Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-11 00:00:00

28 жовтня 2025 року позивач [PERSON] , звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, просить суд: розірвати шлюб зареєстрований у відділі реєстрації актів цивільного стану по місту Білгород Дністровському Білгород Дністровського міськрайонного управління юстиції Одеської області, актовий запис № 210; стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , а також [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з дня подачі позову та до досягнення дітьми повноліття; стягнути судові витрати. Стислий виклад позиції позивача Свої вимоги обґрунтовує тим, що 28 серпня 2008 року між нею та відповідачем укладений шлюб, зареєстрований у відділі реєстрації актів цивільного стану по місту Білгород Дністровському Білгород Дністровського міськрайонного управління юстиції Одеської області, актовий запис № 210. Від вказаного шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] . Одруження виявилося невдалим. На початку 2025 року сім`я фактично розпалась, внаслідок чого чоловік забрав свої особисті речі з будинку її батьків, де вони разом мешкали і переїхав жити до найманого будинку, у с-ще Затока, більш точна адреса їй не відома. Чоловік не піклувався про створення нормальних сімейних стосунків, не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, взаємоповагу один до одного, через зловживання спиртними напоями. Таким чином, його ставлення до сім`ї призвело до розладу і фактичного припинення сімейних відносин. Сумісне життя і збереження шлюбу є неможливим. Їй чоловік має задовільний стан здоров`я, його матеріальне становище задовільне, він працює залізничником, де отримує заробітну плату, про те ніяким чином не допомагає своїм дітям. Після того, як пішов з сім`ї тільки декілька разів надавав кошти на утримання дітей. Внаслідок чого у теперішній час увесь тягар утримання дітей лежить на неї. З урахуванням вищевикладеного,вона і звернулася з вказаним позовом до суду. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі. 04 грудня 2025 року Ухвалою Білгород - Дністровського міськрайонного суду по вказаній справі було відкрито спрощене позовне провадження з викликом, повідомлення сторін та вона призначена до судового розгляду по сутті. Позивач в судове засідання не з`явилась, надавши заяву про розгляд справи у її відсутність, з проханням позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причина неявки суду не відома. Суд ухвалою від 12 січня 2026 року перейшов до заочного розгляду справи, що відповідає положенням ст. ст. 280-281 ЦПК України. Суд розглядає справу за відсутність сторін, відповідно наданої заяви, за наявними матеріалами справи. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Фактичні обставини справи встановлені судом Вивчивши матеріали справи, ретельно дослідивши докази, суд приходить до наступного. Матеріалами справи встановлено, що дійсно 28 серпня 2008 року сторони зареєстрували шлюб (актовий запис №210), що підтверджується оригіналом свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Білгород - Дністровському Білгород - Дністровського міськрайонного управління юстиції Одеської області. /а.с. 21/ Від вказаного шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] . (а.с. 10-11) Відповідно довідки № 06.2-12/06-01.4292 від 27.10.2025 виданою Шабівською сільською радою Білгород Дністровського району Одеської області [PERSON] , у тому, що дійсно згідно акту обстеження від 27.10.2025, складеного службою у справах дітей Шабівської сільської ради, [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] разом з: син [PERSON] , 2008 року народження; син [PERSON] , 2014 року народження. (а.с. 18) Як зазначає позивач, одруження між ними виявилося невдалим. На початку 2025 року сім`я фактично розпалась, внаслідок чого чоловік забрав свої особисті речі з будинку її батьків, де вони разом мешкали і переїхав жити до найманого будинку, у с-ще Затока, більш точна адреса їй не відома. Чоловік не піклувався про створення нормальних сімейних стосунків, не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, взаємоповагу один до одного, через зловживання спиртними напоями. Таким чином, його ставлення до сім`ї призвело до розладу і фактичного припинення сімейних відносин. Сумісне життя і збереження шлюбу є неможливим. Їй чоловік має задовільний стан здоров`я, його матеріальне становище задовільне, він працює залізничником, де отримує заробітну плату, про те ніяким чином не допомагає своїм дітям. Відповідачем не спростовані вказані ствердження позивача, він не скористався своїм правом щодо надання відзиву на позовні вимоги позивача. Нормативне обґрунтуванням. Оцінка аргументів сторін, висновки суду. Щодо розірвання шлюбу. Відповідно до стаття 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Відповідно до ст. ст. 21, 24 Сімейного кодексу України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини - інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На підставі викладеного, суд вважає, що можливість збереження сім`ї втрачена, подальше сумісне життя подружжя суперечило б інтересам позивача, тому її позовні вимоги в частині розірвання шлюбу є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Ст. 115 Сімейного кодексу України передбачено, що документом який засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Щодо позовних вимог про стягнення аліментів, суд приходить до наступного. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У відповідності до ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частиною 5 ст.183 СК України, визначений розмір аліментів із розрахунку: на одну дитину однієї чверті, на двох дітей однієї третини, на трьох і більше дітей половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Згідно частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України). Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до Постанови ВС від 16 червня 2021 року, справа № 643/11949/19, провадження № 61-2698св21, ВС зазначив, що обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (частина друга статті 51 Конституції України) і закріплюється в сімейному законодавстві, зокрема статтею 180 СК України на батьків покладено обов`язок по утриманню дитини до досягнення нею повноліття. Виходячи із загальних засад справедливості цивільного судочинства та необхідності захисту інтересів неповнолітніх дітей, враховуючи, що ст. 180 СК України покладає обов`язок утримувати дитину на обох батьків, прийнявши до уваги, що чинним законодавством чітко передбачений розмір аліментів, що вираховується від заробітку /доходу/ платника аліментів, виходячи з кількості дітей, прийнявши до уваги матеріальне становище платника аліментів, вікову категорію дітей, їх потреби, з урахуванням не надання відповідачем доказів сплати аліментів на утримання дітей на постійній основі, суд приходить до висновку, що в даному випадку доцільним буде стягнути з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку /доходу/ [PERSON] , щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову, а саме з 28 жовтня 2025 року і до досягнення повнолітня дитини [PERSON] , [INFO] , тобто до [INFO] включно, потім з 17.12.2026 року аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку /доходу/ [PERSON] , щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] включно, а тому позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про: 1) стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Таким чином, суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення з відповідача на користь позивача аліментів у межах суми платежу за один місяць. Розподіл судових витрат Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з тим, що позивач звільнена від сплати судового збору за подачу до суду позовної заяви про стягнення аліментів, в зв`язку з обґрунтованістю її позовних вимог, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 1211,20 грн; на користь позивача витрати по сплаті судового збору щодо подання заяви про розірвання шлюбу у розмірі 1211,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved