Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-18 00:00:00

Позивач [PERSON] , діючи через свого представника - адвоката Маруса І.Є., звернувся до суду з позовом до Новгород-Сіверської міської ради Чернігівської області, Новгород-Сіверської районної державної адміністрації Чернігівської області про визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку та визнання права на земельну частку (пай). Свої позовні вимоги мотивує тим, що [INFO] помела мати позивача - [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина, яку належним чином прийняв позивач [PERSON] , шляхом спільного проживання та фактичним вступом у володіння та управління спадковим майном. До складу спадкових прав, що належали [PERSON] увійшло право на земельну частку (пай) площею 4,45 в умовних кадастрових гектарах із земель колишнього КСП «Жовтень», розташовану на території Дігтярівської сільської ради. Після звернення позивача до нотаріуса з`ясувалося, що на ім`я померлої [PERSON] [INFO] , тобто через 5 років після її смерті Новгород-Сіверською районної державною адміністрацією видано Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЧН №153048, зареєстрований у Книзі записів за №508. Позивач звертався до державного нотаріуса за оформленням спадщини, про що свідчить лист Семенівської державної нотаріальної контори №770/01-14 від 03.09.2025 року, де йому було повідомлено про неможливість оформлення у зв`язку з відсутністю оригіналів документів. У судове засідання позивач [PERSON] та його представник [PERSON] не з`явилась, представник позивача подав до суду письмову заяву про розгляд справи без їх участі, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує та просить задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача - Новгород-Сіверської міської ради Петренко І.М. у судове засідання не з`явився, при цьому подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнають в повному обсязі. Представник Новгород-Сіверської РДА Чернігівської області Кулібова О.І. також у судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, в якій зазначила, що позовні вимоги визнає в повному обсязі. У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи, на підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою не здійснювалося. Вирішуючи справу, суд виходить з наступного: Згідно з ч. 1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Частиною 3 ст. 200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Встановлено, що [INFO] в с.Гірки Новгород-Сіверського району Чернігівської області померла [PERSON] (свідоцтво про смерть від 15.02.1999 року серії [NUMBER] (а.с.13). Згідно повідомлення Відділу 1 управління у Новгород-Сіверському районі ГУ Держгеокадастру у Чернігівській області, відповідно до запису №599 від 15.04.1997 року у книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) КСП «Жовтень», зареєстровано на ім`я [PERSON] . Земельна частка (пай) на ім`я [PERSON] розміром 4,45 га знаходиться на території Дігтярівської сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області. Вартість зазначеної земельної частки (пай) станом на сьогодні становить 80611 грн.91 коп. Також на ім`я [PERSON] виготовлявся державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЧН 153048 від 09.02.2004 року площа 1,90 га, земельна ділянка розташована на території Дігтярівської сільської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (Державний акт виготовлявся після смерті [PERSON] ) (а.с.6). Згідно копії довідки стрости сіл Дігтярівка, Гірки Новгород-Сіверської міської ради Чернігівської області № 22-18/153 від 09.06.2025 року, [PERSON] , яка померла [INFO] , на день смерті була зареєстрована та постійно проживала в с.Гірки Новгород-Сіверського району Чернігівської області. Разом з нею на день смерті проживав син - [PERSON] , [INFO] , який фактично вступив в управління та володіння спадковим майном померлої (а.с.5). Згідно копії свідоцтва про народження позивача серії [NUMBER] , матір`ю [PERSON] , [INFO] , була [PERSON] (а.с.11). Згідно повідомлення Семенівської державної нотаріальної контори №770/01-14 від 03.09.2025 року, до майна померлої [INFO] [PERSON] заведена спадкова справа № 274/2025 за заявою №639 [PERSON] . Інші спадкоємці по справі відсутні (а.с.7). Згідно ч.1 ст.529 Цивільного кодексу УРСР (далі - ЦК УРСР) (чинного на час виникнення спірних правовідносин), при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Частиною 2 ст.548 ЦК УРСР визначалося, що прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Згідно п. 1 ч.1 ст. 549 ЦК УРСР визнавалося, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління та володіння спадковим майном. Отже, згідно положень ст.ст. 529, 548, 549 ЦК УРСР, [PERSON] , будучи спадкоємцем першої черги спадкоємців за законом, належним чином прийняв спадщину своєї матері [PERSON] . Вже після смерті [PERSON] , на її ім`я був виготовлений державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЧН №153048 від 09.02.2004 року, загальною площею 1,90 га на території Дігтярівської сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області, з кадастровими номерами 7423683600040000212 та 7423683600050000574, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та зареєстрований в Книзі реєстрації записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №508 (а.с.4). Проте, як вбачається з повідомлення Семенівської державної нотаріальної контори №770/01-14 від 03.09.2025 року, видати свідоцтво про право на спадщину на земельну частку (пай) КСП «Жовтень» Дігтярівської сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області, площею 4,45 в умовних кадастрових гектарах, що належало [PERSON] , яка померла [INFO] неможливо, оскільки видача свідоцтва про право на спадщину на майно проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Сертифікат серії ЧН №0299946, зареєстрований 15.04.1997 року за № 599 не наданий, тому питання щодо оформлення прав на право на земельну частку (пай) має вирішуватись у судовому порядку (а.с.7). Відповідно до частини другої статті 9 ЦК УРСР (в редакції на день виникнення спірних правовідносин) правоздатність громадянина виникає в момент його народження і припиняється з смертю. Згідно зі статтею 10 ЦК УРСР, в якій розкрито зміст правоздатності громадян, громадяни, серед іншого, можуть відповідно до закону мати майно в особистій власності, право користування жилими приміщеннями та іншим майном, успадковувати і заповідати майно. Частиною першою статті 125 Земельного кодексу України (на час виникнення спірних правовідносин) передбачалося, що право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Частиною першою статті 126 Земельного кодексу України (на час виникнення спірних правовідносин) було визначено, що право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами. Враховуючи наведені вище законодавчі положення, суд приходить до висновку, що видача Новгород-Сіверською районною державною адміністрацією Чернігівської області на ім`я [PERSON] після її смерті, державного акту на право приватної власності на землю було здійснено в порушення норм цивільного законодавства України, оскільки після смерті особа не може набувати право власності на майно, зокрема й на земельні ділянки, тому цей державний акт є недійсним. Як вбачається, вказаний вище державний акт було видано на ім`я [PERSON] як особи, що мала право на земельну частку (пай), яке посвідчувалося сертифікатом на право на земельну частку (пай). Відповідно до пункту 17 розділу Х Земельного кодексу України сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної ділянки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Таким чином, у зв`язку з видачею на ім`я [PERSON] після її смерті державного акту на право приватної власності на землю, сертифікат на право на земельну частку (пай), що посвідчував її право вимоги на відведення у приватну власність земельних ділянок, став недійсним. Згідно ст.548 ЦК УРСР, прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Отже до складу спадщини [PERSON] увійшло й право на земельну частку (пай), набуте останнью за життя, та яку належним чином прийняв її син [PERSON] . Відповідно до пункту 6 частини першої статті 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» від 05 червня 2003 року №899-ІV, право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку. Згідно частини другої статті 2 вказаного Закону одним із документів, що посвідчують право на земельну частку (пай) є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Оскільки позивач набув у порядку спадкування за законом після смерті своєї матері [PERSON] право на земельну частку(пай), та однак у зв`язку з відсутнісю документа, який посвідчує дане право, позивач [PERSON] не може оформити вказану спадщину у позасудовому порядку, суд приходить до висновку про необхідність визнання за позивачем відповідного права. Отже, позов є обгрунтованим та підлягає задоволенню повністю. На підставі викладеного,

Outcome: approved