Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-11 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до[PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги мотивує тим, що 03 липня 2024 року між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб. Від указаного шлюбу спільних дітей у них немає. Позивачка зазначає, що після укладення шлюбу подружні стосунки між нею та відповідачем не склалися. З перших місяців спільного життя почали виникати значні побутові непорозуміння, емоційна відстороненість з боку відповідача, а згодом часті конфліктні ситуації, які унеможливлювали спільне проживання. За час шлюбу позивачка з відповідачем неодноразово припиняли спільне проживання. У 2025 році між ними знову виникли конфлікти, у яких відповідач демонстрував повну відсутність поваги до позивачки як до дружини. Також позивачка зазначає, що під час шлюбу вона доклала всіх зусиль для збереження сім`ї, однак ці зусилля не були взаємними. Позивачка вважає, що подальше збереження шлюбу суперечить її особистим переконанням, моральним цінностям і принижує її гідність як жінки. Подружні стосунки фактично припинені, спільне проживання та господарство не ведеться, емоційний та фізичний зв`язок між подружжям втрачено, жодних перспектив для відновлення сім`ї не існує. У зв`язку з наведеним позивачка звернулася до суду з цим позовом та просить суд шлюб розірвати. Ухвалою суду від 06 листопада 2025 року відкрито спрощене позовне провадження в справі. У судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилася, однак подала заяву, в якій просила суд розглянути справу в її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання також не з`явився, надіслав до суду заяву, в якій просив справу розглянути без його участі, у зв`язку з проходженням ним служби у військовій частині № [NUMBER] та виконанням бойових (спеціальних) завдань. Також зазначив, що спору щодо поділу спільного сумісного майна подружжя або з інших питань у них нема. Бажає шлюб розірвати, на примирення та збереження шлюбу з позивачкою не згоден. У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, суд відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України, постановив здійснювати розгляд справи у відсутності сторін, які належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши та оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні доказів у справі, які є належними, допустимими та достатніми у своїй сукупності, суд дійшов такого висновку. Так, у судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 03 липня 2024 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] . За приписами ст. 51 Конституції України, ст. 24 Сімейного кодексу України (далі СК України) шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає статті 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. За правилами ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно із частиною першою статті 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Частиною другою статті 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до частини 2 статті 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з частиною 3 статті 115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Судом з`ясовано, що сторони не підтримують шлюбних стосунків, шлюб носить формальний характер, тому його збереження неможливе та недоцільне, оскільки буде суперечити їхнім інтересам, у зв`язку з чим суд уважає, що шлюб між сторонами слід розірвати. Також норма ст. 113 СК України передбачає, що особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно із положеннями ч. 8 ст. 294 ЦПК України, які на підставі ч. 9 ст. 10 ЦПК України застосовуються і до позовного цивільного судочинства, у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Враховуючи те, що позивачка просить залишити їй шлюбне прізвище, тому після розірвання шлюбу такій необхідно залишити її шлюбне прізвище « [PERSON] ». Крім цього, з відповідача підлягає стягненню судовий збір, що відповідає вимогам ст. 141 ЦПК України. З огляду на наведене та

Outcome: approved