Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-12 00:00:00

23 вересня 2025 року ТзОВ "ФК "Кредит-Капітал", в особі Усенка М.І. (представника АО "Апологен"), звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором та із клопотанням про витребування доказів. Обґрунтовує вимоги позовної заяви тим, що 06 січня 2023 року між ТзОВ «Мілоан» та [PERSON] був укладений договір про споживчий кредит №8492059, відповідно до умов якого кредитодавець надав відповідачу кредит у безготівковій формі з використанням карти на умовах строковості, зворотності і платності, зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами. Однак, відповідач не виконав свої зобов`язання за умовами договору, а саме не вносив платежі передбачені умовами договору на повернення отриманих коштів, також не проводив оплату процентів за користування кредитом. 29 травня 2023 року між ТзОВ «Мілоан» та позивачем ТзОВ "ФК "Кредит-Капітал" був укладений договір відступлення права вимоги, відповідно до якого до ТзОВ «ФК Кредит-Капітал» перейшло право вимоги до відповідача за вказаним вище кредитним договором. Однак, відповідач належним чином умови договору надалі не виконує і станом на дату подання позову до суду заборгованість [PERSON] за кредитним договором становить 20950 грн., з яких 5000 грн. прострочена заборгованість за тілом кредиту, 15000 грн. прострочена заборгованість за процентами, 950 грн. заборгованість за комісією. З метою досудового врегулювання спору позивачем було направлено на адресу відповідача досудову вимогу про погашення кредитної заборгованості, що не взята ним до уваги. З огляду на вищевикладене, просить суд стягнути з відповідача на користь ТзОВ «ФК «Кредит-Капітал» заборгованість за споживчий кредит №8492059 у загальному розмірі 20950 грн., а також понесені судові витрати, що складаються зі сплаченого судового збору у розмірі 2422,40 грн. та правничої допомоги у розмірі 8000 грн. Ухвалою від 30 вересня 2025 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомлення (викликом) сторін. Представник позивача ТзОВ «Кредит-Капітал» у судове засідання не з`явився, Усенко М.І., у п.3 позовної заяви просив суд розглянути справу у відсутності представника позивача (а.с.4 зворот). Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується довідкою про про надіслання рекомендованого поштового відправлення (а.с.57-58) та довідкою про доставку електронного документу через ЕС (а.с.78, про поважні причини своєї неявки суд не повідомив. Відповідно до ст.280, ст.281 ЦПК України суд ухвалив проводити заочний розгляд справи. Дослідивши письмові докази у справі у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно із ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно зі ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що 06 січня 2026 року відповідач [PERSON] подав до первісного кредитора ТзОВ «Мілоан» заяву на отримання кредиту, заповнивши анкету-заяву на кредит №8492059, відповідно до якої просив надати йому кредит у розмірі 5000 грн. на 15 днів, зі сплатою комісії за надання кредиту у розмірі 950 грн., а також зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 1500 грн. (а.с. 17-18). ТзОВ «Мілоан» погодило умови кредитування відповідача і 06 січня 2026 року між ТзОВ «Мілоан» та [PERSON] був укладений договір про споживчий кредит №8492059, відповідно до якого ТзОВ «Мілоан» надало відповідачу кредит у розмірі 5000 грн. строком на 105 днів з 06 січня 2023 року, який складається з пільгового (15 днів) та поточного періоду (а.с.8 зворот-23). Згідно з п.2.1 кредитного договору кредитні кошти надаються позичальнику безготівково на рахунок з використанням карти [NUMBER] . АТ КБ «ПриватБанк» у листі-відповіді від 18 листопада 2025 року повідомило, що на ім`я [PERSON] в банку емітовано карту № [NUMBER] . [PERSON] верифікований шляхом підписання анкети-заяви по ідентифікації (а.с.75). У п.1.5 договору обумовлено, що орієнтовна загальна вартість кредиту для позичальника за пільговий період складає 7450 грн., а за весь строк кредитування 20950 грн. Вказаний договір був підписаний відповідачем за допомогою електронного підпису, шляхом використання одноразового пароля-ідентифікатора та шляхом обміну електронними повідомленнями, що передбачено положеннями статей 3, 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію», статтями 6, 7, 12 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також узгоджується з висновками Верховного Суду, які містяться у постанові, винесеній 12 січня 2021 року у справі №524/5556/19. На підставі вищевкладеного, суд приходить до висновку, що договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України). Сторонами вищевказаного кредитного договору було погоджено процентну ставку за кредитом у розмірі 2% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом протягом пільгового періоду (пункт 1.5.1) і 3 % від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом протягом поточного періоду (п.1.5.3). Також сторонами було погоджено сплату комісії за надання кредиту у розмірі 950 грн. (п. 1.5.1) Згідно пункту 3.3.2 договору відповідач зобов`язувався повернути кредит та сплатити проценти за користування ним разом з іншими платежами у строки, визначені пунктами 1.1 -1.5 та 2.4 цього договору. Сторони також погодили графік платежів за договором про споживчий кредит №8492059 від 06 січня 2023 року, що є додатком №1 до договору про споживчий кредит (а.с.24). Відповідно до платіжного доручення №90747531 від 06 січня 2023 року ТзОВ «Мілоан» передало відповідачу кредитні кошти на підставі укладеного договору у розмірі 5000 грн (а.с. 26), відтак є підстави вважати, що ТзОВ «Мілоан» належним чином виконало свої зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором. 29 травня 2023 року між ТзОВ "Мілоан" та ТзОВ "ФК "Кредит - Капітал" укладено договір відступлення прав вимоги №97-ML, у відповідності до умов якого ТзОВ "Фінансова компанія "Кредит - Капітал" набуло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №8492059 від 06 січня 2023 року (а.с.28-32). Відповідно до витягу з Реєстру боржників доданого до договору відступлення права вимоги №97-ML від 29 травня 2023 року сума заборгованості відповідача [PERSON] за кредитним договором становить 20950 грн. (а.с.34 зворот). Те, що відповідач не виконав належним чином свої зобов`язання та не дотримався термінів повернення наданого йому кредиту вказують відомості про щоденні нарахування та погашення, що надані ТзОВ «Мілоан» (а.с.18). З метою досудового врегулювання спору позивачем було направлено на адресу місця реєстрації та місця проживання відповідача досудову вимогу (а.с.35), однак зазначена заборгованість останнім не була сплачена. Зі змісту ст.627 ЦК України вбачається, що, відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Слід зазначити, що відповідно до ч.12 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст.12 цього Закону є оригіналом такого документа. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч.1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 1 ст.610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст.611 ЦК України). Згідно з ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. При вирішенні зазначеного спору суд бере до уваги і те, що відповідач належних доказів повернення грошових коштів за договором суду не подав як і не спростував наданий позивачем розрахунок заборгованості. Згідно статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. При вирішенні зазначеного спору суд бере до уваги те, що відповідач не надав суду належних доказів повернення грошових коштів за зазначеним договором як і не оспорив розрахунку заборгованості, що наданий позивачем. Оскільки в ході судового розгляду встановлено, що відповідач [PERSON] за договором про споживчий кредит №8492059 від 06 січня 2023 року заборгував кошти у розмірі 20950 грн., суд приходить висновку про необхідність задоволення позову та стягнення зазначеної заборгованості з відповідача [PERSON] на користь позивача ТзОВ "ФК "Кредит - Капітал". Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 2 422,40 грн. судового збору, що сплачений позивачем та підтверджується документально (а.с.6). Згідно з ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема витрати на професійну правничу допомогу. На підтвердження понесених позивачем витрат на правничу допомогу, суду було надано достатньо належних та допустимих доказів (а.с.37 - зворот а.с.39). Однак, відповідно до закріпленого на законодавчому рівні принципу співмірності, розмір витрат на послуги адвоката при їхньому розподілі визначається з урахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, ціни позову, а також значення справи для сторони. Ґрунтуючись на вказаному принципі, при здійсненні дослідження та оцінки наданих сторонами доказів суд враховує, зокрема, пов`язаність витрат на правову допомогу з розглядом справи, обґрунтованість витрат та їхню пропорційність до предмета спору. Крім того, при визначенні розміру витрат на правничу допомогу на підставі поданих сторонами доказів, суд має виходити з критеріїв: їхньої реальності (тобто встановлення їхньої дійсності та необхідності); розумності їхнього розміру (виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін). Суд враховує характер правовідносин, обсяг наданих адвокатом послуг, реальність та розумність їхнього розміру, усталеної практики у даній категорії справ, ціну позову, приходить до висновку що розмір витрат на правову допомогу адвоката у даній справі, який підлягає відшкодуванню на користь позивача, підлягає зменшенню до 3000 грн. Зазначена сума, на переконання суду, є такою, що відображає реальність адвокатських витрат (їх дійсність та необхідність), з урахуванням того, що спір, який виник між сторонами відноситься до категорії типових спорів, які виникають у зв`язку із стягненням заборгованості за порушення грошового зобов`язання, зміст позовної заяви та інших документів потребує мінімального індивідуального підходу і мінімальних часових витрат (1-2 години роботи є достатніми для написання та укомплектування типової позовної заяви у кредитній справі), а з наданої копії договору та акту вбачається постійне представництво адвокатом позивача і в інших подібних справах. Суд також звертає увагу сторін на те, що компенсація судових витрат не повинна перетворюватися на спосіб додаткового збагачення фінансових установ за рахунок людей з мінімальними доходами в період воєнного стану.

Outcome: approved