Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-14 00:00:00

У травні 2024 року [PERSON] звернулася до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до Вишневого відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області, третя особа Державний нотаріус Вишневої міської державної нотаріальної контори Білінець Ольга Павлівна про зняття арешту з майна. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач на праві спільної сумісної власності є власником 1/3 частки трикімнатної квартири за адресою: [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Виконкомом Вишневої міської м. Вишневе від 05 червня 2009 року згідно з Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду» та розпорядженням № 5 від 05 червня 2009 року. Співвласниками іншої частини зазначеної квартири в рівних частках були син позивача - [PERSON] , який помер [INFO] та чоловік позивача - [PERSON] , який помер [INFO] . Згідно з відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, та відповідно до довідки № 291879411 від 22 грудня 2021 року, на квартиру [ADDRESS] накладено арешт на все нерухоме майно, що належить [PERSON] . Зазначений арешт накладено на підставі постанови б/н про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 08 грудня 2000 року, винесеної відділом виконавчої служби Києво-Святошинського району Київської області. Арешт зареєстровано (внесено до реєстру) 20 липня 2004 року Вишневською міською державною нотаріальною конторою Київської області, реєстраційний номер обтяження - 72242 (архівна дата 24 грудня 2002 року, дата виникнення 26 грудня 2000 року). У листопаді 2021 року позивач звернулася до Вишневого ВДВС у Бучанському районі Київської області із заявою про зняття арешту з квартири [ADDRESS] . Однак у відповідь отримала відмову у зв`язку неможливістю встановити, у межах якого виконавчого провадження та на підставі якого виконавчого документа було накладено арешт на зазначене нерухоме майно. Окрім цього, з відповіді Вишневого ВДВС у Бучанському районі Київської області від 28 грудня 2021 року №25373 стало відомо, що на виконанні у Вишневому ВДВС Бучанського району Київської області перебували виконавчі провадження з виконання виконавчих документів про стягнення з [PERSON] на користь КП «Вишнівський водоканал». Вказані виконавчі провадження по відношенню до [PERSON] були завершені відповідно до вимог п.2. ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження. З огляду на викладене, оскільки не можливо визначити в межах якого виконавчого провадження та на підставі якого виконавчого документа на нерухоме майно було накладено арешт, відповідно до вимог ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» з метою вирішення даного питання Позивач звертається до суду та просить зняти арешт з майна [PERSON] , а саме з квартири за адресою: [ADDRESS] , який накладений Постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження б/н від 08 грудня 2000 року ВДВС Києво-Святошинського району Київської області. Ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області Волчка А.Я. від 31 травня 2024 року провадження в справі було відкрито в порядку загального позовного провадження із призначенням підготовчого судового засідання. Згідно розпорядження керівника апарату Києво-Святошинського районного суду Київської області Распутної Н.О. щодо повторного автоматизованого розподілу справи №2306 від 27 листопада 2024 року та протоколу повторного автоматизованого розподілу справи між суддями від 28 листопада 2024 року, який проведений відповідно до пунктів 2.3.49, 2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, дану справу передано для розгляду судді Фінагеєвій І.О Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 06 грудня 2024 року було прийнято цивільну справу до провадження із призначенням підготовчого судового засідання. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 18 березня 2025 року, клопотання позивача про витребування доказів задоволено, витребувано у Вишневої міської державної нотаріальної контори Київської області належним чином завірену копію спадкової справи №175 від 02 червня 2021 року. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 18 березня 2025 року підготовче провадження було закрито та призначено справу до розгляду по суті. Позивач у судове засідання не з`явилася, була належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи. Надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Відповідач на адресу суду відзиву на позовну заяву не подав, причини неможливості подати відзив суду не повідомив. Заяв, клопотань від відповідача станом на момент розгляду справи не надійшло. Третя особа Державний нотаріус Вишневої міської державної нотаріальної контори Білінецька Ольга Павлівна пояснень по суті справи суду не надала. Заяв, клопотань від третьої особи станом на момент розгляду справи не надійшло. У зв`язку з неявкою сторін та їх представників у судове засідання в силу вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності з повідомленням причин неявки, ненадання відповідачем відзиву на позовну заяву, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За відсутності заперечень позивача суд ухвалив, провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст.ст. 280-281 ЦПК України. У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Відповідно до постанови КЦС ВС від 30 вересня 2022 року за № 761/38266/14 якщо проголошення судового рішення не відбувається, то датою його ухвалення є дата складення повного судового рішення, навіть у випадку, якщо фактичне прийняття такого рішення відбулось у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата, яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явились всі учасники такої справи. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з таких підстав. Стаття 16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що [PERSON] на праві спільної сумісної власності є власником частини квартири (1/3 частка) за адресою: [ADDRESS] . на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Виконкомом Вишневої міської м. Вишневе від 05 червня 2009 року згідно з Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду» та розпорядженням № 5 від 05 червня 2009 року. Співвласниками іншої частини зазначеної квартири в рівних частках були син позивача - [PERSON] , який помер [INFO] та чоловік позивача - [PERSON] , який помер [INFO] . Постановою державного нотаріуса Вишневої міської державної нотаріальної контори Білінець Ольги Павлівни від 22 грудня 2021 року № 1877/02-14/02-31 [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на 2/3 (дві третіх) частини квартири [ADDRESS] , належної померлому [PERSON] , у тому числі 1/3 частка, яка належала батьку померлого [PERSON] , який помер [INFO] , спадкоємцем якого був його син [PERSON] , який прийняв спадщину, але не оформив своїх спадкових прав, оскільки згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, відповідно до довідки №291879411 від 22 грудня 2021 року, сформованого об 11:45 державним нотаріусом Вишневої міської державної нотаріальної контори Київської області Білінець О.П., на зазначену квартиру накладено арешт на все нерухоме майно, що належить [PERSON] . Зазначений арешт накладено на підставі постанови б/н про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 08 грудня 2000 року, винесеної відділом державної виконавчої служби Києво-Святошинського району Київської області, зареєстрованого 20 липня 2004 року Вишневою міською державною нотаріальною конторою Київської області, реєстраційний номер обтяження - 72242 (архівна дата 24 грудня 2002 року, дата виникнення 26 грудня 2000 року). Згідно відповіді начальника Вишневого відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області ЦМУ МЮ (м. Київ) Перепелиці А.В. від 28 грудня 2021 року № 25373 повідомлено, що неможливо встановити у межах якого виконавчого провадження та на підставі якого виконавчого документа було накладено арешт на зазначене нерухоме майно. Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправне позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Крім того, статтею 391 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Як вбачається зі ст. 1 протоколу № 11 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно з роз`ясненнями наданими в п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» № 20 від 22.12.1995 року, приватна власність громадян, як одна з рівноправних форм власності охороняється законом, її захист здійснюється судом, шляхом розгляду справ, зокрема, за позовами: про виключення майна з опису. Згідно з п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.08.76 року (із змінами) «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» за правилами, установленими для розгляду позовів про виключення майна з опису, розглядаються вимоги громадян і організацій, які ґрунтуються на праві власності на описане майно або на праві володіння ним. Тобто підставами на визнання права на звільнення майна з-під арешту можуть бути: право власності на описане майно або право володіння ним. Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Відповідно до ч. ч. 1, 2, 3 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Як зазначається в ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є:1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; 9) підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону; 10) отримання виконавцем від Державного концерну "Укроборонпром", акціонерного товариства, створеного шляхом перетворення Державного концерну "Укроборонпром", державного унітарного підприємства, у тому числі казенного підприємства, яке є учасником Державного концерну "Укроборонпром" або на момент припинення Державного концерну "Укроборонпром" було його учасником, господарського товариства, визначеного частиною першою статті 1 Закону України "Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності", звернення про зняття арешту в порядку, передбаченому статтею 11 Закону України "Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності". Відповідно до ч. 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. Статтею 60 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника. Судом встановлено, що відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 291879411 від 22 грудня 2021 року, на квартиру [ADDRESS] , накладено обтяження, а саме: тип обтяження арешт, реєстраційний номер обтяження 72242, зареєстровано 20.07.2004 за № 72242 реєстратором Вишнева міська державна нотаріальна контора, підстава обтяження постанова, Б/Н, 08.12.2000, Державна виконавча служба у Києво-Святошинському р-ні. Разом з тим, як убачається з листа начальника відділу Вишневої ДВС у Бучанському районі Київської області Перепелиці А.В., на виконанні у відділі перебувало виконавче провадження №525788 з примусового виконання виконавчого листа №2-3263 від 21 січня 2004 року виданого Києво-Святошинським районним судом Київської області про стягнення з [PERSON] на користь КП «Вишнівськводоканал» коштів. Виконавче провадження перебувало у відділі з 19 січня 2005 року по 12 лютого 2010 року та було завершене відповідно до вимог п. 2 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження». У межах вказаного виконавчого провадження арешт на майно боржника не накладався, зокрема на нерухоме, та обтяження до реєстрів не вносились. Водночас, [PERSON] має право володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном на свій розсуд, однак не може цього робити через наявність обтяження на належне їй майно. Таким чином, арешт накладений на майно порушує право власності позивача. Виходячи з вищевикладеного, на час звернення з заявою до суду за наявності арешту (обтяження) накладеного на майно, порушується право власності позивача, внаслідок чого вона позбавлена змоги в повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, підстав для продовження обтяження на майно суд не вбачає, а тому право позивача підлягає судовому захисту у заявлений ним спосіб шляхом зняття арешту з майна. Оцінюючи усі докази, досліджені в ході судового розгляду в їх сукупності, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги [PERSON] та зняти арешт з квартири [ADDRESS] . На підставі викладеного,

Outcome: approved