Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-13 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вказаним позовом. В обґрунтування вимог вказує, що [INFO] померла її бабуся [PERSON] . Після смерті останньої відкрилась спадщина на належне їй майно (житловий будинок [ADDRESS] ). До спадкоємців першої черги належала матір позивача ( [PERSON] ), однак вона померла до смерті спадкодавця. Відповідач [PERSON] є братом [PERSON] , із заявою про отримання спадщини не звертався. Позивач бажає оформити спадщину, однак, постановою нотаріуса від 19.08.2025 року їй було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії по причині відсутності правовстановлюючих документів на майно та підтвердження факту перебування позивача у родинних відносинах зі спадкодавцем. Відтак, вирішити вказане питання у позасудовому порядку не виявляється можливим. З огляду на вказане, позивач просить суд встановити факт того, що вона є онукою [PERSON] та визнати за нею право власності на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , судові витрати залишити за нею. Представник позивача в письмовій заяві просила здійснювати розгляд справи без участі сторони, позовні вимоги підтримала. Відповідач [PERSON] в письмовій заяві просив здійснювати розгляд справи без його участі, позов визнав у повному обсязі та не заперечував проти його задоволення. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, що відповідає вимогам ч. 2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, з огляду на наступне. Предметом розгляду справи є питання встановлення факту перебування осіб у родинних відносинах та визнання права власності на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] (в порядку спадкування). Відповідно до п.7 постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31.03.1995 року, суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки. З матеріалів справи вбачається, що факт, про вставлення якого просить позивач, має для неї юридичне значення, оскільки надає правові підстави для реалізації спадкових прав. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] (а.с.46 зворот). Після смерті спадкодавця відкрилась спадщина на належне йому майно. Згідно з ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За життя спадкодавець не склав заповіт, а тому в даному випадку має місце спадкування за законом. Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Згідно ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Єдиним спадкоємцем першої черги після смерті [PERSON] була його дружина [PERSON] (а.с.46 зворот - 47). [INFO] [PERSON] померла (а.с.18). З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] перебувала у шлюбі зі спадкодавцем з 18.05.1975 року. Перед цим, вона перебувала у шлюбі з [PERSON] (з 18.09.1946 року, дошлюбне прізвище « [PERSON] ») (а.с.47), від якого у них народилась донька [PERSON] , [INFO] (а.с.48). [PERSON] 06.09.1970 року змінила прізвище на « [PERSON] », у зв`язку з укладенням шлюбу (а.с.49). Позивач та відповідач є дітьми останньої (а.с.50,53). Відтак, [PERSON] та [PERSON] є онуками [PERSON] . [INFO] [PERSON] померла (а.с.53). За своє життя [PERSON] не оформила спадщину після чоловіка [PERSON] . Після її смерті, єдиним спадкоємцем першої черги мала бути її донька [PERSON] , однак остання померла до смерті матері. Згідно ч. 1 ст. 1266 ЦК України, внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Згідно письмової відповіді нотаріуса спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилась. Відповідач [PERSON] із заявою про прийняття спадщини не звертався, згідно письмових пояснень в заяві від 28.11.2025 року не претендує на спадкове майно. [PERSON] проживала зі спадкодавцем на момент її смерті (а.с.40, 42-46). Відповідно до вимог ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Постановою нотаріуса від 19.08.2025 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину по причині відсутності усіх належних документів необхідних для вчинення нотаріальної дії (а.с.15). Згідно п.23 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. З матеріалів справи слідує, що розглядуваний будинок був збудований [PERSON] 1969 року (а.с.7, 23-26, 34). Згідно ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно на їх обтяжень» (надалі Закон) державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Відповідно до ч. 3 Закону речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. До 05.08.1992 року закон не передбачав процедуру введення нерухомого майна в експлуатацію при оформлення права власності. З повідомлення ВОБТІ слідує, що будинок по [ADDRESS] на праві власності не зареєстрований (а.с.20-21). Сплата комунальних послуг за адресою [ADDRESS] здійснювалась згідно особових рахунків, оформлених на [PERSON] та згодом на [PERSON] (а.с.22, 28-35, 36-39). Відтак, встановленими у справі доказами підтверджено належність розглядуваного будинку спадкодавцю. Беручи до уваги позицію сторони відповідача про визнання позову, те, що [PERSON] є спадкоємцем [PERSON] за правом представлення (в межах частки, що належала її покійній матері), спадщину прийняла відповідно до вимог ст.ст. 1268 ЦК України, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог. З огляду на позицію позивача, судові витрати у справі слід залишити за нею та не стягувати з відповідача.

Outcome: approved