Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-18 00:00:00

[PERSON] звернувсядо суду з указаним позовом, в якому просить стягнути з відповідачана свою користь в порядку спадкування за законом неодержану за життя батьком [PERSON] , який помер [INFO] , заборгованість згідно рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 23.09.2021 року в розмірі 256 824,23 грн. В обґрунтування вимог вказано, що рішенням Житомирського окружного адміністративного суду у справі №240/18166/21 зобов`язано ГУ ПФУ в Житомирській області здійснити з 10.02.2021 нарахування та виплату підвищення до пенсії [PERSON] , як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення, у розмірі, визначеному статтею 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», що дорівнює двом мінімальним заробітним платам, згідно із законом України «Про Державний бюджет України на відповідний рік. Як слідує зі змісту позову, [INFO] [PERSON] помер та позивач як спадкоємець за закономприйняв спадщину. Із відповіді Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області вбачається, що виплата заборгованості, щодо розміру заборгованості за рішенням суду становить 256 824,23 грн.На переконання позивача, його право на отримання недоотриманих пенсійних виплат після смерті [PERSON] відповідачем порушено та підлягає судовому захисту, так як у нього відсутня інша можливість захистити порушене право. Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 01.07.2025 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, розгляд якої постановлено проводити за правилами загального позовного провадження. 18.08.2025 року від представника відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого останній просить відмовити у задоволенні позовних вимог за безпідставністю та необґрунтованістю (а.с. 26-29). Представник зазначив, що позивач у справі не звертався до органу пенсійного фонду із заявою про отримання коштів після смерті батька в порядку, який визначений Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», котрий затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 27.12.2005 № 22-1, тобто [PERSON] проігнорував вимоги встановленого законом порядку для отримання таких пенсійних виплат в позасудовому порядку, натомість позивач одразу звернувся до суду з відповідним позовом. Представник відповідача вказує на те, що з 01.01.2013 року набув чинності Закон України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», яким передбачено порядок виконання рішень суду про стягнення коштів, де боржником є державний орган, шляхом списання Державною казначейською службою України в межах бюджетних призначень коштів з рахунків такого державного органу, саме органом ДВС в порядку виконання повинно вирішуватись питання внесення даних про судове рішення до реєстру рішень, виконання яких гарантується державою. Представник відповідача вказує також на те, що з 01.04.2021 року набула чинності постанова Кабінету Міністрів України від 16.12.2020 року № 1279 «Деякі питання організації виплати пенсій та грошової допомоги», якою внесено зміни до Порядку виплати пенсій та грошової допомоги через поточні рахунки в банках, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.1999 року № 1596. Постановою одночасно внесено зміни до підпункту 4 пункту 4 Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.07.2014 року № 280, відповідно до яких саме на Пенсійний фонд України, а не його територіальні органи, покладене завдань забезпечити своєчасне та у повному обсязі фінансування виплат пенсій. Представник зазначає, що відносно [PERSON] як первісного позивача по справі 240/18166/21 органом пенсійного фонду здійснено нарахування підвищення до пенсії на суму 256 824,23 грн. В судове засідання позивач не з`явився, просив розгляд справи проводити без його участі. Представник відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Вивчивши й дослідивши письмові матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності та кожен окремо, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що позивач по справі [PERSON] є сином [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 9). Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 23.09.2021 року, у справі №240/18166/21 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області здійснити із 10 лютого 2021 року нарахування та виплату підвищення до пенсії [PERSON] як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення, у розмірі, визначеному статтею 39 Закону України від 28 лютого 1991 року №796-XII «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», що дорівнює двом мінімальним заробітним платам (згідно із законом про Державний бюджет України на відповідний рік) (а.с. 5-7). На підставі рішення суду видано виконавчий лист (а.с. 13 ). [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с. 8). Згідно з довідкою Овруцької державної нотаріальної контори від 28.02.2025 №503/02-14 позивач [PERSON] являється спадкоємцем за законом після померлого [INFO] [PERSON] (а.с. 10). Листом від 07.04.2025 Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області повідомило [PERSON] , що на виконання рішення суду було проведено перерахунок пенсії [PERSON] , в межах покладених судом зобов`язань, з урахуванням повноважень, наданих чинним законодавством. Сума доплати по перерахунку за період з 10.02.2021 по 31.01.2024, з урахуванням виплачених сум становить 256824,23 грн. (а.с. 11). Відповідно до розрахунку суми, що підлягає виплаті по пенсійній справі 063550001174 [PERSON] , на виконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 23.09.2021 у справі №240/18166/21 щодо нарахування та виплати підвищення до пенсії непрацюючим пенсіонерам, які проживають на територіях радіоактивного забруднення, за період з 10.02.2021 по 31.01.2024, який здійснений ГУ ПФУ у Житомирській області та долучений відповідачем до відзиву, сума доплати становить 256 824,23 грн. (а.с. 35). Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно зі ст. 1227 ЦК України, суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомогу зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Тлумачення статті 1227 ЦК України свідчить, що: - цією нормою встановлено сингулярне правонаступництво членів сім`ї спадкодавця на отримання належних йому та неотриманих ним за життя грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат. Указані суми включаються до складу спадщини лише у разі відсутності у спадкодавця членів сім`ї чи їх відмови від права на отримання вказаних сум. Специфіка правонаступництва прав на отримання сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат обґрунтовується необхідністю: а) створення умов для охорони майнових інтересів членів сім`ї спадкодавця в разі, коли вони не є його спадкоємцями; б) забезпечення можливості реалізації права на одержання членами сім`ї спадкодавця належних йому грошових коштів без дотримання передбаченої ЦК України процедури оформлення спадщини; - право на одержання грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат виникає у членів сім`ї спадкодавця внаслідок вказівки закону (стаття 1227 ЦК України) та додаткового юридичного факту - смерті спадкодавця. Окрім цього, звичайно, необхідно що б спадкодавець не реалізував належне йому право на отримання певних сум. Причини, через які ці суми не були отримані, можуть бути різноманітними, але закон не надає їм юридичного значення. Моментом, з якого виникатимуть права на отримання виплат, буде момент смерті спадкодавця. Законодавець не вказує, що перехід права на отримання цих сум є спадкуванням, а члени сім`ї - спадкоємцями. Це має важливе значення, оскільки дозволяє зробити висновок, що на набуття права на одержання грошових сум відповідно до статті 1227 ЦК України не поширюються норми про спадкування за заповітом або законом, зокрема, щодо усунення від спадкування (стаття 1224 ЦК України), прийняття, строків прийняття та оформлення спадщини, врахування цих сум при визначенні розміру обов`язкової частки (стаття 1241 ЦК України), задоволення вимог кредиторів (стаття 1281 ЦК України). Відповідно, при включенні зазначених прав до складу спадщини їх спадкування має відбуватися за правилами, встановленими для спадкування за заповітом або законом; - право на перерахунок певних виплат, яке мав винятково спадкодавець, що був їх одержувачем, оскільки така можливість пов`язана з його суб`єктивним правом (зокрема, право на страхові виплати). Саме тому у членів сім`ї спадкодавця або ж у спадкоємців не виникає права вимагати перерахунку відповідних сум. Теж саме стосується і випадку вимагати призначення тієї чи іншої виплати. Тому потрібно відмежовувати ситуації при застосуванні положень статті 1217 ЦК України, за яких члени сім`ї чи спадкоємці вимагають перерахунку чи призначення певних виплат та випадки, за яких спадкодавцю неправомірно припиняють ті чи інші виплати. Згідно зі ст. 91 Закону України «Про пенсійне забезпечення», суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини. При зверненні кількох членів сім`ї належна їм сума пенсії ділиться між ними порівну. Зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшли не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера. За положеннями ст. 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали. Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини. Аналіз досліджених судом доказів та встановлених обставин дає можливість зробити висновок про те, що позивач як спадкоємець за законом, який в установленому законом порядку прийняв спадщину після смерті [PERSON] , має право на присуджені йому судом, але не отримані ним за життя кошти. У постанові від 27.11.2019 року у справі №2-а/1741/2009 Верховний Суд дійшов до висновку, що захист прав спадкоємців на отримання призначених, але не отриманих спадкодавцем пенсії, повинен відбуватися шляхом звернення з позовом до органу Пенсійного фонду в порядку цивільного судочинства, а не шляхом заміни сторони у виконавчому провадженні, яке закінчено. Судом встановлено, що позивач, як спадкоємець після смерті батька [PERSON] , має право на отримання невиплачених пенсійних виплат, на підставі положень ст. 1227 ЦК України, норм ст. 91 Закону України «Про пенсійне забезпечення», ст. 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Таким чином, на переконання суду, право позивача на отримання недоотриманої пенсії після смерті [PERSON] відповідачем порушено і підлягає судовому захисту, так як у позивача відсутня інша можливість захистити порушене право. Матеріали справи не містять доказів, що відповідач визнає право позивача на отримання пенсійних виплат, що ставить під обґрунтований сумнів можливість захистити його право на їх отримання в позасудовому порядку. Крім того, безпідставним є посилання представника відповідача на відсутність бюджетних коштів для виконання відповідачем свого зобов`язання, оскільки це не може бути підставою для відмови у захисті порушеного права. Аналогічна правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду від 18.04.2018 року у справі № 743/1216/17. Європейський Суд з прав людини у рішеннях проти України також вказував, що органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів, як на причину невиконання своїх зобов`язань, зокрема у справі "Кечко проти України" від 08.11.2005 року. Таким чином, позов підлягає задоволенню та з ГУ ПФУ в Житомирській області на користь [PERSON] підлягають стягненню недоотримані за життя його батьком [PERSON] , який помер [INFO] , пенсійні виплати в розмірі 256 824,23 грн., розмір яких підтверджений належними та допустимими доказами. Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 2 569,00 грн. судового збору, сплаченого позивачем при зверненні до суду.

Outcome: approved