Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-12 00:00:00

[PERSON] через свого представника [PERSON] звернулася до Олевського районного суду Житомирської області із позовною заявою до Олевської міської ради, про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. В обґрунтування позову представник позивача зазначає, що [INFO] померла баба позивача по лінії її батька [PERSON] , 1944 року народження. Позивач є спадкоємцем за правом представлення, оскільки її батько, який є сином спадкодавця, помер до відкриття вищезазначеної спадщини. Інші спадкоємці за заповітом чи за законом відсутні. Позивач із спадкодавцем перебували у тісних взаємовідносинах та проживали разом, оскільки остання потребувала стороннього догляду. За таких обстав, позивач була переконана у тому, що після смерті баби, вона спадщину прийняла автоматично, оскільки постійно проживала із спадкодавцем на час відкриття спадщини. 17.01.2023 позивачка звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за законом. На підставі цієї заяви державним нотаріусом Олевської державної нотаріальної контори Лугиною О.І. заведено спадкову справу. 18.01.2023 їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно, оскільки вона у встановлений законом термін не вступила в права спадкоємця. Також роз`яснено, що строк прийняття спадщини можна поновити у разі подання до суду позову про встановлення додаткового строку. Позивач вважає, що вона пропустила строк подання заяви про прийняття спадщини з поважної причини, а саме уведення на території України карантину з 12.03.2020, та з 24.02.2022 воєнного стану, тому вимушена прохати суд встановити додатковий строк для прийняття спадщини задля реалізації свого права на спадкування за законом після своєї бабусі [PERSON] . Інший спосіб реалізувати своє право на спадщину відсутній. Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано до провадження судді Нижнику Г.П. Ухвалою суду від 06.10.2025 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 05.11.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Представник позивача за довіреністю Гаврилюк О.П. у судовому засіданні позов підтримав та просив задовольнити. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, подала до суду письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримує з мотивів, наведених у позові, просила позов задовольнити, а справу розглядати без її участі. Представник позивача [PERSON] у судове засіданні не з`явився, про день, час та місце розгляду повідомлявся належним чином. Від представника відповідача Олевської міської ради Житомирської області Стафійчука Р.О. надійшла заява про розгляд справи у його відсутності, у прийнятті рішення покладаються на розсуд суду. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи. Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Так, судом установлено, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с. 39). [PERSON] народилася [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , батьками якої зазначені [PERSON] та [PERSON] (а.с. 40). [PERSON] народився [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , батьками якого зазначені [PERSON] та [PERSON] (а.с. 41). [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с. 42). Відповідно копії паспорту серії [NUMBER] виданого 23.11.2010 Олевським РВ УМВС України [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 63 на лицьовій та зворотній стороні). Згідно довідки № 62 від 11.01.2023 виданою Хочинським старостинським округом Олевської міської ради Житомирської області вбачається, що [PERSON] , яка померла [INFO] на час смерті постійно проживала за адресою [ADDRESS] одна (а.с. 43). Також відповідно виписки з погосподарської книги № 61 від 11.01.2023 виданою Хочинським старостинським округом Олевської міської ради Житомирської області вбачається, що згідно запису ПГО № 518-1 в по господарській книзі № 12, станом на 05.08.1992, закінченим будівництво, житловий будинок [ADDRESS] рахується за [PERSON] та виділялася земельна ділянка 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських споруд (а.с. 44). З належним чином засвідченої копії спадкової справи, відкритої після смерті [PERSON] та наданої суду, вбачається, що 17.01.2023 позивач звернувся до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину (а.с. 62). На підставі зазначеної заяви державним нотаріусом Олевської державної нотаріальної контори заведено спадкову справу № 2/2023 від 17.01.2023. 18.01.2023 державним нотаріусом Олевської державної нотаріальної контори Лугиною Олександром Івановичем прийнято рішення про відмову у видачі позивачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті баби [PERSON] , у зв`язку з пропуском встановленого законом строку для прийняття спадщини (а.с.46). Таким чином, між сторонами виникли спадкові правовідносини, які регулюються Цивільним кодексом України. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частини першої статті 15, частини першої статті 16 ЦК України). Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Зміст статті 89 ЦПК України визначає, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до статей 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За правилами статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом,а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 ЦК України. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1265 ЦК України внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Отже позивач, будучи онукою спадкодавця, мала права успадкувати ту частку спадщини, яка б належала за законом її покійному батькові. За правилами частини першої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно частини 3 цієї ж статті спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Оцінюючи доводи позивача щодо постійного спільного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, суд доходить висновку про їх недоведеність. Так, із довідки № 62 від 11 січня 2023 року, виданої Хочинським старостинським округом Олевської міської ради Житомирської області, вбачається, що [PERSON] , яка померла [INFO] , на час смерті постійно проживала за адресою: [ADDRESS] , одна (а.с. 43). При цьому будь-які інші належні та допустимі докази, зокрема показання свідків або письмові докази, які б підтверджували факт постійного спільного проживання позивача зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини, суду не надані. Відповідно до статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Подання заяви про прийняття спадщини є дією, що її повинен вчинити спадкоємець, який бажає прийняти спадщину у разі, коли він не проживав на час відкриття спадщини постійно зі спадкодавцем. Для прийняття спадщини встановлено строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України). Згідно з частиною першою статті 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщиниз поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (частина третя статті 1272 ЦК України). Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Велика Палата Верховного Суду у постанові № 686/5757/23 від 26.06.2024 (провадження № 14-50цс24) звернула увагу на те, що поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є виключно ті обставини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними та істотними труднощами, що фактично унеможливлювали для спадкоємця вчинення дій, спрямованих на прийняття спадщини. Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть застосовуватися, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не використав право на прийняття спадщини через брак інформації про смерть спадкодавця, незнання приписів закону тощо, тоді немає правових підстав для визначення додаткового строку для прийняття спадщини. У пунктах 49-50 цієї ж постанови Велика Палата Верховного Суду конкретизувала, що з урахуванням фактичних обставин конкретної справи поважними причинами пропуску строку суд може визнати, зокрема: 1) тривалу хворобу спадкоємців; 2) велику відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем розташування спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язаніз тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України тощо. Водночас Суд чітко зазначив, що юридична необізнаність, незнання про наявність спадкового майна чи факт відкриття спадщини, похилий вік, непрацездатність, невизначеність між спадкоємцями, відсутність коштів для проїзду або несприятливі погодні умови не можуть визнаватися поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини. Отже, єдиною підставою для визначення судом додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини є наявність поважних причин, тобто таких обставин, які об`єктивно та безумовно унеможливлювали вчинення спадкоємцем відповідних юридично значимих дій. Такі обставини повинні мати об`єктивний характер, існувати незалежно від суб`єктивного сприйняття спадкоємця та, з урахуванням розумності встановленого законом шестимісячного строку, тривати протягом усього цього строку або його істотної частини з такими наслідками, що унеможливлювали реалізацію права на прийняття спадщини і в решту часу. Як убачається з позовної заяви та пояснень, наданих у судовому засіданні представником позивача, причинами пропуску встановленого законом шестимісячного строку для прийняття спадщини зазначено установлення карантину на території України з 12.03.2020, а з 24.02.2022 воєнного стану, незнання вимог законодавства, переконання у можливості звернення за оформленням спадкових прав у будь-який пізніший час, а також відсутність належної уваги до цього питання. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2024 року в справі № 686/5757/23 (провадження № 14-50цс24) також зроблено висновок: "Неподання заяви умисно чи з необережності (недбалості) не може бути підставою для визначення спадкоємцю додаткового строку для прийняття спадщини. Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. Оцінка поважності причин пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини повинна, першорядно, стосуватися періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Саме протягом цього періоду мають існувати об`єктивні та істотні перешкоди для прийняття спадщини. Інші періоди досліджуються, якщо ці перешкоди почали існувати протягом шестимісячного строку та тривали до моменту звернення до нотаріуса або до суду. Суди мають враховувати, що безпідставне надання додаткового строку для прийняття спадщини є порушенням правової визначеності як елемента правовладдя (верховенства права) та є незаконним втручанням у права спадкоємців, які прийняли спадщину, а у разі відсутності таких спадкоємців - в інтереси територіальної громади, яка має право на визнання спадщини відумерлою". Хоча карантин і було запроваджено на всій території України з 12 березня 2020 року, суду не надано жодних належних та допустимих доказів того, яким чином зазначені обмежувальні заходи об`єктивно перешкоджали позивачу реалізувати своє право на звернення із заявою про прийняття спадщини. При цьому суд враховує, що з моменту смерті спадкодавця до запровадження карантину сплинуло понад п`ять місяців, протягом яких у позивача існувала реальна та законодавчо гарантована можливість подати відповідну заяву. Крім того, відповідно до пункту 3.5 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, у разі надходження поштою заяви спадкоємця, справжність підпису на якій не засвідчена нотаріально, така заява підлягає прийняттю нотаріусом із заведенням спадкової справи, про що спадкоємця повідомляють із роз`ясненням обов`язку подати належним чином оформлену заяву або особисто прибути до нотаріуса. Більше того, пунктом 2.1 зазначеного Порядку передбачено можливість у невідкладних випадках, коли існує ризик пропущення строку для прийняття спадщини, направлення спадкоємцем нотаріусу за місцем відкриття спадщини електронного повідомлення (аналог телеграми) із повідомленням про прийняття спадщини. Зазначений механізм може бути використаний, зокрема, і за умов запровадження карантинних обмежень. Таким чином, чинне законодавство України передбачає альтернативні та спрощені способи реалізації спадкових прав, що виключає можливість автоматичного визнання карантину поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини без доведення наявності конкретних об`єктивних перешкод. Аналогічних правових висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 26.03.2025 у справі № 522/18483/21 (провадження № 61-8382св24). Суд також зазначає, що обставини запровадження воєнного стану не підлягають оцінці у межах цієї справи, оскільки вони виникли після спливу шестимісячного строку, встановленого законом для подання заяви про прийняття спадщини. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що наведені представником позивача обставини, мають суто суб`єктивний характер і не є поважними причинами у розумінні статті 1272 ЦК України та правових висновків Великої Палати Верховного Суду. Таким чином, позивач не довів наявності об`єктивних та непереборних обставин, які позбавляли його можливості своєчасно звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, у зв`язку з чим строк для її прийняття пропущено без поважних причин. За таких обставин позовні вимоги представника [PERSON] , адвоката Зарицького М.А., про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини є необґрунтованими. Досліджені у справі докази оцінені судом у сукупності, з урахуванням їх належності, допустимості, достовірності та взаємного зв`язку, а встановлені обставини не дають суду правових підстав для задоволення позовних вимог щодо визначення [PERSON] додаткового строку для прийняття спадщини після смерті [INFO] [PERSON] . На підставі статей 1268-1270, 1272 ЦК України,

Outcome: dismissed