Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-12 00:00:00

В жовтні 2025 через систему «Електронний суд» Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Процент», в інтересах якого діє представник адвокат Руденко К.В., звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідно до укладеного в електронному виді кредитного договору № 16439 від 05.08.2024 між ТОВ «Фінансова компанія «Процент» та позичальником [PERSON] , відповідач отримав кредит у розмірі 7000 грн строком на 365 днів (до 05.08.2025) шляхом переказу на його платіжну картку № [NUMBER] емітовану АТ «КБ «ПриватБанк», зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,50% від суми кредиту за кожен день користування (547,50% річних). Враховуючи вищевикладене, представник ТОВ «Фінансова компанія «Процент» просить стягнути з відповідача на користь ТОВ «Фінансова компанія «Процент» заборгованість за кредитним договором № 16439 від 05.08.2024 у розмірі 39571,68 грн, яка складається з: 6408,38 грн. заборгованості за кредитом; 33163,30 грн - заборгованість за нарахованими процентами; а також стягнути судові витрати на сплату судового збору у розмірі 2422,40 грн та витрати на правову допомогу в розмірі 10000 грн. Ухвалою Ладижинського міського суду Вінницької області від 14.10.2025 відкрито спрощене позовне провадження у справі з повідомлення (викликом) сторін, з роз`ясненням процесуальних прав учасників справи, зокрема, щодо надання у визначені строки відповідачем відзиву на позов, а позивачем письмової відповіді на такий відзив та призначене судове засідання, а також за клопотанням представника позивача витребувано у АТ «КБ «ПриватБанк» інформацію, що містить банківську таємницю. У судове засідання представник позивача не з`явився, у позовній заяві просив, розгляд цивільної справи проводити за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, не заперечують проти ухвалення заочного рішення. У судове засідання відповідач [PERSON] не з`явилася, по невідомим суду причинам. Судом повідомлялась про час, дату та місце проведення судових засідань належним чином, в тому числі шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України, в порядку частини 10 статті 187 ЦПК України. Заяв та ( або) клопотань про розгляд справи у його відсутності або відкладення розгляду справи до суду від відповідача не надходило. Ураховуючи наявність усіх умов, визначених ст. 280 ЦПК України, суд прийшов до переконання про можливість здійснення заочного розгляду даної справи та ухвалення за наслідками її розгляду заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до вимог ст.281 ЦПК України, зі згоди представника позивача, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Розглянувши надані позивачем документи і матеріали, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 05.08.2024 між ТОВ «Фінансова компанія «Процент» та [PERSON] в електронній формі з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем товариства, в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», укладений кредитний договір №16439, який підписаний позичальником 05.08.2024 о 00:34:34 електронним підписом з одноразовим ідентифікатором 632828 (а.с.30-38). За умовами договору, ТОВ «Фінансова компанія «Процент» зобов`язується надати позичальникові грошові кошти у розмірі 7000,00 грн (кредит) на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом в строки, визначені цим договором (п.1.1.). Процентна ставка за користування кредитом становить 1,5% від суми кредиту за кожний день (річна процентна ставка становить 547,50%) користування кредитом (п.1.2). Строк надання кредиту та строк дії договору становить 365 днів, з сплатою кредиту в кінці строку користування згідно з Додатком № 1 до цього договору. Періодичність платежів зі сплати процентів кожні 20 днів (п.1.3). Також, 05.08.2024 [PERSON] підписала електронним підписом з одноразовим ідентифікатором 632828 Додаток №1 до кредитного договору № 16439 від 05.08.2024, що містить Таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача, графіку платежів та реальної річної процентної ставки (а.с.39-40). Відповідно до наведеного у Додатку №1 Графіку, період кредитування становить з 05.08.2024 по 05.08.2025, проценти сплачуються кожні 20 днів рівними частками по 2100 грн, та останній раз у розмірі 7525 грн. Загальна вартість кредиту 45325грн. Крім того, [PERSON] підписала електронним підписом з одноразовим ідентифікатором 632828 Додатки №2, №3 до кредитного договору № 16439 від 05.08.2024, що містять інформаційні повідомлення позичальника (а.с.41,42). Паспорт споживчого кредиту, інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит підписаний [PERSON] одноразовим ідентифікатором 254370, 05.08.2024 о 00:34:09. Відповідач з викладеними у договорі, а також у додатках до нього, умовами кредитування погодився без будь-яких зауважень або застережень, на підтвердження чого на них проставив свій електронний підпис. Факт перерахування відповідачу коштів підтверджується повідомленням ТОВ « ПЕЙТЕК» згідно якого 05.08.2024 о 00:34:44 було успішно перераховано кошти на платіжну картку [NUMBER] від ТОВ «ФК « ПРОЦЕНТ» на суму 7000,00 грн номер транзакції в системі ТОВ « ПЕЙТЕК» - deeeb162-1652-471b-9928-0a5f0b4de879, номер транзакції в системі ТОВ «ФК « ПРОЦЕНТ»- 196085=877f4d60-d940-4226-b9cc8632c7cc75e2=57300, код авторизації - 711129.мета платежу: перерахування коштів за договором 16439 від 05.08.2024 на умовах фінансового кредиту (а.с. 48). Крім того, на виконання ухвали суду від 14.10.2025 від АТ «КБ «ПриватБанк» отримано інформацію про те, що на ім`я [PERSON] в банку емітовано карту № [NUMBER] , номер телефону, на який відправляється інформація про підтвердження операцій станом на 16.11.2025 фінансовий номер телефону [NUMBER] , та виписку з карткового рахунку про рух грошових коштів по рахунку, відкритого до платіжної карти № [NUMBER] , що належить [PERSON] РНОКПП [NUMBER] , за період з 05.08.2024 по 10.08.2024, з якого вбачається, що 05.08.2024 на картковий рахунок надійшли грошові кошти від PT*PROCENT_CREDIT в сумі 7000 грн . З розрахунку заборгованості за кредитним договором №16439 від 05.08.2024, станом на 05.09.2025 вбачається наявність заборгованості у [PERSON] розмірі 39571 грн, з яких: 6408,38 грн прострочена заборгованість за сумою кредиту, 33163,30 грн прострочена заборгованість по несплаченим процентам (а.с.49-59). Зобов`язання виникають з підстав, передбачених статтею 11 ЦК України, зокрема із договорів. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (частина 1статті 530 ЦК України). Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів. Частиною 1статті 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Також, частинами 1, 2статті 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Згідно зі статтею 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Частина 5статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини 1статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до статті 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Частиною 1статті 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно розрахунку заборгованості [PERSON] сплачено 591,62 грн. - тіло кредиту, 1936,38 грн. проценти за користування. Відповідач свого зобов`язання по сплаті кредитної заборгованості належним чином не виконав, фактично отримані та використані надані грошові кошти за кредитним договором у добровільному порядку не повернула, не сплачувала кредит та проценти за його користування вчасно та, доказів про сплату відповідачем в повному обсязі заборгованості за кредитним договором позивачу матеріали справи не містять. Відповідачем розрахунки заборгованості не спростовані, належних та допустимих доказів, які б спростовували посилання позивача про наявність заборгованостей та їх розміру суду не надано. Враховуючи викладене, приймаючи до уваги невиконання зобов`язань відповідачем [PERSON] за кредитним договором №16439 від 05.08.2024, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення заборгованості підлягають задоволенню в повному обсязі в розмірі 39571,68 грн. в тому числі: 6408,38 грн - сума заборгованості по тілу кредиту; 33163,30 грн заборгованість за нарахованими процентами за період з 05.08.2024 по 05.08.2025. Щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Частина 1 ст. 141 ЦПК України визначає, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так, при зверненні до суду з даним позовом позивачем сплачено судовий збір у сумі 2422,40 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 3232 від 10.09.2025. Відтак з урахуванням вказаних норм закону сплачений судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Щодо витрат на правничу допомогу. Пунктом 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно зі ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Згідно вимог ч. 4 цієї статті розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 ст. 137 ЦПК України). За вимогами ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). На підтвердження понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу представником позивача були надані копії наступних документів: копію договору про надання юридичних послуг №03/06/2024 від 03.06.2024, укладеного між ТОВ « ФК «Процент» та фізичною особою підприємцем Руденко Костянтином Васильовичем (а.с. 95-98); копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю серії ПТ № 2412(а.с. 99); копію акта приймання-передачі наданих послуг № 55 від 24.07.2025 до договору № 03/06/2024 про надання юридичних послуг від 03.06.2024 (а.с.103); витяг з реєстру № 1 від 24.07.2025 до акта приймання-передачі наданих послуг № 55 до договору № 03/06/2024 про надання юридичних послуг від 03.06.2024(а.с. 104); копію платіжної інструкції кредитового переказу коштів №2941 від 01.08.2025. (а.с.105). Суд враховує практику Європейського суду з прав людини, згідно якої заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява №19336/04). Так, у рішенні ЄСПЛ у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою. Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи. Враховуючи категорію та складність справи, яка відноситься до малозначних, а також те, що розмір витрат є не співмірним відповідно до вимог ч. 4 ст. 137 ЦПК України, суд вважає, при цьому наявність квитанції, що підтверджує реальності таких витрат, що заявлена сума витрат в сумі 10000 грн за надані адвокатом послуги, що фактично зводяться до підготовки позовної заяви, є завищеними та не відповідають критерію розумності. Враховуючи викладене, суд вважає за можливе вимогу щодо стягнення витрат на правничу допомогу задовольнити частково у розмірі 2000 грн, що з огляду на характер та обсяг виконаної адвокатом роботи, співмірність витрат зі складністю справи та виконаною роботою, часом, який необхідний для виконання такої роботи адвокатом, буде відповідати засадам цивільного законодавства щодо розумності та справедливості.

Outcome: partial