Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-14 00:00:00

Стислий виклад позиції сторін та третьої особи. Позивачка через свого представника адвоката Страшок Є.В., просить надати їй право на перереєстрацію місця проживання дитини [PERSON] , [INFO] , без згоди батька [PERSON] . Свої вимоги мотивує тим, що з відповідачем мають сина [PERSON] , [INFO] . [PERSON] постійно проживає з матір`ю. З моменту повномасштабної агресії рф проти України, позивачка з дитиною виїхали за кордон, до Естонії, де вони на даний час і проживають. Позивачка має на праві особистої власності квартиру за адресою: [ADDRESS] . У березні 2025 року у позивачки виникла необхідність у продажі цієї квартири. У зв`язку з цим постало питання про зняття з реєстрації [PERSON] з квартири, але здійснити це без згоди відповідача не можливо. Останній перебуває в росії, тому його особиста явка до відділу реєстрації місця проживання неможлива. Відповідач відзив не подавав. Третя особа Управління «Служба у справах дітей Сумської міської ради» через канцелярію суду надіслало до суду листа в якому зазначило, що Управління не заперечує проти позовних вимог [PERSON] до [PERSON] , та просить розгляд справи здійснювати без участі їх представника згідно з чинним законодавством, не порушуючи прав та законних інтересів дитині. Третя особа Виконавчий комітет Сумської міської ради письмових пояснень не подавав. Від представника позивачки надійшла заява, в якій заявлений позов він підтримав та просив задовольнити, справу розглянути без його участі та участі позивачки. Відповідач повідомлений про дату та час судового розгляду шляхом надіслання sms-повідомлення через програму документообігу суду Д-3, через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України. Згідно з ч. 11 ст. 128 ЦПК України відповідач є таким, що належно повідомлений про час і місце розгляду справи. Представники третіх осіб, Виконавчого комітету Сумської міської ради, Управління «Служба у справах дітей» Сумської міської ради в судове засідання не з`явилися, про поважність причини неявки суду не повідомляли. Згідно з ч. 1 ст. 223 ЦПК України немає перешкод для проведення судового засідання. Процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 01.05.2025 судом прийнято позовну заяву та відкрито провадження у справі, призначено судове засідання у даній справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін про судове засідання о 09-30 год. 05.06.2025. 05.06.2025 в судовому засіданні оголошено перерву до 09.06.2025 для постановлення ухвали. 09.06.2025 ухвалою суду змінено порядок розгляду справи зі спрощеного на загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання о 09-10 год. 04.08.2025, також залучено до участі у справі третю особу без самостійних вимог Управління «Служба у справах дітей» Сумської міської ради. 04.08.2025 ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено судовий розгляд 09-20 год. 02.09.2025. 02.09.2025 судовий розгляд відкладено на 09-00 год. 27.10.2025. У призначений час сторони не з`явилися, а тому розгляд відкладений на 27.11.2025 о 09-50 год.. 05.12.2025 суд постановив ухвалу та залишив позовну заяву без руху й запропонував позивачці надати підтвердження направлення копії позову відповідачу. 13.12.2025 позивач усунув недоліки позовної заяви. Судове засідання відкладене на 09-50 год. 29.12.2025. У призначений час судове засідання відкладено у зв`язку з тим, що сторони не з`явилися й відсутні підтвердження про належне повідомлення відповідача. Судовий розгляд відкладений на 09-50 год. 14.01.2026. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Суд, заслухавши пояснення учасників розгляду, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного. Суд установив, що сторони мають спільну дитину сина [PERSON] , [INFO] , в свідоцтві про народження якого зазначено в графі батько « [PERSON] », в графі мати « [PERSON] ». [PERSON] зареєстрований разом з матір`ю, позивачкою по справі, у квартирі за адресою [ADDRESS] , на яка лежить останній на праві приватної власності. Неповнолітній [PERSON] постійно проживає з матір`ю. З моменту повномасштабної агресії рф проти України, тимчасово мати вивезла дитину за кордон, до Естонії, де вони на даний час і проживають. У березні 2025 року у позивачки виникла необхідність у продажу квартири за адресою: [ADDRESS] , однак, стало питання про зняття дитини з реєстрації у вказаній квартирі, але здійснити це без згоди батька не вбачається за можливе. Батько дитини перебуває в росії, тому його особиста явка до відділу реєстрації місця проживання є неможливою. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування З встановлених обставин вбачається, що спірні правовідносини є сімейними але для вирішення справи слід врахувати наступне. Відповідно до ч. 3 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, у якому вона проживає постійно або тимчасово. Згідно із ч.2 ст. 29 ЦК України фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Якщо батьки дитини проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Судом установлено, що між сторонами відсутній спір про проживання дитини із матір`ю і спору, який підлягав би вирішенню на підставі статті 161 СК України, між сторонами немає. Звертаючись до суду із позовом, позивачка просила надати дозвіл на зняття з реєстрації дитини, без письмової згоди батька. Згідно зі статтею 10 Закону України «Про свободу пересування і вільний вибір місця проживання в Україні» правила здійснення реєстрації місця проживання, форми необхідних для цього документів порядок передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру встановлюються Кабінетом Міністрів України. Механізм здійснення декларування/реєстрації місця проживання (перебування), зміни місця проживання, зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування), скасування декларування/реєстрації місця проживання (перебування), а також встановлення форми необхідних для цього документів, визначається Порядком декларування та реєстрації місця проживання (перебування), затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 7 лютого 2022 р. № 265. Згідно з п. 14, 15 Порядку, дитина віком від 14 років самостійно декларує місце свого проживання за задекларованим/зареєстрованим місцем проживання батьків або інших законних представників чи одного з них без їх згоди. Дитина віком від 14 років самостійно декларує місце свого проживання за адресою іншого житла, ніж задеклароване/зареєстроване місце проживання її батьків або інших законних представників, за згодою батьків або інших законних представників чи одного з них. У разі декларування місця проживання у гуртожитку на період здобуття освіти така згода не надається. Особи, які досягли 14-річного віку, самостійно подають заяву про реєстрацію місця проживання (перебування). (п.31). У разі подання заяви про реєстрацію місця проживання (перебування) особою, яка не досягла 18-річного віку, реєстрація місця проживання (перебування) здійснюється за згодою батьків або інших законних представників такої особи. Згода не надається у разі коли особа є здобувачем освіти та здійснює реєстрацію свого місця проживання (перебування) в гуртожитку, що належить до сфери управління закладу освіти. (п.32). Відповідно до пункту 35 Порядку, для реєстрації місця проживання (перебування) особа або її законний представник (представник), уповноважена особа житла або уповноважена особа спеціалізованої соціальної установи, закладу для бездомних осіб, іншого надавача соціальних послуг з проживанням подає в тому числі, документи, що підтверджують: право на проживання (перебування) в житлі, зокрема свідоцтво про право власності, ордер, договір оренди (найму, піднайму), договір найму житла у гуртожитку (для студентів), рішення суду, яке набрало законної сили, про надання особі права на вселення до житлового приміщення, визнання за особою права користування житловим приміщенням або права власності на нього, права на реєстрацію місця проживання або інші підтверджуючі документи. Відповідно до пункту 52 Порядку зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) дитини віком від 14 до 18 років здійснюється за згодою її батьків або інших законних представників чи одного з них, крім випадку зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання такої дитини у гуртожитку закладу освіти у період чи після закінчення навчання. Аналіз зазначених норм права свідчить про те, що декларування/реєстрація чи знаття з реєстрації особи віком до 18 років здійснюється за згодою її батьків. За відсутності згоди такий дозвіл може бути наданий рішенням суду про надання дозволу на реєстрацію місця проживання дитини без згоди другого з батьків. Частина перша статті 15 ЦК України визначає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Отже, стаття 15 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. Відповідно до статті 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Як зазначено у статті 3 Конвенції «Про права дитини», в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. У випадку наявності будь-якої правової колізій, неповноти, нечіткості або суперечливості законодавства, що регулює спірні правовідносини, що стосуються інтересів дитини, з урахуванням положень статті 3 Конвенції «Про права дитини», пріоритети повинні надаватися якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. На рівні внутрішнього законодавства України принцип урахування найкращих інтересів дитини викладено у пункті 8 статті 7 СК України та у статті 11 Закону України «Про охорону дитинства», згідно з положеннями яких регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини; предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів дитини. Частинами першою, другою статті 155 СК України передбачено, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Син позивачки постійно проживає разом з матір`ю. Спір між сторонами про місце проживання дитини, який підлягав би вирішенню на підставі статті 161 СК України, між сторонами відсутній. Батьки зареєстровані за різними адресами. Разом з цим згоду батька позивачка отримати не може внаслідок відсутності останнього. Аналізуючи наведене суд вважає, що у інтересах дитини необхідно надати дозвіл на зняття з реєстраційного обліку місця проживання та реєстрацію дитини, без письмової згоди батька. На підставі наведеного вище, суд дійшов висновку що позов обґрунтований і підлягає задоволенню. Розподіл судових витрат Відповідно до ст. 141 ЦПК України слід розподілити судові витрати. З відповідача слід стягнути на корись позивачки відшкодування сплаченого судового збору у розмірі 1 211 грн. 20 коп. На підставі викладеного і

Outcome: approved