Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-13 00:00:00

У грудні 2025 року [PERSON] , від імені якої діє представник [PERSON] , звернулася до суду з позовом до Дочірнього підприємства «Харківський облавтодор» ВАТ «ДАК» «Автомобільні дороги України» про стягнення заборгованості з виплати заробітної плати та середнього заробітку за час затримки остаточного розрахунку при звільненні, в обґрунтування якого зазначила, що 02.09.2022 була прийнята на роботу до ДП «Харківський облавтодор» ВАТ «ДАК» «Автомобільні дороги України» на посаду диспетчера на підставі Наказу № 43-ВК від 02.09.2022. 31.03.2025 її було звільнено із займаної посади за власним бажанням на підставі ч.3 ст. 38 КЗпП України та Наказу № 24/ВК від 27.03.2025. Відповідно до вказаного наказу [PERSON] , диспетчера ДП «Харківський облавтодор» ВАТ «ДАК» «Автомобільні дороги України», наказано 31.03.2025 звільнити за власним бажанням за ч.3 ст. 38 КЗпП України. Пунктом другим вказаного наказу доручено головному бухгалтеру Галич Галині виплатити [PERSON] компенсацію за невикористану відпустку за період роботи з 02.09.2023 по 31.12.2023 - 10 календарних днів, за період роботи з 01.01.2024 по 31.03.2025 24 календарних днів, всього 24 календарних днів та вихідну допомогу у розмірі тримісячного середнього заробітку, зазначені факти підтверджуються копією трудової книжки та копією Наказу № 24/ВК від 27.03.2025. Позивач зазначає, що в день її звільнення, тобто 31.03.2025, відповідач письмово не повідомив її про нараховані суми, належні при звільненні, та не здійснив виплату належних коштів. Також у позовній заяві позивач повідомила, що вона протягом 6 місяців постійно зв`язувалась з відповідачем засобами телефонного зв?язку та прохала відповідача виплатити належні їй сумлінно зароблені кошти, проте такі прохання результату не дали. Обґрунтовуючи позовні вимоги та розмір заробітної плати, що підлягає стягненню, позивач зазначає, що розрахунок заробітної плати за лютий 2025 року був здійснений відповідачем неправильно, що в свою чергу призвело до неправильного розрахунку суми середньоденної заробітної плати, яка покладена в розрахунок вихідної допомоги та розрахунку середнього заробітку за час затримки остаточного розрахунку при звільненні. Позивач, надаючи докази на підтвердження своїх позовних вимог та наводячи детальний розрахунок суми, яка підлягала сплаті в день звільнення, просила суд стягнути з відповідача заборгованість із виплати заробітної плати при звільненні у розмірі 147010 грн 67 коп. Оскільки позивач була звільнена 31.03.2025, а фактичний розрахунок відповідачем на час ухвалення звернення до суду з позовом не була здійснено, то позивач просила суд стягнути суму середнього заробітку за період 6 місяців затримки розрахунку при звільненні у розмірі 188497 грн 80 коп. Також у позовній заяві [PERSON] зазначила, що попередній (орієнтовний) розмір витрат на професійну правничу (правову) допомогу, що була надана та буде надаватись адвокатом Пантелей Вікторією Віталіївною, складає 15000 грн 00 коп. Дочірнє підприємство «Харківський облавтодор «ВАТ «ДАК» «Автомобільні дороги України» своїм правом, передбаченим ст. 178 ЦПК України, не скористалося, відзив на позовну заяву не надало. Ухвалою Шевченківського районного суду міста Харкові від 03.12.2025 було повідомлено сторін, що в разі ненадання відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішить справу за наявними матеріалами. В судове засідання сторони не з`явилися, представник позивача надала заяву про розгляд справи за відсутністю сторони позивача, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Також 08 січня 2025 року представник позивача через систему «Електронний суд» подала заяву про розподіл судових витрат разом з доказами надання позивачу професійної правничої допомоги у справі № 638/24140/25. В судове засідання представник відповідача не з`явився, причини неявки суду не повідомив, відповідач був належним чином повідомленим про судове засідання. Клопотань про відкладення судового засідання від відповідача не надходило. Відповідно до ч. 3 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки (п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України). З урахуванням викладеного, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутністю сторін. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав. Судом встановлено, що 02.09.2022 [PERSON] було прийнято на роботу до ДП «Харківський облавтодор» ВАТ «ДАК» «Автомобільні дороги України» на посаду диспетчера на підставі Наказу № 43-ВК від 02.09.2022. Згідно з Табелями обліку використання робочого часу за січень та лютий 2025 року [PERSON] у січні 2025 року відпрацювала 25 днів, у лютому 2025 року 11 днів. Відповідно до витягу із розрахункової відомості по заробітній платі за лютий 2025 року [PERSON] відпрацювала у лютому 2025 року 11 днів або 264 години. Згідно з корінцем розрахункового листа по заробітній платі за лютий 2025 року, норма роботи за лютий 160 годин. 31.03.2025 позивача було звільнено із займаної посади за власним бажанням на підставі ч.3 ст. 38 КЗпП України та Наказу № 24/ВК від 27.03.2025. Відповідно до вказаного Наказу № 24/ВК від 27.03.2025 «Про звільнення [PERSON] » [PERSON] , диспетчера ДП «Харківський облавтодор» ВАТ «ДАК» «Автомобільні дороги України», наказано 31.03.2025 звільнити за власним бажанням за ч.3 ст. 38 КЗпП України. Пунктом другим вказаного Наказу головному бухгалтеру [PERSON] доручено виплатити [PERSON] компенсацію за невикористану відпустку за період роботи з 02.09.2023 по 31.12.2023 - 10 календарних днів, за період роботи з 01.01.2024 по 31.03.2025 24 календарних днів, всього 24 календарних днів та вихідну допомогу у розмірі тримісячного середнього заробітку. Зазначені обставини підтверджуються копією трудової книжки [PERSON] та копією Наказу № 24/ВК від 27.03.2025. Згідно з Довідкою про розмір середнього заробітку [PERSON] № 334 від 11.04.2025 середньоденна заробітна плата [PERSON] складає 1330,04 грн, середньомісячна 23940,72 грн. Відповідно до листа ДП «Харківський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» від 11.04.2025 № 333, з [PERSON] у день її звільнення остаточний розрахунок не було проведено. Заборгованість складає: січень 2025 р. заробітна плата 14280, 29 грн; лютий 2025 р. заробітна плата 23376,33 грн; березень 2025 р. 81665,15 грн, з них заробітна плата 12092,14 грн, святкові 1064,00 грн, вихідна допомога 55303,06 грн, компенсація за невикористану відпустку 13205,95 грн Протягом 2024-2025 рр. мали місце факти несвоєчасної виплати заробітної плати [PERSON] . Заборгованість з нарахувань та виплат перед [PERSON] за грудень 2024 відсутня, за січень-березень 2025 заборгованість наявна. Встановлені чинним законодавством податки та збори щодо [PERSON] за грудень 2024, січень 2025, лютий 2025, березень 2025 були сплачені до державного бюджету. Письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені при звільненні, [PERSON] не отримала. Обставини щодо визначеного відповідачем розміру заборгованості перед [PERSON] підтверджуються також Довідкою про стан заборгованості перед [PERSON] станом на 31.03.2025 № 335 від 11.04.2025. Відповідно до ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Статтею 94 КЗпП України визначено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Відповідно до частини 1 статті 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Відповідно до положень статті 117 КЗпП України у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум роботодавець повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування у разі, якщо спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору, але не більш як за період, встановлений частиною першою цієї статті. Як встановлено судом, відповідач у день звільнення позивача не здійснив виплату усіх належних їй сум. При цьому, позивач не погоджується з визначеним відповідачем розміром заробітної плати за лютий 2025 року та, як наслідок, усіх інших сум, розрахунок яких включає заробітну плату за лютий 2025 року (вихідна допомога, середньоденна/середньомісячна заробітна плата). Надаючи оцінку доводам позивача про розмір заробітної плати [PERSON] у лютому 2025 року, суд зазначає наступне. Відповідно до положень ст. 62 КЗпП надурочними вважаються роботи понад встановлену тривалість робочого дня (статті 52, 53 і 61). При підсумованому обліку робочого часу надурочною вважається робота відпрацьована понад нормальну тривалість робочого часу в обліковому періоді, на який встановлений підсумований облік робочого часу. Обліковим періодом може бути тиждень, місяць, квартал, рік, або інший період. Обліковий період встановлюється колективним договором з урахуванням специфіки виробничого процесу. Методичні рекомендації щодо застосування підсумованого обліку робочого часу, затверджені наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 19.04.2006 № 138. Роботодавець зобов`язаний вести достовірний облік відпрацьованого часу та витрат на оплату працю, зокрема надурочних годин роботи для їх оплати своєчасно і повному обсязі. Для встановлення відпрацьованих надурочних годин роботи по закінченню облікового періоду, кількість фактично відпрацьованих годин роботи порівнюється з нормальною тривалістю робочого часу в обліковому періоді. Години роботи відпрацьовані понад нормальну тривалість робочого часу в обліковому періоді підлягають оплаті у повному обсязі. Компенсація надурочних робіт шляхом надання відгулу не допускається. Оплата надурочної роботи провадиться згідно ст. 106 КЗпП, а саме: За погодинною системою оплати праці робота в надурочний час оплачується в подвійному розмірі годинної ставки. Судом встановлено, що у корінці розрахункового листа по заробітній платі вказано, норма роботи за лютий 160 годин, а у витязі із розрахункової відомості зазначено, що позивачем у лютому відпрацьовано 264 годин, тобто понаднормові години складають 104 години. Оплата за понаднормові години = Базова годинна ставка ?Коефіцієнт 2 ? Кількість понаднормових годин Оплата позивача за понаднормові години за лютий становить: Базова ставка працівника (за годину) : 103,13 грн=16500,00 грн(оклад):160 год(норма) Відпрацьовано понаднормово: 106 годин=264 год.(фактично відпрацьовані)-160 год. (норма) Таким чином, сума оплати за понаднормові години за лютий складає: 21451,04 грн = (103,13*2)*104 Відповідно до інформації, зазначеної у корінці розрахункового листа за лютий 2025 сума оплати за понаднормові години у лютому становить 6500,00 грн., а повинна бути 21451,04 грн. Таким чином, в розрахунковій відомості за лютий 2025 зазначено, що всього нараховано позивачу 30758,33 грн, а повинно бути нараховано всього 45799,37 грн. Так, у розрахунковій відомості за лютий вказані наступні податки і збори: податок на дохід фізичної особи, професійні внески, військовий збір. Відповідно з вирахуванням суми податків і збори (18%, 1%, 5%) сума заробітної плати за лютий, яка підлягає видачі позивачу становить 45799,37 грн 24% податків і зборів = 34739,12 грн. Як встановлено судом, відповідач нарахував позивачу заробітну плату за лютий 2025 року у розмірі 23376,33 грн, тобто на 11367,79 грн менше за суму, яка підлягала нарахуванню за лютий 2025 року. Зазначений неправильний розрахунок заробітної плати за лютий також вплинув на розрахунок вихідної допомоги у розмірі тримісячного середнього заробітку. Щодо розрахунку розміру вихідної допомоги при звільненні суд зазначає наступне. Як встановлено судом, позивач була звільнена 31.03.2025 за власним бажанням на підставі ч.3 ст. 38 КЗпП України та Наказу № 24/ВК від 27.03.2025. Відповідно до ч. 3 ст. 38 КЗпП України працівник має право у визначений ним строк розірвати трудовий договір за власним бажанням, якщо роботодавець не виконує законодавство про працю, умови колективного чи трудового договору, чинив мобінг (цькування) стосовно працівника або не вживав заходів щодо його припинення, що підтверджено судовим рішенням, що набрало законної сили. При цьому припинення трудового договору з підстав ч. 3 ст. 38 КЗпП (внаслідок порушення власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю, умов колективного чи трудового договору) передбачає обов`язкову виплату вихідної допомоги у розмірі, передбаченому у колективному договорі, але не менше тримісячного середнього заробітку (ст. 44 КЗпП). Як зазначає позивач, і це визнано відповідачем у відповіді на адвокатський запит, протягом 2024-2025 рр. мали місце факти несвоєчасної виплати заробітної плати [PERSON] . Вказані обставини свідчать про те, що виплата заробітної плати проводилася нерегулярно, з порушенням встановлених термінів, що свідчить про невиконання відповідачем законодавства та умов трудового договору, що є підставою для виплати позивачу вихідної допомоги. При цьому, суд враховує, що право позивача на вихідну допомогу не оспорюється відповідачем та закріплено у Наказі № 24/ВК від 27.03.2025, проте розрахунок вихідної допомоги у розмірі тримісячного середнього заробітку відповідачем розрахований неправильно у зв?язку з наступним. Водночас, з огляду на встановлені судом обставини неправильного нарахування заробітної плати [PERSON] за лютий 2025 року, суд не може погодитися з визначеним відповідачем розміром вихідної допомоги у сумі 55303,06 грн. Так, розмір вихідної допомоги прив`язаний до середньомісячного заробітку працівника. Основним документом, яким регламентований його розрахунок, є Порядок обчислення середньої заробітної плати, затверджений Постановою КМУ від 08.02.1995 року № 100 (далі Порядок № 100). Формула розрахунку суми виплати (ВП) має такий вигляд: ВП = (ЗПф : РДф) х (РДсум : 2), де ЗПФ зарплата за фактично відпрацьовані працівником робочі дні розрахункового періоду; РДф кількість фактично відпрацьованих робочих днів у розрахунковому періоді; РДсум сумарна кількість робочих днів за останні два календарні місяці за графіком роботи установи, організації. Отже, для розрахунку суми вихідної допомоги потрібно: визначити розрахунковий період; з`ясувати, які виплати включаються в розрахунок, а які не потрібно брати до уваги; розрахувати середньоденний заробіток; обчислити середньомісячне число робочих днів. У загальному випадку вихідну допомогу розраховують виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують місяцю звільнення працівника (абз. 3 п. 2 Порядку № 100). Оскільки, позивач була звільнена 31 березня 2025, тому вихідну допомогу слід розраховувати з виплат за січень та лютий 2025 року. Виплати, які включаються до розрахунку, зазначені в п. 3 Порядку № 100. Насамперед це виплати, які стосуються робочого процесу (зарплата за відпрацьований час, надбавки, доплати, виробничі премії тощо). Виплати, які не слід враховувати, наведені в п. 4 цього Порядку. І це переважно виплати, що носять разовий характер, не пов`язані напряму з робочим процесом, компенсаційні виплати та за вислугу років. Позивач не оспорює розмір нарахованої заробітної плати за січень 2025 року. Відповідно до розрахункової відомості заробітної плати за січень 2025 року позивач має оклад - 10000 грн 00 коп., нічні 1217 грн 39 коп., понаднормові 1739 грн 13 коп., за високі досягнення 5000 грн 00 коп., фактично відпрацьовані дні відповідно до табелю обліку робочого часу 25 днів. Як встановлено судом, за лютий 2025 позивач має оклад 16 500 грн 00 коп., нічні 1925 грн 00 коп., понаднормові 21451,04 грн (замість зазначених у розрахунковій відомості 6500,00 грн), за високі досягнення 5000 грн 00 коп., фактично відпрацьовані дні відповідно до табелю обліку робочого часу 11 днів. Отже, вихідна допомога у розмірі одного середнього заробітку за місяць (робочі дні) становить (ЗПф : РДф) х (РДсум : 2) = (62832 грн 56 коп. : 36) х (36:2) = 1745 грн 35 коп. х 18 = 31416 грн 30 коп. Оскільки Наказом № 24/ВК від 27.03.2025 № 31/ВК від 17.06.2024 передбачена вихідна допомога позивачу при звільненні у розмірі тримісячного середнього заробітку, то за три місяці (1745 грн 35 коп. х 18) х 3 = 94248 грн 90 коп. Отже, нарахована вихідна допомога при звільненні позивача у розмірі тримісячного середнього заробітку становить 94248 грн 90 коп., а з вирахуванням податків та зборів виплаті підлягає сума 71629 грн 16 коп. З урахуванням викладеного, суд, проаналізувавши за своїм внутрішнім переконанням наявні в матеріалах докази, які відповідають критеріям належності, допустимості, достовірності та достатності, дійшов висновку, що заборгованості відповідача перед [PERSON] із заробітної плати складає 147010 грн 67 коп., з яких: за січень 2025 року 14280 грн 29 коп. (розмір заборгованості визнається позивачем), за лютий 2025 року - 34739 грн 12 коп., за березень 2025 року - 97991 грн 26 коп (заробітна плата -12092 грн 14 коп., святкові 1064 грн 00 коп., вихідна допомога - 71629 грн 16 коп., компенсація за невикористану відпустку 13205 грн 95 коп.). Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Оскільки всупереч вимогам ст. 81 ЦПК України відповідач на час розгляду справи не надав суду доказів виплати в добровільному порядку [PERSON] вказаної суми заборгованості, тому суд дійшов висновку про наявність підстав для судового захисту порушених прав позивача в обраний нею спосіб, у зв`язку з чим стягує з Дочірнього підприємства «Харківський облавтодор» ВАТ «ДАК» «Автомобільні дороги України» на користь [PERSON] заборгованість із виплати заробітної плати при звільненні у розмірі 147010,67 грн. Щодо позовних вимог про стягнення середнього заробітку за час затримки остаточного розрахунку при звільненні суд зазначає наступне. Як зазначалось вище, у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців (ст. 117 КЗпП України). Відповідно до положень абз. 3 п. 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою КМУ від 08.02.1995 року № 100 (далі Порядок № 100) у всіх інших випадках середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Працівникам, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації менше двох календарних місяців, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактично відпрацьований час. Вказане узгоджується з роз`ясненнями, наданими Пленумом Верховного Суду України в абзаці третьому п.32 Постанови №9 від 06.11.1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів». Оскільки позивач була звільнена у березні 2025 року, тому при розрахунку середнього заробітку враховується заробітна плата за січень та лютий 2025 року. Як встановлено судом, заробітна плата [PERSON] за січень 2025 року складає 14280 грн 29 коп., за лютий 2025 року - 34739 грн 12 коп. Відповідно до п. 8 Порядку № 100 нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Суд не може погодитися з визначеним відповідачем у довідці від 11 квітня 2025 року розміром середньоденної (1330,04 грн) та середньомісячної заробітної плати (23940,72 грн), оскільки при їх розрахунку була врахована неправильно нарахована заробітна плата за лютий 2025 року (29925,00 грн замість правильної 34739,12 грн). Отже, вихідна допомога у розмірі одного середнього заробітку за місяць (робочі дні) становить (ЗПф : РДф) х (РДсум : 2) = (62832 грн 56 коп. : 36) х (36:2) = 1745 грн 35 коп. х 18 = 31416 грн 30 коп. Таким чином, оскільки середньомісячний заробіток позивача складає 31416 грн 30 коп., то сума середнього заробітку за період 6 місяців затримки розрахунку при звільненні складає 31416 грн 30 коп.*6 = 188497 грн 80 коп. Оскільки всупереч вимогам ст. 81 ЦПК України відповідач на час розгляду справи не надав суду доказів виплати в добровільному порядку [PERSON] вказаної суми заборгованості, тому суд дійшов висновку про наявність підстав для судового захисту порушених прав позивача в обраний нею спосіб, у зв`язку з чим стягує з Дочірнього підприємства «Харківський облавтодор» ВАТ «ДАК» «Автомобільні дороги України» на користь [PERSON] середній заробіток за час затримки остаточного розрахунку при звільнення за період 6 місяців з дати звільнення 31 березня 2025 року в розмірі 188497,80 грн. Таким чином, позовні вимоги [PERSON] до Дочірнього підприємства «Харківський облавтодор» ВАТ «ДАК» «Автомобільні дороги України» підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (ч. 6 ст. 141 ЦПК України). На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача понесені останньою судові витрати зі сплати судового збору (за позовну вимогу про стягнення середнього заробітку) у розмірі 1884,98 грн. Оскільки позивач була звільнена від сплати судового збору щодо позовних вимог про стягнення заборгованості із заробітної плати, тому судовий збір у розмірі 1176,09 грн підлягає стягненню з відповідача на користь держави. Щодо стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу суд зазначає таке. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України). Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Згідно ч. 8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Відповідно до ч. 2 ст. 137 Цивільного процесуального кодексу України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Так, матеріали справи містять подану представником позивача заяву про розподіл судових витрат з доданими до неї доказами, котрі обґрунтовують понесення відповідачем витрат на надання правової допомоги в розмірі 15000 грн 00 коп. В обґрунтування заяви про розподіл судових витрат представник позивача зазначила, що з метою захисту своїх прав фізична особа [PERSON] уклала з Адвокатом Пантелей Вікторією Віталіївною договір про надання професійної правничої (правової) допомоги (послуг) № 03/25 від 02.04.2025 (далі - Договір). Відповідно до п. 2.1 Договору Адвокат зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види професійної правничої (правової) допомоги (Послуги) фізичній особі Лезі Наталії Петрівні (далі - КЛІЄНТ) в тому числі: складати та підписувати заяви, позовні заяви, скарги, клопотання, процесуальні та інші документи правового характеру, спрямовані на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів КЛІЄНТА, недопущення їх порушення, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення, під час розгляду судової справи у Шевченківському районному суді міста Харкова, Харківському апеляційному суді, Касаційному цивільному суді у складі Верховного суду за позовом КЛІЄНТА до Дочірнього підприємства «Харківський облавтодор» ВАТ «ДАК» «Автомобільні дороги України»» про стягнення заборгованості із заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні; надавати КЛІЄНТУ усні та письмові консультації, з питань підготовки заяв по суті справи, клопотань, тощо у судовій справі за позовом КЛІЄНТА до Дочірнього підприємства «Харківський облавтодор» ВАТ «ДАК» «Автомобільні дороги України»» про стягнення заборгованості із заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні; для захисту прав та законних інтересів КЛІЄНТА подавати фізичним та юридичним особам, органам державної влади та місцевого самоврядування запити та отримувати на них відповіді у порядку передбаченому Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»; забезпечувати реалізацію прав та обов`язків КЛІЄНТА в цивільному судочинстві, в усіх органах державної влади та місцевого самоврядування, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків КЛІЄНТА під час розгляду судової справи за позовом КЛІЄНТА до Дочірнього підприємства «Харківський облавтодор» ВАТ «ДАК» «Автомобільні дороги України»» про стягнення заборгованості із заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, у тому числі, але не виключно шляхом представництва інтересів КЛІЄНТА під час судових засідань у Шевченківському районному суді міста Харкова, Харківському апеляційному суді, Касаційному цивільному суді у складі Верховного суду за позовом КЛІЄНТА до Дочірнього підприємства «Харківський облавтодор» ВАТ «ДАК» «Автомобільні дороги України»» про стягнення заборгованості із заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, а КЛІЄНТ зобов`язується оплатити надання професійної правничої (правової) допомоги (послуг). Відповідно до п. 4.2 Договору винагорода (гонорар) за надання Адвокатом Клієнту професійної правничої (правової) допомоги (Послуг) за цим договором є фіксованою та складає 15 000,00 грн без ПДВ., які Клієнт сплачує Адвокату на підставі відповідного рахунку на оплату. Згідно із п 4.3 Договору оплата винагороди (гонорару) за надання Адвокатом Клієнту професійної правничої (правової) допомоги (Послуг) за цим договором здійснюється на підставі відповідних рахунків-фактур. Відповідно до п. 4.4 Договору детальний опис наданої професійної (правової) допомоги (Послуг), її види, вартість та час надання зазначаються у актах приймання-передачі наданої професійної правничої (правової) допомоги (Послуг). 30.12.2025 між фізичною особою - [PERSON] та Адвокатом Пантелей Вікторією Віталіївною складений акт №1 приймання-передачі наданої професійної правничої (правової) допомоги (Послуг). За даним Актом Адвокат надав наступну професійну правничу (правову) допомогу (Послуги): -вивчення документів та інформації щодо обставин виникнення підстав для звернення із позовом до Дочірнього підприємства «Харківський облавтодор» ВАТ «ДАК» «Автомобільні дороги України» - тривалість надання професійної правничої (правової) допомоги (Послуг) Адвоката становить 1 (одна) година 00 хвилин (60 хвилин). - надання Клієнту усної консультації правничого характеру щодо можливих варіантів захисту його прав, порушених діями Дочірнього підприємства «Харківський облавтодор» ВАТ «ДАК» «Автомобільні дороги України» - тривалість надання професійної правничої (правової) допомоги (Послуг) Адвоката становить 0,5 (нуль цілих п`ять десятих) години (30 хвилин); - складення адвокатського запиту № 01/04-1 від 04.04.2025 та подання його на електронну пошту, а також цінним листом з описом вкладення на поштову адресу Дочірнього підприємства «Харківський облавтодор» ВАТ «ДАК» «Автомобільні дороги України» з метою отримання інформації та доказів, які обгрунтовують підстави звернення до Шевченківського районного суду міста Харкова із позовом Клієнта до Дочірнього підприємства «Харківський облавтодор» ВАТ «ДАК» «Автомобільні дороги України» про стягнення заборгованості з виплати заробітної плати та середнього заробітку за час затримки остаточного розрахунку при звільненні - тривалість надання професійної правничої (правової) допомоги (Послуг) Адвоката становить 1 (одна) година 00 хвилин (60 хвилин); - складення адвокатського запиту № 30/04-1 від 30.04.2025 та подання його на електронну пошту, а також цінним листом з описом вкладення на поштову адресу Дочірнього підприємства «Харківський облавтодор» ВАТ «ДАК» «Автомобільні дороги України» з метою отримання інформації та доказів, які обгрунтовують неправильний розрахунок заробітної плати, що в свою чергу стало підставою звернення до Шевченківського районного суду міста Харкова із позовом Клієнта до Дочірнього підприємства «Харківський облавтодор» ВАТ «ДАК» «Автомобільні дороги України» про стягнення заборгованості з виплати заробітної плати та середнього заробітку за час затримки остаточного розрахунку при звільненні - тривалість надання професійної правничої (правової) допомоги (Послуг) Адвоката становить 1 (одна) година 00 хвилин (60 хвилин); - підготовка позовної заяви Клієнта до Дочірнього підприємства «Харківський облавтодор» ВАТ «ДАК» «Автомобільні дороги України» про стягнення заборгованості з виплати заробітної плати та середнього заробітку за час затримки остаточного розрахунку при звільненні - тривалість надання професійної правничої (правової) допомоги (Послуг) адвоката становить 4 (чотири) години 00 хвилин (240 хвилин); - складання заяви про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції - тривалість надання професійної правничої (правової) допомоги (послуг) Адвоката становить 0,5 (нуль цілих п`ять десятих) години (30 хвилин); - складання заяви про розподіл судових витрат - тривалість надання професійної правничої (правової) допомоги (Послуг) Адвоката становить 0,5 (нуль цілих п`ять десятих) години (30 хвилин). Відповідно до зазначеного вище акту Адвокатом Пантелей Вікторією Віталіївною надано фізичній особі [PERSON] професійну правничу (правову) допомогу (послуги) щодо звернення фізичної особи [PERSON] до Шевченківського районного суду міста Харкова з позовною заявою до Дочірнього підприємства «Харківський облавтодор» ВАТ «ДАК» «Автомобільні дороги України» про стягнення заборгованості з виплати заробітної плати та середнього заробітку за час затримки остаточного розрахунку при звільненні, а КЛІЄНТ зобов`язується оплатити надання професійної правничої (правової) допомоги загальною тривалістю 8 (вісім) годин 30 хвилин (510 хвилин). 30.12.2025 Адвокатом Пантелей Вікторією Віталіївною складений рахунок на оплату №1 на загальну суму 15 000 (п`ятнадцять) тисяч грн 00 коп. Відповідно до квитанції до прибуткового касового ордеру №2 від 30.12.2025 [PERSON] сплатила на користь Адвоката Пантелей Вікторії Віталіївни грошові кошти у розмірі 15 000 (п?ятнадцять тисяч) грн 00 коп. згідно договору про надання професійної правничої (правової) допомоги (послуг) № 03/25 від 02.04.2025. На виконання ч. 1 ст. 134 та п. 9, ч. 3 ст. 175 ЦПК України позивач разом із поданням позовної заяви, повідомила суд про те, що очікує понести витрати на професійну правничу (правову) допомогу, надану адвокатом Пантелей Вікторією Віталіївною (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № 4354 від 30.04.2025 видане Радою адвокатів Полтавської області) у розмірі 15 000 (п`ятнадцять тисяч) грн 00 коп. відповідно до договору про надання професійної правничої (правової) допомоги (послуг) № 03/25 від 02.04.2025. В матеріалах справи міститься Свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю Пантелей Вікторією Віталіївною, Серія ПТ № 4354, видане Радою адвокатів Полтавської області 10.04.2024, а також Ордер на надання правничої допомоги [PERSON] адвокатом Пантелей Вікторією Віталіївною, Серія ВІ № 1354138 від 02 грудня 2025 року. Також судом встановлено, що у позовній заяві Лега Н.П. зазначила, що попередній (орієнтовний) розмір витрат на професійну правничу (правову) допомогу, що була надана та буде надаватись адвокатом Пантелей Вікторією Віталіївною, складає 15000 грн. 08 січня 2025 року адвокат Пантелей В.В. подала докази щодо розміру судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 15000 грн, а саме Договір № 03/25 про надання професійної правничої (правової) допомоги (послуг) від 02 квітня 2025 року, Акт № 1 від 30 грудня 2025 року, Рахунок на оплату № 1 від 30 грудня 2025 року, Квитанція до прибуткового касового ордеру № 2 від 30 грудня 2025 року. Таким чином позивачем виконано вимоги ч. 1 ст. 134, ч. 8 ст. 141 ЦПК України. Згідно зі статтею 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу. За пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Відповідно до статті 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України). Відповідно до частини першої статті 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У постанові Великої Палати Верховного Суду у від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15 (провадження № 14-382цс19), зазначено, що розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. Разом із тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: - розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; - розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Суд зазначає, що відповідачем не подано та матеріали справи не містять клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги Оцінюючи надані позивачем докази на підтвердження обсягів понесених витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає, що послуги, які надавались позивачу адвокатом Пантелей В.В., зазначені в Акті від 30 грудня 2025 року повною мірою відповідають критерію дійсності та необхідності, оскільки саме вони стали ключовими для розгляду справи та прийняття рішення на користь позивача. Також надані адвокатом послуги в повній мірі відповідають критеріям співмірності та розумності їх розміру, з огляду на складність справи, ціну позову, значення справи для сторін, рівень складності спірних правовідносин, обсягу та якості наданих позивач послуг з правничої допомоги. Таки чином, розмір цих витрат є обґрунтованим та пропорційним до предмету спору. На підставі викладеного, з урахуванням категорії справи, ціни позову, значення справи для сторін, рівня складності спірних правовідносин, обсягу наданих позивач послуг з правничої допомоги, принципів співмірності, розумності та пропорційності судових витрат, критерію реальності адвокатських витрат, їхньої дійсності та необхідності, суд дійшов висновку, що справедливим буде стягнення з відповідача на користь позивача в рахунок відшкодування витрат на професійну правничу допомогу грошових коштів у розмірі 15000 грн.

Outcome: approved