Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-14 00:00:00

02.01.2025 керівник Бердичівської окружної прокуратури Житомирської області звернувся до суду з позовом, у якому уточнивши позовні вимоги (а.с. 112-114), просить: - стягнути із [PERSON] до бюджету Семенівської сільської ради (ЄДРПОУ 04345463) у відшкодування шкоди, заподіяну самовільним зайняттям земельної ділянки в розмірі 11 022 гривні 38 копійок; - зобов`язати [PERSON] звільнити земельну ділянку водного фонду з кадастровим номером 1820882103:01:002:8076, яка знаходиться на території Семенівської сільської ради, Бердичівського району Житомирської області за межами населеного пункту. Короткий виклад доводів позову Позов прокурором пред`явлено з тих підстав, що відповідач самовільно зайняв та протиправно використовує земельну ділянку водного фонду, з кадастровим номером 1820882103:01:002:8076, чим завдав шкоди територіальній громаді шкоди в розмірі 11 022 гривні 38 копійок та порушує права держави і позбавляє позивача права розпоряджатися спірною земельною ділянкою. Відзив на позовну заяву не надходив. Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі Ухвалою судді від 03.01.2025 задоволено заяву про самовідвід судді Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області Корбута В. В. Ухвалою судді від 22.01.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, у справі відкрито загальне позовне провадження. Протокольною ухвалою від 11.12.2025 суд прийняв до розгляду заяву прокурора про уточнення позовних вимог, підготовче провадження закрито. У судовому засіданні прокурор підтримав позов. Вказав, що різниця у площі земельної ділянки виникла після того, як орган місцевого самоврядування виготовив документи на спірну земельну ділянку, було присвоєно кадастровий номер земельній ділянці і відповідно було встановлено, що площа цієї ділянки перевищує ту, яка була вказана при пред`явленні позову. Представник позивача - Семенівської сільської ради Бердичівського району Житомирської області Попова Л.І. у судовому засіданні підтримала позов. Вказала, що наразі сільською радою виготовлено документи на земельну ділянку водного фонду, яка перебуває у фактичному користуванні відповідача, кадастровий номер цієї земельної ділянки 1820882103:01:002:8076. Наразі вирішується питання про передачу цієї ділянки в оренду. Представник Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області у судове засідання не з?явився, направив до суду письмові пояснення, в яких позов підтримав. Вказав, що шкода завдана самовільним зайняттям земельної ділянки складає 11 022 гривні 38 копійок. Фактичні обставини, встановлені судом, докази на їх підтвердження Суд встановив, що відповідно до акта обстеження земельної ділянки водного фонду від 11.07.2024, комісія з обстеження та погодження меж земельних ділянок Семенівської сільської ради в складі: Андрійчука Ігоря Анатолійовича заступника сільського голови з питань діяльності виконавчих органів, голова комісії: Попової Людмили Іванівни - заступника начальника відділу організаційно- кадрової, правової роботи та з питань діловодства, заступник голови комісії, члени комісії: Кошеля Лідія Євстахівна завідувача сектору земельних відносин, [PERSON] староста Закутинецького старостинського округу у присутності гр. [PERSON] за результатами обстеження земельної ділянки встановлено наступне. При огляді земельних ділянок та ознайомлення з правовстановлюючими документами, на земельних ділянках приватної власності за адресами, [ADDRESS] , та [ADDRESS] «Для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель та споруд» розташовані об`єкти нерухомого майна, які перебувають у привалий власності [PERSON] . Комісією також встановлено, що земельна ділянка водного фонду, яка межує із земельними ділянками [PERSON] не сформована та не перебуває в користуванні на правах оренди (а.с. 13). До акта долучено викопіювання земельної ділянки відповідно даних Державного земельного кадастру (а.с. 15). Відповідно до протоколу огляду місця події від 30.08.2024 - водний об`єкт, розташований неподалік від бази «Релакс клуб», що розташована за адресою: [ADDRESS] . База відпочинку огороджена парканом, який зі сторони водного об`єкту відсутній. Водний об`єкт площею 3,9 га у вигляді ставка розташований на околиці села. З південно-східної сторони водний об`єкт частково загороджений від поля парканом. На водному об`єкті розташована дерев`яна альтанка з металопластиковими вікнами та дверима. По периметру водного об`єкта є дерев`яний місток. Також встановлено, що прилегла до оглядуваного водного об`єкта земельна ділянка належить [PERSON] , який присутній при огляді. В ході огляду [PERSON] пояснив, що зазначений водний об`єкт він зариблював довгий час, впродовж орієнтовно 10 років. До протоколу долучено фототаблиці (а. с. 20-23). В рамках кримінального провадження № 12024065480000237 від 05.06.2024 на запит слідчого Головне управління Держгеокадастру в Житомирській області від 27.09.2024 повідомило, що розмір шкоди заподіяної самовільний зайняттям земельної ділянки площеню 3,9 га може складати 11 022, 38 грн, який нараховуються за формулою Шс = Пс x Нп x Кф x Кі 11022,38= 3,9х2125х1х1,33 (а.с. 31-32). На листи керівника Бердичівської окружної прокуратури Семенівської сільської ради Бердичівського району Житомирської області та Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області повідомили, що вони не мають заперечень щодо звернення прокурора із позовом до суду (а.с. 33-36, 37, 38). Згідно із витягом з державного земельного кадастру земельна ділянка кадастровий номер 1820882103:01:002:8076, знаходиться в межах с. Сингаїівни, категорія земель - землі водного фонду. На кадастровому плані земельної ділянки відображено схематично межі ділянки, вказано що межі ділянки від В до Г та від Г до Д ділянка межує із землями [PERSON] (а.с. 116 - 122). Застосовані норми права, позиція суду Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст.13 Конституції України земля, її надра, атмосфера, повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених Конституцією. Відповідно до ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної чи комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Згідно ч. 1 ст. 125 Земельного кодексу України право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Відповідно до положень ст. 90 ЗК України власники земельних ділянок мають право, зокрема, самостійно господарювати на землі. Порушені права власників земельних ділянок підлягають відновленню в порядку, встановленому законом. Частиною 2 ст. 152 ЗК України визначено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Такий захист здійснюється, зокрема, шляхом відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав, а також відшкодування заподіяних збитків. Відповідно до ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Пунктом б. ч. 1 ст. 211 та ст. 212 ЗК України передбачено, що громадяни та юридичні особи несуть цивільну, адміністративну або кримінальну відповідальність відповідно до законодавства, зокрема за самовільне зайняття земельних ділянок. Самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними. Приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки. Повернення самовільно зайнятих земельних ділянок провадиться за рішенням суду. Правові, економічні та соціальні основи організації здійснення державного контролю за використанням і охороною земель визначені Законом України "Про державний контроль за використанням та охороною земель". Згідно зі статтею 1 вказаного Закону самовільне зайняття земельної ділянки - будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними. Відповідно до статті 58 Земельного кодексу України, до земель водного фонду належать землі, зайняті а) морями, річками, озерами, водосховищами, іншими водними об`єктами, болотами, а також островами, не зайнятими лісами; б) прибережними захисними смугами вздовж морів, річок та навколо водойм, крім земель, зайнятих лісами; в) гідротехнічними, іншими водогосподарськими спорудами та каналами, а також землі, виділені під смуги відведення для них; г) береговими смугами водних шляхів; ґ) штучно створеними земельними ділянками в межах акваторій морських портів. Відповідно до ст. 60 ЗК України, вздовж річок, морів і навколо озер, водосховищ та інших водойм з метою охорони поверхневих водних об`єктів від забруднення і засмічення та збереження їх водності встановлюються прибережні захисні смуги. Прибережні захисні смуги встановлюються по берегах річок та навколо водойм уздовж урізу води (у меженний період) шириною: а) для малих річок, струмків і потічків, а також ставків площею менш як 3 гектари 25 метрів; б) для середніх річок, водосховищ на них, водойм, а також ставків площею понад 3 гектари - 50 метрів; в) для великих річок, водосховищ на них та озер - 100 метрів. При крутизні схилів більше трьох градусів мінімальна ширина прибережної захисної смуги подвоюється. Відповідно до статті 59 Земельного кодексу України, землі водного фонду можуть перебувати у державній, комунальній та приватній власності. Громадянам та юридичним особам за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування можуть безоплатно передаватись у власність замкнені природні водойми (загальною площею до 3 гектарів). Власники на своїх земельних ділянках можуть у встановленому порядку створювати рибогосподарські, протиерозійні та інші штучні водойми. Громадянам та юридичним особам органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування із земель водного фонду можуть передаватися на умовах оренди земельні ділянки прибережних захисних смуг, смуг відведення і берегових смуг водних шляхів, озера, водосховища, інші водойми, болота та острови для сінокосіння, рибогосподарських потреб (у тому числі рибництва (аквакультури), культурно-оздоровчих, рекреаційних, спортивних і туристичних цілей, проведення науково-дослідних робіт, догляду, розміщення та обслуговування об`єктів портової інфраструктури і гідротехнічних споруд тощо, а також штучно створені земельні ділянки для будівництва та експлуатації об`єктів портової інфраструктури та інших об`єктів водного транспорту. Землі водного фонду можуть бути віднесені до земель морського і річкового транспорту в порядку, встановленому законом. Статтею 126 Земельного кодексу визначено право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Згідно із положеннями статті 1 Закону України "Про державний контроль за використанням та охороною земель" самовільним зайняттям земельної ділянки є будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними. З аналізу зазначеної норми вбачається, що будь-які дії, направлені на фактичне використання земельної ділянки без оформлення права власності на земельну ділянку або права постійного користування чи права оренди земельної ділянки в порядку, визначеному Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", є самовільним заняттям земельної ділянки. У справі суд встановив, що земельна ділянка водного фонду з кадастровим номером 1820882103:01:002:8076, перебуває у фактичному користуванні відповідача, що підтверджено протоколом огляду, у якому відображено, що [PERSON] цей факт не заперечив. Відповідачем не надано жодних належних та допустимих доказів на підтвердження того, що право власності чи користування спірною земельною ділянкою, зареєстровано у відповідності до ст. 125 та ст. 126 Земельного кодексу України та доказів оформлення права власності чи користування у відповідності та порядку, який визначено в ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». У статті 6 Закону України «Про оренду землі» визначено, що право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації відповідно до закону. Таким чином, обов`язковою умовою фактичного використання земельної ділянки є наявність у особи, що її використовує правовстановлюючих документів, а відсутність у неї таких документів є самовільним зайняттям земельної ділянки ( правові висновки Верховного Суду в постанові від 13 березня 2018 року в справі № 397/1142/17, в постанові від 22.11.2010 року по справі № 3-27г10). Відповідно до статті 1 Закону України "Про державний контроль за використанням та охороною земель", є будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними. Статтею 211 Земельного кодексу України передбачено, що громадяни та юридичні особи несуть цивільну, адміністративну або кримінальну відповідальність відповідно до законодавства за такі порушення, зокрема, як самовільне зайняття земельних ділянок. Оскільки спірна земельна ділянка не відводилася та не надавалася у користування відповідачу, у матеріалах справи немає доказів належного оформлення права користування чи власності щодо спірної земельної ділянки, слід дійти висновку, що відповідач самовільно займає, використовує та не звільняє зазначену земельну ділянку. У Постанові №6 від 17.05.2011 "Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин" п. 3.6. У вирішенні питання про задоволення вимог щодо стягнення шкоди, завданої самовільним зайняттям земельної ділянки, господарським судам необхідно мати на увазі, що розмір такої шкоди визначається відповідно до розрахунку, зробленого територіальними органами інспекції Міністерства екології та природних ресурсів України або Державною інспекцією з контролю за використанням і охороною земель Держкомзему та її територіальними підрозділами на підставі Методики визначення розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, зняття ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) без спеціального дозволу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 25.07.2007 N 963. Підставою для здійснення розрахунку розміру шкоди, заподіяної юридичним чи фізичним особам внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок є: акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства; протокол про адміністративне правопорушення; припис (з вимогою усунення порушення земельного законодавства); акт обстеження земельної ділянки. Вищезазначеним методикою визначено, що для всіх категорій земель (крім земель житлової та громадської забудови) за такою формулою: Шс = Пс x Нп x Кф x Кі, де Шсрозмір шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки, гривень; Псплоща самовільного зайнятої земельної ділянки, гектарів; Нп- середньорічний дохід, який можна отримати від використання земель за цільовим призначенням визначений у додатку 1, з урахуванням переліків, наведених у додатках 2 і 3; Кікоефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель, який дорівнює добутку коефіцієнтів індексації нормативної грошової оцінки земель за 2007 та наступні роки; Кфкоефіцієнт функціонального використання земель, визначений у додатку Відповідно до вищезазначеної методики, розмір шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки, становить 11022,38 грн (3,9 х 2125 х 1 х 1,33), що довожиться листом Головного управління Держгеокадастру в Житомирській області. Згідно з вимогами ст. 13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. У даному випадку порушення інтересів держави полягають у самовільному зайнятті [PERSON] земельної ділянки та несплаті впродовж тривалого часу шкоди завданої цим заняттям. Незаконне використання відповідачем спірної земельної ділянки порушує інтереси держави у сфері контролю за використанням та охороною земель, ефективного використання земельних ресурсів. На підставі вищевикладеного, оцінюючи надані суду докази у їх сукупності, суд доходить висновку, що у судовому засіданні доведено той факт, що відповідачем у справі самовільно використовується земельна ділянка водного фонду, з кадастровим номером 1820882103:01:002:8076, та відповідачем безпідставно чиняться дії, які порушують право позивача на здійснення ним свого права постійного користування належним йому земельною ділянкою. Тому позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. [PERSON] слід зобов`язати звільнити земельну ділянку водного фонду з кадастровим номером 1820882103:01:002:8076, яка знаходиться на території Семенівської сільської ради, Бердичівського району Житомирської області та стягнути із [PERSON] до бюджету Семенівської сільської ради у відшкодування шкоди, заподіяної самовільним зайняттям земельної ділянки - 11 022 гривні 38 копійок. Розподіл судових витрат Відповідно до ст.141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь Житомирської обласної прокуратури судовий збір у розмірі 6056,00 гривень витрат по сплаті судового збору

Outcome: approved