Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-13 00:00:00

У червні 2025 року до Печерського районного суду м. Києва надійшла позовна заява [PERSON] до Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» в особі Філії Кіровоградське регіональне управління Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк», Регіональний сервісний центр ГСУ МВС у Вінницькій та Кіровоградській областях (Філія ГСЦ МВС) Територіальний сервісний центр МВС № 3541, про визнання права власності на транспортний засіб. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначає, що ним набуте право власності на автомобіль марки «MAZDA 6», 2008 року випуску, номер кузова - [NUMBER] , у зв`язку з виконанням умов Договору фінансового лізингу автомобіля № KGH0A!00000332 від 16.10.2018 року укладеному з АТ КБ «ПриватБанк». Позивач зазначає, що після складання та підписання акту звірки взаєморозрахунків та переходу права власності по фінансовому лізингу було оформлено акт прийому-передачі транспортного засобу, а також надано пакет документів для переоформлення автомобіля на ім`я позивача. 01.05.2025 позивач звернувся із заявою до Регіонального сервісного центру ГСУ МВС у Вінницькій, Черкаській та Кіровоградській областях (Філія ГСЦ МВС) Територіального сервісного центр МВС №3541 (ТСЦ МВС № 3541) з питання перереєстрації вказаного автомобіля на своє ім`я, проте отримав відмову, через наявність в Єдиному реєстрі боржників запису про боржника АТ КБ «ПриватБанк». Таким чином, вказаний автомобіль перебуває у користуванні і володінні позивача, оскільки був переданий йому за умовами договору фінансового лізингу після його підписання, але розпоряджатись цим майном, незважаючи на виконання своїх зобов`язань за вказаним договором, він не може через реєстрацію цього майна за лізингодавцем - АТ КБ «ПриватБанк». Тому позивач просить визнати за ним право власності на вказаний автомобіль, оскільки іншим чином набути таке право він не може. Ухвалою судді Печерського районного суду м. Києва від 23.06.2025 у справі відкрито провадження та призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін. АТ КБ «ПриватБанк» відзив на позовну заяву до суду не подав. У липні 2025 року представник третьої особи подав до суду пояснення, у яких описав процедуру державної реєстрації права власності та просив врахувати ці пояснення при прийнятті рішення та розглядати справу у його відсутність. Суд, взявши до уваги доводи сторін, повно і всебічно з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджені тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, дійшов до висновку про задоволення позовних вимог з наступних відстав. Суд установив, що між [PERSON] та АТ КБ «ПриватБанк» був укладений Договір фінансового лізингу автомобіля № KGH0A!00000332 від 16.10.2018. Відповідно до Додатку 1 до Договору фінансового лізингу № KGH0A!00000332 від 16.10.2018 специфікації майна, відповідач передає позивачу у лізинг транспортний засіб марки «MAZDA 6», 2008 року випуску, номер кузова - [NUMBER] . Відповідно до пункту 2.2. Договору, лізингодавець на умовах фінансового лізингу передає у платне володіння та користування предмет лізингу, а лізингоодержувач зобов`язується прийняти предмет лізингу та сплатити лізингові платежі та платежі з відшкодування витрат лізингодавця з виконанням договору, на умовах цього Договору. По закінченню строку лізингу, до лізингоодержувача переходить право власності на предмет лізингу згідно умов договору. 01.05.2025 між позивачем та АТ КБ «ПриватБанк» складено Акт звірки взаєморозрахунків та переходу права власності по фінансовому лізингу, який підписано позивачем та довіреною особою Банку. Даним актом підтверджено, що всі зобов`язання сторін по Договору фінансового лізингу № № KGH0A!00000332 від 16.10.2018 були виконані належним чином, претензії у сторін відсутні, лізингоодержувач повністю сплати Лізингодавцю всі платежі за договором Лізингу, а предмет лізингу - автомобіль марки «MAZDA 6», 2008 року випуску, номер кузова - [NUMBER] разом з відповідними документами передано у власність Лізингоодержувачу. Також, 01.05.2025 між АТ КБ «ПриватБанк» (продавцем) та позивачем (покупцем) укладено договір купівлі-продажу предмету лізингу. Відповідно до пункту 1.1. цього Договору, у зв`язку із повним розрахунком між Покупцем та Продавцем лізингу до дати укладання цього договору шляхом виплати покупцем усієї вартості предмету лізингу за договором лізингу, продавець зобов`язується передати у власність покупцю товар («MAZDA 6», 2008 року випуску, номер кузова - [NUMBER] ), а покупець зобов`язується прийняти його на умовах, визначених цим договором. Згідно пункту 2.3 Договору купівлі-продажу предмету лізингу, Покупець зобов`язаний у десятиденний строк з дня підписання цього договору здійснити перереєстрацію товару на свої ім`я. Окрім того, 01.05.2025 складено акт приймання-передачі транспортного засобу марки «MAZDA 6», 2008 року випуску, номер кузова - [NUMBER] . 01.05.2025 позивач звернувся до Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС у Вінницькій, Черкаській та Кіровоградській областях з питання перереєстрації автомобіля на своє ім`я, проте отримав лист про неможливість здійснити перереєстрацію зазначеного транспортного засобу через наявність в Єдиному реєстрі боржників запису про боржника - АТ КБ «ПриватБанк» (попереднього власника). Судом встановлено, що відносини, що виникають у зв`язку з договором фінансового лізингу, регулюються положеннями ЦК України про лізинг, найм (оренду), купівлю-продаж, Законом України «Про фінансовий лізинг». Відповідно до частини другої статті 806 ЦК України до договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом. До відносин, пов`язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до частини другої статті 627 ЦК України, у договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів. Частиною першою статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що захист прав споживачів, передбачених законодавством, здійснюється судом. Згідно із положеннями статті 1 Закону України «Про фінансовий лізинг» фінансовий лізинг - вид правових відносин, за якими лізингодавцець зобов`язується відповідно до договору лізингу на строк та за плату, визначені таким договором, передати лізингоодержувачу у володіння та користування як об`єкт фінансового лізингу майно, що належить лізингодавцю на праві власності та набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем, або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов, а також які передбачають при цьому додержання принаймні однієї з ознак (умов) фінансового лізингу, передбачених пунктами 1-4 частини першої статті 5 цього Закону. Судом встановлено, що сторонами виконано умови Договору фінансового лізингу, складено і підписано акт звірки взаєморозрахунків та переходу права власності по фінансовому лізингу, укладено Договір купівлі-продажу предмету лізингу, оформлено акт прийому-передачі транспортного засобу, а відтак право власності на автомобіль марки автомобіль марки «MAZDA 6», 2008 року випуску, номер кузова - [NUMBER] мало перейти до позивача з 01.05.2025, проте перереєструвати вказаний автомобіль на ім`я позивача не виявилось можливим через те, що в Єдиному реєстрі боржників міститься запис про боржника - АТ КБ «ПриватБанк» (попереднього власника). Відповідно до статті 41 Конституції України, статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 328 ЦК України врегульовано, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Тому суд дійшов висновку про наявність передбачених законом підстав для визнання за позивачем права власності на вказаний автомобіль, з метою захисту його прав як споживача. Зважаючи на встановлені судом фактичні обставини справи, та правовідносини, що виникли між сторонами, суд дійшов висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути судові витрати у розмірі 3486, 30 грн на користь держави. На підставі викладеного та

Outcome: approved