Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-14 00:00:00

1.Позиції сторін, процесуальні дії 1.1. Акціонерне товариство «Універсал Банк» звернулося до Індустріального районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, в якому просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за договором про надання банківських послуг від 09.02.2019 у розмірі 80422,79 грн., яка складається з загального залишку заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту), а також судові витрати. В обґрунтування позову позивач посилався на порушення відповідачем умов договору щодо порядку повернення кредитних коштів. 1.2. В судове засідання представник позивача не з`явився, у позовній заяві просив розглянути справу без його участі. Відповідач в судове засідання не з`явився, про причину неявки суд не повідомив, про день, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином. Заяви про розгляд справи без його участі до суду не надходило, відзиву на позов від відповідача також не надходило. 1.3. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Представник позивача не заперечував проти заочного розгляду справи за відсутності відповідача. У зв`язку з наведеним, суд вважав за можливе слухати справу за відсутністю відповідача, а матеріали, що є у справі, достатніми для цього, про що було постановлено ухвалу, яка відображена в протоколі судового засідання. 2. Обставини справи, зміст спірних правовідносин 2.1. Відповідно до анкети-заяви від 09.02.2019, підписаної відповідачем та поданою до АТ «Універсал Банк», останній виразив згоду із тим, що вказана заява разом з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають договір між ним та банком про надання банківських послуг. Крім того, у заяві відповідач просив відкрити йому рахунок у банку та встановити кредитний ліміт на суму вказану у додатку відповідно до умов договору. У вищевказаній анкеті-заяві відсутні будь-які вказівки на розмір відсотків за користування кредитом, строк користування кредитом, порядок повернення кредиту. З розрахунку заборгованості за договором від 09.02.2019 вбачається, що станом на 05.10.2025 заборгованість відповідача, на думку представника позивача, становить 80422,79 грн., яка складається з загального залишку заборгованості за наданим кредитом. У виписці по рахунку відповідача відображено, що за період з 09.02.2019 по 01.07.2024 відповідач отримав (витратив) 1 140 153 грн. 51 коп. та надав банку (зарахував) 1 058 091 грн. 78 коп. При цьому з виписки видно, що відповідачу було нараховано загалом 101 878 грн. 66 коп. відсотків. У поясненнях до виписки про рух коштів на рахунку вказано, зокрема, що банк надає кредит в розмірі заборгованості по відсоткам та направляє кредитні кошти на погашення заборгованості з відсотків. 3.Релевантні джерела права 3.1. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). За змістом статті 1056-1 ЦК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) розмір процентів, тип процентної ставки та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. 3.2. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 викладена правова позиція, яка зводиться до того, що відсутні підстави вважати, що при укладенні договору між сторонами банк дотримався вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону № 1023-XII (в редакції станом на час підписання відповідачем анкети-заяви), в аспекті повідомлення споживача про зміст конкретних Умов та Правил надання банківських послуг, Тарифів та узгодження зі споживачем саме тих умов, які вважав узгодженими банк. Інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності та уможливив покладання на слабшу сторону - споживача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору, зі складовими якого він взагалі не був ознайомлений. Тобто, надані банком Умови та Правила надання банківських послуг не є частиною укладеного між сторонами договору. Проте, як зазначає Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові, якщо фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку банку не повернуті, то відповідно до ч. 2 ст. 530 ЦК України банк вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 15 червня 2022 року по справі № 333/5483/20 вказано, що ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту. 4.Оцінка доказів та аргументів сторін 4.1. Із урахуванням правової позиції, яка викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, суд доходить висновку про те, що надана позивачем анкета-заява від 09.02.2019 сама по собі не свідчить про укладення між сторонами кредитного договору. В цій анкеті-заяві відсутній розмір відсотків за користування кредитом, порядок або строки повернення кредиту та відсотків тощо. Умови та Правила, Тарифи і Таблиця, які згадані у анкеті-заяві, не містять підпису відповідача. Відсутні достовірні відомості про те, що відповідач ознайомився з конкретною редакцією Умов та Правил, Тарифів і Таблиці, а отже ці документи не є частиною кредитного договору. Наданий до суду паспорт споживчого кредиту не містить підпису відповідача. Крім того, ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту. Фактично, до суду не надано жодного документу, з яким відповідач був би ознайомлений належним чином та в якому було б зафіксовано розмір відсотків за користування кредитом. Суд вважає, що в даному випадку сторони не узгодили в належній формі розмір відсотків за користування кредитом, а отже кредитний договір укладено не було. 4.2. З огляду на вищенаведені висновки, суд зауважує, що згідно з випискою по рахунку відповідача за період з 09.02.2019 по 01.07.2024 відповідач отримав (витратив) 1 140 153 грн. 51 коп. та надав банку (зарахував) 1 058 091 грн. 78 коп. При цьому з виписки видно, що відповідачу було нараховано загалом 101 878 грн. 66 коп. відсотків і ці відсотки були враховані у «витрачених» відповідачем коштах. Правильність вказаного висновку суду додатково підтверджується поясненнями до виписки про рух коштів, де вказано, що банк надає кредит в розмірі заборгованості по відсоткам та направляє кредитні кошти на погашення заборгованості з відсотків. Таким чином, банк неправомірно нараховував відповідачу відсотки за користування кредитом, хоча сторони не домовилися щодо такого розміру відсотків. Банк вважає, що відповідач має заборгованість у розмірі 80422,79 грн, однак якщо з цієї заборгованості відрахувати неправомірно нараховані відсотки в сумі 101878,66 грн, то виявиться, що відповідач повернув банку всі отримані кошти та навіть сплатив певну надмірну суму. Отже, вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) в сумі 80422,79 грн є необґрунтованими і у їх задоволенні слід відмовити. Посилання у позовній заяві на нарахування відсотків за статтею 625 ЦК України є неспроможними, оскільки позивач не просить стягнути відсотки чи інфляційні втрати за користування відповідачем грошовими коштами. У позовній заяві представник позивача чітко визначив спірну суму в якості тіла кредиту. 5.Розподіл судових витрат 5.1. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Понесення позивачем судових витрат підтверджується платіжним дорученням від 27.10.2025 про сплату судового збору в сумі 3028 грн. Враховуючи те, що у задоволенні позову відмовлено, суд не вбачає підстав для стягнення судових витрат з відповідача на користь позивача.

Outcome: dismissed