ст.55 СК України, дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Положеннями частини третьої та четвертої статті 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням прав дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість. За таких обставин, суд вважає, що шлюб слід розірвати так, як подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, оскільки порушує її особисті права та законні інтереси. На підставі наведеного та

Outcome: approved