Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-18 00:00:00

03 листопада 2025 року представником позивача адвокатом Лютком Анатолієм Федоровичем через електронний кабінет в підсистемі "Електронний суд" була направлена до Дарницького районного суду м. Києва позовна заява до відповідача про розірвання шлюбу. Позов обгрунтований тим, що 17 листопада 2012 року сторони уклали шлюб. Від шлюбу у сторін є донька - [PERSON] , [INFO] . Підставою для розірвання шлюбу представник позивача зазначає те, що спільне життя між позивачем та відповідачем погіршилося, їхні погляди, інтереси, життєві цінності та характери стали несумісними, почали виникати конфлікти на грунті ревнощів, з питань побуту, виховання дитини та матеріального забезпечення сім`ї. Між подружжям втрачено взаєморозуміння, довіру та повагу. Сторони не ведуть спільне господарство, не підтримують сімейні відносини, проживають окремо. За переконанням позивача подальше збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін. Підстави для примирення відсутні. Після розірвання шлюбу позивачка бажає повернути собі дошлюбне прізвище - [PERSON] . Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено головуючу суддю Котенко Р. В. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 08 грудня 2025 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін в судове засідання. У судове засідання, призначене на 19 січня 2026 року, сторони не з`явилися, про час, місце та дату слухання справи повідомлялись належним чином. 10 листопада 2025 року від представника відповідача адвоката Сорокіної Ірини Володимирівни через електронний кабінет в підсистемі "Електронний суд" надійшла заява про розгляд справи за відсутності відповідача та його представника, у якій також зазначено, що відповідач не заперечує щодо задоволення позовних вимог про розірвання шлюбу та просить їх задовольнити у повному обсязі. За таких обставин суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін за наявними у справі матеріалами. Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин справи, дослідивши наявні матеріали справи, відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, дійшов таких висновків. Судом встановлено, що 17 листопада 2012 року між [PERSON] та [PERSON] відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Приморському районі Одеського міського управління юстиції зареєстровано шлюб, про що складено відповідний актовий запис № 2164. Після державної реєстрації шлюбу прізвище дружини - [PERSON] . Від шлюбу сторони мають малолітню дитину - [PERSON] , [INFO] . Представник позивача вказує, що подальше спільне проживання та збереження родини позивача та відповідача є неможливим, на що відповідач не заперечує та не заперечує проти позову. Відповідно до частини першої статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Згідно із статтями 21, 24 Сімейного кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Отже, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Позивачка скористалася цим правом та звернулася до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем. Беручи до уваги доводи позивачки, суд вважає, що причини, що спонукають її наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 Сімейного Кодексу. Частиною 1 статті 110 Сімейного кодексу України встановлено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За наявності таких обставин справи суд вважає, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі позивачки, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя, а з урахуванням позиції відповідача, який не заперечує проти розірвання шлюбу, підстав для надання строку для примирення сторін суд також не вбачає. Відтак, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову та розірвання шлюбу між сторонами. Згідно з частиною другою статті 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили (абзац 2 частини 3 статті 115 Сімейного кодексу України). Судові витрати відповідно до статті 141 Цивільного процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

Outcome: approved