Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-18 00:00:00

10.12.2025 позивач ТОВ «Бізнес позика» звернулось до суду з зазначеним позовом. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що 12.09.2020 між ТОВ «Бізнес позика» та [PERSON] укладено договір №123094-ХВ1-002 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаними у порядку, визначеному ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію». Позивачем свої зобов`язання за договором виконано та надано позивачу грошові кошти у розмірі 15000 грн шляхом перерахування на банківську картку позичальника, яка вказана ним при заповнені анкетних даних в особистому кабінеті. Відповідач до теперішнього часу свої зобов`язання не виконав, частково сплатив грошові кошти. У зв`язку з чим, станом на 30.10.2025 утворилась заборгованість за договором у розмірі 14900,56 грн, яка складається суми прострочених платежів по кредиту 9510,70 грн, відсотки 5389,86 грн. Позивач просить стягнути з відповідача заборгованість та сплачену суму судового збору. 10.12.2025 протоколом автоматизованого розподілу зазначену справу передано в провадження судді Семіряд І.В. На виконання вимог ч. 6 ст. 187 ЦПК України судом. 11.12.2025 ухвалою Шевченківського районного суду м. Харкова відкрито спрощене провадження у справі, призначено судове засідання, вирішено здійснювати розгляд справи (формування та зберігання) у змішаній формі (паперовій та електронній). Представник позивача до судового засідання не з`явився, був повідомлений належним чином, звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності, проти заочного рішення не заперечував. Відповідач у судове засідання не з`явилась, про день та час слухання справи повідомлена своєчасно та належним чином, про причини неявки суд не сповістила. Суд вважає, що підстав для відкладення розгляду справи немає, оскільки наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення рішення, адже основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні учасників справи, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідачів, на підставі наявних у справі письмових доказів, та за згодою позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що не суперечить положенням ст.280 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи, приходить до наступного. Приписами ст. ст. 12, 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що 12.09.2020 між ТОВ «Бізнес позика» та [PERSON] укладено Договір № 123094-ЗВ1-002 про надання кредиту (споживчий кредит. Електронна форма) шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію». 12.09.2020 ТОВ «Бізнес позика» направлено [PERSON] пропозицію (оферту) укласти Договір № 123094-ХВ1-002 про надання кредиту. 12.09.2020 [PERSON] прийняв (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладення Договір № 123094-ХВ1-002 про надання кредиту, на умовах визначених офертою. Окрім того, [PERSON] заповнив та підписав анкету клієнта, у якій зазначила своє прізвище, ім`я та по батькові, адресу реєстрації та проживання, РНОКПП, дату народження, місце народження, серію та номер паспорту, а також вказала бажану суму кредиту. Таким чином, між ТОВ «Бізнес позика» та [PERSON] було укладено Договір № 123094-ХВ1-002 про надання кредиту, підписаний одноразовим ідентифікатором у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію». Відповідно до п. 1 договору кредитодавець надає позичальнику кошти у сумі 15000 грн на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути проценти за користування кредитом та комісію за надання кредиту у порядку та на умовах, визначених цим договором та правилами надання кредиту. Строк кредиту 16 тижнів до 02.01.20212, процента ставка 1,01160324 фіксована. ТОВ «Бізнес позика» свої зобов`язання за Договором кредиту виконало, та надало [PERSON] грошові кошти в розмірі 15000,00 грн. Відповідно документу №265749230 від 12.09.2020 ТОВ «Бізнеспозика» здійснила платіж на суму 15000 грн, призначення: перерахування коштів [PERSON] за договором 123094-ХВ1-002. За клопотанням позивача з АТ «ПриватБанк» витребувано докази, а саме витребувано інформацію щодо належності картки відповідача та перерахування коштів на його рахунок. Так, з наданої відповіді АТ «ПриватБанк» вбачається, що на ім`я [PERSON] банком була емітована картка [NUMBER] та відкритий відповідний банківський рахунок. Відповідно по виписці по картці на рахунок [PERSON] 12.09.2020 здійснено зарахування 15000 грн. Отже, матеріали справи містять докази того, що [PERSON] отримав грошові кошти у сумі 15000 грн, які були перераховані позивачем. Будь-яких доказів на спростування цих обставин [PERSON] не надано. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. За правилом ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, тобто належним виконанням зобов`язань з боку відповідача є повернення кредиту та сплата процентів за користування ним у строки, у розмірі та валюті, як це було визначено кредитним договором. Відповідно до статті 611 ЦК України уразі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. ч. 1 ст.1048 та ч. 1ст.1054 ЦК України передбачають, що кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюється договором. Отже, припис абзацу 2 ч.1ст.1048ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після спливу визначеного договором строку кредитування право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Отже, позивачем доведено факт перерахування грошових коштів у сумі 15000 грн на рахунок відповідача, який вчасно не повернув грошові кошти, порушивши умови договору. За змістом статті 1056-1ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Між ТОВ «Бізнес позика» та [PERSON] при укладені договору було погоджено відсоткову ставку за користування кредитом. Відповідно до розрахунку заборгованості, який зберігається в матеріалах справи в електронній формі, відсотки банком нараховані в межах строку кредитування. Тобто, відсотки підтягаються стягненню з відповідача на користь позивача. За таких обставин, позов ТОВ «Бізнес позика» підлягає задоволенню. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на відповідача пропорційно до задоволених вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved