Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-15 00:00:00

І. Виклад позиції позивача. 17 лютого 2020 року представник АТ «Херсонська ТЕЦ» звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] , в якій просив стягнути з відповідача заборгованість за послуги з централізованого опалення за період з лютого 1998 року по січень 2020 року у розмірі 44 542,87 грн. та понесені судові витрати по оплаті судового збору в сумі 2 102,00 грн. В обґрунтування вимог позивач зазначив, що відповідач згідно з особовим рахунком, відкритим на його ім`я, є споживачем послуг з централізованого опалення, які надаються йому за адресою: [ADDRESS] . У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем свого обов`язку по сплаті послуг за ним у період з лютого 1998 по січень 2020 року утворилась заборгованість у розмірі 44 542,87 грн. 20.05.2020 року представником позивача подано клопотання про зменшення розміру позовних вимог, у якому останній просив остаточно стягнути з відповідача заборгованість за послуги з централізованого опалення за період з серпня 2009 по січень 2020 року у розмірі 42 137,87 грн. та понесені судові витрати по оплаті судового збору в сумі 2 102,00 грн. Оскільки відповідач продовжує ухилятися від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість, посилаючись на Закон України «Про теплопостачання», ст. 526 ЦК України, позивач змушений звернутись до суду з даним позовом. ІІ. Виклад позиції відповідача. 15 січня 2026 року відповідач через канцелярію суду подала заяву про застосування строків позовної давності до позовних вимог. Просила відмовити у задоволенні позову. У раніше поданих заявах по суті спору, що наявні в матеріалах справи просила розгляд справи провести без її участі. ІІІ. Процесуальні дії суду у справі. Заочним рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 22.06.2020 року позовні вимоги Акціонерного товариства «Херсонська теплоелектроцентраль» до [PERSON] задоволено у повному обсязі, стягнуто з відповідача на користь позивача заборгованість за послуги з централізованого опалення за період з серпня 2009 року по січень 2020 року у розмірі 42 137 грн. 87 коп. та судові витрати у розмірі судового збору 2102 грн.00 коп. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 09.06.2025 року скасовано заочне рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 22.06.2020 року. Призначено справу до розгляду у загальному порядку у спрощеному позовному провадженні з повідомленням (викликом) сторін судове засідання призначено на 28.07.2025 року. Представник позивача у судове засідання не з`явився, про день, час та місце його проведення повідомлявся належним чином. Про причини неприбуття у судове засідання суд не повідомив. Відповідач у судове засідання не з`явилася, 28.07.2025 року через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги не визнала, проти задоволення позову заперечувала, просила відмовити у його задоволенні з підстав викладених у заяві від 23.05.2025 року, просила застосувати до позовних вимог строки позовної давності. У зв`язку із неявкою представника позивача і відсутності письмової позиції по суті спору судове засідання відкладено на 07.10.2025 року. Представник позивача в судове засідання не з`явився, 29.07.2025 року та 19.09.2025 року через підсистему «Електронний суд» надав заяви про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. У зв`язку з оголошенням повітряної тривоги на території м. Херсон та Херсонської області розгляд справи не відбувся. Судове засідання призначено на 01.12.2025 року. У зв`язку із перебуванням Головуючого у справі у судовому засіданні з розгляду іншої цивільної справи судове засідання відкладено на 16.01.2026 року. Представник позивача в судове засідання не з`явився, 29.07.2025 року та 19.09.2025 року через підсистему «Електронний суд» надав заяви про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явилась, 15 січня 2026 року через канцелярію суду подала заяву про застосування строків позовної давності до позовних вимог. Просила відмовити у задоволенні позову. У раніше поданих заявах по суті спору, що наявні в матеріалах справи просила розгляд справи провести без її участі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Таким чином, враховуючи згоду сторін про розгляд справи у їх відсутності, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи, крім того, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У відповідності до ч.8 ст.279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. З`ясувавши фактичні обставини, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що надані сторонами докази та повідомлені ними обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, є достатніми для прийняття рішення у справі в порядку спрощеного позовного провадження, як це передбачено ст. 279 ЦПК України. Інші процесуальні дії (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) не застосовувались. ІV. Фактичні обставини справи, встановлені судом та зміст правовідносин. Судом встановлено, що предметом діяльності АТ «Херсонська Теплоелектроцентраль», відповідно до останньої редакції статуту від 09.04.2019 року, є надання комунальних послуг з постачання теплової енергії, постачання гарячої води, постачання та розподілу електричної енергії (п. 3.3. статуту). На ім`я відповідача за адресою: [ADDRESS] , на підставі договору №8386 відкритий особовий рахунок № [NUMBER] відповідно до якого ведеться облік розрахунків між АТ «Херсонська теплоелектроцентраль» та [PERSON] . З урахуванням цієї інформації споживачем послуг з центрального опалення та постачання гарячої води, що надає Акціонерне товариство «Херсонська теплоелектроцентраль» є [PERSON] . Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна індексний номер інформаційної довідки 211152518 від 03.06.2020 року відомості про власника квартири [ADDRESS] відсутня. Згідно Відповіді № 2245866 від 16.01.2026 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за вказаними параметрами інформацію про власника на квартири [ADDRESS] не знайдено. Як вбачається з наданої позивачем довідки №563429 від 31.01.2015 року та №11153 від 10.02.2020 року, плата за послуги теплопостачання не здійснювалася відповідачем у період з серпня 2009 року по січень 2020 року. Заборгованість за вказаний період становить 42 137,87 грн. Відомості про те, що відповідачеві надавалася у зазначений вище період державна допомога на оплату послуг з теплопостачання у вигляді субсидії відсутні. 15 січня 2026 року відповідачем через канцелярію суду подано клопотання про застосування строків позовної давності до позовних вимог. V. Оцінка Суду. Із запровадженням з 15 грудня 2017 року змін до ЦПК України законодавцем принципово по новому визначено роль суду у позовному провадженні, а саме: як арбітра, що надає оцінку тим доказам та доводам, що наводяться сторонами у справі, та не може діяти на користь будь-якої із сторін, що не відповідатиме основним принципам цивільного судочинства. Відповідно до пунктів 1, 2, 4, 5, 6, 12 частини третьої статті 2 ЦПК України основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, верховенство права; повага до честі і гідності, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом; змагальність сторін; диспозитивність; пропорційність; відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення. Зі змісту статей 10, 11, 12, 13 ЦПК України в узагальненому вигляді, при вирішенні цивільного спору суд керується Конституцією України, законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовує інші правові акти, враховує завдання цивільного судочинства, забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами, особливості предмета спору та ціну позову, складність справи, її значення для сторін та час, необхідний для розгляду справи, покладення доведення обставин, які мають значення для справи, саме сторонами, права яких є рівними, як і покладення саме на кожну сторону ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій та з урахуванням меж заявлених вимог та заперечень та обсягу поданих доказів. Відносини у сфері надання житлово-комунальних послуг регулюються Житловим кодексом УРСР, Законом України «Про теплопостачання», Законом України «Про житлово-комунальні послуги» та «Правилами надання послуг центрального опалення, постачання холодної і гарячої води і водовідведення», затверджених постановою КМУ від 21.07.2005 року №630. Відповідно до ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» комунальні послуги це результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством. Споживачем за цим Законом є фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу. Згідно зі ст.ст.67,68 Житлового Кодексу України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться, крім квартирної плати, за затвердженими в установленому порядку тарифами, і має вноситися споживачами послуг своєчасно. Згідно із пунктом 5 частини третьої ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Обов`язок споживача здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію визначено ст.19 Закону України «Про теплопостачання». Згідно з п.18 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених Постановою КМУ України 21 липня 2005 р. № 630, розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата вноситься не пізніше 20 числа місця, що настає за розрахунковим. Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Згідно з вимогами ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Положення ст.530 ЦК України визначають, що якщо у зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк. Недотримання вимог сторонами призводить до порушення зобов`язань. Таким чином, за результатами розгляду справи встановлено, що відповідач, як споживач житлово-комунальних послуг, не вносив плату за надані позивачем послуги з постачання теплової енергії та гарячого водопостачання, в т. ч. не здійснив оплату і на час розгляду справи, що говорить про правомірність заявленого позову позивача до відповідача про існування обов`язку по сплаті платежів і його невиконання. Щодо заявленого відповідачем клопотання про застосування строку позовної давності у спірних правовідносинах суд виходить з наступного. Відповідно до ст. ст. 256, 267 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Статтею 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність у три роки, відповідно до ст.ст.253, 261 цього Кодексу перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок, за загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила, початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. У відповідності до ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку, а також у разі пред`явлення особою позову до боржника, після переривання перебіг позовної давності починається заново, а час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового. Позивачем заявлено до стягнення з відповідача заборгованості за період з серпня 2009 року по січень 2020 року. Разом з тим, період нарахування, зазначений позивачем у розрахунку виходить за межі встановленого ст. 257 ЦК України строку позовної давності. Враховуючи загальний порядок обрахування строку позовної давності, останній має обраховуватись з січня 2017 року. Відповідно до вимог ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Обов`язок надання усіх наявних доказів до початку розгляду справи по суті за правилами ч.2 ст.43 ЦПК України покладається на осіб, які беруть участь у справі та які розпоряджаються своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Аналіз досліджених судом доказів, наданих сторонами, які є належними, допустимими та достатніми, свідчить про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме з застосуванням строків позовної давності з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за послуги з централізованого опалення за період з січня 2017 року по січень 2020 року, що становить 20 295,23 грн.. VІ. Заходи забезпечення позову (заяви). Заходи забезпечення позову (заяви) судом не застосовувалися. VІI. Розподіл судових витрат між сторонами. Частиною першою ст.133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, які в даному випадку складають 45,56 % (20 295,23/44 542,87 * 100%). Зокрема, згідно платіжного доручення №3882 від 13 лютого 2020 року позивачем сплачено 2102,00 грн. судового збору, з урахуванням пропорційності до задоволених позовних вимог, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 957,67 грн. (2102 * 0,4556) в рахунок відшкодування судового збору.

Outcome: partial