Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-18 00:00:00

Позивач [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , мешканець [ADDRESS] звернувся до Берегівського районного суду Закарпатської області із позовною заявою до [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , мешканки [ADDRESS] , зареєстрованої за адресою [ADDRESS] , про стягнення аліментів. Позовну заяву мотивує тим, що позивач є батьком [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження Серії [NUMBER] від 07.11.2025 року, видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Берегівському районі Закарпатської області Івано-Франківського управління Міністерства юстиції України. Позивач не працює, не отримує пенсію за віком, інших джерел доходу не має, а тому його матеріальне становище є дуже нужденним. Пенсії за віком він не отримує, у зв`язку з тим, що йому відмовлено у призначені пенсії у зв`язку із недостатнім трудовим стажем для призначення пенсії. Разом з тим, через стан свого здоров`я, він не може працювати, оскільки має ряд захворювань, а саме остеохондроз хребта, радикулопатію, правобічний кокс артроз ІІІ степеню та флемону нижньої кінцівки. Донька, як вказує позивач, не дає жодної матеріальної допомоги, хоча має на те всі матеріальні можливості, через що він фактично зводить кінці з кінцями. Шлюб з дружиною у позивача припинений 16 квітня 2010 року, на підставі рішення Берегівського районного суду Закарпатської області справа №2-428/10. У зв`язку з чим, просить суд стягувати з [PERSON] , [INFO] на його користь аліменти на його утримання у твердій грошовій сумі в розмірі 4000 гривень, щомісячно. Ухвалою Берегівського районного суду Закарпатської області від 25.11.2025 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами. 24.12.2025 року до Берегівського районного суду Закарпатської області від представника відповідача [PERSON] подано відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідачка [PERSON] повністю заперечує щодо позовних вимог, оскільки позивачем не доведено факт відсутності коштів, а відповідачка проживає одна разом з малолітнім сином та жодних доходів з 2014 року немає, у зв`язку з чим просить відмовити у задоволенні позовних вимог. 30.12.2025 року до Берегівського районного суду Закарпатської області від позивача [PERSON] надійшла відповідь на відзив згідно якого позивач долучив довідки ОК-5 та ОК-7 та просив задовольнити позовні вимоги. Згідно ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. У відповідності до ч. 1 ст. 278 ЦПК України відповідач відзив щодо позову не подав. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Перевіривши матеріали справи, з`ясувавши повно і всебічно обставини, на які позивач посилалася, як на підставу своїх вимог, оцінивши докази на ствердження цих обставин в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку. Статтею 51 Конституції України передбачено, що повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Відповідно до ст. 202 СК України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Аналіз даної норми свідчить про те, що необхідною умовою для виникнення обов`язку повнолітніх дітей утримувати своїх батьків є наявність двох обов`язкових підстав - непрацездатність батьків та потреба в матеріальній допомозі. В силу ст. 205 СК України суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі або у частці від заробітку з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. При визначенні розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред`явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків. Пункт 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" містить роз`яснення, що обов`язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (ст. 202), не є абсолютним. У зв`язку з цим суд на вимогу дочки, сина, до яких пред`явлено позов про стягнення аліментів, зобов`язаний перевірити їхні доводи про ухилення батьків від виконання своїх обов`язків щодо них. Сам факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов`язку надання їм утримання стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу. Свідченням такої потреби є отримання матір`ю чи батьком доходів, які є меншими за прожитковий мінімум. При визначенні розміру аліментів на непрацездатних батьків необхідно враховувати можливість отримання ними матеріальної допомоги від інших дітей. При вирішення спору слід врахувати роз`яснення, викладені в п.21 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 березня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», згідно з ч. 2 ст. 205 СК України при визначенні розміру аліментів на непрацездатних батьків необхідно враховувати можливість отримання ними матеріальної допомоги від інших дітей, до яких не пред`явлено позову про стягнення аліментів, а також від дружини, чоловіка та своїх батьків. Необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку в залежності від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід тощо. Сам факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов`язку надання їм утримання - стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу. Обов`язок повнолітніх дітей по утриманню своїх батьків виникає на підставі складу юридичних фактів: походження дитини від матері, батька (кровне споріднення) або наявність між ними інших юридично значущих зв`язків (усиновлення); непрацездатність матері, батька; потреба батька, матері в матеріальній допомозі. Зобов`язання повнолітніх дітей по утриманню батьків не виникає у разі відсутності хоча б однієї з вказаних обставин. Згідно ч. 1 ст.2 05 СК України суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін Згідно ч. 2 ст. 205 СК України суд визначає розмір аліментів на батьків з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін, можливості одержання утримання від інших дітей, дружини, чоловіка та своїх батьків. Отже, при вирішенні питання про стягнення аліментів на утримання батьків необхідно враховувати, що таке право батьків, якому кореспондує обов`язок повнолітніх дітей, виникає за умови непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина. Майновий стан дітей впливає на розмір аліментів і не є підставою для звільнення від обов`язку утримувати матір, батька. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] є особою похилого віку, має низку хронічних захворювань, а саме остеохондроз хребта, радикулопатію, правобічний кокс артроз ІІІ степеню та флемону нижньої кінцівки, даний факт підтверджується випискою із медичної карти стаціонарного хворого №301 від 25.01.2023 року та випискою із медичної карти стаціонарного хворого №1720 від 12.04.2023 року. Разом з тим, позивач [PERSON] не отримує пенсію за віком, що підтверджується рішенням про відмову у призначені пенсії №072250006837 від 01.12.2022 року. Таким чином, суд враховує, що відсутність пенсійного забезпечення у поєднанні зі станом здоров`я об`єктивно свідчать про обмежені можливості позивача самостійно забезпечувати свої життєві потреби. У поданому відзиві відповідачка [PERSON] зазначає, що позовні вимоги є безпідставними, однак доказів того, що позивач [PERSON] має стабільний дохід, який дозволяє забезпечувати себе самостійно суду, не надано. Твердження щодо поведінки позивача у минулому не підтвердженні жодними документами та не можуть самі по собі слугувати підставою для звільнення від обов`язку утримання, передбаченого законом. Суд звертає увагу, що стаття 204 СК України передбачає можливість звільнення від обов`язку утримувати батьків лише за наявності встановлених законом підстав, які у даній справі не доведені. Таким чином, не вбачається підстав передбачених ст. 204 СК України для звільнення відповідачки від сплати аліментів на утримання позивача. Крім того, у відповіді на відзив позивач [PERSON] додатково подав довідки за формами ОК-5 та ОК-7, з яких вбачається відсутність у нього офіційних доходів у спірний період. Ці документи суд оцінює як належні та допустимі докази, що підтверджують доводи позивача про відсутність постійного доходу та спростовують припущення відповідачки про його фінансову самостійність. Разом з тим, доводи [PERSON] щодо значних доходів відповідачки від користування та оренди нерухомого майна не підтвердженні достатніми доказами щодо їх розміру та регулярності, що має значення при визначенні конкретного розміру аліментів. Відповідно до статті 203 СК України, при визначенні розміру аліментів суд зобов`язаний врахувати не лише потреби батьків, а й матеріальне становище повнолітніх дітей, дотримуючись принципів справедливості, розумності та співмірності. Враховуючи матеріальне становище відповідачки, яка є працездатною, а також відсутність можливості сплачувати аліменти у сумі 4000 гривень щомісячно без надмірного порушення власного матеріального становища, суд вважає задовольнити позовну вимогу про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 2000 гривень щомісячно. Оскільки позивач є пенсіонером за віком, тобто в правовому розумінні є непрацездатним, та потребує матеріальної допомоги від своєї повнолітньої доньки, суд дійшов висновку про можливість часткового задоволення позову. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення суду про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню. Крім того, приймаючи до уваги, що позивач [PERSON] при пред`явленні позову щодо вимоги про стягнення аліментів, був звільнений від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", на виконання вимог ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки в користь держави судовий збір в розмірі 1211 грн. 20 коп..

Outcome: partial