Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-12 00:00:00

У липні 2025 року представник заявника звернувся до суду з вказаною заявою, посилаючись на те, що заявник [PERSON] є донькою [PERSON] , [INFO] . 10.12.2022 [PERSON] призначено на посаду старшого навідника 1 розрахунку (ДШКМ) 1 кулеметного відділення кулеметного взводу [NUMBER] стрілецького батальйону військової частини [NUMBER] . [INFO] під час виконання бойового завдання на позиції «ШАХТА», біля м. Бахмут Донецької області в результаті бойового зіткнення з ворожими силами противника військовослужбовець військової частини [NUMBER] [PERSON] - зник безвісті за обставин, що загрожували йому смертю та, які дають підстави припустити його загибель у зв`язку з воєнними діями. За фактом безвісті зникнення військовослужбовця [PERSON] наказом командира військової частини [NUMBER] було призначено службове розслідування, яким підтверджені обставини зникнення безвісті військовослужбовця [PERSON] , встановлено, що в діях останнього відсутні ознаки кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 429, 430 КК України. 30.12.2022 за фактом зникнення безвісті військовослужбовця [PERSON] , який перебував в зоні проведення бойових дій розпочато кримінальне провадження № 12022120000001132 з правовою кваліфікацією ч.1 ст. 115 КК України, яке перебуває в провадженні СВ Бахмутського РВП ГУ НП в Донецькій області. З матеріалів кримінального провадження встановлено, що орган досудового слідства не володіє жодною інформацією щодо місцезнаходження та долі військовослужбовця [PERSON] . Згідно відповіді Координаційного штабу з питань поводження з військовослужбовцями від відомості про перебування в полоні держави-агресора рядового [PERSON] , [INFO] - відсутні. Заявниця бажає увіковічити пам`ять свого батька, оформити свої спадкові права, а також має намір реалізувати своє право на отримання одноразової грошової допомоги відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану». Просила суд оголосити [PERSON] померлим, місцем смерті вважати м. Бахмут Донецької області, датою смерті [INFO] . Ухвалою суду від 04.08.2025 було відкрито провадження у вказаній справі із призначенням судового засідання. Ухвалою суду від 16.09.2025 залучено до участі у справі у якості заінтересованої особи військову частину [NUMBER] . Представник заявника в судовому засіданні на задоволені заяви наполягав, просив задовольнити. Представник Міністерства оборони України в судове засідання не з`явився, заявою від 16.09.2025 просив справу розглядати за його відсутності. Представники Центрально-Міського відділу ДРАЦС у Криворізькому районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) та військової частини [NUMBER] в судове засідання не з`явилися, про час розгляду справи повідомлялися належним чином. Заслухавши пояснення представника заявника, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні ним правовідносини. Так, в ході судового розгляду встановлено та підтверджується матеріалами справи, що відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 24.01.1992 року, батьками [PERSON] , [INFO] є [PERSON] та [PERSON] (а.с.13). Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 09.04.2011, [PERSON] 09.04.2011 уклала шлюб з [PERSON] , прізвище дружини після укладення шлюбу [PERSON] (а.с. 14). З повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження від 18.09.2025 вбачається, що [PERSON] , [INFO] є батьком [PERSON] , [INFO] (а.с. 98-99). З повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб від 18.09.2025 вбачається, що [PERSON] , [INFO] та [PERSON] уклали шлюб 02.03.1991 року, прізвище дружини після реєстрації шлюбу [PERSON] (а.с. 100-101). Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого 17.06.2008 року, [PERSON] померла [INFO] (а.с. 12). Оголошення фізичної особи померлою (смерть in absentia) це судове визнання померлою фізичної особи, щодо якої за місцем її постійного проживання немає будь-яких відомостей про місце перебування протягом встановленого законом строку. У правовому контексті оголошення фізичної особи померлою є припущенням її смерті (praesumptio mortis), що має наслідком припинення правосуб`єктності. Суд під час оголошення фізичної особи померлою достеменно не може встановити факт її смерті, а лише припускає це на підставі непрямих доказів або у зв`язку із тривалою безвісною відсутністю. Оголошення фізичної особи померлою є юридичною фікцією, техніко-правовим прийомом, за якого суд визнає дійсними юридичні факти і обставини, які не підтверджуються неспростовними доказами через брак останніх або їх недостатність. Тому оголошення фізичної особи померлою це ствердження судовим рішенням припущення про смерть цієї особи, тобто констатація високого ступеня ймовірності смерті. Підставою для оголошення особи померлою є не факти (докази), які напевне свідчать про її загибель, а обставини, що дають підставу припускати смерть такої особи. Законодавець розрізняє дві підстави оголошення судом фізичної особи померлою: загальну та спеціальну. Відповідно до частини першої статті 46 ЦК України фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, протягом шести місяців, а за можливості вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру протягом одного місяця після завершення роботи спеціальної комісії, утвореної внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. За змістом частини другої статті 46 ЦК України фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців. У частині першій статті 46 ЦК України міститься загальна норма: «фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років» та дві спеціальні: «якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, протягом шести місяців» та «за можливості вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру протягом одного місяця після завершення роботи спеціальної комісії, утвореної внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру». У частині другій статті 46 ЦК України законодавець навів дві спеціальні норми: «фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій» (речення перше) та «з урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців» (речення друге). Відповідно у ситуації, коли внаслідок збройної агресії рф проти України фізична особа пропала безвісти, суд має право оголосити цю фізичну особу померлою відповідно до частини другої статті 46 ЦК України саме на підставі цих приписів (за умови доведеності зазначених обставин), використовуючи ці норми як спеціальні. Приписи частини другої статті 46 ЦК України пов`язують оголошення фізичної особи померлою у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, а не у зв`язку з воєнним станом як таким. Потрібно наголосити на тому, що законодавець розмежовує категорії «воєнні дії», «збройний конфлікт» і «воєнний стан». Частина друга статті 46 ЦК України послуговується категоріями «воєнні дії» і «збройний конфлікт», а не «воєнний стан». Тому немає підстав пов`язувати початок перебігу строків, зазначених у частині другій статті 46 ЦК України, із введенням, припиненням або скасуванням воєнного стану в Україні. Правова мета встановлення спеціальних строків полягає в тому, що визначені частиною другою статті 46 ЦК України два роки від дня закінчення воєнних дій, збройного конфлікту або шість місяців потрібні для розшуку особи та вжиття заходів для її повернення із зони воєнних дій, збройного конфлікту або з інших держав і територій. Дворічний або шестимісячний строки обумовлені тим, що в багатьох випадках під час воєнних дій, збройних конфліктів загибель або зникнення осіб відбувається в умовах невизначеності, на територіях, де тривають активні бойові дії, або в тимчасово окупованих регіонах, що ускладнює вирішення питання розшуку фізичної особи. І навіть за наявності цих строків очевидність щодо зникнення безвісти або загибелі особи може залишатися невідомою. Однак саме для розв`язання таких проблем і застосовуються юридичні фікції. Речення друге частини другої статті 46 ЦК України не конкретизує обставини, за яких суд може застосувати скорочений шестимісячний строк замість дворічного, зазначеного у реченні першому цієї частини. Водночас суд може послатися на шестимісячний строк у разі наявності істотних підстав для припущення, що фізична особа загинула внаслідок воєнних дій, збройного конфлікту, і без обґрунтованих підстав очікувати, що з часом обставини зміняться або з`являться нові дані щодо місцезнаходження цієї особи. Визначення шести місяців як мінімально потрібного строку відображає необхідність обґрунтованого періоду для пошуку зниклої особи, враховуючи особливі обставини зникнення, зокрема під час активних бойових дій. Встановлення такого строку дозволяє зменшити ймовірність того, що особа, яка може бути ще живою, буде передчасно визнана померлою. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 11.12.2024 року у справі № 755/11021/22 зауважила, що словосполучення «від дня закінчення воєнних дій», особливо у контексті широкомасштабної збройної агресії рф проти України, потрібно розуміти як визначення строку тривалістю в шість місяців, який потрібно обраховувати передусім від дня закінчення активних бойових дій на певній території України. Тому суд, зважаючи на конкретні обставини справи, повинен застосовувати норми права, які сприяють досягненню справедливого та передбачуваного результату. Правило про мінімальний шестимісячний строк дозволяє використовувати правові приписи до специфічних умов з огляду на активні бойові дії, соціальний контекст і правову невизначеність, яка виникає внаслідок збройної агресії рф. Велика Палата Верховного Суду виснувала, що шість місяців, які визначені в реченні другому частини другої статті 46 ЦК України, мають відраховуватися від дня закінчення активних бойових дій на місці (на території) ймовірної загибелі фізичної особи, що дозволятиме надати правову охорону людям, які постраждали від війни та у яких у зв`язку з вірогідною смертю зниклої фізичної особи виникають певні цивільні права та правомірні інтереси, і забезпечуватиме правову справедливість. Конкретні воєнні дії мають територіальну і часову характеристики. Джерелом офіційної інформації про ці характеристики є Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затверджений наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22 грудня 2022 року № 309 (далі Наказ № 309). У цьому Наказі № 309 зазначені (1) території, на яких ведуться (велися) бойові дії, зокрема: (а) території можливих бойових дій; (б) території активних бойових дій; (в) території активних бойових дій, на яких функціонують державні електронні інформаційні ресурси; (2) тимчасово окуповані рф території України. До того ж цей Наказ містить інформацію про дату початку та завершення бойових дій на відповідній території. Отже, суди можуть використовувати дані, зокрема з Наказу № 309, для визначення часових характеристик ведення воєнних дій на конкретній території України. Відповідно до Наказу Міністерства розвитку громад та територій України № 376 від 28.02.2025 визнано таким, що втратив чинність Наказ № 309 та затверджено Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією. Відповідно до вказаного переліку код UA14020010010059145 м. Бахмут Бахмутської міської територіальної громади датою припинення можливості бойових дій є 12.12.2023. У постанові справі Великої Палати Верховного Суду від 11.12.2024 року у справі № 755/11021/22 зазначено, що з урахуванням конкретних обставин справи суд може розпочати відлік шестимісячного строку для оголошення особи померлою від дня настання події, яка спричинила загибель фізичної особи, у разі якщо ця подія відбулася за межами території ведення активних бойових дій, проте є наслідком воєнних дій. Відповідно до статті 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 76 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно витягу з наказу командира військової частини [NUMBER] (по стройовій частині) № 344, на виконання указу Президента України від 24.02.2022 №69/2022 «Про загальну мобілізацію» та мобілізаційної Директиви Командувача оперативного командування « [INFO] » ЗСУ від 16.02.2022 №42-Т - солдата, призваного 07.12.2022 під час загальної мобілізації, [PERSON] , який прибув із [INFO] - призначено на посаду старшого навідника 1 розрахунку (ДШКМ) 1 кулеметного відділення кулеметного взводу [NUMBER] стрілецького батальйону військової частини [NUMBER] (а.с. 33). 17.12.2022 під час виконання бойового завдання на позиції «ШАХТА», біля м. Бахмут Донецької області в результаті бойового зіткнення з ворожими силами противника військовослужбовець військової частини [NUMBER] [PERSON] - зник безвісті, що підтверджується витягом з журналу бойових дій (відповідно до якого видано довідку про безпосередню участь Особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів Держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України №101 від 11.02.2023), рапортом командира [NUMBER] стрілецького батальйону військової частини [NUMBER] [PERSON] про зникнення безвісті, а також поясненнями військовослужбовців військової частини [NUMBER] солдата [PERSON] та солдата [PERSON] (а.с. 31,32,34). Із пояснень військовослужбовців встановлено, що 17.12.2022 в районі населеного пункту Бахмут Донецької області, на позиції «ШАХТА», о 08:00 годин ранку підрозділ вступив в бій з противником, який вів по їх позиціям обстріл з автоматичної та мінометної зброї. Військові російської федерації розпочали масований наступ. Тримаючи оборону, у військовослужбовців, серед яких був [PERSON] , почали закінчуватись набої. В результаті чого, під час бою, надійшла команда про відхід на запасні позиції. Під час відходу вищеназвані військовослужбовці звернули увагу на відсутність старшого навідника 1 розрахунку (ДШКМ) 1 кулеметного відділення кулеметного взводу [NUMBER] стрілецького батальйону військової частини [NUMBER] рядового [PERSON] . Подальша доля останнього їм не відома (а.с.31,32). Таким чином військовослужбовець [PERSON] зник безвісти за обставин, що загрожували йому смертю та, які дають підстави припустити його загибель у зв`язку з воєнними діями. За фактом безвісті зникнення військовослужбовця [PERSON] наказом командира військової частини [NUMBER] (з адміністративно-господарської діяльності) № 268 від 02.02.2023 - призначено службове розслідування (а.с.26,27). 13.02.2023 наказом командира військової частини [NUMBER] (з основної діяльності) №281 службове розслідування завершено (а.с.36). Службовим розслідуванням в повному обсязі підтверджені вищевикладені обставини зникнення безвісті військовослужбовця [PERSON] . Крім того встановлено, що в діях останнього відсутні ознаки кримінальних правопорушень, передбачених ст. 429 КК України «Самовільне залишення поля бою або відмова діяти зброєю» та ст. 430 КК України «Добровільна здача в полон». Будь-яких інших неправомірних дій з боку рядового [PERSON] не встановлено. Як наслідок, [PERSON] вважається таким, що зник безвісті 17.12.2022 в районі населеного пункту Бахмут Донецької області під час виконання обов`язків військової служби в зоні ведення бойових дій по відсічі збройної агресії російської федерації (а.с.28,30). 30.12.2022 за фактом зникнення безвісті військовослужбовця [PERSON] , який перебував в зоні проведення бойових дій розпочато кримінальне провадження № 12022120000001132 з правовою кваліфікацією ч.1 ст. 115 КК України, яке перебуває в провадженні СВ Бахмутського РВП ГУ НП в Донецькій області (а.с. 44). Орган досудового слідства не володіє жодною інформацією щодо місцезнаходження та долі військовослужбовця [PERSON] , що підтверджується рапортом старшого оперуповноваженого УКР ГУНП у Кіровоградській області (а.с. 50). Згідно відповіді на адвокатський запит від 09.07.2025, командиром військової частини [NUMBER] констатовано, що штабом військової частини [NUMBER] оформлено звернення до Об`єднаного Центру з пошуку та звільнення полонених Служби Безпеки України, Офісу уповноваженого з питань осіб, зниклих безвісти за особливих обставин, державного підприємства «Український Національний Центр Розбудови Миру» та до Координаційного штабу з питань поводження з військовополоненими. З відповіді Координаційного штабу з питань поводження з військовослужбовцями від 23.05.2025 вбачається, що відомості про перебування в полоні держави-агресора рядового [PERSON] , [INFO] відсутні (а.с.40,41). Враховуючи наведене, суд вважає встановленим, що [PERSON] загинув під час виконання бойового спеціального завдання в зоні ведення бойових дій, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби та захистом Батьківщини. З приводу дати смерті, враховуючи положення ч. 3 ст. 46 ЦК України, за якими фізична особа, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави припустити її загибель від певного нещасного випадку або у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена померлою від дня її вірогідної смерті, суд дійшов висновку, що датою смерті [PERSON] слід вважати [INFO] . Суд також враховує, що з моменту зникнення особи та до моменту розгляду заяви судом минуло понад 6 місяців. Протягом тривалого часу відсутні будь-які відомості про особу, її можливе перебування у полоні або будь-яких відомостей, що особа є живою. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення вимог заявника та оголошення [PERSON] померлим, місцем смерті вважати м. Бахмут Донецької області, датою смерті [INFO]

Outcome: approved