Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-13 00:00:00

Стислий виклад обставин справи Заявниця звернулася до суду з заявою, в якій просить встановити факт належності їй трудової книжки серії [NUMBER] від 19 листопада 1984 року. Мотивує свою заяву тим, що вона народилася [INFO] , а 08 квітня 1989 року зареєструвала шлюб та змінила своє прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] ». Після розірвання шлюбу прізвище не змінювала. Зазначає, що з 1984 року розпочала працювати та отримала трудову книжку. Водночас, при заповнені трудової книжки її дані проходять як « [PERSON] (закреслено) [PERSON] ». На даний час заявниця не може підтвердити наявний трудовий стаж за допомогою трудової книжки через ряд причин, а саме: запис здійснено російською мовою, наявність перекреслення; відсутність оригіналу свідоцтва про шлюб або його належної копії (для доведення зміни прізвища з « [PERSON] » на « [PERSON] ») та неможливість його отримання повторно (шлюб укладено в Естонській Республіці) або отримання витягу з ДРАЦСУ про дошлюбне прізвище; трудова книжка заповнювалась в Естонській Республіці підприємством Естрибпром. Заявниця вказує, що в позасудовому порядку здійснити виправлення в трудовій книжці неможливо. У зв`язку з цим не може подати увесь пакет документів до органів пенсійного забезпечення з метою призначення їй пенсії, оскільки стаж за цей період не буде враховано повністю. Враховуючи вищенаведене, остання просить заяву задовольнити. Рух справи в суді Ухвалою судді Горохівського районного суду Волинської області від 01 грудня 2025 року заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Судове засідання призначене на 14 січня 2026 року. Позиція учасників судового розгляду Заявниця [PERSON] в судове засідання не з`явилася, однак в поданій заяві просила розгляд справи проводити у її відсутність, заявлені вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити. Представник заінтересованої особи Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області Савчук М.В. в судове засідання не з`явилася. У поданих 14 січня 2026 року письмових поясненнях просила розгляд справи проводити у її відсутність. При розгляді заяви покладалася на об`єктивність і неупередженість суду та прийняття законного рішення у справі. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Фактичні обставини справи, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені певні обставини Як вбачається з копії паспорта громадянина України серії [NUMBER] , виданого Горохівським РВ УМВС України у Волинській області 31 серпня 2002 року, такий видано на ім`я [PERSON] , [INFO] . Відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 08 квітня 1989 року (на російській мові) заявниця 08 квітня 1989 року зареєструвала шлюб з [PERSON] та змінила своє дошлюбне прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] ». Рішенням Горохівського районного суду Волинської області від 08 червня 2005 року, яке набрало законної сили 11 липня 2005 року, шлюб, який був зареєстрований 08 квітня 1989 року в місті Таллін Естонія, актовий запис №356, між [PERSON] та [PERSON] , розірвано. Згідно з свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 16 серпня 2005 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис за №102 від 15 серпня 2005 року. Після реєстрації розірвання шлюбу дружині присвоєно прізвище « [PERSON] ». Згідно з трудовою книжкою серії [NUMBER] від 19 листопада 1984 року така видана на ім`я « [PERSON] », [INFO] , спеціальність повар. Також з даної трудової книжки вбачається, що заявниця 19 листопада 1984 року, після закінчення курсів обслуговуючого та забезпечувального персоналу суден (з 03 жовтня 1984 року по 05 листопада 1984 року) розпочала свою трудову діяльність на підприємстві [PERSON] . Згідно з свідоцтвом №1/558 від 05 листопада 1984 року [PERSON] закінчила курси суднового пекаря. Норми права, які застосовує суд при вирішенні спірних правовідносин В ст. 55 Конституції України закріплено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження це вид непозовного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31 березня 1995 року в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, від них залежить виникнення, зміна припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення, заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. В п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз`яснюється, що при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. Мотивована оцінка доказів, наданих заявником та висновки суду за результатами заяви Звертаючись до суду з даною заявою, заявниця фактично просить встановити факт належності їй трудової книжки для оформлення пенсії. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі №320/948/18 (провадження №14-567цс18) зазначено, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів. Суд вважає, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у її трудовій книжці. З огляду на встановлені обставини, суд дійшов висновку, що встановлення факту належності правовстановлюючого документу породжує юридичні наслідки для заявниці, так як на даний час це впливає на реалізацію її права на призначення пенсії, проте розбіжності в написанні прізвища в трудовій книжці є перешкодою для оформлення пенсії, а виправити зазначений запис в позасудовому порядку на даний час неможливо. У даному випадку встановлення такого факту не пов`язується з вирішенням спору про право та законом прямо віднесено встановлення юридичного факту належності правовстановлюючих документів до справ окремого провадження. Аналогічні висновки містяться у постанові Верховного Суду від 15 вересня 2021 року у справі №733/324/21. За вимогами ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Таким чином, проаналізувавши та надавши оцінку вищевказаним доказам у їх сукупності і взаємозв`язку, суд приходить до висновку про доведеність факту належності трудової книжки серії [NUMBER] , виданої 19 листопада 1984 року на ім`я « [PERSON] (закреслено) [PERSON] » заявниці [PERSON] , [INFO] . У межах судового розгляду, суду було надано достатньо доказів для встановлення факту, що має юридичне значення та для встановлення якого було подано відповідну заяву. Будь-яких інших обставин, які б спростовували належність саме заявниці [PERSON] вищевказаної трудової книжки, судом під час розгляду справи встановлено не було. Заявник немає іншої можливості, як в судовому порядку встановити факт належності трудової книжки. Щодо судових витрат Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати, складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Судом встановлено, що заявницею [PERSON] при зверненні до суду сплачено судовий збір у розмірі 605 гривень 60 копійок, що підтверджено належним письмовим доказом по справі. Разом з тим, відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення у справах окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. З огляду на викладене, судові витрати у виді сплаченого заявницею [PERSON] судового збору, відшкодуванню не підлягають.

Outcome: approved