Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-18 00:00:00

[PERSON] , як законний представник неповнолітнього [PERSON] , звернулась до суду з позовом до [PERSON] , третя особа: Південна Товарна Біржа про визнання права власності на квартиру, в порядку спадкування за законом, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що [INFO] помер [PERSON] , який є батьком [PERSON] . Після смерті останнього залишилася спадщина, яка складається з: житлового будинку з господарчими та побутовими будівлями та спорудженнями, що знаходиться по [ADDRESS] ; земельної ділянки, площею 0,0650 га, кадастровий номер 4810400000:03:014:0030, що розташована по [ADDRESS] , наданої для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка); земельної ділянки, площею 0,10 га, кадастровий номер 4825486300:05:000:0772, що розташована у Садівницькому товаристві «Хлібодар» в межах території Синюхино-Брідської сільської Ради, наданої для індивідуального садівництва (яка належала його покійному батьку [PERSON] ; квартири [ADDRESS] . В установлений законом строк, вона, звернулась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. 04 серпня 2025 року між [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] було укладено Договір про поділ спадщини, посвідчений державним нотаріусом Першої первомайської державної нотаріальної контори Миколаївської області Сіраченко Т.П., реєстр № 2-519, відповідно до якого вищезазначене спадкове майно було поділено між спадкоємцями. Відповідно до вищезазначеного договору про поділ спадщини, у власність [PERSON] перейшла квартира [ADDRESS] , яка належала спадкодавцю на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна, зареєстрованого Первомайською філією Південної товарної біржі Миколаївської області 02 лютого 1999 року, право власності на яку зареєстровано Комунальним підприємством «Первомайське міжміське бюро технічної інвентаризації 15 березня 1999 року, реєстровий номер 12416, номер реєстрової книги 56, сторінка 155. Проте, 13.03.2025 року державним нотаріусом Першої первомайської державної нотаріальної контори Миколаївської області Сіраченко Т.П. позивачу було надано Постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 459/02-3, в зв`язку з невідповідністю право встановлювального документа чинному законодавству, оскільки договір купівлі-продажу є недійсним, поскільки він нотаріально не посвідчений, а тому не може бути прийнятий до нотаріального провадження як право встановлювальний документ. Вищевказане перешкоджає подальше оформлення спадщини неповнолітнім, в зв`язку з чим, вона звернулась до суду з даним позовом. Позивач та її представник - адвокат Єрмоленко А.В. в судове засідання не з`явились, проте надали до суду заяву, в якій просили суд розглянути справу за їх відсутності, позовні вимоги підтримують у повному обсязі та просять задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечують. Відповідач в судове засідання повторно не з`явилась, про час та місце розгляду справи була повідомлена у встановленому законом порядку, шляхом розміщення оголошення на офіційному вебпорталі Судової влади України, відзив на позов не надав. Представник третьої особи - Південної товарної біржі в судове засідання також не з`явився, про час та місце його проведення був повідомлений у встановленому законом порядку, причини неявки суду не відомі. Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату час і місце судового засідання, без поважних причин або без повідомлення причин та якщо відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, заяву представника позивача, яка не заперечувала проти заочного розгляду справи і вирішення справи на підставі наявних у справі доказів, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , який є батьком [PERSON] ( [INFO] ). Після смерті [PERSON] залишилася спадщина, яка складається з: житлового будинку з господарчими та побутовими будівлями та спорудженнями, що знаходиться по [ADDRESS] ; земельної ділянки, площею 0,0650 га, кадастровий номер 4810400000:03:014:0030, що розташована по [ADDRESS] , наданої для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка); земельної ділянки, площею 0,10 га, кадастровий номер 4825486300:05:000:0772, що розташована у Садівницькому товаристві «Хлібодар» в межах території Синюхино-Брідської сільської Ради, наданої для індивідуального садівництва (яка належала його покійному батьку [PERSON] ; квартири [ADDRESS] . В установлений законом строк, [PERSON] , в своїх інтересах та інтересах неповнолітнього [PERSON] , звернулась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. 04 серпня 2025 року між [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] було укладено Договір про поділ спадщини, посвідчений державним нотаріусом Першої первомайської державної нотаріальної контори Миколаївської області Сіраченко Т.П., реєстр № 2-519, відповідно до якого вищезазначене спадкове майно було поділено між спадкоємцями. Відповідно до вищезазначеного договору про поділ спадщини, у власність [PERSON] перейшла квартира [ADDRESS] , яка належала спадкодавцю на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна, зареєстрованого Первомайською філією Південної товарної біржі Миколаївської області 02 лютого 1999 року, право власності на яку зареєстровано Комунальним підприємством «Первомайське міжміське бюро технічної інвентаризації 15 березня 1999 року, реєстровий номер 12416, номер реєстрової книги 56, сторінка 155 (а.с.12,13). Проте, 13.03.2025 року державним нотаріусом Першої первомайської державної нотаріальної контори Миколаївської області Сіраченко Т.П. [PERSON] було надано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 459/02-3, в зв`язку з невідповідністю право встановлювального документа чинному законодавству, а тому останній не може бути прийнятий до нотаріального провадження як право встановлювальний документ (а.с.11). Договір купівлі-продажу нерухомого майна за № 3799, укладений 05.02.1999, між відповідачкою [PERSON] та [PERSON] , у Первомайській філії Південної Товарної Біжі, не було нотаріально оформлено, оскільки ст.15 Закону України «Про товарну біржу» на той час передбачала, що угоди, укладені на біржі, не потребують нотаріального посвідчення. Відповідно до ч. 2 ст. 47 ЦК УРСР, чинного на час укладення між сторонами договору купівлі-продажу, якщо одна зі сторін повністю або частково виконала угоду, а інша сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. У цьому випадку подальше нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.209 ЦК України, правочин, який вчинений у письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню лише у випадках, встановлених законом або домовленістю сторін. Нотаріальне посвідчення правочину здійснюється нотаріусом або іншою посадовою особою, яка відповідно до закону має право на вчинення такої нотаріальної дії, шляхом вчинення на документі, в якому викладено текст правочину, посвідчувального напису. Проте, в порушення вищевказаних вимог, оформлення обумовленого договору купівлі-продажу нерухомого майна в нотаріальному порядку не відбулося. Відповідно до матеріалів справи та змісту вказаного вище договору, сторони узгодили та виконали всі його суттєві умови, в тому числі й ціну, право власності за померлим [PERSON] на це майно зареєстровано в Первомайському МБТІ, проте у зв`язку з невиконанням вимог щодо нотаріального посвідчення вказаного договору, вказаний правочин є недійсним. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. У відповідності до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності також і у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини; інші юридичні факти. Статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За змістом положень ч. 2 ст. 1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, особи мають право на спадкування за законом. У відповідності до ч.ч. 1-3, 5 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Згідно статті 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд вважає, що цивільне право неповнолітнього [PERSON] , який прийняв спадщину після смерті батька [PERSON] , підлягає захисту шляхом визнання з ним права власності на квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] .

Outcome: approved