Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-18 00:00:00

23.08.2024 року Моторне (транспортне) страхове бюро України (далі МТСБУ) звернулось до Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області із позовом про стягнення з [PERSON] грошових коштів, мотивуючи свої вимоги наступним. 13.09.2020 року на автодорозі «Одеса-Мелітополь-Новоазовськ» мала місце дорожньо-транспортна пригода, в якій водій [PERSON] , керуючи автомобілем «Renault», здійснив наїзд на пішохода [PERSON] , в результаті чого остання загинула. Відповідно до вироку Комінтернівського районного суду Одеської області від 02.03.2021 року, ДТП сталось внаслідок порушення [PERSON] правил дорожнього руху. На момент ДТП у водія був відсутній поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортів, а тому після зазначеної вище події представники потерпілої в ДТП подали заяву про виплату страхового відшкодування до МТСБУ. На підставі зібраних документів позивач здійснив регламентну виплату батькам потерпілої - [PERSON] та [PERSON] в загальному розмірі 180 000 грн. Відповідач отримав 90 000,00 грн. Після виплати до МТСБУ перейшло право вимоги, яке потерпіла особа має до особи, відповідальної за завдані збитки, тобто до [PERSON] . МТСБУ було направлено лист [PERSON] про відшкодування збитків. У відповідь останній повідомив, що 18.09.2020 року він відшкодував [PERSON] матеріальний та моральний збиток у розмірі 40 000,00 грн. Відповідно дана сума не була відшкодована [PERSON] , як винуватцем ДТП, на користь МТСБУ. Посилаючись на вимоги чинного законодавства, позивач зазначає, що відповідач надав МТСБУ недостовірну інформацію, що призвело до отримання [PERSON] відшкодування шкоди, що в загальному перевищує її розмір, а отже 90 000,00 грн. отримано відповідачем від позивача без достатньої правової підстави, оскільки частково збиток вже був відшкодований винуватцем ДТП. А отже, позивач вважає, що витрати МТСБУ в розмірі 40 000,00 грн. мають бути компенсовані відповідачем. З цих підстав, позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь 40 000,00 грн. та судовий збір у розмірі 3 028,00 грн. Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04.09.2024 року відкрито провадження та постановлено розглянути справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, відповідачеві роз`яснено його право подати відзив на позовну заяву (а.с.23-24). Позивач належним чином повідомлявся про розгляд справи в суді, шляхом направлення копії ухвали про відкриття провадження на електронну адресу, зазначену в позові. Згідно тексту позовної заяви, просять здійснити розгляд справи без участі їх представника, проти ухвалення заочного рішення не заперечують (а.с.5). Відповідач повідомлявся про розгляд справи належним чином, шляхом направлення на адресу його реєстрації копії ухвали про відкриття провадження та копії позову з додатками, про що свідчить поштовий конверт (а.с.27), який повернувся на адресу суду, як не вручений, за відсутністю адресата за вказаною адресою. Своїм правом на підготовку відзиву на позовну заяву не скористався, а тому відповідно до ч.8 ст.178 ЦПК України суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній доказів та ухвалити заочне рішення, у зв`язку з відсутністю заперечень позивача щодо заочного розгляду справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. На підставі ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Як встановлено судом, 13.09.2020 року на автодорозі «Одеса-Мелітополь-Новоазовськ» сталась дорожньо-транспортна пригода, в якій водій [PERSON] , керуючи автомобілем «Renault» модель «KANGOO», номерний знак [NUMBER] , здійснив наїзд на пішохода [PERSON] , в результаті чого остання загинула. Вироком Комінтернівського районного суду Одеської області від 02.03.2021 року [PERSON] було визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, потерпілим був визнаний батько загиблої [PERSON] , цивільний позов в рамках розгляду даної справи заявлений не був (а.с.7-9). Ухвалою Одеського апеляційного суду від 28.01.2022 року вирок Комінтернівського районного суду Одеської області було залишено без змін (а.с.10-11). На момент ДТП у водія [PERSON] був відсутній поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортів, тобто винуватець ДТП не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, а тому представники потерпілої в ДТП подали заяву про виплату страхового відшкодування до МТСБУ (а.с.12). За змістом положень статті 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страхування цивільно-правової відповідальності є обов`язковим і таке здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів самого страхувальника. Відтак, кожний власник наземного транспортного засобу з метою (зокрема) захисту саме своїх майнових інтересів зобов`язаний застрахувати свою цивільно-правову відповідальність перед іншими особами. Відповідно до підпункту «а» п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Моторне (транспортне) страхове бюро України за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Відповідно до ст. 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страхове відшкодування (регламентна виплата) виплачується, якщо смерть потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди настала протягом одного року після дорожньо-транспортної пригоди та є прямим наслідком цієї дорожньо-транспортної пригоди. Страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 Цивільного кодексу України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. Відповідно до розрахунку відшкодування шкоди, пов`язаної зі втратою годувальника (справа №74443)МТСБУ здійснив регламентну виплату батькам потерпілої - [PERSON] та [PERSON] в загальному розмірі 180 000 грн., тобто по 90 000,00 грн. кожному (а.с.14). Відповідно до платіжної інструкції АТ «Укрексімбанк» №819040 від 21.04.2022 року, МТСБУ здійснило регламентну виплату потерпілому [PERSON] в розмірі 90 000,00 грн. (а.с.16). Згідно вимог ст. 1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 1, 2, 5 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Згідно з ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Згідно п. 38.2.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону. Як вбачається з матеріалів справи, МТСБУ звернулось до [PERSON] з листом про відшкодування збитків. У відповідь на такий лист, [PERSON] через свого адвоката повідомив, що 18.09.2020 року відшкодував [PERSON] матеріальний та моральний збиток в розмірі 40 000,00 грн., що підтверджується відповідною розпискою (а.с.6). В розписці зазначено, що [PERSON] в майбутньому матеріальних та моральних претензій до [PERSON] більше не має. Дані обставини також зафіксовані у вироку Комінтернівського районного суду Одеської області від 02.03.2021 року та в ухвалі Одеського апеляційного суду від 28.01.2022 року, де зазначено, що обвинувачений добровільно відшкодував матеріальні та моральні збитки потерпілому, та судом встановлена відсутність матеріальних та моральних претензій з боку потерпілого до обвинуваченого. Разом з тим, суд звертає увагу, що в заяві на виплату відшкодування, яка була подана представником відповідача [PERSON] до МТСБУ вказано, що [PERSON] було відшкодовану лише моральну шкоду (а.с.12). Згідно з п. 33-1.1 ст. 33 ЗУ "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страхувальник, інша особа, відповідальність якої застрахована, водій транспортного засобу, причетного до дорожньо-транспортної пригоди, особа, яка має право на отримання відшкодування (потерпілий), зобов`язані сприяти страховику та МТСБУ в розслідуванні причин та обставин дорожньо-транспортної пригоди, а саме: надати для огляду належний їй транспортний засіб або інше пошкоджене майно, повідомити страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) про всі відомі їй обставини та надати для огляду та копіювання наявні у неї документи щодо цієї дорожньо-транспортної пригоди протягом семи робочих днів з дня отримання нею відповідної інформації або документа. Якщо зазначені особи з поважних причин не мали змоги виконати ці дії, вони мають підтвердити це документально. Відповідно до підпункту г пункту 35.1 ст. 35 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування. У цій заяві має міститисяінформація про вже здійснені взаєморозрахунки осіб, відповідальність яких застрахована, або інших осіб, відповідальних за заподіяну шкоду, та потерпілих. Відповідно до ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Оцінюючи в цілому надані докази, беручи до уваги встановлені під час розгляду справи обставини, суд приходить до висновку, що майнові права позивача порушені, оскільки, внаслідок надання відповідачем недостовірної інформації, МТСБУ виплатили потерпілому суму страхового відшкодування без достатньої правової підстави, а тому витрати позивача в розмірі 40 000,00 грн. мають бути компенсовані йому відповідачем. Вирішуючи питання розподілу судових витрат відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача доведені судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 3 028,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved