Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-13 00:00:00

4 липня 2025 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Путивльського ВДВС у Конотопському районі Сумської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, в якому просить скасувати арешт, накладений на квартиру [ADDRESS] , на підставі постанови про арешт АА960964 від 12 березня 2003 року Путивльської ДВС, що зареєстрований у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за №7058600, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що в Путивльському ВДВС у Конотопському районі Сумської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції відсутні виконавчі провадження відносно нього. Посилаючись на ці обставини, позивач просить скасувати арешт, накладений на вказану квартиру, а витрати по справі покласти на нього. Позивач в судове засідання не з`явився, подав письмову заяву про підтримання позову та розгляд справи у його відсутність (а.с.23). Представник відповідача в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце судового засідання повідомлена належним чином. Суд, дослідивши докази, наявні у матеріалах справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, позивач на підставі свідоцтва про право власності від 1 липня 1992 року є власником квартири [ADDRESS] (а.с.8-10). Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна на квартири [ADDRESS] , що належить [PERSON] , накладено арешт на підставі постанови про арешт АА960964 від 12 березня 2003 року Путивльської ДВС, що зареєстрований у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за №7058600 (а.с.11). Згідно з листом Путивльського відділу державної виконавчої служби у Конотопському районі Сумської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції №2990/25.11-35 від 15 квітня 2025 року виконавчих документів щодо майнових та немайнових зобов`язань перед фізичними та юридичними особами про стягнення з [PERSON] станом на 15 квітня 2025 року на виконанні у відділі не перебувають, арешт на його майно не накладався. Виконавче провадження АА 960964 від 12 лютого 2023 року не зберіглося і АСВП не зареєстровано (а.с.12). Відповідно до довідки управління «ЦНАП» виконавчого комітету Путивльської міської ради №2741 від 27 червня 2025 року інформація про реєстрацію [PERSON] за адресою [ADDRESS] відсутня (а.с.13). Частинами 1, 2, 3 ст.40 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження. Виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. Про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна. У відповідності зі ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном Частина 1 ст.319 ЦК України визначає, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Стаття 321 ЦК України передбачає, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст.361 ЦК України співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності. Статтею 391 ЦК України передбачене право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Таким чином, судом не встановлено обставин, які б могли бути перешкодою для зняття арешту з майна позивача. На підставі ст.391 ЦК України,

Outcome: approved