Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-13 00:00:00

У вересні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» звернулося до суду з вказаним позовом до [PERSON] . В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що 09 жовтня 2012 року між АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ «Райффайзен Банк» та [PERSON] було укладено договір про надання банківських послуг та послуг у сфері страхуваня № 010/0651/82/0135975, за умовами якого банк зобов`язався надати клієнту кредит в сумі 7600,00 грн строком на 48 місяців з 09.10.2012 року (дата надання кредиту) по 09.10.2016 року (дата повного погашення кредиту) та сплатою процентів за користування кредитними коштами. 30 листопада 2021 року АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК» та ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» уклали договір про відступлення права вимоги №114/2-47, згідно з яким відбулося відступлення прав вимог за рядом кредитних договорів, в тому числі за договорами № 010/0651/82/035975 від 09 жовтня 2012 року. 10 січня 2023 року ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило право вимоги до боржників за кредитними договорами ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР», відповідно до договору відступлення право вимоги № 10-01/2023 від 10.01.2023 року, у тому числі за договорами № 010/0967/82/0211500 від 16 січня 2015 року та № 010/0651/82/035975 від 09 жовтня 2012 року. Зазначають, що заборгованість відповідача перед ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» складає у загальному розмірі 52612,78 грн, які позивач просить стягнути, а також судовий збір у розмірі 2422,40 грн та витрати на правову допомогу у розмірі 16000,00 грн. Ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 22 вересня 2025 року суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 28 листопада 2025 року визнано явку представника позивача обов`язковою. Ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 26 грудня 2025 року задоволено заяву представника позивача про розгляд справи в режимі відео конференції. Представник позивача ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» Німченко А.Р. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила суд їх задовільнити з підстав, зазначених у позовній заяві, крім того представник позивача, у зв`язку з неявкою відповідача в судове засідання, надав згоду на заочний розгляд справи, також від представника до суду надійшли письмові пояснення, які обґрунтовані тим, що починаючи з 11.10.2023 року і до дати підготовки позовної заяви - 21.08.2025 року - жодних нарахувань процентів за кредитним договором позивач не здійснював. Таким чином, станом на 21.08.2025 року загальна сума заборгованості [PERSON] за кредитним договором № 010/0651/82/0135975 від 09.10.2012 року становить 52 612,78 грн, з яких 25 871,19 грн - заборгованість за тілом кредиту, 10 461,88 грн - проценти, нараховані до моменту відступлення права вимоги, та 16 279,71 грн - проценти, нараховані після відступлення права вимоги в межах строку дії кредитного договору (а.с.141-145). Відповідач [PERSON] повторно в судове засідання не з`явилася по невідомій суду причині, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлялася належним чином. До суду заяв чи клопотань не подала. Відзиву на позовну заяву від відповідача також не надходило. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. На підставі ст. 280 ЦПК України, оскільки належним чином повідомлений відповідач до суду не з`явився, не подав заяв чи клопотань про розгляд справи без його участі та відзиву на позов, тому враховуючи згоду позивача, суд ухвалює заочне рішення. Суд, дослідивши зібрані в судовому засіданні докази та оцінивши їх у відповідності до вимог ст.89 ЦПК України вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступних підстав. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є договір та інші правочини. За правилом частини першої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. У відповідності до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України). Публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги (частини перша та друга статті 633 ЦК України). Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (частина першій статті 634 ЦК України). Відповідно до змісту ч.1, ч.2 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (Позика), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно зі змістом ч.1 ст.1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Відповідно до змісту ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно зі ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Згідно з ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Стаття 530 ЦК України регламентує, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Частиною 1 ст. 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ч. 1 ст. 599 ЦПК України). Згідно з ч.1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ч. 1 ст. 611 ЦК України). Судом встановлено, що 05 жовтня 2012 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] було підписано Заяву Анкету для отримання кредиту «Кредит готівкою» та карткового кредиту «Кредитна картка» №06510135874 (а.с.15-16). Таким чином, 09.10.2012 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] було укладено договір про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування № 010/0651/82/0135975. Відповідно до якого [PERSON] отримала кредит у розмірі 7600,00 грн строком на 48 місяців до 09.10.2016 року з умовою сплати процентів в розмірі 36% річних (п.1.1.- п.1.3. Кредитного договору) (а.с. 6-12). Відповідно до п.2.1 Кредитного договору передбачено, що Банк на підставі заяви Клієнта, яка є невід`ємною частиною Договору відкриває на ім`я Клієнта поточний рахунок, операції за яким можуть здійснюватися з використанням спеціальних платіжних засобів та випускає Клієнту платіжні картки, тип яких визначається Заявою. Згідно із п.9.1 Кредитного договору 3 дати початку кредитування Клієнт має право отримати, а Банк зобов`язаний за умови відсутності (недостатності) грошових кошів на КР надати Клієнту в межах Поточного ліміту грошові кошти (надалі - Кредит) у розмірі та на умовах, встановлених у розділі I та III Договору. Відповідно до п.9.2. Кредитного договору кредит надається шляхом зарахування грошових коштів на КР одночасно з ініціюванням Клієнтом платіжних операцій з КР. Згідно з п.9.3. Кредитного договору без укладання додаткових угод до Договору, Банк має право продовжити строку користування Кредитом на той самий строк, за умови, що на останній робочий день Строку користування кредитом Банк не отримав листа Клієнта про відмову від продовження Строку користування Кредитом. Використання Клієнтом за рахунок Кредиту будь-якої сум коштів після продовження Строку користування Кредитом розглядається Стронами як згода Клієнта на подовження Строку користування Кредитом. Строк користування Кредитом може бути продовжений, в тому числі без пере випуску ПК в разі настання обставин згідно п.3.14. або 10.5. Договору, з метою виконання обов`язку Клієнта щодо погашення Кредиту без права його отримання, про що Банк повідомляє Клієнта в порядку, аналогічному тому, що вказаний в пункті 10.3. Договору. Відповідно до п.10.4 Кредитного договору Клієнт має право отримувати Кредит при наявності встановленого Максимального ліміту та Поточного ліміту. Первісний Поточний ліміт за Договором становив 7600,00 грн (п.1.1 Кредитного договору). Відповідно до п.10.1 Кредитного договору Максимальний розмір Кредиту за Договором складає 200 000 (двісті тисяч) гривень (далі - Максимальний ліміт ). В межах Максимального ліміту встановлюється поточний ліміт Кредиту (далі Поточний ліміт). Поточний ліміт діє в межах календарного місяця (далі-Період), в якому він встановлений. За користування Кредитом Клієнт зобов`язаний сплачувати Банку проценти за ставкою, зазначеною пунктом 1.3. Договору. Клієнт зобов`язаний здійснити остаточне погашення Кредиту та процентів за користування ним не пізніше дати закінчення строку користування Кредитом, а у випадках подовження Строку користування Кредитом, передбачених у пункті 9.3. Договору, в останній робочий день Строку користування Кредитом (п.11.1., п.11.8. Кредитного договору). Відповідно до п. 11.1 Кредитного договору за користування кредитними коштами клієнт зобов`язаний щомісячно сплачувати Банку проценти за фіксованою процентною ставкою, визначеною пунктом 1.3 Договору. Згідно з п. 11.2 Кредитного договору, нарахування процентів здійснюється Банком щомісяця у визначений розрахунковий період, який починається за чотири робочі дні до закінчення календарного місяця та завершується в останній день такого місяця, але не раніше 25 числа кожного місяця. Нарахування процентів здійснюється за період з дат отримання Кредиту на дату розрахунку проценних платежів включно, а в наступні періоди - з дня, наступного за попередньою датою розрахунку процентних платежів по дату розрахунку процентних платежів в поточному календарному місяці включно. Відповідно до п. 11.3 Кредитного договору, проценти нараховуються за фактичне користування Кредитом на щоденний залишок заборгованості по Кредиту, зменшений на суму операції, для яких діє Пільговий період. Пунктом 11.4 Кредитного договору передбачено, що погашення процентів за користування Кредитом здійснюється щомісячно шляхом договірного списання коштів в необхідній сумі з КР в дату розрахунку процентних платежів, в тому числі за рахунок збільшення заборгованості за Кредитом в рамках встановленого Поточного ліміту. У випадку перевищення суми заборгованості за Кредитом над розміром Поточного ліміту, заборгованість за Кредитом збільшується на суму заборгованості за нарахованими процентами. Таке збільшення не супроводжується видачею кредитних коштів Клієнту. Відповідно п.16.1. - п.16.2. Кредитного договору Банк у встановленому законодавством України поряжку має право без згоди Клієнта відступити свої права вимоги за Договором будь-якій особі або обтяжии права іншим чином на умовах Договору. У разі відступлення прав вимоги за Договором , новий кредитор набуває усі права та обов`язки Банку за Договором, що стосується умов кредитування, в повному обсязі, у тому числі право щодо повернення Кредиту, процентів за користування ним, неустойок. Згідно п.16.3. Кредитного договору Банк повідомляє Клієнта про факт відступлення права вимоги шляхом відправлення письмового повідомленняреконмендованим листом за адресою Клієнта, зазначеною в Договорі або повідомленою Банку Клієнтом в порядку, визначеному Договором. Обов`язок Банку щодо повідомлення Клієнта про відступлення вважається налено виконаним за наявності відмітки (квитанції) поштового відділення про направлення відповідного повідомлення за останньою відомою банку згідно умов Договору адресою Клієнта. Додатком № 1 до Договору про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування №010/0651/82/0135975 від 09.10.212 року сторонами погоджено Тарифи продукту «Кредитна картка - Прозора», Тарифний план «Кредитна картка» - Прозора», згідно з яким дата повернення кредиту та сплата нарахованих процентів: 09.10.2016, сума кредитного ліміту за договором 7600,00 грн (а.с.13-14). Довідкою про умови кредитування та орієнтовну сукупну вартість по продукту «Кредит на картка Прозора/ «Кредит на картка Базова» сторонами погоджено, основні умови кредитування, інформація щодо орієнтовної реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача, порядок повернення кредиту, додаткова інформація та інші важливі правові аспекти (а.с.17). Укладаючи вищевказаний кредитний договір відповідач та АТ «Райффайзен Банк» вчинили дії, визначені ст. 634 ЦК України. Відповідач власноручно підписав кредитний договір, проте в порушення умов Кредитного договору відповідач у строки, визначені Договором, не повертає чергову частину платежу та припустився заборгованості. Відповідно до положень ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановленихст.11 цього Кодексу. Зобов`язання, згідно із ст.526 ЦК України, має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Порушення боржником умов договору є цивільним правопорушенням, оскільки стаття 629 ЦК встановлює принцип обов`язковості виконання договору. На підтвердження виконання Кредитного договору позивачем надано виписку по рахунку за договором № 010/0651/82/0135975 від 09.10.2012 р. за період 25.03.2000 по 04.04.2024 рік виданої АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК»» по картковому рахунку № [NUMBER] , відкритих на ім`я [PERSON] , з якого вбачається, що починаючи з 27.10.2012 по 27.10.2020 рік встановлено рух коштів по рахунку та їх призначення, у виписці відображені всі операції за кортковим рахунком, тобто відповідач користувався кредитними коштами банку, по вказаному картковому рахунку відбувалось списання відсотків за використання кредитного ліміту банком (а.с.19-52). Відповідач надав розрахунок заборгованості відповідача перед АТ «Райффайзен Банк» за кредитним договором № 010/0651/82/01355975 від 09.10.2012 року, згідно якого заборгованість станом на 30.11.2021 р. становить 18500,00 грн сума заборгованості за дозволеним овердрафтом, 7371,19 грн сума заборгованості за не дозволеним овердрафтом та 102,07 грн сума заборгованості за процентами. Всього 25973,26 грн. Крім того, 01.10.2016 року було здійснено пролонгацію дії кредитного договору та неодноразово здійснювалося збільшення поточного кредитного ліміту, зокрема, 01.02.2020 року поточний ліміт було збільшено з 7 600,00 грн до 11 400,00 грн; 21.08.2020 року - з 11 400,00 грн до 14 800,00 грн; з 23.02.2021 року - з 14800,00 грн до 18 500,00 грн (а.с.53-57). Також, судом встановлено, що 30 листопада 2021 року між АТ «Райффайзен Банк» та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» укладено Договір відступлення права вимоги №114/2-47, у відповідності до умов якого на умовах, встановлених цим Договором та відповідно до ст.512-519 ЦК України, Первісний кредитор передає (відступає) Новому кредиторові за плату, а Новий кредитор приймає належні Первісному кредитору Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі Боржників (Портфель Заборгованості) (а.с.60-65). Відповідно до п.1 ч.1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). За змістом ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, у ЦК України встановлена можливість замінити кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги новому кредитору, вчинивши відповідний правочин у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким відступається. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд також враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України). Велика Палата Верховного Суду в постанові від 16 березня 2021 року у справі №906/1174/18 (провадження № 12-1гс21, пункт 38) навела такі ознаки, що притаманні договору відступлення права вимоги: 1) предметом договору є відступлення права вимоги виконання обов`язку у конкретному зобов`язанні; 2) зобов`язання, у якому відступлене право вимоги, може бути як грошовим, так і не грошовим (передача товарів, робіт, послуг тощо); 3) відступлення права вимоги може бути оплатним, а може бути безоплатним; 4) форма договору відступлення права вимоги має відповідати формі договору, у якому виникло відповідне зобов`язання; 5) наслідком договору відступлення права вимоги є заміна кредитора у зобов`язанні. Відповідно до статті 1079 ЦК України сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності. Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції. Відповідно до статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Згідно зі статтею 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається. Суд звертає увагу, що в зазначеній нормі права мова йде про право грошової вимоги, яке не можна ототожнювати із зобов`язанням боржника, оскільки право вимоги є похідним наслідком, що виникає через невиконання боржником певного грошового зобов`язання. З вказаного слідує, що право вимоги не може існувати саме по собі. Згідно пункту 5 статті 4 Закону України «Про фінансові послуги та фінансові компанії» факторинг є видом фінансової послуги. Відповідно до статті 9 вказаного Закону фінансова послуга надається на підставі договору, який укладається, змінюється, припиняється, виконання зобов`язань за яким забезпечується відповідно до вимог цивільного законодавства України з урахуванням особливостей, встановлених цим Законом та спеціальними законами. Договір факторингу має такі ознаки: 1) предметом договору є надання фінансової послуги за плату; 2) зобов`язання, в якому клієнтом відступається право вимоги, може бути тільки грошовим; 3) договір факторингу має передбачати не тільки повернення фінансування фактору, а й оплату клієнтом наданої фактором фінансової послуги; 4) договір факторингу укладається тільки в письмовій формі та має містити визначені Законом України «Про фінансові послуги та фінансові компанії» умови; 5) мета договору полягає у наданні фактором та отриманні клієнтом фінансової послуги. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 вересня 2018 року у справі №909/968/16 вказано, що визначальною ознакою договору факторингу є суб`єктний склад його учасників. Так, суб`єктний склад у договорі факторингу має три сторони: - клієнт, яким може бути фізична чи юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності (ч. 2 ст. 1079 ЦК України); - фактор, яким може бути банк або інша банківська установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції (ч.3 ст. 1079 ЦК України); - боржник, тобто набувач послуг чи товарів за первинним договором, що вбачається із ч. 1 ст. 1077 ЦК України. Згідно ст.1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу Згідно з п.2.1.-2.2 Договору на умовах, встановлениз цим Договором та відповідно до ст.512-519 ЦПК України, Первісний кредитор передає (відступає) Новому кредиторові за плату, а Новий кредитор приймає належні Первісному кредитору Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі Боржників (Портфель Заборгованості). Перелік Кредитних договорів, Боржників, розрахунок сум заборгованості Боржника на дату підписання Договору зазначені в Додатку 1 до Договору (Попередній реєстр боржників), що є його невід`ємною частиною. Відступлення, відступлення Новому кредитору зазначених в Попердньому реєстрі боржників (Додаток №1 до Договору) Прав вимоги відбувається за умови виконання Новим кредитором. Відповідно до реєстру прав вимоги від 25.02.2021 року до договору відступлення Права Вимоги №114/2-47 від 30.11.2021 року до ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» перейшло право вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 010/0651/82/01355975 від 09.10.2012 року (а.с.67-69, а.с.152-154). За відступлення права вимоги згідно договору відступлення права вимоги №114/2-47 від 30.11.2021 року ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» сплатило на користь АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК» грошові кошти, що підтверджується копією платіжної інструкції (а.с.66). Згідно розрахунку заборгованості наданого ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» за кредитним договором № 010/0651/82/01355975 від 09.10.2012 року відповідача [PERSON] заборгованість станом на 10.01.2023 р. становить в загальному розмірі 396333,07 грн, з яких: 25871,19 грн заборгованість по основній сумі кредиту; 10359,81 грн нараховані відсотки; 102,07 грн заборгованість з комісії (а.с.59). 10 січня 2023 року між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» укладено Договір відступлення (купівля-продаж) права вимоги №10-01-2023, у відповідності до умов якого за цим Договором в порядку та на умовах, визначених цим Договором, Первісний кредитор відступає шляхом продажу Новому кредитору належні Первісному кредитору, а Новий кредитор набуває у обсязі та на умовах, визначених цим Договором, права вимоги Первісного кредитора до боржників, надалі за текстом - Боржники, зазначених у Додатках №1 та №3 до цього Договору, включаючи права вимоги до правонаступників Боржників, спадкоємців Боржників, страховиків або інших осіб, до яких перейшли обв`язки Боржників або які зобов`язані виконати обов`язки Боржників, за Договорами позики (Кредитними договорами), з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них. Новий кредитор сплачує Первісному кредитору за Права вимоги грошові кошти у розмірі та у порядку, визначених цим Договором (а.с.70-75). Актом зарахування зустрічних однорідних вимог підписаний ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» 28.02.2023 року Сторона 1 має перед Стороною 2 непогашені грошові зобов`язання у сумі 15214406,31 грн, які виникли на підставі договорів відступлення, а Сторона 2 має перед Стороногю 1 непогашене грошове зобов`язання у сумі 16367512,20 грн (а.с.75-77). 04 лютого 2025 року між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» укладено Додаткову угоду №10/1 до Договору №10-01/2023 про відступлення (купівлі-продаж) прав вимоги від 10.01.2023 року, відповідно якої сторони вирішили внести зміни в Реєстри Боржників, що є Додатком до Договору №10-01/2023 про відступлення (купівлі-продаж) прав вимоги від 10.01.2023 року (а.с.78). Відповідно до зміни в реєстр прав боржників до Договору №10-01/2023 про відступлення (купівлі-продаж) прав вимоги від 10.01.2023 року до ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» перейшло право вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 010/0651/82/01355975 від 09.10.2012 року на загальну суму 36333,07 грн (а.с.79). Відповідно до реєстру прав вимоги від 10.01.2023 року до Договору №10-01/2023 про відступлення (купівлі-продаж) прав вимоги від 10.01.2023 року до ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» перейшло право вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 010/0651/82/01355975 від 09.10.2012 року на загальну суму 38923,03 грн (а.с.80-83). Витягом з Додатку №1 до Додаткової угоди №10/1 від 04.02.2025 року до Договору №10-01/2023 про відступлення (купівлі-продаж) прав вимоги від 10.01.2023 року, зміни в реєстр Боржників в друкованому (підписаному вигляді) до ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» перейшло право вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 010/0651/82/01355975 від 09.10.2012 року на загальну суму 36333,07 грн (а.с.84). Згідно розрахунку заборгованості наданого ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» за кредитним договором № 010/0651/82/01355975 від 09.10.2012 року відповідача [PERSON] заборгованість станом на 21.08.2025 р. становить в загальному розмірі 52612,78 грн, з яких: 25871,19 грн - заборгованість за тілом кредиту, 10461,88 грн - проценти, нараховані до моменту відступлення права вимоги, 16279,71 грн - проценти, нараховані після відступлення права вимоги в межах строку дії кредитного договору (а.с.151). Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Враховуючи вищевикладене та досліджені матеріали справи, суд зазначає, що оскільки відповідачем не виконано умови кредитного договору № 010/0651/82/0135975 від 09 жовтня 2012 року, у тому числі й перед фактором, тому позовні вимоги є обґрунтованими та з відповідача [PERSON] на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» підлягає стягненню заборгованість в загальній сумі 52612,78 грн, з яких: 25871,19 грн - заборгованість за тілом кредиту, 10461,88 грн - проценти, нараховані до моменту відступлення права вимоги, 16279,71 грн - проценти, нараховані після відступлення права вимоги в межах строку дії кредитного договору. Також позивачем заявлено до стягнення з відповідача 16000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу адвоката. Відповідно статті 133 ЦПК України витрати на професійну правничу допомогу віднесені до витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно статті137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно ч.8 ст. 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Відповідно ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Представником позивача на підтвердження понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу до суду надано наступні документи: -договір №01-07/2024 про наадання правової допомоги від 01.07.2024 року укладений між ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» та Адвокатським обєднанням «ЛІГАЛ АССІСТАНС». Відповідно до умов договору Коієнт доручає, а Адвокатське обєднання «ЛІГАЛ АССІСТАНС» приймає на себе зобов`язання надавати юридичну допомогу в обсязі та на умовах, передбачених даним договором (а.с.92-94). -заявку на надання юридичної допомоги №198 від 01.08.2025 року (а.с.94 а). -витяг з Акту №13 про надання юридичної допомоги від 31.08.2025 року, відповідно якого Адвокатським обєднанням «ЛІГАЛ АССІСТАНС» позивачу ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» надавалися настпуні послуги: надання усної консультації з вивчення документів (2 год) 4000,00 грн; складання позовної заяви про стягнення боргу для подачі до суду (4 год) 12000,00 грн (а.с.94б). Відповідно до висловленої Верховним Судом у постанові від 09.07.2019 року у справі № 923/726/18 позиції від учасника справи вимагається надання доказів щодо обсягу наданих послуг і виконання робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою, але не доказів обґрунтування часу, витраченого фахівцем в галузі права. Що стосується часу, витраченого фахівцем в галузі права, то достатнім є підтвердження лише кількості такого часу, але не обґрунтування, що саме така кількість часу витрачена на відповідні дії. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Так, у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні Європейського суду з прав людини від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Відповідно до змісту п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, до яких також відносяться судові витрати на правничу допомогу, у разі задоволення позову - покладаються на відповідача. Отже враховуючи, що стороною позивача документально доведено, що ними понесені витрати на правову допомогу, виходити з встановленого у самому договорі та додатку до нього розміру та порядку обчислення таких витрат, на думку суду, розмір витрат сторін на правничу допомогу є співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатами послуг та виконаних робіт, значенням справи для сторін, а також враховуючи, що позовні вимоги задоволено повністю, з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати на правничу допомогу на підставі п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України в сумі 16000,00 грн. У відповідності до ч.1 ст. 141 ЦПК України, у зв`язку із задоволенням позову, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в сумі 2422,40 грн.

Outcome: approved