Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-18 00:00:00

31 жовтня 2025 року представник позивача, адвокат Магомедова М.Т. звернулась до Солом`янського районного суду міста Києва, в інтересах [PERSON] , із позовною заявою про збільшення розміру аліментів, що стягуються з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позову зазначає, що Солом`янського районного суду міста Києва видав судовий наказ у справі № 760/5625/21 від 24.03.2021 про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів у розмірі 1/3 заробітку (доходу) на утримання двох неповнолітніх дітей сина [PERSON] , [INFO] та доньки [PERSON] , [INFO] , щомісячно з 05.03.2021 і до досягнення дітьми повноліття. Син [PERSON] досяг повноліття у 2025 році, і наразі на користь позивача стягується аліменти на користь позивача на утриманні доньки у розмірі 1/6 заробітку. На думку позивача вказаний розмір є недостатнім для забезпечення потреб доньки, тому позивач звернулась до суду із позовом про збільшення аліментів. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 19.11.2025 у справі відкрито провадження та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження із повідомленням (викликом) сторін, визначено дату судового засідання - 09.01.2026. Відповідач не подав до суду відзив у строки встановлені судом. У судове засідання з`явились позивач та його представник, які підтримали позов і просили його задовольнити. Відповідач у судовому засіданні заперечив проти задоволення позову, зазначив, що сплачує аліменти у встановленому розмірі на цей час. Вказав, що погоджується на встановлення аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 5000 грн. Заслухавши пояснення представника відповідача суд перейшов до стадії дослідження письмових доказів, після завершення якої судом оголошено про перехід до стадії ухвалення судового рішення та відповідно до ч. 1 ст. 244 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) оголошено дату та час проголошення судового рішення. Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, дійшов такого висновку. Судом на підставі копій свідоцтв про народження, які долучені до матеріалів справи встановлено, що сторони від шлюбу мають двох дітей : сина [PERSON] , [INFO] , та доньку [PERSON] , [INFO] . Також встановлено, що 24.03.2021 Солом`янським районним судом м Києва видано судовий наказ у справі №760/5625/21, яким стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, щомісячно з 05 березня 2021 року і до досягнення дітьми повноліття. Із пояснень сторін судом встановлено, що після досягнення сином [PERSON] повноліття, аліменти продовжують стягуватись з відповідача на утримання доньки [PERSON] у розмірі 1/6 частина від заробітку. На підставі витягів з реєстрів територіальних громад встановлено, що донька [PERSON] проживає разом з позивачем за адресою [ADDRESS] . Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд керується таким. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України (далі - СК України) мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. В силу ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 6 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Відповідно до ч. 1 та ч. 3 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, і виплачуються щомісячно. Відповідно до положень ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право нa рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Отже, предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Закон покладає на батьків обов`язок щодо надання утримання своїм неповнолітнім дітям, тобто дітям, які не досягли 18 років. Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, причому, обов`язком особистим, індивідуальним, а не солідарним. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Матеріальне становище сторін суд визначає, виходячи з вартості приналежного їм майна, рівня доходів, а також величини витрат, які вони здійснюють на утримання себе й членів своєї сім`ї. Суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов`язання щодо утримання. Доводи відповідача не спростовують факту існування у відповідача обов`язку зі сплати аліментів у розмірі достатньому для утримання дитини. При цьому позивачем доведено, що на харчування доньки [PERSON] у школі, придбання необхідних речей та позакласне навчання потребує витрат, які значно перевищують розмір аліментів, які сплачує відповідач . Судом встановлено, що відповідач є працездатною особою, доказів зворотного в розрізі положень ст. ст. 76-81 ЦПК України з даного приводу в розпорядження суду не надано. Позивач просить суд стягнути на її користь на утримання дитини аліменти в розмірі 1/4 частини всіх доходів відповідача, щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. Зі змісту ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Суд, вирішуючи питання про збільшення розміру аліментів керується загальними принципами, за якими стягнення аліментів не повинно погіршувати становище іншого порівняно із становищем одержувача аліментів. Беручи до уваги вищевикладене, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про збільшення розміру аліментів є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у спосіб стягнення аліментів у розмірі 1/4 всіх видів заробітку (доходу) відповідача. На переконання суду вказаний розмір суми аліментів з врахуванням рівного обов`язку обох батьків на утримання та виховання дитини буде відповідати інтересам та потребам останньої. В частині розподілу судових витрат, то оскільки дане рішення ухвалюється на користь позивача, яка звільнена від сплати судового збору за подання позову про стягнення аліментів на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», то відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір в дохід держави в розмірі 1211,20 грн підлягає стягненню з відповідача. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved