Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-14 00:00:00

У травні 2025 року [PERSON] звернулася до суду з даним позовом, в якому просить: - стягнути з [PERSON] , [INFO] , на свою користь аліменти на утримання сина, [PERSON] , [INFO] у розмірі 7 000 грн. 00 коп., але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дати подання позову і до досягнення дитиною повноліття; - стягнути з [PERSON] на свою користь аліменти за минулий період на утримання, [PERSON] , [INFO] , за період з серпня 2023 року по квітень 2025 року у розмірі 7 000 грн. 00 коп., щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку. В обґрунтування вимог зазначається, що 17 лютого 2018 року Броварським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області зареєстровано шлюб між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , актовий запис № 86. Від спільного подружнього життя у них народився син, [PERSON] , [INFO] . Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області, постановленого у цивільній справі № 361/4164/23 від 16 серпня 2023 року шлюб між сторонами розірвано. З часу припинення шлюбних відносин відповідач самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків щодо матеріального утримання сина, всі витрати несе позивач. З 2023 року відповідач ігнорує прохання про допомогу на утримання сина. З підстав стягнення аліментів у тому числі і за минулий період позивач звернулася до суду. Ухвалою суду від 23 травня 2025 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. 04 червня 2025 року на адресу відповідача направлено копію ухвали про відкриття провадження у справі та копію позовної заяви з додатками. У визначений в ухвалі про відкриття провадження строк відповідач не подав до суду відзив на позовну заяву, а також клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Згідно з частиною восьмою статті 178 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. З матеріалів справи вбачається, що сторони у справі перебували у шлюбі зареєстрованому 17 лютого 2018 року Броварським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, актовий запис № 86. Від спільного подружнього життя у них народився син, [PERSON] , [INFO] . Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області 16 серпня 2023 року, постановленого у справі № 361/4164/24, що набрало законної сили 16 вересня 2023 року, розірвано шлюб між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] , [INFO] , та її малолітній син, [PERSON] , [INFO] , зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . Згідно зі статтею 180 Сімейного кодексу України (далі СК України) батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частин першої та другої статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Частиною третьою статті 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частина перша статті 182 СК України визначає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. За змістом зазначених норм права будь-які витрати на утримання дітей мають визначатись за домовленістю між батьками або за рішенням суду. Факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не знаходиться в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розмірів аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини. Згідно з частиною другою та третьою статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Згідно з частиною першою статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Заявляючи вимогу про стягнення аліментів у розмірі 7 000 грн. 00 коп., позивач посилається на те, що утримання сина потребує значних та регулярних фінансових витрат, зокрема для придбання шкільного приладдя, підручників, спортивної та повсякденної форми одягу, взуття, відвідування гуртків, екскурсій та інших заходів. Розмір аліментів, який би міг забезпечити потреби дитини на думку позивача повинні складати 7 000 грн. 00 коп. Відповідач свого відношення щодо заявленого позову не висловив, правом подати відзив на позовну заяву не скористався. При вирішенні питання щодо розміру аліментів, який підлягає стягненню з відповідача, суд враховує рівність обов`язку батьків щодо утримання дитини, працездатність відповідача за віком та станом здоров`я, відсутність інших аліментних зобов`язань, так як доказів, які б спростовували зазначені обставини до суду не надано. Крім того, суд враховує розмір прожиткового мінімуму, встановлений для дитини відповідного віку станом на 2026 рік 3 512 грн. 00 коп. та законодавчо закріплений гарантований мінімальний розмір аліментів. На спростування заявленого розміру аліментів відповідач не подав до суду відзиву та відповідних доказів. Враховуючи об`єктивну потребу дитини у забезпеченні належного матеріального утримання, суд дійшов висновку, що позов у частині стягнення аліментів слід задовольнити та стягувати з відповідача аліменти на сина у твердій грошовій сумі в розмірі 7 000 грн. 00 коп. щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Щодо вимог про стягнення аліментів за минулий час за період, то суд зазначає наступне. Відповідно до часини першої статті 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до частини другої статті 191 СК України аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач надасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років. Ухилення від сплати аліментів може виражатися у тому, що зобов`язана особа ухилялась від укладення договору про сплату аліментів на утримання дитини, приховувала своє місцезнаходження або свій заробіток (доходи), не реагувала на направлені їй листи, та інші подібні дії. Обов`язковою умовою присудження аліментів за минулий час є доведеність саме позивачем вжиття заходів щодо одержання аліментів з відповідача, та неможливість їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. За загальним правилом, визначеними Сімейним Кодексом України, та судовою практикою, вважається недоцільним обтяжувати відповідача виплатами за минулий період, якщо позивач не вжив заходів щодо одержання аліментів (у тому числі не подав позов про стягнення аліментів, залишив його без розгляду) з особистих мотивів. Вимоги позивача про стягнення аліментів за минулий час мають бути підтвердженні офіційними зверненнями стягувача до платника аліментів, за відсутності таких доказів, вимоги є необґрунтованими й задоволенню не підлягають. Відповідно до правової позиції Верховного Суду, сформованої в постанові від 18 травня 2020 року у справі №215/5867/17 аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач надасть суду докази того, що він вживав заходи щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років. Аналіз наведеної норми закону дає підстави для висновку, що для стягнення аліментів за минулий час позивач повинен довести такі обставини як вжиття заходів щодо одержання аліментів з відповідача та ухилення відповідача від надання утримання дитині. На підтвердження факту ухилення відповідача від виконання обов`язку по утриманню сина за минулий період позивач посилається на телефонну переписку у відповідних меседжерах. Разом з тим, факту ухилення від сплати аліментів не встановлено, оскільки у своїх повідомленнях позивач сама зазначає про надання коштів у незначних розмірах. З позовом про стягнення аліментів позивач звернулася до суду у травні 2025 року, при цьому у позовній заяві зазначає, що з серпня 2023 року відповідач допомоги на утримання сина не надає. Матеріали справи не містять доказів, що відповідач ухилявся від обов`язку утримувати дитину, а також доказів неможливості звернення до суду з позовом про стягнення аліментів. Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до положень статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Частиною першою статті 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Таким чином, аліменти підлягають стягненню з дня пред`явлення позивачем до суду позову, а саме з 15 травня 2025 року. Згідно із статтею 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень, зокрема у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до вимог статті 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1 211 грн. 20 коп., оскільки позивач при подачі позову звільнена від його сплати.

Outcome: partial