Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-18 00:00:00

29.01.2025 до Запорізького районного суду Запорізької області надійшла заява [PERSON] в особі представника - адвоката Лісечка Олексія Сергійовича, та [PERSON] , від імені та в інтересах якої дії законний представник - [PERSON] , заінтересовані особи: [PERSON] , [PERSON] , Запорізький відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Запорізькому районі Запорізької області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), Міністерство оборони України, Військова частина [NUMBER] , [INFO] про встановлення факту смерті матроса [PERSON] , [INFO] , який загинув, [INFO] , під час виконання бойового завдання з метою оборони м. Маріуполь, виконуючи бойовий наказ по захисту Батьківщини. В обґрунтування заяви зазначено, що [INFO] загинув матрос [PERSON] , гранатометник 2 відділення морської піхоти 3 взводу морської піхоти 2 роти морської піхоти військової частини [NUMBER] в [ADDRESS] , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію шлюбу серії [NUMBER] від 17.06.2021 є чоловіком заявниці [PERSON] . Заявниця [PERSON] , від імені та в інтересах якої дії законний представник - [PERSON] , є донькою загиблого [PERSON] відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 11.08.2021. Заінтересовані особи [PERSON] та [PERSON] є батьками загиблого [PERSON] відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 24.06.1999. На підтвердження факту загибелі [PERSON] заявниця посилається на сповіщення №30 від 26.11.2022, сповіщення сім`ї №110 від 20.10.2023, акт про настання смерті вих. №732/1968 від 27.06. 2023, лист командира в/ч [NUMBER] вих. №732/3571 від 17.10.2023, донесення начальника штабу - першого командира в/ч [NUMBER] вих. №732/3571 від 17.10.2023, довідку про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із військовою агресією Російської Федерації проти України вих. №732/1158 від 10.06.2024, якою підтверджується що матрос [PERSON] , гранатометник 2 відділення морської піхоти 3 взводу морської піхоти 2 роти морської піхоти військової частини [NUMBER] в [ADDRESS] , 08.03.2022 отримав травну не сумісну з життям під час військових дій. Смерть пов`язана з виконанням обов`язків військової служби та захистом Батьківщини. Так, станом на [INFO] тіло загиблого неможливо евакуювати через перебування території, на якій загинув [PERSON] , під контролем Російської Федерації, а отримання свідоцтва про смерть є неможливим без медичного документу, який може бути прийнято відділом державної реєстрації актів цивільного стану для здійснення реєстрації смерті [PERSON] який загинув під час участі в бойових діях у м. Маріуполь, Донецької області, встановлення факту, що має юридичне значення, необхідне сім`ї загиблого солдата для реєстрації смерті померлої особи (чоловіка), проведеною державним органом України. Ухвалою Запорізького районного суду Запорізької області від 30 січня 2025 року відкрито провадження у справі та призначено судове засідання. Заявник та представник заявників у судовому засіданні просили заяву задовольнити у повному обсязі. Представник заінтересованої особи [PERSON] - адвокат Заболотній О.А. надав до суду заяву про розгляд справи без участі заінтересованої особи [PERSON] , в якій просив розглядати справу за їх відсутності та наголошував, що категорично заперечує проти задоволення даної заяви. Від представника заінтересованої особи [PERSON] - адвоката Лісняка Я.В. надходив відзив, в якому вказує на те, що заява є необґрунтованою і не підлягає задоволенню, посилаючись на наступні обставини. На момент смерті матроса [PERSON] діяв Наказ Міністерства Оборони України № 363 від 06.10.2020 р. «Про затвердження Інструкції з ведення Історичного формуляра, Історичної довідки та Журналу бойових дій». Відповідно до п. 4 розділу ІV «Порядок ведення Журналу бойових дій» Наказу, обов`язковими складовими журналу бойових дій є, зокрема: коротке викладення завдання військовій частині (підрозділу); рішення командира та бойові завдання, поставлені підпорядкованим частинам (підрозділам); уточнені рішення та розпорядження, які віддавались командирами (начальниками) чи були отримані від старших начальників; втрати своїх військ і противника. На момент подання цього відзиву, в матеріалах цивільної справи відсутня будь-яка інформація з Журналу бойових дій, яка б розкривала факт та дійсні обставини загибелі матроса [PERSON] . Також, представник заінтересованої особи [PERSON] - адвокат Лісняк Я.В., вказує на те, що [PERSON] як мати загиблого матроса [PERSON] , не отримувала Сповіщення сім`ї про загибель сина і будь-які належні докази отримання нею такого Сповіщення відсутні. Відповідно до п/п 3.1 п. 3 «Облік безповоротних втрат у штабах військових частин, з`єднань і в органах військового управління» Розділу ІІІ «Організація та ведення обліку особового складу в особливий період» Інструкції-1, у штабах військових частин, в управліннях з`єднань кораблів і суден забезпечення, в яких облік особового складу ведеться в порядку, установленому для штабу військової частини, персональний облік безповоротних втрат особового складу в особливий період ведеться за іменними списками безповоротних втрат особового складу. На момент подання цього відзиву, в матеріалах цивільної справи відсутній витяг з іменного списку безповоротних втрат особового складу в частині матроса [PERSON] . Крім того, представник заінтересованої особи [PERSON] - адвокат Лісняк Я.В. зазначає, що до заяви про встановлення факту смерті додано засвідчену копію сповіщення № 30, яке адресовано [PERSON] . Це сповіщення містить 2 дати: 18.03.2022 р. (в лівому верхньому куті) і 26.11.2022 р. (в лівому нижньому куті). Обидві дати виповнені друкованим способом, у зв`язку з чим, встановити дійсну дату складення такого сповіщення не виявляється можливим. Крім того, в цьому сповіщенні № 30 вказано, що матрос [PERSON] загинув біля н.п. Соледар Донецької області. Вказане місце загибелі суперечить тому місцю загибелі, яке вказано в заяві про встановлення факту смерті (м. Маріуполь Донецької області). Адвокат Лісняк Я.В. зазначає, що копія акту смерті від 08.06.2023 має суттєві недоліки, а саме: не вказано, начальником медичної служби якого саме підрозділу була [PERSON] ; не вказано, чи була вона безпосереднім свідком моменту смерті та/або поховання тіла матроса [PERSON] ; не вказані місце та обставини загибелі матроса [PERSON] ; не вказано, які саме бойові поранення і внаслідок чого їх отримав матрос [PERSON] ; не зазначені інші свідки загибелі матроса [PERSON] ; не вказано місце поховання матроса [PERSON] ; не вказано, чи відбирались в матроса [PERSON] генетичні зразки біологічного матеріалу для проведення експертизи і якщо відбирались, то де вони зберігаються. Вказаний акт про настання смерті, на відміну від Сповіщення № 30, не містить підписів командування військової частини та гербової печатки військової частини, у зв`язку з цим, немає жодних підстав стверджувати, що його дійсно підписано капітаном медичної служби [PERSON] . Заінтересована особа - [PERSON] та її представник адвокат Лісняк Я.В. зазначають, що зважаючи на обставини, які вони виклали у своєму відзиві, загибель [PERSON] не підтверджується. Представник заінтересованої особи - Запорізького відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Запорізькому районі Запорізької області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без участі, зазначив, що заперечень по справі немає. Представник Міністерства оборони України у судове засідання не з`явився надав суду письмові пояснення з приводу даної справи. Представник Військової частини [NUMBER] у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце був повідомлений належним чином. На виконання ухвали суду від 17.06.2025 про витребування доказів представник військової частини [NUMBER] надав копії матеріалів службового розслідування для долучення до матеріалів справи. Представник [INFO] у судове засідання не з`явився, надав до суду відповідні пояснення заінтересованої особи. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні фактичні обставини. Заявниця [PERSON] є дружиною [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію шлюбу серії [NUMBER] від 17.06.2021, яке міститься в матеріалах справи. [PERSON] , від імені та в інтересах якої дії законний представник - [PERSON] є донькою загиблого [PERSON] відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 11.08.2021, яке міститься в матеріалах справи. Відповідно до копії Витягу з Наказу командира військової частини [NUMBER] (по стройовій частині) від 25.11.2021 №224, матроса [PERSON] , призначеного наказом командира військової частини [NUMBER] (по особовому складу) від 25.11.2021 №200-РС на посаду гранатометник 2 відділення морської піхоти 3 взводу морської піхоти 2 роти морської піхоти, з 25.11.2021 зараховано до списків особового складу частини та на всі види забезпечення, вважати, що справи та посаду прийняв та приступив до виконання службових обов`язків за посадою. Відповідно до сповіщення №30 військової частини [NUMBER] від 26.11.2022 матрос [PERSON] гранатометник 2 відділення морської піхоти 3 взводу морської піхоти 2 роти морської піхоти ВЧ [NUMBER] героїчно загинув під час ведення бою з російськими окупантами 08.03.2022. Відповідно до сповіщення сім`ї №110 від 20.10.2023 матрос [PERSON] гранатометник 2 відділення морської піхоти 3 взводу морської піхоти 2 роти морської піхоти ВЧ [NUMBER] героїчно загинув [INFO] в м. Маріуполь, Донецької області. Згідно з актом смерті від 08.06.2023 №732/1968 засвідчено, що матрос [PERSON] гранатометник 2 відділення морської піхоти 3 взводу морської піхоти 2 роти морської піхоти ВЧ [NUMBER] загинув під час виконання бойового завдання з метою оборони м. Маріуполь, внаслідок обстрілу військами РФ. За результатами службового розслідування, що висвітлено в копії Акту службового розслідування від 09.08.2025 - 08.07.2025 року помічником командира ВЧ [NUMBER] з правової роботи молодшим лейтенантом юстиції [PERSON] був поданий рапорт зі змісту якого випливає, що відповідно до даних наданих військовослужбовцями, які виконували бойове завдання в м. Маріуполь в березні 2022 року, матрос [PERSON] загинув [INFO] під час захисту Батьківщини, проте тіло [PERSON] евакуйовано не було, документальних підтверджень факту смерті немає. Незважаючи на отриману в ході службового розслідування інформацію від безпосередніх свідків події саме про загибель матроса [PERSON] , відсутність будь яких обґрунтованих сумнівів щодо достовірності інформації щодо його загибелі, повноважень та юридичних підстав для встановлення матросу [PERSON] статусу «загиблий» - військова частина [NUMBER] - немає. За відсутності в розпорядженні військової частини виданого у встановленому порядку свідоцтва про смерть, з огляду на положення абз. 12 ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин», матрос [PERSON] являється особою зниклою безвісти за особливих обставин ( під час бойових дій), внаслідок виконання матросом [PERSON] обов`язків військової служби із захисту Батьківщини. Вирішуючи пред`явлені вимоги, судом враховується наступне. У ч. 2 ст. 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» правовий режим тимчасово окупованої території передбачає особливий порядок забезпечення прав і свобод громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території. Згідно з ч. 1-3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Водночас Закон України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» та Правила державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджені наказом Міністерства юстиції України № 52/5 від 18 жовтня 2000 року, не містять спеціальної норми права щодо порядку державної реєстрації народження, смерті на тимчасово окупованій території України відповідними органами державної реєстрації актів цивільного стану без рішення суду про встановлення такого факту, що унеможливлює встановлення факту народження, смерті та здійснення державної реєстрації народження, смерті в позасудовому порядку. Ч. 3-4 ст. 49 ЦК України передбачено, що державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Реєстрація актів цивільного стану провадиться відповідно до закону. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Підставою для встановлення факту смерті є підтверджені доказами обставини, які достовірно свідчать про смерть громадянина в певний час і за певних обставин. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», підставою для проведення державної реєстрації смерті є документ встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Заява про державну реєстрацію смерті подається не пізніше трьох днів з дня настання смерті або виявлення трупа, а в разі якщо неможливо одержати документ закладу охорони здоров`я або судово-медичної установи, - не пізніше п`яти днів. Державна реєстрація смерті за заявою, поданою у строки, визначені частиною другою цієї статті, та до закінчення одного року з дня настання смерті, проводиться за одним місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання. Форма та порядок видачі документа про смерть, на підставі якого здійснюється державна реєстрація смерті, встановлена Інструкцією щодо заповнення та видачі лікарського свідоцтва про смерть, затвердженої наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08 серпня 2006 року № 545. Відповідно до положень вказаної Інструкції лікарське свідоцтво про смерть видається лікарем, що лікував померлого, на підставі спостережень за хворим і записів у медичній документації, які відображали стан хворого до його смерті, або патологоанатомом на підставі вивчення медичної документації і результату розтину. Пунктом 1 глави 5 розділу III Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року № 52/5, встановлено, що підставою для державної реєстрації смерті є: а) лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о) установленої форми; б) фельдшерська довідка про смерть (форма № 106-1/о) установленої форми; в) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; г) рішення суду про оголошення особи померлою; ґ) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; д) повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів; е) повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть. Чинне законодавство України передбачає державну реєстрацію факту смерті або на підставі лікарського свідоцтва про смерть, або на підставі рішення суду. При цьому видача лікарського свідоцтва про смерть заочно, тобто без встановлення лікарем факту смерті, забороняється. Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на території України введено воєнний стан. Згідно зі ст. 12-2 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», в умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України, а відповідно до ст. 26 цього Закону, скорочення чи прискорення будь-яких форм судочинства забороняється. Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Згідно з абз. 2 ч. 1 ст. 317 ЦПК України, заява про встановлення факту смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана членами сім`ї померлого, їхніми представниками або іншими заінтересованими особами (якщо встановлення факту смерті особи впливає на їхні права, обов`язки чи законні інтереси) до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника. Відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22 грудня 2022 року № 309 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 23 грудня 2022 року за № 1668/39004, територію населеного пункту - м. Маріуполь, Донецької області з 24.02.2022 віднесено до території активних бойових дій. Відповідно до ст.ст. 3, 8, 9 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Встановлення факту народження або смерті особи має значення для реалізації майнових та особистих немайнових прав заявника, рішення суду в такій категорії справ повинне ґрунтуватися на дотриманні вимог процесуального закону щодо повного та всебічного з`ясування обставин справи на підставі всіх поданих особами, які беруть участь у справі, доказів у сукупності. На підтвердження обставин, викладених у заяві про встановлення факту смерті, заявником надано: копію Витягу з Наказу командира військової частини [NUMBER] (по стройовій частині) від 25.11.2021 №224, матроса [PERSON] , призначеного наказом командира військової частини [NUMBER] (по особовому складу) від 25.11.2021 №200-РС на посаду гранатометник 2 відділення морської піхоти 3 взводу морської піхоти 2 роти морської піхоти, з 25.11.2021 зараховано до списків особового складу частини та на всі види забезпечення, вважати, що справи та посаду прийняв та приступив до виконання службових обов`язків за посадою; копію листа командира ВЧ [NUMBER] № 732/3571 від 17.10.2023; копію сповіщення №30 військової частини [NUMBER] від 26.11.2022 про те, що матрос [PERSON] гранатометник 2 відділення морської піхоти 3 взводу морської піхоти 2 роти морської піхоти ВЧ [NUMBER] героїчно загинув під час ведення бою з російськими окупантами 08.03.2022; копію сповіщення сім`ї №110 від 20.10.2023, про те, що матрос [PERSON] гранатометник 2 відділення морської піхоти 3 взводу морської піхоти 2 роти морської піхоти ВЧ [NUMBER] героїчно загинув [INFO] в м. /Маріуполь, Донецької області; копію акту смерті від 08.06.2023 №732/1968 яким засвідчено, що матрос [PERSON] гранатометник 2 відділення морської піхоти 3 взводу морської піхоти 2 роти морської піхоти ВЧ [NUMBER] загинув під час виконання бойового завдання з метою оборони м. Маріуполь, внаслідок обстрілу військами РФ; копію донесення начальника штабу - першого заступника командира ВЧ [NUMBER] про смерть (загибель) матроса [PERSON] №372/3570 від 17.10.2023; копію довідки про безпосередню участь особи у заходах, необхідних, для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією РФ проти України №732/1158 від 10.06.2024. У ході розгляду справи судом витребувано інформацію з приводу службового розслідування. Представник військової частини [NUMBER] надав копію акту службового розслідування від 09.08.2025, відповідно до якого матроса [PERSON] визнано зниклим безвісти за особливих обставин. Вказані вище докази у своїй сукупності достовірно не свідчать про смерть матроса [PERSON] , а лише дають підстави для обґрунтованого припущення смерті за обставин, що підтверджені цими доказами, які можуть свідчити про смерть останнього. З огляду на це підстав для задоволення заяви [PERSON] та [PERSON] , від імені та в інтересах якої дії законний представник - [PERSON] про встановлення факту смерті матроса [PERSON] під час виконання бойового завдання за пунктом 8 частини першої статті 315 ЦПК України немає, оскільки загибель матроса [PERSON] є лише припущенням, а не беззаперечним фактом. Зважаючи на встановлені у цій справі обставини та наявність у заявниці вірогідного припущення про смерть матроса [PERSON] , заявниця не позбавлена можливості звернутися до суду із заявою про оголошення його померлим на підставі частини другої статті 46 ЦК України. Порядок оголошення фізичної особи померлою встановлюється ЦПК України (частина четверта статті 46 ЦК України). Відповідно до змісту статті 305 ЦПК України заява про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою подається до суду за місцем проживання заявника або за останнім відомим місцем проживання (перебування) фізичної особи, місцеперебування якої невідоме, або за місцезнаходженням її майна. Згідно з частиною першою статті 306 ЦПК України у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою: обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку. Тому оголошення фізичної особи померлою - це ствердження судовим рішенням припущення про смерть цієї особи, тобто констатація високого ступеня ймовірності смерті. Підставою для оголошення особи померлою є не факти (докази), які напевне свідчать про її загибель, а обставини, що дають підставу припускати смерть такої особи. Суд, оцінивши належність та допустимість доказів в їх сукупності приходить до висновку про відмову у задоволенні заяви [PERSON] та [PERSON] , від імені та в інтересах якої дії законний представник - [PERSON] , оскільки заявником не надано беззаперечних доказів, на підставі яких суд може достовірно встановити смерть матроса [PERSON] , [INFO] . При встановленні факту смерті підлягають з`ясуванню обставини та причина смерті згідно медичного класифікатора. При зазначених заявником обставинах безспірного підтвердження саме смерті [PERSON] , [INFO] , доводи щодо факту смерті вказаної особи засновані на припущеннях. Жодним документом достеменно не підтверджується цей факт смерті, в тому числі й самим заявником. Натомість службовим розслідуванням констатовано саме зникнення безвісти 08.03.2022 матроса [PERSON] . Крім того, суд вважає за необхідне роз`яснити заявнику, що відповідно до норм ст. 46 ЦК України, фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців, а за можливості вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру - протягом одного місяця після завершення роботи спеціальної комісії, утвореної внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. Фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців. Надані суду докази можуть вважатись тими самими конкретними обставинами, що дають підстави звернутись до суду із заявою про оголошення особи померлою, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом. Порядок оголошення фізичної особи померлою встановлюється Цивільним процесуальним кодексом України. За наявності припущень про факт смерті фізичної особи, у тому числі у зв`язку з воєнними діями, без достовірних доказів, які свідчать про цей факт, правильним буде звернення до суду із заявою про оголошення судом особи померлою (ч. 2 ст. 46 ЦК України), а не із заявою про встановлення факту смерті цієї фізичної особи (п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України) (постанова ВС від 28.02.2024 справа № 506/358/22 провадження № 61-7094св23; постанова ВС від 13.03.2024 справа № 204/7924/23 провадження № 61-16728св23). Завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року в справі № 638/2304/17 (провадження № 61-2417сво19). З огляду на викладене, виходячи зі змісту положень ст.ст. 43, 46 ЦК України, ст.ст. 305, 306 ЦПК України, суд дійшов висновку про те, що основним критерієм розмежування цивільних справ про оголошення військовослужбовців померлими та встановлення факту їх смерті є доведеність обставини смерті. Оголошення особи померлою засноване на презумпції її можливої смерті і відсутності яких-небудь доказів щодо цього, а встановлення факту смерті - на беззаперечних доказах її смерті (письмові докази; речові докази, у тому числі звуко- і відеозаписи; висновки експертів; копії лікарського свідоцтва/довідки про смерть; довідки з військкомату або від командира військової частини; заяви до правоохоронних органів про зникнення особи, в тому числі при обставинах, що загрожували їй смертю). На підставі викладеного,

Outcome: dismissed