Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів. В обґрунтування позову зазначає, що 25 липня 2020 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстрований Кременчуцьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), актовий запис №446. Під час шлюбу у подружжя народився син [PERSON] , [INFO] . Шлюб між сторонами не розірвано, при цьому спільне проживання подружжя фактично припинено. Вже тривалий час відповідач не проживає разом з позивачкою і їх спільним сином, з цього часу відносини між ними як подружжям фактично припинилися. Дитина залишається проживати з матір`ю. Відповідач добровільно не забезпечує сина належними та достатніми умовами для виховання і утримання. Дитина фактично знаходиться на утриманні позивачки. Про способи виконання обов`язку утримувати дитину в досудовому порядку позивачка з відповідачем не домовлялися, нотаріальних договорів не укладали. Інших осіб на утриманні [PERSON] не має. Вказує, що малолітньому [PERSON] діагностовано легку розумову відсталість з аутистичними проявами поведінки, які потребують лікування та призводять до соціальної дезадаптації, а також системний недорозвиток мовлення важкого ступеню, що підтверджується копією медичного висновку. Також, [PERSON] є дитиною з інвалідністю, які потрібен постійний догляд, спеціальне харчування, медикаменти та інші витрати, пов`язані зі станом її здоров`я. Наразі позивач не працює у зв`язку із тим, що за станом здоров`я дитина потребує постійного стороннього догляду та нагляду. Соціальних виплат, які отримує позивачка у зв`язку із інвалідністю сина, не вистачає для забезпечення всіх необхідних витрат. Сторони не досягли домовленості щодо того, в який спосіб відповідач буде виконувати свій обов`язок перед дитиною та, відповідно, який розмір аліментів сплачуватиме на її утримання. У зв`язку із зазначеним позивач змушена звернутися з позовом до суду. Позивач просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою судді Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 25 листопада 2025 року відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала заяву, згідно якої позовні вимоги підтримує та просить справу розглядати без її участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату та час його проведення повідомлявся належним чином, відзиву на позов, заяв та будь-яких клопотань до суду від відповідача не надходило, у зв`язку з чим суд, відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України вирішує справу за наявними матеріалами. Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причини або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи викладене, а також те, що одночасно існують умови, які передбачені ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд вважає за необхідне провести заочний розгляд даної справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів у відсутність учасників справи. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, судом не здійснювалося. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив такі обставини та дійшов до таких висновків. Відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 25 липня 2020 року (а.с. 6), між [PERSON] та [PERSON] 25 липня 2020 року було укладено шлюб, зареєстрований Кременчуцьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), актовий запис №446. Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 19 вересня 2020 року Кременчуцьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), сторони по справі є батьками малолітнього [PERSON] , [INFO] (а.с. 5). Як встановлено судом, син сторін проживає разом із матір`ю позивачкою по справі за адресою: [ADDRESS] , що вбачається із витягів з реєстру територіальної громади від 12 листопада 2025 року (а.с. 10, 11). Відповідач участі у виховані дитини не приймає, матеріально не забезпечує. Малолітньому [PERSON] , [INFO] , діагностовано легку розумову відсталість з аутистичними проявами поведінки, які потребують лікування та призводять до соціальної дезадаптації, а також системний недорозвиток мовлення важкого ступеню, що підтверджується копією медичного висновку №6 від 29 січня 2025 року Відокремленого підрозділу обласної консультативної поліклініки зі стаціонаром №2 (а.с. 7). Відповідно до посвідчення серії [NUMBER] [PERSON] є дитиною з інвалідністю та отримувачем державної соціальної допомоги особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю, що також вбачається з довідки форми ОК-5 ПФУ від 12 листопада 2025 року (а.с. 8-9). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 8 Закону України "Про охорону дитинства" визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. 7, 8 ст. 7 Сімейного Кодексу України, при вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини. Частина 1 ст. 18 Конвенції про права дитини визначає принцип загальної та однакової відповідальності батьків за виховання і розвиток дитини та декларує, що найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ст. 180, 181 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Як встановлено судом, відповідач, в порядку ст. 188 СК України, від обов`язку утримувати сина [PERSON] не звільнений, угоди про добровільну сплату аліментів згідно ст. 189 СК України між сторонами не укладено. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що ненадання регулярної та належної матеріальної допомоги на утримання сина є порушенням обов`язку [PERSON] піклуватися про свою дитину, а тому суд приходить до висновку, що наявні підстави для стягнення з відповідача аліментів на його утримання. Статтею 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. В силу ч. 1 ст.183 СК України, відповідно до якої частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно із ч. 1 ст. 191 СК України, ч. 1 ст. 430 ЦПК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а рішення в частині стягнення аліментів за один місяць підлягає негайному виконанню. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, зважаючи на те, що обов`язок по утриманню дітей покладено на обох батьків, з урахуванням конкретних обставин справи, суд дійшов висновку, що вимоги позивачки щодо стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання сина є законними та обґрунтованими і підлягають задоволенню у повному обсязі. В силу вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір в розмірі 1 211 грн 20 коп.

Outcome: approved