Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-14 00:00:00

Представник позивачки адвокат Мудревська Я.М. звернулась до суду із зазначеним позовом до відповідача. В обґрунтування позову зазначає, що [INFO] померла [PERSON] . Після її смерті відкрилась спадщина на спадкове майно, а саме на земельну ділянку, що належала їй на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 0325011 від 21.04.1997 року як члену колишнього КСП «Барсуківщина», на підставі якого видано державний акт на право власності на землю, відповідно якого земельна ділянка знаходиться на території Сильченківської сільської ради загальною площею 3, 12 га. До дня смерті [PERSON] була зареєстрована по [ADDRESS] , інші зареєстровані особи на день смерті відсутні. Після її смерті догляд за будинком та земельною ділянкою здійснював її син [PERSON] . [INFO] [PERSON] помер. Позивачка після смерті чоловіка звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за законом та оформила право власності на спадкове майно. Також позивачка звернулась до нотаріальної контори для оформлення спадщини після смерті [PERSON] . Але позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки [PERSON] із заявами про прийняття спадщини після смерті матері не звертався. Крім того, державний акт про право власності на спадкову земельну ділянку було видано 16.01.2002 року, тобто після смерті [PERSON] також у вказаному державному акті прізвище, ім`я та по-батькові особи, на ім`я якої видано державний акт, зазначено [PERSON] », що не підтверджує факту належності спадкодавиці [PERSON] земельної ділянки. Все це унеможливлює належне оформлення позивачкою своїх спадкових прав після смерті чоловіка, тому представник позивача просить суд встановити факт, що [PERSON] , яка померла [INFO] , була матір`ю [PERSON] , померлого [INFO] ; встановити факт належності [PERSON] сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 0325011 від 21.04.1997 року; визнати за позивачкою право на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка [PERSON] , який помер [INFO] і прийняв спадщину після смерті матері, але не оформив спадкових прав згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 0325011 від 21.04.1997 року. Ухвалою від 29 вересня 2025 року відкрито загальне позовне провадженя та призначено підготовче судове засідання на 03 листопада 2025 року. Ухвалою підготовчого судового засідання від 03 листопада 2025 року закрито підготовче провадження у справі та призначено до судового розгляду по суті в судовому засіданні на 12 грудня 2025 року. Також на підготовчому судовому засіданні задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів та витребувано з Ічнянської державної нотаріальної контори відомості про коло спадкоємців після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , та з Другої Харківській міській державній нотаріальній конторі відомості про коло спадкоємців після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . Судове засідання 12 грудня 2025 року відкладено на 15 січня 2026 року, оскільки до суду не надійшли витребувані документи про що учасники справи повідомлені належним чином. В судове засідання позивачка та її представник не з`явились, представник позивачки надала до суду заяви про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі і просить задовольнити. Представник відповідача Талалаївської селищної ради в підготовче судове засідання не з`явився, через канцелярію суду подали заяву про розгляд справи без участі представника селищної ради, позовні вимоги визнають. Суд, розглянувши заяви учасників справи, приходить до наступного висновку. Згідно ч.3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явились, то відповідно до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши та проаналізувавши наявні по справі докази, приходить до наступного висновку. Судом встановлені наступні фактичні обставини та зміст спірних правовідносин, які підтверджуються дослідженими в судовому засіданні доказами, наданими учасниками справи на підтвердження своїх вимог та заперечень щодо позову, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Так, судом встановлено, що спадкодавець [PERSON] померла [INFO] у віці 71 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с.30); спадкодавець [PERSON] помер [INFO] у віці 58 років, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с.31) Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] [PERSON] народився [INFO] , у графі «Мати» зазначено [PERSON] (російською мовою) (а.с.28) Згідно довідки Талалаївської селищної ради № 54 від 25.02.2025 року [PERSON] на дату смерті [INFO] була зареєстрована та проживала по [ADDRESS] . Після її смерті здійснював догляд за будинком земельною ділянкою та фактично вступив в управління спадщиною її син [PERSON] (а.с.15) Згідно довідки Староталалаївського старостинського округу Талалаївської селищної ради № 188 від 15.09.2025 року [PERSON] мала право на земельну частку (пай) № 57 із земель колишнього КСП «Барсуківщина» (а.с.14) Згідно копії сертифікат у направо на земельну частку (пай) серії ЧН № 0325011 від 21.04.1997 року [PERSON] належить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Барсуківщина» розміром 3,8 в умовних кадастрових гектарах (а.с.33) Згідно копії рішення Сильченківської сільської ради Талалаївського району від 26 липня 2001 року вирішено передати у приватну власність [PERSON] 3,12 га землі (а.с.9) Згідно повідомлення Другої Харківської міської державної нотаріальної контори Бідюк Н.Е. відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті чоловіка [PERSON] на земельну ділянку, що належала його матері, оскільки [PERSON] із заявами про прийняття спадщини або про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті матері не звертався. Крім того, у наданому державному акті прізвище ім`я та по батькові особи, на ім`я якої його видано вказано як [PERSON] , що не підтверджує факту належності документу, що встановлює право власності спадкодавиці на спадкове майно. (а.с.22-24) Після смерті [PERSON] заведена спадкова справа і спадкоємицею є позивачка [PERSON] . Інші спадкоємці доньки померлого [PERSON] та [PERSON] відмовились від прийняття спадщини, про що надали відповідні заяви, які містяться в спадковій справі (а.с.64, 65) Згідно експертного висновку Українського бюро лінгвістичних експертиз від 30.10.2024 року розходження в записах прізвища [PERSON] викликане графічним впливом російської форми цього прізвища або фонетичними коливаннями в вимоги голосного «і-и» в ареалі документальної фіксації української форми прізвища. З урахуванням зазначеного українські записи прізвища [PERSON] (актовий запис про смерть [PERSON] ) і [PERSON] (свідоцтво про шлюб [PERSON] ) та російський запис (свідоцтво про укладення шлюбу, записи російською мовою ) в документах, наданих для експертизи, є ідентичними (а.с.20) Після встановлення зазначених обставин, оцінивши належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд, вирішуючи позовну вимогу про встановлення факту родинних відносин, а саме що [PERSON] , яка померла [INFO] , була матір`ю [PERSON] , який помер [INFO] , виходить з наступного. Відповідно до п.5 ч.2 ст. ст. 293, п.1 ч.1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Окрім того, відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. У відповідності до п. 7 вказаної вище Постанови, суд вправі розглядати справи про встановлення факту, що має юридичне значення, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки. За вказаних обставин, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, та враховуючи те, під час розгляду справи знайшли підтвердження обставини, на які посилається позивач, і вони є такими, що дозволяють встановити факт родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] , так як долучені позивачкою копії документів дають можливість встановити факт, що вони були сином і матір`ю. Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що позивачка позбавлена можливості здійснення права на спадкування в інший спосіб, окрім як встановлення у судовому порядку факту родинних відносин між спадкодавцем [PERSON] та його матір`ю, тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню. Розглядаючи позовну вимогу про встановлення факту належності померлій [PERSON] сертифікат у на право на земельну частку (пай), суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 293, 315 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, зокрема, про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р. №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» певні юридичні факти можуть підтверджуватися рішенням суду. В сертифікат і серії ЧН № 0325011 від 21 квітня 1997 року зазначено, що він виданий [PERSON] , що є невірним зазначенням прізвища, ім`я та по батькові особи, якій він виданий, що унеможливлює на даний час оформлення спадщини позивачкою. Надані позивачкою документи на підтвердження зазначеного факту жодних сумніві у суду з того приводу, що зазначений сертифікат видавався матері її чоловіка, не викликають. Разом з тим, суд приймає до уваги ту обставину, що на даний час іншим шляхом позивач це встановити не може, отже позов в цій частині підлягає до задоволення. Розглядаючи вимогу позивачки про визнання за нею права на земельну частку (пай), що була успадкована її чоловіком після смерті своєї матері, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Згідно положень ЦК УРСР до складу спадщини померлої [PERSON] ввійшло і право на земельну частку (пай), яке вона набула за життя, і яке в свою чергу увійшло до складу її спадщини, яку успадкували її син фактом вступу в управління спадковим майном, але не оформив належним чином. Зазначене право в свою чергу увійшло до складу його спадщини, яке успадкувала позивачка. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 16.04.2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» - член колективного сільськогосподарського підприємства (далі - КСП), включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Згідно п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правоустановчим документом. Статтею 3 Указу Президента України «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва» встановлено, що право на земельну частку (пай) може бути об`єктом купівлі-продажу, дарування, міни, успадкування, застави. Документами, що підтверджують право особи-спадкоємця на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай) спадкодавця, який є правовстановлюючим документом, що засвідчує наявність у її власника лише однієї правомочності права розпорядження земельною часткою (паєм), а не право власності, яке виражається у володінні, користуванні і розпорядженні. Тому, коли спадкодавець був наділений лише правом на земельну частку (пай), а не правом власності, то і до спадкоємця переходить лише право на земельну частку (пай), а не право власності. Так як спадкодавець [PERSON] за життя успадкував право на земельну частку (пай) після смерті своєї матері, це право на даний час залишається неуспадкованим, спадкоємцем за законом після його смерті є позивачка, яка прийняла спадщину належним чином та займається її оформленням, що підтверджується відмовою нотаріуса у вчиненні нотаріальних дій, то до позивача, як спадкоємця за законом після смерті [PERSON] , переходить право на прийняття спадщини в повному об`ємі, зокрема і на земельну частку (пай), яке її чоловік успадкував після смерті своєї матері, але не оформив належним чином. Таким чином, суд приходить до висновку про задоволення позову в цій частині в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved