Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-12 00:00:00

09.04.2025 представник позивача Акціонерного товариства «Універсал Банк» звернувся до суду з вказаною заявою і просить стягнути з відповідача - [PERSON] на користь позивача заборгованість за Договором про надання банківських послуг "Monobank" від 11.02.2022 у розмірі 45035 грн 80 коп. станом на 08.01.2025 та судові витрати. Свої вимоги мотивує тим, що 11.02.2022 [PERSON] звернулася до Банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чи підписала Анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг від 11.02.2022. На підставі укладеного договору відповідач отримав кредит у розмірі 40000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка № [NUMBER] . Банк свої зобов`язання за договором про надання банківських послуг виконав у повному обсязі, надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору. Банк неодноразово направляв відповідачу повідомлення про істотне порушення умов договору та про необхідність погасити суму заборгованості, проте відповідач суму заборгованості не сплатив. Відповідач продовжує ухилятись від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість за договором. У позовній заяві представник позивача просив розгляд справи провести без його участі, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомленою про час та дату розгляду справи в судове засідання не прибула. В одному із судових засідань відповідачка заначала, що вона оформлювала карту, однак там був встановлений кредитний ліміт у розмірі 3000 грн, кредитний ліміт у розмірі 40000 грн вона не встановлювала, до банку про його підвищення не зверталася, їх не використовувала. Одного разу їй телефонував представник банку та повідомляв, що з її карткою відбуваються шахрайські дії. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надав клопотання про розгляд справи без участі представника, в якому просив судове засідання, призначене на 13.01.2026 провести без його участі, в задоволенні позовних вимог АТ «Універсал банк» просив відмовити з позиції, викладеній в запереченнях на позовну заяву від 21.11.2025. У своїх запереченнях зазначає, що відповідно до матеріалів кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 12025200480001686 від 19.06.2025 за заявою відповідачки, а саме рапорту о/у ВКП Сумського РУП ГУ НП в Сумській області, 31.01.2024 в кредитній картці банк збільшує кредитний ліміт до 40000 грн, та відбулися перекази грошей без відома потерпілої. Вказує про те, що в матеріалах справи відсутні докази того, що саме відповідачка [PERSON] зверталася із заявою про збільшення кредитного ліміту за карткою, а потім, що нею були зняті відповідні кредитні кошти. Ухвалою від 09.04.2025 суд прийняв справу до розгляду та відкрив провадження у цивільній справі, постановив здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні, з повідомленням (викликом) сторін. 13.01.2026 суд постановив ухвалу, якою в задоволенні клопотання представника відповідача [PERSON] , адвоката Вдовіченка О.Л., про перехід зі спрощеного провадження в процедуру загального позовного провадження - відмовив. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, встановив такі обставини. 11.02.2022 [PERSON] підписала Анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг «monobank» у АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК», відповідно до якої відповідач просила відкрити на її ім`я поточний рахунок у гривні та встановити кредитний ліміт на суму зазначену у мобільному додатку (а.с. 11). Підписуючи Анкету-заяву, [PERSON] погодилася з тим, що в разі виходу з пільгового періоду, що складає до 62 календарних днів, на кредит буде нараховуватись процентна ставка 3,1 % на місяць з першого дня користування кредитом (п. 2 Анкети-заяви), а також те, що невід`ємною частиною Анкети-заяви є Запевнення клієнта до Договору про надання банківських послуг «Monobank», з підписанням якого в Мобільному додатку Договір набуває чинність (п. 5 Анкети-заяви). У пункті 4 Анкети-заяви [PERSON] засвідчила генерацію ключової пари удосконаленого електронного підпису з особистим ключем і відповідним йому відкритим ключем, що буде використовуватись ним для вчинення правочинів та платіжних операцій та визнав, що УЕП є аналогом власноручного підпису. До Анкети-заяви позивач додав Умови і правила обслуговування в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо продуктів monobank, Тарифи, Паспорт споживчого кредиту Чорної картки monobank, Таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача (а.с. 12-29). З розрахунку заборгованості за договором № б/н від 11.02.2022 вбачається, що станом на 08.01.2025 розмір заборгованості [PERSON] перед банком становить 45035,80 грн (а.с. 6). Матеріали справи містять наданий позивачем рух коштів по картці від 08.01.2025 за період з 11.02.2022 по 08.01.2025, з якого вбачається рух грошових коштів, а також те, що кредитний ліміт станом на 08.01.2024 становить 40000,00 грн, заборгованість 45035,80 грн (а.с. 8-9). З довідки про наявність рахунку від 08.01.2025 вбачається, що [PERSON] має рахунок № [NUMBER] , [NUMBER] , тип Картка Чорна, валюта рахунку UAH, статус картки активна до 03/29 (а.с. 10). Розмір встановленого кредитного ліміту клієнта [PERSON] через мобільний застосунок за Договором про надання банківських послуг «Monobank» від 11.02.2022 за карткою [NUMBER] станом на 08.01.2025, становить 40000 грн та встановлено 31.01.2024 (а.с. 10). Підставою позовних вимог АТ «Універсал Банк» зазначає неналежне виконання [PERSON] умов кредитного договору, укладеного шляхом підписання відповідачем Анкети-заяви до договору про надання банківських послуг «monobank»у АТ«Універсал Банк» та стягнення заборгованості за тілом кредиту. Як вбачається з витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, 19.06.2025 було зареєстроване кримінальне провадження № 12025200480001686 за заявою [PERSON] , правова кваліфікація кримінального правопорушення ч. 4 ст. 190 КК України, за таких обставин: в лютому 2022 року [PERSON] , [INFO] , відкрила в банківській установі АТ «Універсал Банк» банківську картку № [NUMBER] , з кредитним лімітом 3000 грн. Приблизно в 2024 році точно місяць не пам`ятає, хотіла отримати грошову допомогу, перейшла за посиланням (посилання не береглось), в подальшому вказала дані своєї банківської картки, після чого 31.01.2024 зателефонували з Монобанку та повідомили, що з її карткою відбуваються шахрайські дії, та її було заблоковано. 09.04.2025 [PERSON] надійшла ухвала суду про її заборгованість перед банком у розмірі 45035,80 грн, вищевказаними діями потерпілій було завдано матеріального збитку на суму 45035,80 грн. Досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні здійснює Сумське РУП ГУ НП в Сумській області (а.с. 64). Також вказані обставини зазначені у рапорті о/у ВКП Сумського РУП ГУ НП в Сумській області від 19.06.2025 (а.с. 100). З копії ухвали слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 24.06.2025 вбачається, що за вищевказаним фактом слідчий звернувся до слідчого судді про надання йому тимчасового доступу до документів, що перебувають у володінні АТ «Універсал Банк» по картці № [NUMBER] , клопотання слідчого було задоволено та надано тимчасовий доступ (а.с. 65). За змістом ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. При укладанні Договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України. Згідно з цією статтею договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно з ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 525-526, 530, 1050 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору, одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається, тому позичальник зобов`язаний своєчасно вносити плату за користування грошима. Частиною першою статті 1068 ЦК України передбачено, що банк зобов`язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка. Відповідно до ст. 1073 ЦК України у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунку клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом. Згідно з п. 143-144 Положення про порядок емісії та еквайрингу платіжних інструментів, затвердженого Постановою Правління Національного банку України 29.07.2022 № 164 (далі - Положення), надавач платіжних послуг у разі виконання помилкової платіжної операції з рахунку неналежного платника, якщо власник рахунку/держатель невідкладно повідомив про платіжні операції з використанням платіжного інструменту, які ним не виконувалися, зобов`язаний негайно після виявлення помилки або після отримання повідомлення (залежно від того, що відбулося раніше) переказати за рахунок власних коштів суму платіжної операції на рахунок неналежного платника. Надавач платіжних послуг зобов`язаний також відшкодувати неналежному платнику суму утриманої/сплаченої неналежним платником комісійної винагороди за виконану помилкову платіжну операцію (за наявності такої комісійної винагороди). Надавач платіжних послуг повинен сприяти власнику рахунку/держателю в поверненні коштів за неналежною платіжною операцією з використанням платіжного інструменту шляхом негайного надання доступної йому інформації про таку операцію (без стягнення плати), уключаючи інформацію, отриману на його запит від надавача платіжних послуг, що обслуговує неналежного отримувача. Надавач платіжних послуг, який обслуговує неналежного отримувача, для встановлення правомірності платіжної операції з використанням платіжного інструменту в разі опротестування неналежної платіжної операції власником рахунку та/або держателем та/або на вимогу емітента зобов`язаний після отримання відповідного повідомлення негайно заблокувати кошти в сумі неналежної платіжної операції на рахунку неналежного отримувача на строк до 30 календарних днів. Згідно з п. 146-147 Положення власник рахунку не несе відповідальності за платіжні операції, здійснені без автентифікації платіжного інструменту і його держателя, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність власника рахунку/держателя призвели до втрати, незаконного використання ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Власник рахунку має право на відшкодування в судовому порядку шкоди, заподіяної надавачем платіжних послуг унаслідок помилкової, неналежної платіжної операції або виконання платіжної операції з порушенням установлених законодавством України строків. Отже, користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій у разі відсутності доказів сприяння ним втраті, використанню ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Такий правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 13 травня 2015 року у справі № 6-71цс15 та підтверджується сталою судовою практикою, викладеною у постановах Верховного Суду від 23 січня 2018 року у справі № 202/10128/14, від 13 вересня 2019 року у справі № 501/4443/14, від 20 листопада 2019 року у справі № 577/4224/16, від 17 червня 2021 року у справі № 759/4025/19, від 16 серпня 2023 року у справі № 176/1445/22, від 06 вересня 2023 року у справі № 686/30030/21 та інших. У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 лютого 2018 року в справі № 552/2819/16-ц вказано, що: «користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо спеціальний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем або електронної ідентифікації самого спеціального платіжного засобу та його держателя, крім випадків, коли доведено, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Наведені правила визначають предмет дослідження та відповідним чином розподіляють між сторонами тягар доведення, а отже, встановленню підлягають обставини, що беззаперечно свідчитимуть, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції від його імені. В разі недоведеності обставин, які безспірно свідчать про те, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, необхідно виходити з відсутності вини користувача у перерахуванні чи отриманні спірних грошових коштів. Враховуючи споживчий характер правовідносин між сторонами, Верховний Суд виходить з того, що за відсутності належних та допустимих доказів сумніви та припущення мають тлумачитися переважно на користь споживача, який зазвичай є «слабкою» стороною у таких цивільних відносинах, правові відносини споживача з банком фактично не є рівними». У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 20 червня 2018 року в справі № 691/699/16-ц вказано, що: «встановивши, що позивачем не доведено вчинення відповідачем дій чи бездіяльності, які сприяли втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера (коду) або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції за кредитною карткою, а відповідач, виявивши безпідставне списання коштів, невідкладно повідомила позивача та правоохоронні органи про цей факт, врахувавши наявність кримінального провадження, у межах якого встановлюється особа, яка протиправно заволоділа грошовими коштами, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк»». У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 03 липня 2019 року у справі № 537/3312/16 зазначено, що: «сам по собі факт коректного вводу вихідних даних для ініціювання такої банківської операції, як списання коштів з рахунку користувача, не може достовірно підтверджувати ту обставину, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції». У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 зроблено висновок, що: «у переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Як вже було зазначено вище, Сумське РУП ГУ НП вСумській області здійснює досудове розслідування у кримінальному провадженні № 12025200480001686 від 19.06.2025 за за заявою [PERSON] , правова кваліфікація кримінального правопорушення ч. 4 ст. 190 КК України, за наступних обставин: в лютому 2022 році [PERSON] , [INFO] , відкрила в банківській установі АТ «Універсал Банк» банківську картку № [NUMBER] , з кредитним лімітом 3000 грн. Приблизно в 2024 році точно місяць не пам`ятає, хотіла отримати грошову допомогу, перейшла за посиланням (посилання не береглось), в подальшому вказала дані своєї банківської картки, після чого [INFO] зателефонували з Монобанку та повідомили, що з її карткою відбуваються шахрайські дії, та її було заблоковано. 09.04.2025 [PERSON] надійшла ухвала суду про її заборгованість перед банком у розмірі 45035,80 грн, вищевказаними діями потерпілій було завдано матеріального збитку на суму 45035,80 грн. Водночас, банк не довів належними та достовірними доказами, що [PERSON] своїми діями чи бездіяльністю сприяла втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номеру або іншої інформації, яка дає змогу знімати кредитні кошти. Згідно висновку викладеного в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 вересня 2023 року (справа № 686/30030/21 провадження № 61-5111св23) саме банк має доводити, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції; у разі недоведеності обставин, які безспірно свідчать про те, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, необхідно виходити з відсутності вини користувача у перерахуванні чи отриманні спірних грошових коштів. Сам по собі факт коректного вводу вихідних даних для ініціювання такої банківської операції, як списання коштів з рахунку користувача, не може достовірно підтверджувати ту обставину, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції; за відсутності належних та допустимих доказів сумніви та припущення мають тлумачитися переважно на користь споживача, який зазвичай є «слабкою» стороною у таких цивільних відносинах, правові відносини споживача з банком фактично не є рівними. Отже, суд дійшов висновку про те, що АТ «Універсал Банк» не підтвердив належними і допустимими доказами обставин, які б безспірно доводили, що [PERSON] , як користувач кредитної картки, своїми діями чи бездіяльністю сприяла у доступі до відомостей за кредитною карткою, її особового рахунку, акаунту чи додатку Монобанк, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дала змогу ініціювати платіжні операції. Отже, оскільки не доведено волевиявлення [PERSON] на збільшення кредитного ліміту до 40000 грн та перерахування коштів 01.02.2024 у розмірі 40037,30 грн, то і проценти як плата за користування цими коштами не повинні стягуватися, з огляду на те, що [PERSON] кредитними коштами не користувалася. Відсутність вироку у кримінальній справі за фактом незаконного заволодіння невстановленими особами грошовими коштами із використанням карткових рахунків, відкритих на ім`я відповідача не є підставою для задоволення позову. За таких обставин, суд встановив, що позивач не надав суду належних і допустимих доказів на спростування доводів відповідача, не довів, що відповідач, як володілець та користувач картки, своїми діями чи бездіяльністю сприяла у доступі до її карткового рахунку чи надала інформацію третім особам, що дало змогу ініціювати платіжні операції; [PERSON] як користувач карток своїми діями чи бездіяльністю не сприяла втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера (коду) або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. З огляду на відсутність доказів того, що списання грошових коштів з карткових рахунків [PERSON] відбулося за її розпорядженням, вона не повинна нести відповідальність за такі операції. Виявивши безпідставне списання (перекази, зняття) коштів, позивач звернулася до правоохоронних органів. Зважаючи на викладене, суд уважає необхідним відмовити в задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства «Універсал Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості. У зв`язку з тим, що під час розгляду справи суд дійшов висновку про відмову задоволенні позову, судові витрати покладаються на позивача відповідно до приписів ст. 141 ЦПК України.

Outcome: dismissed