Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-14 00:00:00

[PERSON] в особі свого представника адвоката Тризни Є.М. звернулась до суду з позовом до ТОВ «ФК «АЛАНД», третя особа: приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Пашков Ю.Д., у якому просила визнати виконавчий напис № 2514, виданий 21 січня 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С. про стягнення з [PERSON] заборгованості на користь ТОВ «ФК «АЛАНД» у розмірі 14 462,17 гривень таким, що не підлягає виконанню; стягнути з ТОВ «ФІНАНСОВА КОМ ПАНІЯ «АЛАНД» на користь позивача безпідставно списані за виконавчим провадженням № 62213004 кошти у розмірі 7997,76 гривень. Свої вимоги мотивує тим, що 26 травня 2025 року були заблоковані її банківські картки у зв`язку з тим, що 30 травня 2020 року приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Попляком В.В. відкрито виконавче провадження № 62213004 на підставі виконавчого напису № 2514 від 21 січня 2020 року про стягнення з [PERSON] заборгованості на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АЛАНД» у розмірі 14 462,17 грн. 29 травня 2025 року без будь яких попереджень з банківської карти позивачки була знята заробітна плата в сумі 7997,76 грн. При ознайомленні з матеріалами виконавчого провадження через автоматизовану систему виконавчого провадження встановлено, що виконавцями, окрім постанови про відкриття виконавчого провадження, винесено ще ряд постав, а саме постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, звернення стягнення на кошти на рахунках боржника, постанову про арешт коштів боржника, постанову про розшук майна боржника. Позивач вважає, що заборгованість за вказаним вище кредитним договором має спірний характер, оскільки [PERSON] заперечує будь-які заборгованості, вона не отримувала повідомлення про порушення кредитних зобов`язань і, як наслідок, не мала можливості ліквідувати можливі допущені порушення чи оскаржити вимогу у судовому порядку або подати заперечення кредитору. Станом на момент видання оскаржуваного напису у нотаріуса були відсутні правові підстави для вчинення виконавчого напису. При вчиненні оспорюваного виконавчого напису, нотаріус не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом. Ухвалою суду від 03 червня 2025 року задоволено заяву [PERSON] про забезпечення позову, зупинено стягнення у виконавчому провадженні № 62213004, відкритому 30 травня 2020 року року постановою приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Попляка В.В. на підставі виконавчого напису № 2514 від 21 січня 2020 року, виданого приватним нотаріусом КМНО Харою Н.С. Ухвалою суду від 03 червня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі, визначено проводити розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 07 серпня 2025 року задоволено клопотання позивача про витребування у Київському Державному нотаріальному архіві належним чином завірених копій виконавчого напису № 2514 від 21 січня 2020 року, вчиненого приватним нотаріусом Харою Н.С., а також інші документи, на підставі яких було вчинено вказаний виконавчий напис; у приватного виконавця Пашкова Ю.Д. належним чином завірених копій матеріалів виконавчого провадження № 62213004, відкритого на підставі виконавчого напису № 2514 від 21.01.2020. Представник позивчача адвокат Тризна Є.М. надав суду заяву, у якій просив розглянути справу без участі позивача та її предстаника, позовні вимоги підтримав, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Представник відповідача - ТОВ «Фінансова компанія «АЛАНД» в судове засідання не з`явився, про місце, дату та час судового засідання повідомлявся у встановленому законом порядку, правом подачі відзиву не скористався. Третя особа: приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Пашков Ю.Д. в судове засідання не з`явився, про місце, дату та час судового засідання повідомлявся у встановленому законом порядку, пояснення щодо позову не подавав. На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд доходить таких висновків. За загальним правилом статей 15,16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один зі способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що 30 травня 2020 року приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Попляком В.В. на підставі виконавчого напису № 2514, виданого 21 січня 2020 ролоку приватним нотаріусом КМНО Харою Н.С. про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Аланд» заборгованості у розмірі 14 462,17 грн., відкрито виконавче провадження № 62213004 /а.с.10/. Постановою приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Попляка В.В. від 30 травня 2020 року визначено для боржника [PERSON] загальну суму мінімальних витрат 159,00 грн. /а.с.12/. Постановою приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Попляка В.В. від 30 травня 2020 року з боржника [PERSON] стягнуто основну винагороду у сумі 1446,22 грн. /а.с.11/. Постановою приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Попляка В.В. від 01 липня 2020 року звернуто стягнення на доходи боржника [PERSON] , яка отримує дохід від Сектору освіти Богодухівської РДА Харківської області /а.с.13/. Постановою приватного виконавця Петренка Д.О. від 18 червня 2024 року виконавче провадження з примусового виконання виконавчого напису № 2514 від 21 січня 2020 року передано приватному виконавцю Пашкову Ю.Д. /а.с.72/. Постановою приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Пашкова Ю.Д. виконавче провадження № 62213004 з примусового виконання виконавчого напису № 2514 від 21 січня 2020 року прийнято до провадження /а.с.73/. Постановою приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Пашкова Ю.Д. від 26 травня 2025 року накладено арешт на кошти боржника [PERSON] /а.с.14/. Постановою приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Пашкова Ю.Д. від 30 червня 2025 року зупинено вчинення виконавчих дій з примусового виконання виконавчого напису № 2514 від 21 січня 2020 року /а.с. Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону України «Про нотаріат»). Таким актом є, зокрема Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Згідно із підпунктами 1.1, 1.2 пункту 1, підпунктами 3.1, 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем, за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, для одержання виконавчого напису про стягнення заборгованості з підстав, що випливають з нотаріально посвідчених договорів, що передбачають сплату грошових сум, додаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти наступних висновків. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З урахуванням зазначеного та приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Підставами оскарження виконавчих написів може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення напису (наприклад, неповідомлення боржника про вимогу кредитора), так і необґрунтованість вимог боржника. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто, чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Аналогічний правовий висновок зроблено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 23 червня 2020 року у справі № 645/1979/15-ц (провадження № 14-706цс19). Суд звертає увагу на постанову Верховного Суду від 13 жовтня 2021 року у справі № 554/6777/17 (провадження № 61-17750св20) у якій викладено висновок про те, що чинне законодавство України не зобов`язує нотаріуса викликати позичальника і з`ясовувати наявність чи відсутність його заперечень проти вимог позикодавця. Проте, право позичальника на захист його інтересів забезпечується шляхом направлення йому повідомлення про заборгованість та необхідність її погашення. Однак, враховуючи те, що нотаріальне провадження є безспірним, для забезпечення такої безспірності нотаріусу бажано з`ясувати у позичальника наявність заперечень щодо вчинення виконавчого напису або сплати ним боргу. Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих кредитором повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка на письмовому повідомленні про його отримання. Неотримання боржником вимоги про усунення порушень за кредитним договором об`єктивно позбавляє його можливості бути вчасно проінформованим про наявність заборгованості та можливості надати свої заперечення щодо неї або оспорити вимоги кредитора. Якщо боржник не має можливості подати нотаріусу заперечення щодо вчинення виконавчого напису або висловити свою незгоду з письмовою вимогою про сплату боргу чи повідомити про наявність спору між нею та відповідачем щодо суми заборгованості, це об`єктивно виключає можливість вчинення виконавчого напису. Встановлені у цій справі обставини свідчать, що оскаржуваний виконавчий напис вчинений нотаріусом 21 січня 2020 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14. Відповідно до пункту 1 Переліку (в редакції, чинній на момент вчинення виконавчого напису) «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання». На виконання ухвали суду про витребування доказів, а саме оспорюваного виконавчого напису та матеріалів, на підставі яких він був вчинений, з Київського державного нотаріального архіву надійшла відповідь про те, що Приватний нотаріус КМНО Хара Н.С. передала на державне відповідальне зберігання до Київського державного нотаріального архіву документи нотаріального діловодства та архів з 2008 по 2021 рік. Відповідно до протоколу № 466/14-23 Засідання експертної комісії Центрального Міжрегіонального управління Міністретсва юстиції (м. Київ) від 15.12.2023 року, було погоджено Акт № 1 05.12.2023 року про вилучення до знищення (документів), не внесених до Національного архівного фонду приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хари Н.С., серед справ внесених в акт є 455 томів «Копії виконавчих написів та документи, на підставі яких вони вчинені» за період з 16 січня по 28 грудня 2020 року. Отже, на виконання ухвали суду про витребування доказів суду не надано копії кредитного договору, тому суд позбавлений можливості встановити факт, чи було вчинено оспорюваний виконавчий напис на підставі кредитного договору, посвідченого нотаріально та чи дотримано нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису. Разом з цим, з наданих суду документів неможливо встановити, чи дійсно на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, приймаючи до уваги той факт, що судом не встановлено факту отримання позивачем повідомлення про наявність такої заборгованості, і взагалі про наявність такої заборгованості саме перед ТОВ «ФК «АЛАНД». У постанові від 10 січня 2023 року у справі № 619/4933/20 (провадження № 61-12141св21) Верховний Суд зазначив, що якщо відповідачем не доведено належними та допустимими доказами направлення позивачу та отримання ним вимоги про усунення порушень за договором позики грошових коштів, це є самостійною підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає задоволенню. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з частиною 2 статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до частини 1 статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Положеннями статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). За таких обставин, враховуючи, що позивачем вживалися заходи з метою отримання виконавчого напису, зокрема заявлено клопотання про виребування доказів, а також судом вживалися заходи для отримання оскаржуваного виконавчого напису, однак ухвала суду не виконана, беручи до уваги, що відповідачем жодним чином не спростовано порушення встановленої законом процедури стягнення боргу на підставі виконавчого напису нотаріуса, відтак наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Щодо вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача безпідставно списаних коштів за виконавчим провадженням, суд зазначає про таке. У постанові КЦС ВС від 08 вересня 2021 року у справі № 201/6498/20 зроблено висновок про те, що результат аналізу статті 1212 ЦК України дає підстави для висновку, що фактичний склад, що породжує зобов`язання, які виникають внаслідок набуття або збереження майна без достатніх правових підстав, містить такі елементи: 1) одна особа набуває або зберігає майно за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо вони відпали (майно набувається або зберігається без передбачених законом, іншими правовими актами або правочином підстав). Одним із випадків відпадіння підстави набуття (збереження) може бути скасування вищою інстанцією рішення суду, що набуло чинності, або визнання судом таким, що не підлягає виконанню, виконавчого напису нотаріуса, на підставі якого було здійснено стягнення майна (коштів). Судовий акт про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, який набрав законної сили і за яким відбулося повне або часткове виконання, є правовою підставою для виникнення зобов`язання з повернення майна, що набуто без достатньої правової підстави, оскільки з моменту ухвалення такого судового акта правова підстава вважається такою, що відпала. Відповідно до статті 1212 ЦК України у такому разі набувач такого майна з моменту набрання судовим актом законної сили зобов`язаний повернути потерпілому все отримане майно. Факт визнання виконавчого напису (на підставі якого у виконавчому провадженні було здійснено стягнення грошових коштів з Верховний Суд боржника) таким, що не підлягає виконанню,є підставою для повернення коштів відповіднодо статті 1212 ЦК України. При цьому обставини наявності або відсутності заборгованості позивача перед відповідачем за таким кредитним договором можуть бути предметом окремого судового розгляду. З матеріалів справи, зокрема копій платіжних інструкцій, які надані приватним виконавцем Пашковим Ю.Д. на виконання ухвали суду про витребування доказів вбачається, що з [PERSON] за виконавчим провадження № 62213004 стягнуто кошти в загальній сумі 8004,49 грн. Представник позивача у позовній заяві просив стягнути з відповідача на користь позивача безпідставно списані грошові кошти за виконавчим провадженням у сумі 7997,76 грн. та на обґрунтування розміру стягнутих коштів до позову долучив копію роздруківки з додатку Приват24 про списання коштів /а.с.19/. Враховуючи, що судом задоволено вимогу про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, а також беручи до уваги, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог, суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення позову в частині стягнення з відповідача на користь позивача коштів у розмірі 7997,76 грн. Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір, сплачений нею за подання позову у сумі 1211, 20 копійок та судовий збір, сплачений за подання заяви про забезпечення позову у сумі 605,60 копійок. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved