Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-11 00:00:00

У позовній заяві представник позивача ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» (далі - ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» ) просить стягнути з відповідача [PERSON] кредитну заборгованість за договором № 1528021 від 26.05.2024 в загальній сумі 22920,20 гривень. Вимоги обґрунтовано тим, що 26.05.2025 між ТОВ «Селфі Кредит» та відповідачем [PERSON] у відповідності до Закону України «Про електронну комерцію» був укладений договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту по продукту «NewShort» № 1528021. За цим договором відповідач отримав у кредит грошові кошти в сумі 4000,00 грн, які зобов`язався повернути і сплатити проценти в порядку та строки, визначені договором. Право вимоги за даним договором перейшло до ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» на підставі укладеного із ТОВ «Селфі Кредит» договору факторингу № 26122024 від 26.12.2024. Через неналежне виконання відповідачем взятого на себе кредитного зобов`язання у нього виникла заборгованість, яка станом на дату звернення до суду із цим позовом становить 22920,00 грн та складається із 4000,00 грн тіла кредиту, 11280,00 грн відсотків та 7640,00 грн штрафу. Провадження в справі відкрито ухвалою суду від 05 листопада 2025, розгляд позову постановлено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. За інформації інтернет-сайту Укрпошти щодо відстеження рекомендованого поштового відправлення за трек-номером копію ухвали від 05 листопада 2025 року відповідач отримав від суду 09.12.2025, а примірник матеріалів позову від позивача 26.11.2025. У визначений судом строк з додатковим врахуванням Нормативів і нормативних строків пересилання поштових відправлень, затверджених наказом Міністерства інфраструктури України від 28.11.2013 року №958, відповідач відзиву на позов не подав, будь-яких заяв щодо процедури розгляду справи не надіслав. Враховуючи вищевикладене та положення ст.279 ЦПК, суд розглянув справу за наявними у справі матеріалами. Аналізом доказів по справі суд встановив такі фактичні обставини. 26.05.2024 ТОВ «Селфі Кредит» та [PERSON] уклали договір № 1528021 про надання споживчого кредиту за продуктом «NewShort», за умовами якого відповідачу надається кредит в сумі 4000 гривень (п.1.2 договору) у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок відповідача № [NUMBER] (п.2.1 договору) на строк 350 днів (п.1.3 договору) з періодичністю платежів зі сплати процентів - кожні 25 днів (п.1.4 договору) під стандартну фіксовану процентну ставку 1,5% в день, яка застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п.1.3 цього договору (п.1.5.2 договору), та знижену процентну ставку 1% в день, яка застосовується у випадку, якщо споживач, як учасник програми лояльності товариства, до 20.06.2024 або протягом трьох календарних днів, що слідують за вказаною датою, сплатить кошти в сумі не менше суми першого платежу, визначеного в графіку платежів (п.1.5.2 договору). У додатку № 1 до договору наведений графік платежів за період з 26.05.2024 по 11.05.2025, відповідно до якого загальна вартість кредиту становить 24500,00 грн, з яких: сума кредиту 4000,00 грн, відсотки 20500,00 грн. Договір про споживчий кредит укладений відповідно до вимог Закону України «Про електронну комерцію». Сам договір та додатки до нього відповідачем підписані електронним підписом шляхом використання одноразового ідентифікатора. Перерахування ТОВ «Селфі Кредит» кредитних коштів в сумі 4000 гривень на платіжну картку відповідача [PERSON] підтверджується листом ТОВ «Пейтек» № 20241231-2483 від 31.12.2024. Відповідно до складеного ТОВ «Селфі Кредит» розрахунку заборгованості станом на 26.12.2024 заборгованість відповідача за кредитним договором складає 22920,00 грн, з яких: 4000,00 грн - тіло кредиту, 11280,00 грн відсотки, 7640,00 грн штрафні санкції. 26.12.2024 року ТОВ «Селфі Кредит» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» уклали договір факторингу №26122024, відповідно до умов якого ТОВ «Селфі Кредит» відступило ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» право вимоги до боржників, зазначених у відповідному Реєстрі. З витягу з реєстру боржників до цього договору факторингу вбачається, що до нього включений боржник [PERSON] за кредитним договором № 1528021 із загальною сумою заборгованості 22920,00 грн, яка складається із суми виданого кредиту 4000,00 грн, залишку відсотків 11280,00 грн, штрафам 7640,00 грн. Тобто, указана сума заборгованості відповідає тій, що зазначена у складеному ТОВ «Селфі Кредит» розрахунку. 14.10.2025 позивач надіслав на адресу відповідача досудову вимогу про необхідність погашення кредитної заборгованості у вищевказаній сумі із зазначенням банківських реквізитів для такої сплати. За змістом ст.ст.626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. У частині 1 статті 627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч.2 ст.639 ЦК України). Статтю 639 ЦК України передбачено, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» (далі Закон) визначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Згідно з ч.ч.3, 4, 6 ст.11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Відповідно до ч.12 ст.11 Закону електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 12 Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Частиною 1 статті 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст.ст.610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1 статті 1048 ЦК України). За змістом ч.ч.1, 2 ст.10561 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до ч.1 ст.1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Статті 512, 514 ЦК України передбачають, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За загальним правилом заміна кредитора у зобов`язанні не вимагає згоди на це боржника, якщо інше не передбачено законом або договором. Згідно із ч.1 ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Дослідженими доказами стверджено укладення відповідачем кредитного договору № 1528021 від 26.05.2024 і отримання за ним кредитних коштів в сумі 4000 грн під відсотки, порядок нарахування яких, відсоткова ставка та терміни сплати чітко визначені умовами цього договору. Договір укладений у відповідності до вимог Закону України «Про електронну комерцію». Після підписання договору у його сторін виникли взаємні права та обов`язки щодо надання кредитних коштів і їх повернення зі сплатою відповідних відсотків. Досліджені у справі докази дають достатні підстави для висновку, що свої договірні зобов`язання кредитодавець ТОВ «Селфі Кредит» виконав у повному обсязі та надав відповідачу кредит в обумовленій договором сумі. Позивач ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло права вимоги до відповідача за цим кредитним договором на підставі укладеного з первісним кредитором договору факторингу, а тому є належним позивачем. Відповідач належним чином умов договору не виконував, внаслідок чого у нього утворилась заборгованість, що підтверджується доданим до позову розрахунком заборгованості. Загальна сума заборгованості за цим розрахунком складає 22920,00 грн, з яких: тіло кредиту 4000,00 грн, відсотки 11280,00 грн, штрафи 7640,00 грн. За увесь період кредитування 350 днів відповідач сплатив лише 1060,00 грн, які зараховані первісним кредитором в рахунок погашення відсотків. Заявлена до стягнення сума кредитної заборгованості по тілу кредиту та відсотках відповідає умовам кредитного договору, зокрема щодо строку кредитування та нарахованих процентів. Стосовно заявленої до стягнення суми штрафу в розмірі 7640,00 грн, суд враховує такі законодавчі приписи. Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 на території України введений воєнний стан, який неодноразово продовжувався та триває нині і це є загальновідомим фактом. Пунктом 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України визначено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Отже, вимога позивача про стягнення з відповідача суми штрафу не ґрунтується на вимогах Закону, оскільки прострочення відповідачем виконання грошового зобов`язання за кредитним договором відбулося у період дії на території України воєнного стану, тому заявлена вимога у цій частині задоволенню не підлягають. При розгляді справи суд відповідно до вимог статей 10, 12, 13 ЦПК України керується принципом верховенства права та розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі поданих доказів. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для вирішення справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно із ч.5 ст.81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Відповідно до ч.ч.2, 3 ст.83 ЦПК України позивач повинен подати суду докази разом з поданням позовної заяви, а відповідач - разом з поданням відзиву. За змістом ч.4 ст.12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Дослідженими у справі доказами повно та об`єктивно доведено, що відповідач взятого на себе зобов`язання щодо погашення кредиту та сплати відсотків за його користування не виконав, тим самим порушив умови договору, у зв`язку із чим у нього утворилась заборгованість в загальній сумі 15280,00 гривень (4000,00 грн тіла кредиту + 11280,00 грн відсотків), яка підлягає стягненню на користь позивача в примусовому порядку. Разом з цим, не підлягає задоволенню вимога про стягнення з відповідача штрафу в сумі 7640,00 грн через її невідповідність вимогам закону. Таким чином, позов підлягає частковому задоволенню. Згідно із ч.1 ст.141 ЦПК України сплачений позивачем судовий збір слід покласти на відповідача пропорційно до задоволених вимог із розрахунку задоволення 66,67 % таких вимог. До стягнення представник позивача також заявив 8000,00 гривень витрат на професійну правничу допомогу. Надання позивачеві правничої допомоги підтверджується укладеним між позивачем ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» і адвокатським об`єднанням «Апологет» договором про надання правової (правничої) допомоги №0107 від 14.07.2024, актом №950 надання послуг (правової (правничої) допомоги) від 08.10.2025, детальним описом наданих послуг від 08.10.2025. У детальному описі наданих послуг наведений перелік таких послуг: - усна консультація 30 хв; - ознайомлення з матеріалами кредитної справи 2 год; - погодження правової позиції клієнта 30 хв; - складання позовної заяви 3 год 30 хв. Вартість послуг відповідно до акту наданих послуг становить 8000,00 грн. Питання витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката, урегульоване ст.137 ЦПК України. Разом з цим, під час вирішення питання про відшкодування витрат на правничу допомогу суд у кожному конкретному випадку виходить із фактичних обставин окремо взятої справи, її доказової бази, ураховує складність справи, обсяг і складність виконаної адвокатом роботи, значимість таких дій у справі із дотриманням принципу співмірності та розумності судових витрат, критерію реальності адвокатських витрат, а також критерію розумності їхнього розміру. Без дотримання зазначених вимог рішення суду не може вважатися законним і справедливим. Саме про такий підхід у питання витрат на професійну правничу допомогу висловив Верховний Суд у додатковій постанові від 07 серпня 2024 року в справі № 686/18768/22. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування в справі, що свідчить про те, що витрати на правову допомогу повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами. Проте, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі її витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial