Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-15 00:00:00

Представник позивача звернувся з позовною заявою, якою просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором №3397021 від 23.05.2021 в розмірі 36520, 00 грн та судові витрати - судовий збір у розмірі 2422, 40 грн та витрати на професійну правову допомогу в розмірі 5000, 00 грн. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що 23.05.2021 в особистому кабінеті на сайті ТОВ «Мілоан» [PERSON]. подав заявку на отримання кредиту №3397021. Відповідачу було направлено електронне повідомлення (SMS) одноразовий ідентифікатор, при введенні якого відповідач підтвердив прийняття умов кредитного договору. Таким чином [PERSON] уклав договір про споживчий кредит №3397021 від 23.05.2021 року та на підставі платіжного доручення йому були перераховані кредитні кошти на картковий рахунок в сумі 8000,00 грн. В порушення умов укладеного кредитного договору відповідач свої зобов`язання щодо повернення кредиту, сплати відсотків та інших платежів належним чином не виконав. 13.09.2021 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Діджи Фінанс» укладено Договір відступлення права вимоги, відповідно до умов якого ТОВ «Мілоан» відступило на користь ТОВ «Діджи Фінанс» права грошової вимоги до боржників, у тому числі, за кредитним договором №3397021від 23.05.2021, боржником за яким є [PERSON] . Згідно Договору відступлення права вимоги сума заборгованості перед новим кредитором становить 36520,00 грн, з яких заборгованість за тілом кредиту -8000,00 грн; заборгованість за відсотками - 27000,00 грн, заборгованість за комісійними винагородами - 1520,00 грн. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача витрати зі сплати судового збору в сумі 2422,40 грн та витрати на професійну правову допомогу в розмірі 5000,00 грн. Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 17.10.2025 у справі відкрито провадження та постановлено розгляд справи проводити у спрощеному позовному провадженні без повідомлення сторін. Відповідач 27.10.2025 подав відзив на позовну заяву. Заперечував щодо задоволення позову, при цьому зазначив, що кредитного договору не оформлював, 23.05.2021 перебував в Польщі, що підтверджується копією закордонного паспорту. В цей період було зламано і невідома особа оформила кредит. Зазначив, що оскільки він перебував за кордоном, про вказані обставини, шляхом подання відповідної заяви, його матір повідомила Житомирський РУП ГУНП в Житомирській області. Відповідач зазначає, що на час отримання кредиту не мав банківської карти, та матеріали справи не містять доказів проставлення власноручного підпису, він не заповнював формуляру заяви на прийняття пропозиції в електронній формі, не отримував одноразового ідентифікатора, не вчиняв інших дій, які можна розцінювати як прийняття пропозиції укласти електронний договір. Позивач подав відповідь на відзив, в якій зазначив, що доводи відповідача є необгрунтованими та спростовуються доказами які містяться в матеріалах справи, зазначив, що договір підписано за допомогою одноразового ідентифікатора V99112 та з метою повного та всебічного розгляду справи просив витребувати інформацію в АТ "Універсал банк" щодо належності банківської карти на яку були зараховані кошти за договором та виписку за картковим рахунком. 24.12.2025 АТ "Універсал банк" надало відповідь, зі змісту якої вбачається, що на ім"я [PERSON] (РНОКП [NUMBER] ) банком емітовано банківську карту № [NUMBER] та надано інформацію про рух коштів за період з 23.05.2021 по 30.05.2021 Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 3 Закону України "Про електрону комерцію" зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. В статті 11 Закону України "Про електронну комерцію" визначено, що електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею Положеннями статті 12 Закону України "Про електронну комерцію" визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація, в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Згідно частин першої та другої статті 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію(оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п.6 частини першої ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі. Відповідно частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1 статті 1048 ЦК України). Згідно зі ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. У статтях 525, 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов забороняється. За правилами ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Судом встановлено, що 23.05.2021 між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] був укладений договір про споживчий кредит №3397021, шляхом подачі останнім заявки на сайті https://miloan.ua/ та подальшим отриманням та введенням ним одноразового ідентифікатора у вигляді СМС V99112 (а.с. 10, 13,15-20). Відповідно до п. 1.1 кредитодавець зобов`язується на умовах визначених цим договором, на строк визначений п. 1.3. договору надати позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі визначеній у п. 1.2 договору, а позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у встановлений п. 1.4 договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені договором. Згідно пункту 1.2 Договору [PERSON] отримав грошові кошти в сумі 8000,00 грн, строком на 15 днів з 23.05.2021 з терміном повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом 07.06.2021 (пункти 1.3, 1.4 кредитного договору), з процентною ставкою за користування кредитом 2,5 % від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом (п. 1.5.2 Договору). Відповідно до п. 2.2.1 позичальник сплачує кредитодавцю комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у розмірах визначених в п.1.5.1-1.5.2 договору, в термін (дату) вказаний в п. 1.4. Пунктом 2.2.2. договору передбачено, що нарахування кредитодавцем процентів за користування кредитом здійснюється з дати наступної за днем надання кредиту по дату завершення строку кредитування (з урахуванням можливих пролонгацій) на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування. У пункті 2.3.1.2 договору передбачена можливість пролонгації строку кредитування, згідно якого позичальник може збільшити строк кредитування на один день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій). Продовження строку кредитування не може перевищувати 60 днів. У разі, якщо позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на стандарних умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду, на який продовжено строк кредитування нараховуються за стандартною (базовою) ставкою, наведеною в п. 1.6. Договору - 5% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. За змістом пунктів 6.1, 7.1 договору, договір укладається в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Мілоан» та набуває чинності з моменту його укладення в електронній формі, а права та обов`язки сторін, що ним обумовлені - з моменту отримання кредиту. На виконання умов договору 23.05.2021 відповідачу було надано кредитні кошти в розмірі 8000,00 гривень шляхом перерахунку на банківську картку [PERSON] , що підтверджується платіжним дорученням №46933884 (а.с. 32) та випискою по рахунку наданою АТ "Універсал банк" сформованою 24.12.2025 за період з 23.05.2021 по 30.05.2021. Таким чином, судом встановлено, що між позивачем і відповідачем в належній формі був укладений кредитний договір, згідно якого відповідач отримав кредит та можливість користуватись кредитними коштами зі сплатою відсотків за їх користування, сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору кредиту. Заперечення відповідача про те, що ним не укладався кредитний договір не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи. Так перебування відповідача за кордоном та звернення його матері до правоохоронних органів, не можуть в достатній мірі свідчити про неукладання кредитного договору в електронній формі. Кредитний договір укладено в електронній формі, шляхом отримання та введення [PERSON] одноразового ідентифікатора у вигляді СМС V99112 з мобільного телефону [NUMBER] . Відповідач в спростування вимог позовної заяви не заперечував належності йому вказаного номера телефону, електронної пошти, паспортних даних зазначених в заявці. Зі змісту заяви матері відповідача - [PERSON] від 06.07.2021 вбачається, що відповідачу були відомі обставини, щодо отримання кредиту, а саме найменування кредитодавця - ТОВ "Міолан", його адресу 04107 м.Київ, вул. Багговутівська, 17-21, номер телефону 380443373667, дату отримання кредиту- 23.05.2021, суму отриманого кредиту 8000,00 грн., до заяви долучався лист та заява ТОВ "Міолан", тобто відповідач повернувшись на територію України мав можливість вжити заходів щодо встановлення та доведення обставин укладання кредитного договору. Відповідачем не надано суду доказів про те, що після повернення на територію України 18.12.2021 ним вживались заходи щодо встановлення обставин отримання коштів на його ім"я. Будь яких інших доказів щодо отримання кредиту на ім"я відповідача сторонніми особами, суду не надано. Відповідач не звертався до суду з позовом про визнання договору недійсним чи неукладеним. До матеріалів справи не долучено доказів, що розрахунковий рахунок на який позивачем перераховано кошти, не належить відповідачу. З матеріалів справи, досліджених судом, встановлено, що позивач свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, надавши відповідачу [PERSON] кредитні кошти в розмірі, який визначений договором. Разом з тим, відповідач свої зобов`язання щодо повернення кредиту та сплати процентів за користування чужими коштами не виконує, внаслідок чого утворилась заборгованість, що призвело до порушення майнових прав позивача. 13.09.2021 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Діджи Фінанс» укладено договір факторингу №07Т, відповідно до якого ТОВ «Мілоан» передало (відступило) ТОВ «Діджи Фінанс» за плату належні йому права вимоги до відповідача в сумі 36520,00 грн, що підтверджується змістом самого договору та Витягом з додатку до даного Договору (а.с.12, 21-23). Частиною 1 статті 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Отже, на підставі ст.ст. 512, 514 ЦК України до ТОВ «Діджи Фінанс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 3397021 від 23.05.2021. Згідно розрахунку заборгованості, наданого ТОВ "Діджи Фінанс", [PERSON] має заборгованість за кредитним договором, яка утворилась станом на 19.08.2021 - на момент передачі права вимоги за Договором факторингу, в сумі 36520,00 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту - 8000,00 грн; заборгованість за відсотками - 27000,00 грн, заборгованість за комісією - 1520,00 грн (а.с. 12). Вказані обставини відповідач не спростував належними та допустимими доказами, контррозрахунку заборгованості не надав. Так, позивач при визначенні суми заборгованості врахував термін повернення кредиту в 15 дненний строк, розмір процентної ставки, визначений умовами договору 2,5 % , за таких обставин за період з 23.05.2021 по 07.06.2021 розмір відсотків становить 3000, 00 грн (8000, 00 грн х 2,5% х 15 днів). У зв`язку із продовженням користування кредитними коштами позичальником, його строк продовжився на 60 днів, за період з 08.06.2021 по 06.08.2021 (60 днів) заборгованість нараховувалась за базовою відсотковою ставкою 5% вдень ( 8000,00 х 5%= 400,00 грн х 60 днів = 24 000,00 грн), всього розмір нарахованих відсотків становить 27000,00 грн. Загальний розмір заборгованості, що підлягає стягненню за договором позики від 23.05.2021 становить 36520, 00 грн, з яких 8000, 00 грн - заборгованість за тілом кредиту та 27000, 00 грн - заборгованість за відсотками та 1520,00 грн. заборгованість за комісією. У частинах першій, третій статті 12, частинах першій, п`ятій, шостій статті 81 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущення. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України). Дослідивши надані докази, встановивши фактичні обставини справи, суд вважає, що наданими позивачем доказами в обґрунтування заявлених позовних вимог підтверджено правомірність нарахування заборгованості [PERSON] за кредитним договором № 3397021 від 23.05.2021, позовні вимогиє обґрунтованими та підлягають до задоволення. Відповідачем в підтвердження обставин викладених у відзиві належних та достовірних доказів про неможливість та не укладання кредитного договору, а також того, що йому не належить картковий рахунок та відповідачем не використовувались кредитні кошти, суду не надано. Так само відповідачем не надано доказів про підстави звільнення від сплати судового збору. Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно з положеннями п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на правничу допомогу. За правилами ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. За положеннями ч. ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Вимоги позивача про стягнення з відповідача судових витрат на оплату професійної правничої допомоги в сумі 5000,00 грн підтверджено змістом договору № 01-05/05 про надання правової допомоги від 05.05.2025, укладеного між ТОВ «Діджи фінанс» та адвокатом Кубраком О.О. (а.с. 28-30), детальним описом виконаних робіт від 31.07.2025 року (а.с.14), додатковою угодою №1000 від 31.07.2025 до договору про надання правової допомоги № 01-05/05 від 05.05.2025 року (а.с. 31), актом на підтвердження надання правничої (правової) допомоги від 30.11.2024 року (а.с.9). Свідоцтвом про право зайняття адвокатською діяльністю( а.с.45) Обсяг виконаних адвокатом робіт підтверджується матеріалами справи. Частинами 4, 5 статті 137 ЦПК України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Враховуючи категорію і складність даної справи, зміст заявлених позивачем позовних вимог, обсяг робіт, виконаних адвокатом; з огляду на те, що позовні вимоги задоволено частково, суд вважає, що вимога позивача про стягнення витрат на правничу допомогу підлягає задоволенню пропорційно до розміру задоволених позовних вимог та стягує з відповідача на користь позивача 5000,00 грн витрат на оплату послуг з надання професійної правничої допомоги. На підставі статті 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача сплачений ним при зверненні з позовом судовий збір у розмірі 2422,40 грн.

Outcome: approved