Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-14 00:00:00

23.06.2025 ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики, судового збору та витрат на професійну правничу допомогу в сумі 3 500, 00 грн. Свої вимоги обґрунтовувало тим, що 25.03.2021 між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та [PERSON] в електронній формі було укладено договір позики №1628989 (на умовах повернення позики в кінці строку позики), за умовами якого позикодавець надав відповідачу грошові кошти у розмірі 2 000, 00 грн, строком на 30 днів, зі сплатою процентів у розмірі 1, 99 % в день (базова процентна ставка/фіксована). 25.03.2021 між позикодавцем та позичальником в електронній формі за ініціативою останнього укладено додаткову угоду №1628989 до вище зазначеного договору позики, за умовами якої позичальник збільшує суму позики на 2 000, 00 грн. Отже, загальний розмір позики становить 4 000, 00 грн Первісний кредитор, ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ», виконав свої зобов`язання, передав відповідачеві грошові кошти в сумі 4 000, 00 грн шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок відповідача № [NUMBER] . У подальшому, 26.10.2021 між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ» укладено договір факторингу №2610 від 16.10.2021, у відповідності до умов якого ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ» набуло права грошової вимоги до боржників, у тому числі за договором позики №1628989 від 25.03.2021. 03.04.2023 між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ» та ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» укладено договір факторингу №030423-ФК, у відповідності до умов якого ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» набуло права грошової вимоги до боржників, у тому числі за договором позики №1628989 від 25.03.2021. Відповідно до Реєстру прав вимоги від 03.04.2023 до договору факторингу №030423-ФК від 03.04.2023, ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 13 032, 00 грн, з яких: 4 000, 00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 9 032, 00 грн - сума заборгованості за відсотками. Свої зобов`язання за договором позики відповідач належним чином не виконує, у зв`язку з чим, позивач звернувся до суду із даним позовом та просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором позики 1628989 від 25.03.2021 в сумі 12 944, 80 грн, з яких: 4 000, 00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 8 944, 80 грн сума заборгованості за відсотками, а також сплачений судовий збір у сумі 2 422, 40 грн та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 3 500, 00 грн. 23.06.2025 автоматизованим розподілом судової справи між суддями головуючим суддею у справі визначено суддю Березовську О. А. Справа передана судді 24.06.2025. 25.06.2025 судом була згенерована Відповідь №1516344 з Єдиного державного демографічного реєстру щодо зареєстрованого місця проживання відповідача (а. с. 68). Ухвалою суду від 30.06.2025 прийнято до розгляду позовну заяву, відкрито провадження в цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, задоволено клопотання представника позивача про витребування письмових доказів. 29.07.2025 на виконання ухвали суду від 30.06.2025 на адресу суду від АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» надійшли письмові докази. Копія ухвали суду двічі була направлена відповідачу за зареєстрованим місцем проживання. 28.07.2025 кореспонденція суду повернулась з відміткою відділення АТ «Укрпошта» - «за закінченням терміну зберігання». Повторно направлена кореспонденція була одержана відповідачем 10.08.2025. Рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення повернулось до суду 12.08.2025. 11.08.2025 від відповідача до суду надійшла заява, в якій він просив суд долучити до матеріалів справи довідку військової частини [NUMBER] від 31.07.2025 вих. №4156 за формою 5, довідку про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, видану військовою частиною [NUMBER] . Скан копії цих довідок були також одержані судом на електронну пошту 10.08.2025, в заяві відповідач вказує, що наданими доказами підтверджує, що дійсно перебуває на військовій службі. Відповідач не скористався своїм правом надати суду відзив на позовну заяву, інші заяви, крім вище вказаної, та клопотання до суду не надходили. Дослідивши матеріали справи, вивчивши та оцінивши докази по справі та співставивши їх у відповідності до норм чинного законодавства, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з такого. Судом встановлено, що між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та [PERSON] 25.03.2021 укладено договір позики (на умовах повернення позики в кінці строку) № 1628989, за яким позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти (позику), на погоджений умовами договору строк, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики. Вказаним договором сторони домовилися про строк кредитування, порядок повернення коштів та нарахування відсотків за користування кредитом, орієнтовну реальну річну процентну ставку, орієнтовну загальну вартість позики. Сума позики становить 2 000, 00 грн. Позика надається загальним строком на 30 днів. Орієнтовна загальна вартість позики для позичальника складає 2 414, 00 грн. Процентна ставка 2,70% (фіксована), знижена процентна ставка 1, 99%, орієнтовна річна процентна ставка 251, 85%. Відповідно до п. 5, цей договір укладено дистанційно, в електронній формі, з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, шляхом надсилання електронного повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції, та підписано накладенням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Відповідно до положень Закону України «Про електронну комерцію», вказаний договір підписано відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором (а. с. 16). 25.03.2025 сторонами в електронній формі була укладена додаткова угода №1628989 до договору позики №1628989 від 25.03.2021, якою передбачено, що на підставі звернення позичальника, здійсненого за допомогою засобів інформаційно-телекомунікаційної системи позикодавця збільшено суму наданої позичальнику позики 2 000, 00 грн на 2 000, 00 грн. Загальний розмір наданої позики становить 4 000, 00 грн. Інші положення договору не змінені і не доповнені цією додатковою угодою, залишаються без змін та сторони підтверджують по ним свої зобов`язання. Додаткова угода підписана відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікаттором (а. с. 16 зворот). Довідками про ідентифікацію, виданими ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ», підтверджується ідентифікація [PERSON] та підписання договору та додаткової угоди ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора, який було направлено на електронну пошту (а. с. 27 зворот, 28). Надання коштів відповідачу в загальній сумі 4 000, 00 грн підтверджується листом ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» вих. 8/05/25-73 від 08.05.2025, довідками вих. № КД-000024583/ТНПП від 01.05.2025, вих. №КД-000024582/ТНПП від 01.05.2025, виданими ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНЕКСПРЕС», платіжними інструкціями від 25.03.2021 на загальну суму 4 000, 00 грн (а. с. 28-31). Крім того, листом від 29.07.2025 вих. №БТ/Е-9076 АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» повідомило, що банком було емітовано на ім`я [PERSON] платіжну картку № [NUMBER] . З виписки про рух коштів по картці вбачається зарахування 25.03.2021 на картку відповідача двох платежів по 2 000, 00 грн кожен (а. с. 75 -78). 26.10.2021 між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ» укладено договір факторингу № 2610, за умовами якого останній набув права грошової вимоги до фізичних осіб боржників, зазначених в Реєстрі заборгованостей (Додаток 1 до цього договору), в розмірі портфеля заборгованості. Сторони домовились, що до фактора переходять всі права грошової вимоги, які належали клієнту за кредитними договорами (а. с. 32-39). Перехід до ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ» права вимоги до відповідача також підтверджується Актами про прийом-передачу Реєстру заборгованостей та інформації згідно Реєстру заборгованостей за договором факторингу №2610 від 26.10.2021, підписаними сторонами договору факторингу 26.10.2021 (а. с. 38 зворот, 39 зворот). Актом звірки взаємних розрахунків за період: січень 2021-грудень 2022 року, з якого вбачається виконання фактором, ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ», зобов`язання з оплати переданих прав вимоги (а. с. 41 зворот). Згідно з реєстром прав вимог, підписаним ТОВ «1БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ» відповідно до договору факторингу №2610, у [PERSON] рахується заборгованість за договором позики №1628989 від 25.03.2021, в сумі 13 032, 00 грн, з яких: 4 000, 00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 9 032, 00 грн - сума заборгованості за відсотками (а. с. 40-41). ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ» та ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» 03.04.2023 уклали договір факторингу №030423-ФК, за умовами якого позивач набув права грошової вимоги до фізичних осіб боржників у тому числі за договором позики №1628989 від 25.03.2021 (а.с.40 зворот -47). Перехід права вимоги до відповідача також підтверджується Актами про прийом-передачу Реєстру заборгованостей та інформації згідно Реєстру заборгованостей за договором факторингу №030423-ФК, підписаними сторонами договору факторингу 03.04.2023 (а. с. 50 зворот, 51). Актом звірки взаєморозрахунків станом на 01.11.2024, з якого вбачається виконання фактором, ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» зобов`язання з оплати переданих прав вимоги (а. с. 51 зворот). Згідно з реєстром заборгованостей, що є додатком №1 до договору факторингу №030423-ФК від 03.04.2023, у [PERSON] рахується заборгованість за договором позики №1628989 від 25.03.2021, в сумі 13 032, 00 грн, з яких: 4 000, 00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 9 032, 00 грн - сума заборгованості за відсотками (а. с. 52-53). Згідно з розрахунком суми заборгованості [PERSON] за договором позики №1628989 від 25.03.2021, у [PERSON] рахується заборгованість в сумі 12 944, 80 грн, з яких: 4 000, 00 грн заборгованість за тілом позики; 8 944, 80 грн - сума заборгованості за відсотками. Відсотки нараховані за процентною ставкою 1, 99 % (79, 60 грн) в день з 26.03.2021 по 23.07.2021 (а. с. 5-7). Судом також були досліджені письмові докази, надані відповідачем. З довідки за формою 5, виданої 31.07.2025 №4156 вбачається, що солдат [PERSON] перебуває на військовій службі за контроктом з 27.06.2020 в військовій частині [NUMBER] ( [ADDRESS] ) (а. с. 84). З довідки про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України слідує, що солдат [PERSON] дійсно в період з 24.02.2022 по 24.09.2022, з 03.10.2022 по 01.12.2022, з 29.12.2022 по 08.01.2023, з 08.01.2023 по 15.02.2023, з 16.02.2023 по 23.08.2023, з 09.09.2023 по 06.08.2024, з 23.08.2024 по 24.02.2025, з 10.03.2025 по 09.06.2025, з 13.06.2025 по 15.06.2025, з 29.06.2025 по 03.07.2025, з 07.07.2025 по час надання довідки брав участь у вище зазначених заходах (а. с. 85). Згідно зі ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до статей 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Частиною 1 ст. 1048 ЦК України, встановлено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом; розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. За змістом ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент укладення кредитного договору, розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 1050 ЦК України, передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то вразі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Кредитний договір укладається у письмовій формі (частина перша статті 1055 ЦК України). Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Статтею 3 цього Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 7, 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 12 зазначеного Закону встановлено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Норми статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису, так і електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа і не може визнаватися недійсним лише через його електронну форму. Отже, з вище наведених норм та встановлених судом фактичних обставин вбачається, що сторонами з додержанням норм законодавства був укладений договір позики в електронній формі, узгоджені істотні умови договору: сума позики, проценти за користування позикою, строк користування тощо. Відповідач не заперечує фактів укладення договору позики в електронній формі, одержання коштів за договором позики, не оспорює його умови. Судом не встановлено порушень норм Закону України «Про споживче кредитування» при укладанні сторонами договору позики. Згідно статей 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом Відповідно до ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦПК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Позивачем належними та допустимими доказами підтверджено, що право вимоги до відповідача перейшло до нього в результаті укладення двох вище зазначених договорів факторингу. Відповідачем не оспорюється дійсність цих договорів та право вимоги позивача до нього. Хоча відповідач не надає суду відзив на позовну заяву, з наданих ним суду письмових доказів вбачається, що спір між сторонами стосується відсотків, нарахованих позивачем за користування кредитом, а також застосування положень ч. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». У п. 15 ч. 3 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» зазначено, що військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля, а також крім кредитних договорів щодо придбання та встановлення фотоелектричних модулів та/або вітрових електроустановок разом із гібридними інверторами та установками зберігання енергії, проценти за якими можуть бути погашені чи компенсовані за рахунок третіх осіб або держави. Отже, з наведеної норми закону вбачається, що з початку і до закінчення особливого періоду військовослужбовцям, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім певних видів кредитів. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. Указом Президента України «Про часткову мобілізацію» від 17.03.2014 №303/2014 (затвердженим Законом № 1126-VII від 17.03.2014) в Україні оголошена часткова мобілізація, а отже розпочався особливий період. Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 64/2022 (затвердженим Законом № 2102-IX від 24.02.2022) в Україні введено воєнний стан, який продовжений та дії до теперішнього часу. Наданими відповідачем письмовими доказами підтверджується, що з 27.06.2020 він має статус військовослужбовця, який під час дії в Україні особливого періоду, з 24.02.2022 по теперішній час бере участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, а отже має право на пільги, встановлені п. 15 ч. 3 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Враховуючи викладене, суд доходить висновку, що позивач правомірно набув право вимоги до відповідача за договором позики №1628989 від 25.03.2021, в сумі 12 944, 80 грн, з яких: 4 000, 00 грн заборгованість за тілом позики; 8 944, 80 грн - сума заборгованості за відсотками, але з огляду на поширення на позичальника пільг, передбачених п. 15 ч. 3 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», стягненню з відповідача підлягає тільки заборгованість за тілом позики в сумі 4 000, 00 грн. Щодо судових витрат суд зазначає таке. Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема належить надання професійної правничої допомоги. Згідно з ч. 2 ст.137 цього Кодексу за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. При цьому, за приписами частини 3 наведеної статті, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. На підтвердження витрат з професійної правничої допомоги позивачем надано: копію договору № 01-11/24 про надання правничої допомоги від 01.11.2024 (а. с.53 зворот-56), витяг з акту № 10-П приймання-передачі з наданої правничої допомоги за договором про надання правничої допомоги №01-11/24 від 01.11.2024, підписаний сторонами договору 16.05.2025, у якому вказана інформація про надані послуги з правничої допомоги за договором позики, укладеним з [PERSON] та їх вартість в сумі 3 500, 00 грн (а. с. 57 зворот), акт приймання-передачі справ на надання правничої допомоги (а. с. 58 зворот-59), копію платіжної інструкції №579934714.1 від 19.05.2025 з призначенням платежу: оплата згідно акту № 13-П приймання наданої правничої допомоги від 16.05.2025 за договором про надання правничої допомоги №01-11/24 від 01.11.2024 (а. с. 60), копію ордера на надання правничої допомоги серії АХ № 1149961 від 01.11.2024 (а. с. 60), копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії ПТ № 2099 від 03.04.2018 (а. с. 60 зворот), довіреність в порядку передоручення (а. с. 61). Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/ третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 ЦПК України). Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постановах: від 02.12.2020 у справі №317/1209/19 (провадження №61-21442св19), від 03.02.2021 у справі №554/2586/16-ц (провадження №61-21197св19), від 17.02.2021 у справі №753/1203/18 (провадження №61-44217св18). Суд встановив, що заявлені витрати на правничу допомогу пов`язані з розглядом цієї справи та на їх підтвердження надані належні, допустимі та достатні докази. При визначенні пропорційності витрат суд бере до уваги ціну позову, обсяг і складність правових питань, що потребували правничої допомоги. З огляду на це суд дійшов висновку, що предметом позову є стягнення коштів за договором позики, справа є малозначною в силу вимог закону та не є складною, не містила виняткових правових питань або значного обсягу доказів; є звичайним договірним спором без факторів, які могли б вплинути на репутацію сторін або викликати публічний інтерес; не потребувала значного обсягу процесуальних дій; розглядалася в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, представник позивача не приймав участь в судових засіданнях; в цій категорії спірних правовідносин наявна усталена судова практика, сформована Верховним Судом; обсяг досліджених доказів є невеликим. У цій справі адвокат надав позивачу послуги, зокрема, зі складання позовної заяви про стягнення заборгованості за договором; відповідач відзив суду не надав. Суд звертає увагу, що в описі виконаних адвокатом робіт не зазначений час, витрачений на виконання робіт, зазначених в акті. Суд враховує незначну складність справи, наявність усталеної судової практики, те, що дії адвоката не вимагали значного обсягу юридичної роботи, не потребували вивчення великого обсягу фактичних даних, обсяг і складність позовної заяви, не є занадто великими та складними. Також суд зазначає, що, враховуючи малозначність справи, заявлений розмір витрат на професійну правничу допомогу в сумі 3 500, 00 грн є неспівмірним із ціною позову, бо становить 27, 03% від заявленої ціни позову. Отже, суд вважає, що заявлена до відшкодування сума 3 500, 00 грн є надмірною. Враховуючи складність справи та виконані роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, часткове задоволення позову, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 1 000, 00 грн витрат на правничу допомогу. Саме такий розмір витрат, на переконання суду, є об`єктивним, відповідає складності справи, ціні позову та виконаній адвокатом роботі. В порядку ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в сумі 748, 52 грн пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (30, 90%). Оплата судового збору позивачем в сумі 2 422, 40 грн підтверджується платіжною інструкцією кредитового переказу №579935830.1 від 18.06.2025 (а. с. 8). На підставі викладеного,

Outcome: partial