Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-18 00:00:00

Позивач ПОКВПТГ Полтаватеплоенерго звернувся в суд з позовом до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання посилаючись на те, що відповідачі за адресою [ADDRESS] користуються послугами підприємства по забезпеченню тепловою енергією у вигляді опалення та гарячого водопостачання, а тому зобов`язані оплачувати отримані послуги. У зв`язку з невиконання покладених зобов`язань, за період з 01.12.2021 по 01.06.2025 року утворилась заборгованість у сумі 20 821 грн. 07 коп. Крім суми заборгованості , просив стягнути за період з 21.01.2024 по 01.06.2025 року індекс інфляції в сумі 2 910,53 грн. та 3% річних в сумі 676,98 грн. та судові витрати. Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 11 липня 2025 року відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін. 08 серпня 2025 року відповідачами надані відзиви на позовну заяву щодо не визнання позовних вимог. У відзиві зазначили, що розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку, або за нормами, затвердженими в установленому порядку. Відповідачі є власниками житлового приміщення у багатоквартирному будинку, а тому є співвласниками багатоквартирного будинку. Позивачем не надано даних для розподілу: площі для розподілення опалення, площі для розподілення функціонування внутрішньо будинкових мереж, площі для розподілення місць загального користування та допоміжних приміщень. Публікація на сайті позивача тарифів та інших договірних умов не є належним повідомленням. Відсутні докази, які підтверджують факт надання послуг та факт їх споживання відповідачами. Відповідачі не мають договору, не володіють даними для розрахунку, та не можуть надати їх як доказ. Наявний розрахунок, наданий позивачем, є лише зведеним рахунком без належного розподілу обсягів спожитої теплової енергії та розрахунку величини теплового навантаження, що робить його неналежним та недопустимим доказом. Застосований до відповідачів двоставковий тариф, зокрема його умовно-постійна частина, суперечить законам України. Двоставковий тариф створює надлишкове фінансове навантаження на споживача і без узгодження з ним порушує засади цивільного права. Також не погоджуються на оплату за спожиту теплову енергію за двоставковим тарифом як істотну умову в договорі ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» при розрахунках зі споживачами за надані послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води повинен застосовувати тарифи на рівні тарифів, які застосовувалися до споживачів станом на 24.02.2022 року . Відповідачами сплачували кошти : в 2021 році за постачання теплової енергії 15252,79 грн, постачання гарячої води 7539,23 грн, всього за 2021 рік 22792,02 грн; в 2022 році за постачання теплової енергії 14311,73 грн, постачання гарячої води 3805,34 грн, всього за 2022 рік 18117,07 грн; в 2023 році за постачання теплової енергії 13694,73 грн, постачання гарячої води 10067,46 грн, всього за 2023 рік 23762,19 грн; в 2024 році за постачання теплової енергії 15014,12 грн, постачання гарячої води 9988,84 грн, всього за 2024 рік 25002,96 грн; в 2025 році за постачання теплової енергії 9976,61 грн, постачання гарячої води 4620,79 грн, всього за 2025 рік 14597,40 грн. Просять відмовити повністю у задоволення позовних вимог . Позивачем надано відповідь на відзив в якому не погоджується із запереченням відповідачів. Тарифи, які встановлювались Полтавською обласною радою для ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» протиправними та нечинними не визнавались, тому вони в силу приписів законодавства є обов`язковими до застосування. Нормами чинного законодавства не передбачено самостійне визначення суб`єктом господарювання тарифів, в даному випадку ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго», а передбачено лише встановлення тарифів уповноваженими на це органами - Полтавською обласною радою. Набрання чинності індивідуальним договором про надання комунальної послуги від 01.12.2021, що є публічним договором приєднання, відбулося у відповідності до механізму визначеного Законом України «Про житлово-комунальні послуги» та положень ЦК України. З 01.12.2021, відповідно до вимог Закону України «Про житлово-комунальні послуги», введено в дію нові договори приєднання зі споживачами послуги з постачання теплової енергії. Нарахування за послугу з постачання теплової енергії для потреб населення проводиться за двоставковим тарифом. Розрахунок заборгованості, що доданий до позову як доказ нарахування плати та існування заборгованості, в повній мірі відповідає вимогам Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». Правовідносини, які склалися між сторонами на підставі договору про надання послуг теплопостачання, є грошовим зобов`язанням, у якому, серед інших прав і обов`язку і сторін на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (ч. 1 ст. 509 ЦК України) вимагати сплату грошей за надані послуги. Позовні вимоги є законними та обґрунтованими. У судове засідання представник позивача ПОКВПТГ Полтаватеплоенерго не з`явився, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, надав заяву про розгляд справи в його відсутність, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, надала суду клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з відрядженням. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, належним чином повідомлена по час та місце розгляду справи, причина неявки невідома. Суд приймає до уваги, що основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Отже, неявка учасника судового процесу у судове засідання, за умови належного повідомлення сторони про час і місце розгляду справи, не є достатньою підставою для відкладення розгляду справи. Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 01 жовтня 2020 року у справі № 361/8331/18. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та правовідносини сторін, приймаючи до уваги відсутність підстав, передбачених ст.223 ЦПК України для відкладення розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін, що в судове засідання не з`явились. Суд, дослідивши докази по справі, дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідачі [PERSON] , [PERSON] є споживачами послуг з постачання теплової енергії та послуги з постачання гарячої води за адресою [ADDRESS] . У даній квартирі відповідачі користуються послугами підприємства по забезпеченню тепловою енергією у вигляді централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води,які надаються ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» відповідно до „Правил надання населенню послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення , затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21.07.2005 року. Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки, визначені Законом України «Про житлово-комунальні послуги» (далі Закон) ,який введений в дію з 01.05.2022 року . Відповідно до пункту 5 статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Згідно зі пунктом 1 частини першої статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач має право одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів. Відповідно до ст. 9 Закону України « Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Нормами статті 12 даного Закону визначено, що надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону. Договори про надання комунальних послуг можуть затверджуватися окремо від різних моделей організації договірних відносин (індивідуальний договір, індивідуальний договір з обслуговування внутрішньобудинкових систем, колективний договір) та для різних категорій споживачів (індивідуальний споживач (співвласник багатоквартирного будинку, власник будівлі, у тому числі власник індивідуального садибного житлового будинку), колективний споживач). Порядок та особливості укладання, зміни і припинення договорів про надання житлово-комунальних послуг визначаються статтями 13-15 Закону. За приписами статті 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» за рішенням співвласників багатоквартирного будинку, прийнятим відповідно до закону, з виконавцем відповідної комунальної послуги (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і послуг з постачання та розподілу електричної енергії) укладається договір про надання комунальних послуг, а саме: 1) індивідуальний договір з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем, що укладається кожним співвласником багатоквартирного будинку самостійно, за умови що співвласники прийняли рішення про вибір відповідної моделі організації договірних відносин та дійшли згоди з виконавцем комунальної послуги щодо розміру плати за обслуговування внутрішньобудинкових систем багатоквартирного будинку; 2) колективний договір, що укладається від імені та за рахунок усіх співвласників багатоквартирного будинку управителем або іншою уповноваженою співвласниками особою; 3) договір про надання комунальних послуг з колективним споживачем, що укладається з об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку або іншою юридичною особою, яка об`єднує всіх співвласників такого будинку та в їхніх інтересах укладає відповідний договір. До дати обрання співвласниками багатоквартирного будинку однієї з моделей організації договірних відносин, визначених частиною першою цієї статті, та/або досягнення згоди з виконавцем про розмір плати за обслуговування внутрішньобудинкових систем багатоквартирного будинку, що забезпечують надання відповідної комунальної послуги, між виконавцем відповідної комунальної послуги та кожним співвласником укладається публічний договір приєднання відповідно до вимог частини п`ятої статті 13 цього Закону. За приписами статті 1 Закону споживач житлово-комунальних послуг (далі - споживач) - індивідуальний або колективний споживач; індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. Відповідно до частини другої статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний: укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом; своєчасно вживати заходів до усунення виявлених неполадок, пов`язаних з отриманням житлово-комунальних послуг, що виникли з його вини; забезпечувати цілісність обладнання приладів (вузлів) обліку комунальних послуг відповідно до умов договору та не втручатися в їхню роботу; власним коштом проводити ремонт та заміну санітарно-технічних приладів і пристроїв, обладнання, іншого спільного майна, пошкодженого з його вини, яка доведена в установленому законом порядку; оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Отже, пунктом 5 частини другої статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором. Іншого чинним законодавством не передбачено. Відповідно до статті 13 Закону у разі, якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали з виконавцем комунальної послуги відповідний договір (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і послуг з постачання та розподілу електричної енергії), з ними укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання. Такі договори вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця послуги співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги. При цьому розміщується повідомлення про місце опублікування тексту договору у загальнодоступних місцях на інформаційних стендах та/або рахунках на оплату послуг. Фактом приєднання споживача до умов індивідуального договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання виконавцю підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка за надані послуги, факт отримання послуги. Закон України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», набрав законної сили 02.08.2017. Даний Закон визначає засади забезпечення комерційного, у тому числі розподільного, обліку послуг з постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання та забезпечення відповідною обліковою інформацією споживачів таких послуг. Сфера дії зазначеного Закону визначена в статті 2 та регулює відносини щодо комерційного обліку послуг з постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання (далі - комунальні послуги); розподілу між споживачами обсягу спожитих комунальних послуг; встановлення, обслуговування, заміни вузлів обліку/приладів - розподілювачів теплової енергії; формування та надання споживачам рахунків на оплату комунальних послуг; забезпечення споживачів обліковою інформацією. Згідно ст.9 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» комерційний облік здійснюється вузлом (вузлами) комерційного обліку відповідної комунальної послуги, що забезпечує (забезпечують) загальний облік її споживання, згідно з показаннями його (їх) засобів вимірювальної техніки. Згідно ч. 4 ст. 10 вказаного Закону розподіл між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг здійснюється відповідно до методики, затвердженої центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства. Згідно ст. 1 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», вузол комерційного обліку - вузол обліку, що забезпечує загальний облік споживання відповідної комунальної послуги у будівлі, її частині, обладнаній окремим інженерним вводом. Пунктом 32 Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 №830 передбачено, що плата за послугу розраховується виходячи з розміру встановленого тарифу та обсягу спожитої послуги, визначеного та розподіленого відповідно до законодавства. Нарахування умовно-постійної частини плати двоставкового тарифу здійснюється виходячи із теплового навантаження на опалення квартир вищезазначеного будинку поділеного на загальну опалювальну площу квартир будинку та помноженого на опалювальну площу квартири апелянта, та умовно-постійну частину двоставкового тарифу (місячну абонентську плату на одиницю теплового навантаження), що діяв у спірний період. Відповідно до абзацу 6 частини третьої статті 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №2189-VIII плата виконавцю комунальної послуги за індивідуальним договором про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання, складається з: плати за послугу, що розраховується, виходячи з розміру затверджених цін/тарифів на відповідну комунальну послугу та обсягу спожитих комунальних послуг, визначеного відповідно до законодавства; плати за абонентське обслуговування, яка не може перевищувати граничний розмір, визначений Кабінетом Міністрів України. Відповідно до Правил №630, централізоване опалення - це послуга, спрямована на задоволення потреб споживача у забезпеченні нормативної температури повітря у приміщеннях квартири (будинку садибного типу), яка надається виконавцем з використанням внутрішньобудинкових систем теплопостачання. Пунктом 18 Правил №630 передбачалося, що споживачі зобов`язані оплачувати за спожиті послуги не пізніше 20 числа наступного за розрахунковим місяцем. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність письмово оформленого договору з відповідачем не позбавляє позивача за первісним позовом обов`язку оплачувати надані йому послуги. Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 20.04.2016 у справі №6-2951цс15, а також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.09.2018 у справі №751/3840/15-ц (провадження №14-280цс18). Відповідно до пункту З Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про житлово-комунальні послуги» договори про надання комунальних послуг, у тому числі із співвласниками багатоквартирних будинків, які не прийняли рішення про модель організації договірних відносин з виконавцями комунальних послуг, мають бути укладені виконавцями відповідних комунальних послуг протягом двох місяців з дня набрання чинності рішенням Кабінету Міністрів України про затвердження типових публічних договорів приєднання про надання комунальних послуг. При цьому договори про надання комунальних послуг, укладенні до введення в дію цього Закону зберігають чинність на умовах, визначених такими договорами, до дати набрання чинності договорами про надання відповідних комунальних послуг, укладеними за правилами, визначеними цим Законом. З 01.10.2021 року набрала чинності постанова КМУ № 1022 від 08.09.2021, якою затверджено публічні договори приєднання про надання послуг з теплової енергії. Відповідно до пункту З прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про житлово-комунальні послуги» договори зі споживачами, які не прийняли рішення про модель організації договірних відносин, укладаються протягом двох місяців з дня набрання чинності рішення Кабінету Міністрів України про затвердження типових публічних договорів приєднання. Такі договори вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця послуги співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги. Станом на 01.12.2021 року співвласники багатоквартирного будинку за адресою: [ADDRESS] не повідомили ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» про прийняття рішення про вибір моделі договірних відносин і не уклали з підприємством відповідний договір на послугу з постачання теплової енергії. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Відповідно до ст. 25 Закону України «Про теплопостачання», у разі несвоєчасної сплати платежів за споживання теплової енергії споживач сплачує пеню за встановленими законодавством або договором розмірами. У разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії заборгованість стягується в судовому порядку. Згідно п. п. 17, 18 постанови Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 №630 «Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної і гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної і гарячої води і водовідведення», послуги з водовідведення оплачуються споживачем з розрахунку обсягу витрат холодної та гарячої води згідно з нормативами (нормами) споживання або показаннями засобів обліку води, розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць, плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. Відповідно до п. 30 вказаних Правил споживач зобов`язаний оплачувати послуги в установлені договором строки. Статтею 322, 317 Цивільного кодексу України передбачено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна. Відповідно до частини 1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Предметом позову є стягнення з відповідачів заборгованості за послугу з постачання теплової енергії з урахуванням інфляційних втрат та 3% річних всього у розмірі 24 408 грн. 58 коп. за період з 01.12.2021 по 01.06.2025 . Статтею 6 ЖК України визначено, що плата за комунальні послуги береться за затвердженими в установленому порядку тарифами. Статтями 64, 68 ЖК України передбачено обов`язок відповідачів своєчасно вносити плату за комунальні послуги. Статтею 162 ЖК України передбачено обов`язок особи, як власника квартири, своєчасно вносити плату за комунальні послуги. Відповідно до ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено законом або договором. Частиною першою статті 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Судом не можуть бути прийняті до уваги заперечення відповідачів [PERSON] , [PERSON] щодо відсутності підстав стягнення заборгованості за надані послуги виходячи з наступного. Пунктом 52 Індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії від 01.12.2022 визначено порядок відмови споживача від договору. Своє право споживач має реалізувати виключно за один місяць до закінчення строку дії такого договору. Договір вважається продовженим на черговий однорічний строк (а.с. 5-6). Виходячи із розрахунку заборгованості, підприємство здійснює нарахування за вказаною адресою за послугу з постачання теплової енергії у відповідності до встановлених тарифів, які введені в дію з 01.12.2020 постановою НКРЕКП від 30.11.2020 №2269 від 30.11.2020 «Про встановлення тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з постачання теплової енергії і постачання гарячої води, що надаються ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго»; введені в дію з 01.11.2021 рішенням Полтавської обласної ради від 21.10.2021 №286 «Про встановлення тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з постачання теплової енергії і постачання гарячої води, що надаються ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго», які були застосовані до споживачів категорії «населення» після завершення опалювального сезону 2021-2022, але відповідно до положень р. III Меморандуму про взаєморозуміння щодо врегулювання проблемних питань у сфері постачання теплової енергії та постачання гарячої води в опалювальному періоді 2021/2022 для розрахунків із кінцевими споживачами комунальних послуг (населенням) тарифи, встановлені цим рішенням, застосовуються після завершення опалювального періоду 2021/2022, тобто з 01.05.2022; введені в дію з 01.10.2022 рішенням Полтавської обласної ради від 30.09.2022 №477 «Про встановлення тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з постачання теплової енергії і постачання гарячої води, що надаються ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго». У Полтавському окружному адміністративному суді оскаржувалося рішення Полтавської обласної ради 8 скликання від 30.09.2022 №477 «Про встановлення тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з постачання теплової енергії і постачання гарячої води, що надаються Полтавським обласним комунальним виробничим підприємством теплового господарства «Полтаватеплоенерго», які використовуються при нарахуванні підприємством «Полтаватеплоенерго» послуг для населення. Вказаним рішенням встановлено двоставкові тарифи на послугу з постачання теплової енергії за категоріями споживачів відповідно до додатку 2, тарифи за послуги з постачання гарячої води за категоріями споживачів відповідно до додатку 3 (пункту 1 рішення). Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 11.04.2023 визнано протиправним та нечинним пункт 1 рішення 16 позачергової сесії Полтавської обласної ради 8 скликання від 30.09.2022 №477 «Про встановлення тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з постачання теплової енергії і постачання гарячої води, що надаються Полтавським обласним комунальним виробничим підприємством теплового господарства «Полтаватеплоенерго» в частині встановлення Полтавському обласному комунальному виробничому підприємству теплового господарства «Полтаватеплоенерго» двоставкових тарифів на послугу з постачання теплової енергії за категорією споживачів «Для потреб населення» відповідно до додатку 2 та тарифів на послугу з постачання гарячої води за категорією споживачів «Для потреб населення» відповідно до додатку 3. Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 19.12.2023 зазначене рішення Полтавського адміністративного окружного суду в частині задоволених вимог про визнання протиправним та нечинним рішення Полтавської обласної ради - скасовано і в цій частині прийнято нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог - відмовлено. Таким чином, при нарахуванні тарифів за комунальні послуги позивачем правомірно застосовувались встановлені НКРЕКП двоставкові тарифи як грошовий вираз двох частин тарифу - умовно-змінної та умовно-постійної складової, який покладений в основу нарахування заборгованості відповідачу за спожиту теплову енергію. Оскільки вказані нормативно-правові акти протиправними і нечинними не визнавалися, ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» на законних підставах та зобов`язане застосовувати двоставкові тарифи у розрахунках зі споживачами. Нарахування плати за послуги з постачання теплової енергії за адресою: [ADDRESS] , здійснюється на підставі показів загальнобудинкового вузла комерційного обліку теплової енергії, що підтверджується архівними даними показників кількості спожитої теплової енергії за період позовних вимог (а.с. 215-223). Опалювальна площа житлового будинку за адресою: за адресою: [ADDRESS] , складається з опалювальних площ житлових приміщень (квартир). Інформація про опалювальну площу будинку відображається в рахунках на оплату послуг, які споживачі отримують щомісячно, в тому числі і відповідач в яких зазначається загальна опалювальна площа будинку та опалювальна площа квартири відповідача (а.с. 165-207). Протягом опалювального періоду загальний обсяг спожитої теплової енергії, визначений за показаннями вузла комерційного обліку, розподілявся пропорційно опалювальної площі кожної окремої квартири. Тому обсяги теплової енергії, спожитої на опалення житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , визначаються відповідно до показань вузла комерційного обліку. Обсяг спожитої теплової енергії, що припадає на квартиру відповідачів опалювальною площею відображено в розрахунку заборгованості, а загальний обсяг спожитої будинком теплової енергії підтверджено належними доказами, а саме показаннями вузла обліку теплової енергії за період. Крім того, дані про об`єм та обсяг розподіленого споживачу (спожитого ним) теплової енергії за розрахунковий період (місяць) зазначаються виконавцем послуг в особистому кабінеті споживача та/або в рахунках про сплату послуг, які споживачі отримують щомісячно, що передбачено Наказом Міністерства розвитку громад та територій України №23 від 31.01.2020, яким затверджено вимоги до формування рахунків на оплату послуг з постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання та централізованого водовідведення затверджено основні положення щодо їх формування. Підприємством надано докази, зокрема акти про прийняття на абонентський облік вузла комерційного обліку за адресоювул. Капітана Володимира Кісельова ( [ADDRESS] та показниками кількості спожитої теплової енергії за вказаною адресою, що є первинними документами та слугують підставою для проведення розподілу між споживачами обсягів спожитих послуг. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у своєму відзиві зазначили, що є власниками квартири [ADDRESS] , що підтверджується копією Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна . ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» надаються послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води за адресою: [ADDRESS] (о/р [NUMBER] відкрито на [PERSON] ) . Зазначена квартира розташована у багатоквартирному житловому будинку, який централізовано опалюється. За період з 01.12.2021 по 01.06.2025 за адресою: [ADDRESS] підприємством надавалася послуги безперебійно, виключно за винятком часу перерв, визначених відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги». Наведене свідчить про те, що між сторонами склалися правовідносини з надання послуг теплопостачання, в яких одна сторона зобов`язана надавати другій стороні послуги теплопостачання, а друга зобов`язана своєчасно здійснювати оплату за споживання і користування послугами. Відповідачі як власники квартири несуть тягар по її утриманню, в тому числі і по обов`язку сплачувати житлово-комунальні послуги, що є правовою підставою для задоволення позовних вимог, як то передбачено ст. 322 ЦК України. За період з 01.12.2021 по 01.06.2025 утворилася заборгованість у розмірі 20 821 грн. 07 коп., що підтверджується розрахунком заборгованості, яка підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача, оскільки позовні вимоги ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання є обґрунтованими, доведеним є факт ухилення відповідачів від виконання грошового зобов`язання у повному обсязі. Відповідачі, заперечуючи проти заявлених позовних вимог за недоведеністю, не надали власного контррозрахунку, як і не спростували доводів позивача щодо даних викладених у у позовній заяві та відповіді на відзив. Доводи відповідачів щодо відсутності між сторонами договору, суд не бере до уваги, оскільки між сторонами у розумінні положень ст. 11 ЦК України існують фактичні правовідносини в сфері надання послуг з централізованого теплозабезпечення у вигляді опалення та подачі гарячої води. Також відповідачами не спростовується факт споживання централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води. Згідно статті 360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном. Відповідно до статті 541 ЦК України солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання. Оскільки кожен із співвласників даної квартири несе тягар утримання майна та відповідає за зобов`язаннями, пов`язаними зі спільним майном, відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності, заборгованість за послуги теплопостачання підлягає стягненню з відповідачів пропорційно належної кожному 1/2 частки квартири. Крім того, за період з 21.01.2024 по 01.06.2025 нараховано індекс інфляції в сумі 2 910, 53 грн та 3% річних в сумі 676,98 грн, що підтверджується відповідними розрахунками. Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник у разі прострочення виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до загальних умов виконання зобов`язання, установлених ст. 526 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов`язань. За змістом ч. 1 ст. 901, ч. 1 ст. 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням. Таким чином, правовідношення, в якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням. Отже, виходячи з юридичної природи правовідносин сторін як грошових зобов`язань, на них поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання Закріплена в п. 10 ч. 3 ст. 20 Закону України Про житлово-комунальні послуги правова норма щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення оплати за житлово-комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування правових норм, встановлених у ч. 2 ст. 625 ЦК України. Застосування положень ч. 2 ст. 625 ЦК України до спірних правовідносин також кореспондується із закріпленими в п. 3 ч. 1 ст. 161 ЦПК України нормами, відповідно до яких однією з вимог, за якими може бути видано судовий наказ, є вимога про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних, нарахованих на суму заборгованості. На підставі викладеного суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення позовні вимоги про стягнення з відповідачів на користь позивача заборгованості за надані послуги з врахуванням індексу інфляції 2 910, 53 грн та 3% річних в сумі 676,98грн., а всього 24 408 грн. 58 коп. Крім заборгованості, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у розмірі 3028 грн. 00 коп. Згідно ч.5 ст.268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. На підставі викладеного та

Outcome: approved