Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-13 00:00:00

Позиції сторін та учасників справ, заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі [PERSON] , в інтересах якої діє адвокат Остапів Роман Юрійович, звернулась до суду з позовом до [PERSON] у якому просить: - стягувати з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 22 000,00 грн. на кожну дитину з усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягненнями ними повноліття; - судові витрати стягнути з відповідача. Обґрунтовуючи заявлені вимоги, позивач вказує, що за час шлюбу з відповідачем у них народились діти: донька - [PERSON] , [INFO] , та донька - [PERSON] , [INFO] . Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 05.12.2024 року по справі №461/9166/24 розірвано шлюб між сторонами. Діти після розлучення проживають разом з позивачем. Вказує, що позивач витрачає на утримання дітей, тобто, для забезпечення їм комфортних умов проживання, для задоволення їх базових побутових потреб, щомісячно більше ніж 44 000,00 грн. Відтак, просить позов задовольнити. Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 16.06.2025 відкрито провадження у справі, розгляд вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін. 09.07.2025 в судовому засіданні відповідачем подано відзив на позовну заяву, відповідно до якого, останній заперечує позовні вимоги частково. Зокрема, вказує, що позивач та їх діти зареєстровані за адресою: [ADDRESS] у квартирі батька. [PERSON] навчається в Лінгвістичній гімназії, а [PERSON] навчається в Початковій школі №4 Львівської міської ради. Станом на момент пред`явлення позову, позивач разом з дітьми без його дозволу виїхали до Голландії. Зазначає, що жодним чином не припинив бачитись і спілкуватись з доньками, окрім цього бере систематичну участь в матеріальному забезпеченні дітей, а розмір аліментів є необґрунтованим та не підтвердженим належними і допустимими доказами. Також вказує, що матеріальне забезпечення відповідача не дозволяє йому сплачувати аліменти в зазначеному позивачем розмірі, зокрема відповідач переніс хірургічну операцію, на його утриманні перебуває син від першого шлюбу, [PERSON] , [INFO] , та на підставі договору між батьками про сплату аліментів, відповідач сплачує 4800 грн. щомісячно. Також, повідомляє, що на його утриманні перебувають його батьки: мати [PERSON] , яка є пенсіонером та батько [PERSON] , який є пенсіонером та хворіє на онкологічне захворювання. Вказує, що його чистий прибуток (дохід) становить у середньому близько 30000,00 грн. на місяць. Відтак, просить позовні вимоги задовольнити частково та стягувати з нього аліменти на утримання двох дітей в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку щомісячно кожній дитині. У судовому засіданні представник позивача Остапів Р.Ю. позов підтримав, з мотивів наведених у ньому. Відповідач та його представник [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги заперечили, а також зауважили, що з вересня минулого року і на даний момент [PERSON] проживає разом з відповідачем. Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин, докази, оцінка доводів учасників справи, норми права та мотиви їх застосування та незастосування. Згідно зі статтею 55 Конституції України, кожному гарантується право на судовий захист. Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Пунктом1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вірного вирішення її по суті, суд прийшов до наступних висновків. Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Одним із способів виконання батьками обов`язку утримувати дитину є рішення суду, за яким кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України). Як вбачається з матеріалів справи, від шлюбу у подружжя (сторони по справі) народились дві доньки: [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] ), та [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] ). Згідно характеристики Початкової школи №4 відділу освіти Галицького та Франківського район управління освіти департаменту розвитку Львівської міської ради від 02.12.2024 №02-07/208, щодо учениці 3 класу [PERSON] , [INFO]., мати [PERSON] , бере активну участь у житті класу, допомагає організації позакласних заходів, регулярно відвідує батьківські збори, цікавиться життям дитини, забезпечує відвідування навчальних екскурсій, організовує правильне проведення вільного часу, моніторить поводження дитини в мережі інтернет та інформаційну гігієну, забезпечує високий рівень навчання дитини. Батько, [PERSON] не цікавився жодного разу у класного керівника навчанням доньки. Впродовж 1 та 2 класів часто забирав дитину зі школи. На батьківських зборах був лише один раз у першому класі, також двічі відвідував позашкільні виховні заходи. Відповідно до заяви ГО «Музика. Танці. Кіно» спільно з KARPARATION під керівництвом Юлії Карпи-Рипновської проводять заняття з вокалу та хореографії. У цьому закладі навчались [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у період з 15.01.2023-17.12.2024. На заняття дітей приводила мама [PERSON] , яка займалась всіма організаційними питаннями (одяг для виступів, зйомки, концерти). На концертах, які відбувалися в Україні та в Польщі, була присутня лише мама. Батько ніколи не відвідував і не був причетний. Згідно заяви [PERSON] , який є тренером Tennis Club VROana Ten, від 22.04.2025, [PERSON] та [PERSON] відвідували з 20.05.2024 по 15.12.2024 заняття. На тренування дітей приводила мама [PERSON] , яка займалась всіма організаційними питаннями та була присутньою на тренуваннях. Батько ніколи не привозив дітей. Згідно податкових декларацій платника єдиного податку-фізичної особи-підприємця [PERSON] поданих за період з 01.01.2025 по 30.05.2025 його загальний дохід, як фізичної особи-підприємця становить 518511 грн 15 коп. Відповідно до заключної виписки АТ КБ «ПриватБанк» за період з 01.01.2025 по 30.06.2025, за результатами здійснення підприємницької діяльності, витрати [PERSON] становлять близько 340000 грн. Згідно з свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , від попереднього шлюбу у позивача народився син [PERSON] , [INFO] , мати [PERSON] . Крім того, на підтвердження доводів відповідача щодо витрат на утримання та піклування про батьків, суду надані докази щодо наявності у відповідача батьків пенсійного віку, а також наявності у одного з батьків важкого захворювання. Пунктом 3 договору між батьками ( [PERSON] (платник) та [PERSON] (одержувач)) про сплату аліментів на утримання дитини від 29.12.2011 року, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Нестерівською Н.П., аліменти сплачуються платником щомісяця у вигляді грошової суми, розмір якої за домовленістю сторін дорівнює 4800,00 (чотири тисячі вісімсот грн. 00 коп.). Розмір аліментів підлягає коригуванню відповідно до офіційно встановленого індексу інфляції. Відповідно до акту обстеження умов проживання від 04.09.2025 складеним головним спеціалістом відділу «Служба у справах дітей» Галицького районного управління «СуСД» ДПП ЛМР Нанівською М.М. та [PERSON] , проведено обстеження умов проживання на адресою [ADDRESS] , [PERSON] , [INFO] , проживає в окремій кімнаті, де має окреме місце для сну, для відпочинку та навчання. Одяг та взуття зберігаються в гардеробній кімнаті. Для виховання та розвитку дитини створено належні умови. Судом встановлено, що донька [PERSON] , [INFO] , проживає спільно із матір`ю [PERSON] за межами України, а саме в Нідерландах, що позивачем та відповідачем визнається. У свою чергу, сторони також визнають, що [PERSON] , [INFO] , на даний час проживає разом з батьком. Жодних даних про те, що позивач з моменту подачі позову та на час проживання [PERSON] , [INFO] , разом з батьком з вересня 2025 року і по даний час, несла витрати на її утримання, позивачем суду не надано. Крім того, суд відзначає, що заявляючи наведені вище вимоги, зокрема рівні суми витрат на кожну дитину, позивач фактично стверджує, що такі витрати необхідні для забезпечення належного рівня життя для них. Натомість, позивач та її представник протягом усього провадження не надали суду жодного належного обґрунтування цих витрат, з огляду на те, що діти, як встановлено судом, на даний час проживають у різних країнах, а отже, очевидним є те, що такі витрати не є ідентичними для кожної дитини з огляду на різну економічну ситуацію в Україні та Нідерландах. Більше того, фактично позивач не надала суду жодних доказів щодо її витрат на утримання дітей та спроможності відповідача сплачувати щомісячно заявлений розмір аліментів. Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно положень ст. 3 «Конвенції про права дитини» від 20.11.1989 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Частиною 2 ст. 51 Конституції України закріплений конституційний обов`язок батьків утримувати своїх дітей. Мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. (ч. 1,2 ст. 141 Сімейного кодексу України). Згідно частини 1 статті 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів (ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України). Необхідність встановлення розміру аліментів у твердій грошовій сумі може виникнути за наявності у платника аліментів нерегулярного або мінливого доходу, або отримання частини доходу в натурі. Стягнення аліментів у твердій грошовій сумі є можливим і в інших випадках, якщо суд прийде до висновку, що визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) платника є неможливим, ускладненим або суттєво порушує інтереси однієї із сторін. При встановленні розміру аліментів у твердій грошовій сумі виплата аліментів на дитину проводиться щомісячно, що встановлено у постанові Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 р. № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» (п. 17). Батьки рівні не тільки в правах на дитину, але і в обов`язках щодо її забезпечення. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину визначається Законом України «Про Державний бюджет України» на відповідний рік. Таким чином, мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину є встановленою Законом гарантією для забезпечення інтересів дитини. У законі йдеться, що прожитковий мінімум має забезпечити нормальне функціонування людини, тобто збереження здоров`я, соціально-культурні потреби. В Україні величина прожиткового мінімуму встановлюється на законодавчому рівні в Державному бюджеті. Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» установлено з 1 січня 2025 року прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі 2920 гривень, а для основних соціальних і демографічних груп населення, зокрема для дітей віком від 6 до 18 років у розмірі з 1 січня 2025 року - 3196 гривні. Таким чином, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення належного гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У свою чергу, отримувати підвищений мінімальний розмір аліментів - це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку саме в інтересах дитини. Такої позиції дотримується Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 20 грудня 2021 року у справі № 681/15/21, провадження № 61-15542св21. Відтак, при визначенні розміру аліментів, суд оцінює надані докази в їх сукупності, виходячи з принципу розумності. При цьому суд виходить також із необхідності захисту інтересів дитини, забезпечення необхідних умов для її життєдіяльності, збереження гідного рівня її життя, забезпечення її гармонійного розвитку, прожитковий мінімум на дитину відповідного віку та наведені у цьому рішенні вимоги діючого законодавства. Виходячи з принципу процесуальної рівності сторін і враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, в судовому засіданні досліджено кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, в тому числі на предмет відповідності вимогам належності та допустимості доказів (п.27 Постанови ПВС України від 12.06.2009 року №2 «Про практику застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції»). Відповідно до ст. 76, 81 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ч.2 ст. 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. При ухваленні даного рішення суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище кожної дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, зокрема те, що [PERSON] переніс гострий інфаркт міокарда та операцію, що підтверджується відповідною випискою, а також досліджені судом та надані докази про сукупний дохід та витрати останнього, наявність у відповідача іншої дитини [PERSON] , відносно якого сплачуються аліменти в розмірі 4800 грн., наявність у платника аліментів непрацездатних батьків, що підтверджуються відповідними виписками з перекладом, необхідність відповідача про піклування за батьками, зокрема батька з важким захворюванням, інші наведені вище обставини, що мають істотне значення, зокрема те, що [PERSON] проживає разом з відповідачем та перебуває на його повному утриманні, відсутність підтверджень фактичних витрат які несуть сторони на утримання доньок на даний час. Матеріальне становище відповідача суд визначає, серед іншого, виходячи з рівня доходів, а також величини витрат, які він здійснює на утримання себе й членів своєї сім`ї, що знайшли своє підтвердження належними та допустимими доказами в ході судового розгляду, які описані вище та досліджені судом. З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку про наявність законних підстав для часткового задоволення позовних вимог. Так, судом встановлено, що відповідач перебуває у працездатному віці, договори про сплату аліментів та про припинення права на аліменти у зв`язку з передачею права власності на нерухоме майно між сторонами не укладалися, з відповідача стягуються аліментні зобов`язання щодо його сина [PERSON] , у матеріалах справи відсутні належні підтвердження витрат позивача на утримання дітей. Також, судом приймається до уваги факт проживання доньки [PERSON] разом з відповідачем, а також відсутність жодних доказів того, що позивач несе будь-які витрати на її утримання. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Приймаючи до уваги матеріальні потреби доньки [PERSON] , яка проживає разом з матір`ю, матеріальне становище відповідача та наведені вище обставини, що мають істотне значення для об`єктивного визначення розміру аліментів, суд вважає за можливе визначити аліменти у твердій грошовій сумі, в розмірі 5000 (п`ять тисяч) гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття, що є у даному адекватним способом захисту прав дитини і не призведе до порушення майнових прав малолітньої [PERSON] та покладення надмірного матеріального навантаження на відповідача. Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Ухвалюючи рішення у даній справі, суд враховує усталену практику Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, зокрема у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України», заява № 4909/04, від 10 лютого 2010 року). Частиною 1 статті 191 Сімейного кодексу України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Таким чином, стягнення аліментів з відповідача на користь позивача повинно відбуватися з 12.06.2025, оскільки позовна заява надійшла до Галицького районного суду м. Львова саме у вказану дату. Відповідно до положень ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 6 статті 141 ЦПК України встановлено, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Оскільки позивач при подачі позовної заяви про стягнення аліментів звільнена від сплати судового збору на підставі п.3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», то з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір пропорційно задоволеним вимогам у розмірі (5000/(22000+22000) * 1211,20 (судовий збір)) 137 грн. 63 коп. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial