Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-14 00:00:00

Лівобережне управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення 29865,37 грн., як надміру виплачені кошти за призначеною пільгою на оплату житлово-комунальних послуг багатодітним сім`ям. В обґрунтування позову зазначили, що відповідач відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого Амур-Нижньодніпровським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, 27 березня 2010 року, зареєструвала шлюб з [PERSON] , [INFO] . Від шлюбу народились троє дітей: доньки - [PERSON] (2010 р.н.), [PERSON] (2011 р.н.) та син - [PERSON] (2013 р.н.). Законом України «Про охорону дитинства» (ст. 1) визначено, що багатодітна сім`я - сім`я, в якій подружжя (чоловік та жінка) перебуває у зареєстрованому шлюбі, разом проживає та виховує трьох і більше дітей, у тому числі кожного з подружжя, або один батько (одна мати), який (яка) проживає разом з трьома і більше дітьми та самостійно їх виховує. До складу багатодітної сім`ї включаються також діти, які навчаються за денною або дуальною формою здобуття освіти у закладах загальної середньої, професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти, - до закінчення закладів освіти, але не довше ніж до досягнення ними 23 років. Враховуючи вищенаведену норму законодавства сім`я відповідача мала статус багатодітної сім`ї, що було підтверджено посвідченням серії [NUMBER] , виданим Амур-Нижньодніпровською районною у м. Дніпропетровську радою 29 вересня 2017 року з урахуванням вимог Порядку виготовлення і видачі посвідчень батьків багатодітної сім`ї та дитини з багатодітної сім`ї, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 2 березня 2010 року № 209. Мала право на пільги, передбачені законодавством України для багатодітних сімей. Зазначені пільги надаються за умови, якщо розмір середньомісячного сукупного доходу сім`ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців не перевищує величини доходу, який дає право на податкову соціальну пільгу у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Так відповідач перебувала на обліку в Єдиному державному автоматизованому реєстрі осіб, які мають право на пільги та отримувала пільги на оплату житлово-комунальних послуг як багатодітна сім`я. Пільги нараховувались автоматизовано, відповідно до Положення про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.01.2003 р. № 117. За період 2020-2022 років відповідачу надавались пільги відповідно до Порядку надання пільг окремим категоріям громадян з урахуванням середньомісячного сукупного доходу сім`ї, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 4 червня 2015 року № 389, пунктом 3 якого передбачено, що пільги надаються за рахунок коштів державного та місцевого бюджетів за умови, що середньомісячний сукупний дохід сім`ї пільговика в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців не перевищує величини доходу, який дає право на податкову соціальну пільгу. У жовтні 2022 року Головним управлінням Національної сервісної служби у Дніпропетровській області (надалі-Сервісна служба) на підставі наказу Міністерства соціальної політики України від 18 серпня 2022 року № 219 «Про дозвіл на проведення позапланових заходів контролю протягом періоду воєнного стану», листа Національної соціальної сервісної служби України від 28 вересня 2022 року № 0000-030203-0/20387, наказу ГУ НССС у Дніпропетровській області від 3 жовтня 2022 року № 43, була проведена позапланова перевірка дотримання Лівобережним управлінням соціального захисту населення Дніпровської міської ради прав та законних інтересів отримувачів пільг та житлових субсидій. За результатами перевірки 7 жовтня 2022 року був складений акт № 19/02/2022-000005 у пункті 12 якого зазначено, що у ході перевірки були виявлені порушення, зокрема, неправомірне встановлення статусу багатодітної сім`ї, що не відповідає нормам абзацу 18, статті 1 закону України «Про охорону дитинства». Пунктом 38 Порядку №209 передбачено, що у разі виявлення факту подання недостовірної інформації заявником строк дії посвідчень батьків багатодітної сім`ї та дитини з багатодітної сім`ї може бути не продовжено або може бути скасовано статус батьків багатодітної сім`ї та дитини з багатодітної сім`ї. Нарахування пільг категорії «Багатодітна сім`я» сім`ї відповідача проводилось по посвідченню, яке втратило чинність після розірвання шлюбу (п. 13 п.п. 4 акту перевірки). Відповідач не повідомила управління про те, що вони з чоловіком розірвали шлюб (номер судової справи 199/611/20, провадження 2/199/913/20). У період з 2020 по 2022 роки зверталась до управління за призначення пільги та надавала посвідчення, яке втратило чинність. Для усунення порушень Сервісною службою було запропоновано привести у відповідність правовий документ, повернути кошти неправомірно призначених виплат. Згідно акту перевірки сума надміру виплачених відповідачу пільг на оплату житлово- комунальних послуг як багатодітній родині за період з квітня 2020 по жовтень 2022 року склала 29865,37 грн. У лютому 2025 року колишній чоловік відповідача повідомив управлінню, що вона з березня 2022 року разом з дітьми перебуває за кордоном. Інформація, зазначена в листі була передана ним відповідачу. На теперішній час, сума надміру виплачених коштів, яка підлягає поверненню відповідачем у розмірі 29865,37 грн. на рахунок управління не надходила. Позивач просив суд стягнути з відповідача вказану суму, а також судові витрати по справі. 22 грудня 2025 року ухвалою судді Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра дану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Відповідач надала відзив на позов, в якому зазначила, позивачем пропущено строк позовної давності, а також що пільга на оплату житлово-комунальних послуг як багатодітна сім`я, Лівобережним управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради розраховувалась виключно тільки на неї і трьох її неповнолітніх дітей, зареєстрованих за адресою [ADDRESS] . [PERSON] ніколи не був зареєстрований за цією адресою і ніколи не подавав заяв і не отримував пільги на оплату житлово-комунальних послуг як багатодітна сім`я. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого Амур-Нижньодніпровським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, 27 березня 2010 року, зареєструвала шлюб з [PERSON] , [INFO] . Шлюб відповідача розірвано у 2020 році. Від шлюбу народились троє дітей: доньки - [PERSON] (2010 р.н.), [PERSON] (2011 р.н.) та син - [PERSON] (2013 р.н.). [PERSON] перебувала на обліку в Єдиному державному автоматизованому реєстрі осіб, які мають право на пільги та отримувала пільги на оплату житлово-комунальних послуг як багатодітна сім`я. Пільги нараховувались автоматизовано, відповідно до Положення про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.01.2003 р. № 117. Законом України «Про охорону дитинства» (ст. 1) визначено, що багатодітна сім`я - сім`я, в якій подружжя (чоловік та жінка) перебуває у зареєстрованому шлюбі, разом проживає та виховує трьох і більше дітей, у тому числі кожного з подружжя, або один батько (одна мати), який (яка) проживає разом з трьома і більше дітьми та самостійно їх виховує. До складу багатодітної сім`ї включаються також діти, які навчаються за денною або дуальною формою здобуття освіти у закладах загальної середньої, професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти, - до закінчення закладів освіти, але не довше ніж до досягнення ними 23 років. Загальні підстави для виникнення зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Згідно зі ст. 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті: 1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача; 2) інше майно, якщо це встановлено законом. Отже, законодавцем передбачені два винятки із цього правила, якщо виплата відповідних грошових сум є добровільною та є результатом рахункової помилки зі сторони особи, яка проводила таку виплату та у разі недобросовісності зі сторони набувача виплати. Зазначений правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 02.07.2014 р. у справі № 6-91цс14 та у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06.02.2019 р. у справі № 545/163/17 (провадження № 61-33727сво18). При цьому правильність здійснених розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються і відповідно тягар доказування наявності рахункової помилки та недобросовісності набувача покладається на платника відповідних грошових сум. Наведене узгоджується із висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 р. у справі № 753/15556/15-ц (провадження № 14-445цс18), постанові Верховного Суду від 06.03.2019 р. у справі № 607/4570/17-ц (провадження № 61-29030св18). Відповідно до практики Європейського суду з прав людини ризик будь-якої помилки, зробленої органами державної влади, повинна нести держава, а помилки не повинні виправлятися за рахунок зацікавленої особи. У справі «Рисовський проти України» від 20.10.2011р. Європейський суд з прав людини підкреслив особливу важливість принципу «належного урядування», який передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовний спосіб (рішення у справах «Беєлер проти Італії» від 05.01.2000р, «Онер`їлдіз проти Туреччини» від 18.06.2002р., «Megadat.com S.r.l. проти Молдови» від 08.04.2008р., «Москаль проти Польщі» від 15.09.2009р.). Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (рішення у справах «Лелас проти Хорватії» від 20.05.2010р. і «Тошкуце та інші проти Румунії» від 25.11.2008р.) і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси (рішення у справах «Онер`їлдіз проти Туреччини» від 18.06.2002р. та «Беєлер проти Італії» від 05.01.2000р.). Суд вказав, що державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків. Положеннями ч. 1 ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно зі ст.12 ЦПК України та відповідно до ч.ч.1,5 та 6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасникам справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У той же час, позивачем не доведено належними та допустимими доказами, що позивач після розірвання шлюбу втратила статус багатодітної сім`ї, оскільки стаття 1 Закону України «Про охорону дитинства» передбачає такий статус для однієї матері, яка проживає разом з трьома і більше дітьми та самостійно їх виховує. Порядком надання пільг окремим категоріям громадян з урахуванням середньомісячного сукупного доходу сім`ї, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 4 червня 2015 р. № 389, який поширюється на осіб, які мають право на пільги за соціальною ознакою згідно із Законом України «Про охорону дитинства», зокрема п.14, передбачено, що сума пільги, перерахованої (виплаченої) надміру внаслідок свідомого подання пільговиком документів з недостовірними відомостями, повертається ним на вимогу структурного підрозділу з питань соціального захисту населення. У разі коли пільговик добровільно не повернув надміру перераховану (виплачену) суму пільги, питання про її стягнення вирішується у судовому порядку. Проте, позивач не надав суду докази, що відповідач, як пільговик, отримала пільги внаслідок свідомого подання документів з недостовірними відомостями. Необхідно також звернути увагу, що у рішенні по справі «CAKAREVIC v. CROATIA» (заява №. 48921/13) від 26 квітня 2018 року Європейський суд з прав людини звертав увагу, що у випадку, коли компетентний орган приймає рішення на користь заявника та продовжує здійснювати відповідні платежі, заявник має законні підстави припускати, що отримані платежі є юридично правильними. Також ЄСПЛ підкреслював, що з урахуванням того, що сума, яку отримувала заявниця, була достатньо скромною і витрачена на задоволення основних життєвих потреб, вимога до заявниці про відшкодування суми допомоги, виплаченої помилково компетентним органом, становить надмірний індивідуальний тягар для неї і свідчить про порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції. Із урахуванням зазначеного, враховуючи обставини цієї справи, у задоволенні позовних вимог слід відмовити. Суд, не дає оцінку запереченням відповідача щодо пропуску позивачем строку позовної давності, оскільки позовна давність застосовується лише у випадку обґрунтованості позовних вимог, а вданому випадку суд відмовляє у позові з огляду на недоведеність вимог належними та допустимими доказами позивачем. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд приймає до уваги, що відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, згідно якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, суд приходить до висновку, що понесені позивачем судові витрати з відповідача не стягуються та покладаються на позивача.

Outcome: dismissed