Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-15 00:00:00

Стислий виклад позиції сторін. Представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю "Іннова-Нова" звернувся до Лохвицького районного суду з заявою про ухвалення додаткового рішення в цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Іннова-Нова" до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики. В обгрунтування заяви представник позивача зазначає, що 10 грудня 2025 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Іннова-Нова" до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики ухвалено судове рішення, яким не вирішено питання про розподіл судових витрат на надання позивачу ТОВ "Іннова -Нова" професійної правничої допомоги адвоката у розмірі 5000,00 грн. Враховуючи, що розгляд справи було здійснено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, позивачем понесені витрати на правову допомогу в розмірі 5 000,00 грн., яку і просить стягнути з відповідача. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі 16 грудня 2025 року ухвалою суду заяву про ухвалення додаткового рішення у справі прийнято до розгляду в судовому засіданні без виклику (повідомлення) сторін. Встановлено відовідачу строк для подання клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката. Заяв та клопотань від учасників справи не надходило. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Вивчивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до наступного. Фактичні обставини, встановлені судом. Як встановлено судом, рішенням Лохвицького районного суду від 10 грудня 2025 року по цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Іннова-Нова" до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики задоволено позовні вимоги. Вказаним рішенням суду вирішено стягнути із [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Іннова-Нова» заборгованість за договором позики у розмірі 30646 (тридцять тисяч шістсот сорок шість) гривень 00 копійок, та судовий збір у розмірі 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві ) гривні 40 копійок. Представник позивача в обґрунтування заяви про ухвалення додаткового рішення пояснює, що розрахунок судових з документальним підтвердженням понесених витрат на правничу допомогу становить 5 000,00 грн. На підтвердження витрат на правову допомогу до суду надано : ордер на надання правничої допомоги серії АН № 1685855 від 08.05.2025, копії виписок з ЄДР позивача та Рішення від 05.09.2025 про перейменування ТОВ "Іннова-Фінанс" на ТОВ "Іннова-Нова", копію договору № 06-05/2025 про надання правничої допомоги від 06.05.2025, копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії ДН № 6216, акт № 3079218076 приймання - передачі наданих послуг до договору № 06-05/2025 про надання правничої допомоги від 06.05.2025 по справі 538/1938/25 від 11.12.2025, заявку № 3079218076 про надання послуг від 12.08.2025, картку руху документа до рішення суду, сформовану 12.12.2025, платіжну інструкцію № 185 від 11.12.2025 про сплату професійної правничої допомоги в розмірі 5000,00 грн. Норми права, які застосував суд. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, у числі інших, витрати на професійну правничу допомогу (ч.ч. 1,3 ст. 133 ЦПК України). Відповідно до частини шостої статті 137 ЦПК України обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, які підлягають розподілу між сторонами. Тобто, саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог. Згідно із статтею 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів, тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Частинами другою, третьою та восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Згідно з пунктом 3 частини першої статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Частиною другою вказаної статті передбачено, що заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Відповідно до частини четвертої статті 141 ЦПК України якщо сума судових витрат, заявлена до відшкодування, істотно перевищує суму, заявлену в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат в частині такого перевищення, крім випадків, якщо сторона доведе, що не могла передбачити такі витрати на час подання попереднього (орієнтовного) розрахунку. В постанові у справі № 922/3812/19 Верховний Суд підтвердив власні висновки, що визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність». У разі відсутності у тексті договору таких умов (пунктів) щодо порядку обчислення, форми та ціни послуг, що надаються адвокатом, суди, в залежності від конкретних обставин справи, інших доказів, наданих адвокатом, використовуючи свої дискреційні повноваження, мають право відмовити у задоволенні заяви про компенсацію судових витрат, задовольнити її повністю або частково. Мотивована оцінка і висновки суду. При вирішенні питання про розподіл судових витрат, сторони повинні виходити з того, що їх витрати на правову допомогу є адекватними та такими, що відповідають вказаній категорії справ. Недопустимим є намагання сторін збагатитися за рахунок іншої сторони використовуючи інститут оплати витрат на правову допомогу. З матеріалів справи вбачається, що позивачем понесено судові витрати на професійну правничу допомогу за підготовку позовної заяви у розмірі 5000,00 грн. Відповідачем клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги до суду не подавалося. Із правової позиції Великої Палати Верховного Суду вбачаєтться, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), a також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Також, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були тaкi витрати понесені фактично, але й також, чи була їх сума обгрунтованою (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19 та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, провадження № 12- 171гс19). Європейський суд з прав людини (далі-ЄСПЛ) у своїх рішеннях від 12 жовтня 2006 p. y справі «Двойних проти України», від 10 грудня 2009 р. у справі «Гімайдуліна і інші проти України», від 23 січня 2014 р. у справі «East/West Alliance Limited проти України», від 26 лютого 2015 р. у справі «Баришевський проти України» зазначив, що присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фaктичними і неминучими, a їхній розмір обгрунтованим. У рішенні ЕСПЛ від 28 листопада 2002 р. у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, якi мають розумний розмір. Суд, враховуючи вищезазначене, враховуючи складність справи, обсяг наданих адвокатських послуг тa витрачений адвокатом час, виходячи з критерію розумності тa співрозмірності та справедливості, вважає за можливе стягнути з вiдпoвiдaча на користь позивача 1000 (одну тисячу ) гривень 00 копійок витрат на пpaвничy допомогу, вважаючи таку суму співмірною з огляду на розумну необхідність витpaт для цієї cпpaви. На підставі викладеного та

Outcome: partial