Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-13 00:00:00

Преставник позивача адвокат Зінькова І.В., в інтересах [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Вказала, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] проживали однією сім`єю як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу. Від спільного проживання народилася донька [PERSON] , [INFO] . Батьком дитини є відповідач. Дитина проживає з позивачем і перебуває на її утриманні та вихованні. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання доньки. Інших осіб, які перебувають на його утриманні немає. 10.10.2025 позивач звернулася до Тростянецького районного суду Вінницької області з заявою про видачу судового наказу. При поданні заяви була зазначена адреса, відома позивачу, за якою раніше проживав та був зареєстрований відповідач. Однак, як з`ясувалося, відповідач знятий з 26.06.2023 з реєстрації по [ADDRESS] і на теперішній час ніде не зареєстрований. Тому у видачі судового наказу позивачу було відмовлено. Вважаючи права дитини порушеними, позивач просить суд стягнути із відповідача на її користь аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 (однієї четвертої) частини зі всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 10.10.2025 і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ухвали Ямпільського районного суду Вінницької області від 19.12.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити у спрощеному позовному провадженні з повідомленням сторін. Позивач [PERSON] та її представник адвокат Зінькова І.В., в судове засідання не з`явилися. Представник позивача [PERSON] адвокат Зінькова І.В., надала письмову заяву про розгляд справи без участі, в якій просила розгляд справи провести без її участі та без участі позивача [PERSON] . Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився,про день, час та місце проведення судового засідання у справі повідомлявся належним чином, шляхом розміщення оголошення - 19.12.2025 на офіційному веб-сайті Ямпільського районного суду Вінницької області, тобто не пізніше ніж за десять днів до судового засідання. Про причини неявки відповідач суд не повідомив, відзив суду не подав, клопотань про відкладення судового засідання чи проведення судового засідання в його відсутність до суду не надійшло. Крім цього, копія ухвали про відкриття провадження у справі та судова повістка направлялась на останню відому адресу місця реєстрації відповідача, однак до суду повернувся конверт із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». У відповідності до ч.1 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Відповідно до положень ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За вказаних обставин суд вважає можливим провести судовий розгляд справи за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Судом встановлені такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини: Із копії паспорта громадянина України, виданого на ім`я [PERSON] , копії витягу з реєстру територіальної громади №2024/012011023 від 04.10.2024 та відповіді №2140913 від 17.12.2025, встановлено, що [PERSON] , [INFO] , з 15.07.2020 зареєстрована по [ADDRESS] (а.с.5, 6), 17. Із копії довідки-відомості №03-07.5/573 від 09 жовтня 2025 року встановлено, що [PERSON] , [INFO] , зареєстрована та проживала по [ADDRESS] , разом з нею проживала та відвідувала ДНЗ «Сонечко» її донька [PERSON] , [INFO] (а.с.22). Із копії свідоцтва про народження, серія [NUMBER] , виданого 02.12.2021 Бершадським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Гайсинському районі Вінницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький), встановлено, що [INFO] в м.Бершадь Гайсинського району Вінницької області народилася [PERSON] , батьками якої зазначено [PERSON] та [PERSON] (а.с.8). Із копії ухвали Тростянецького районного суду Вінницької області від 05.11.2025, справа №147/1801/25, встановлено, що [PERSON] відмовлено у видачі судового наказу про стягнення аліментів з [PERSON] (а.с.9). Із копії відповіді №1967210 від 04.11.2025, відповіді №2142058 від 17.12.2025 та копії довідки Тростянецької селищної ради №07-04/436 від 20.10.2025 встановлено, що [PERSON] з 22.12.2021 був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . З 26.06.2023 був знятий з реєстрації (а.с.10, 11, 18). Оцінюючи усі докази, що є у справі, у їх сукупності, суд вважає встановленим, що між сторонами виникли спірні правовідносини, що полягають у обов`язку матері, батька утримувати дитину. Відповідно до ч.2 ст.51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч.3 ст.51 Конституції України). Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. У відповідності до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а оскільки відповідач не надає кошти на утримання своєї неповнолітньої дитини, тому суд має підстави для стягнення з нього аліментів на утримання доньки [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. При вирішенні питання про розмір аліментів на утримання неповнолітньої дитини, суд виходить із того, що відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд враховує матеріальне становище сторін: позивача, на утриманні якої є неповнолітня дитина, та відсутні відомості про наявність у неї доходів, а також відповідача, стосовно якого відсутні відомості про його непрацездатність, стан здоров`я, про наявність у нього інших утриманців, а тому відповідач може і повинен надавати матеріальну допомогу дитині. Суд вважає розмір аліментів одна четверта всіх видів заробітку, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, такою, що може належно забезпечити повноцінне харчування, одяг, розвиток та виховання дитини, придбання необхідних товарів для дитини цього віку. Тому вимоги позову в цій частині є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Одночасно суд вважає за необхідне роз`яснити сторонам, що відповідно до ст.192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось з них, а також положення ст.185 Сімейного кодексу України щодо обов`язку того з батьків, з кого присуджено аліменти на дитину, брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами. Згідно ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на утримання дитини присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Відповідно до ч. 2 ст. 191 СК України, аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років. Ухилення від сплати аліментів - це винна протиправна поведінка, тобто свідоме невиконання своїх обов`язків в умовах, коли позивач звертався до відповідача особисто із вимогою про сплату коштів необхідних для утримання дитини. Ухилення від сплати аліментів може виражатися у тому, що зобов`язана особа ухилялась від укладення договору про сплату аліментів на утримання дитини, приховувала своє місцезнаходження або свій заробіток (доходи), не реагувала на направлені їй листи, та інші подібні дії. Обов`язковою умовою присудження аліментів за минулий час є доведеність позивачем вжиття заходів щодо одержання аліментів з відповідача, та неможливість їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. На що неодноразово звертав увагу й Верховий Суд, зокрема в постановах від 19.12.2019 у справі №635/6268/18; від 27.01.2020 у справі №672/198/19; від 29.01.2020 у справі №756/14483/18. Вимоги позивача про стягнення аліментів з відповідача за минулий час мають бути підтверджені офіційними зверненнями стягувача до платника аліментів за вказаний період, за відсутності таких доказів вимоги є необґрунтованими й задоволенню не підлягають. Так, судом встановлено, що представник позивача як на підставу для задоволення своїх вимог щодо стягнення аліментів з 10.10.2025 посилається на ту обставину, що позивач [PERSON] зверталася до Тростянецького районного суду Вінницької області з заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів з [PERSON] 10.10.2025, однак, відповідно до ухвали Тростянецького районного суду Вінницької області від 05.11.2025, справа №147/1801/25, [PERSON] відмовлено у видачі судового наказу про стягнення аліментів з [PERSON] , оскільки отримана судом інформація не дала можливості встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи боржника. Проте, суд зазначає, що для стягнення аліментів з відповідача за минулий період необхідна наявність одночасно двох умов: доведення позивачем обставин вжиття заходів щодо одержання аліментів з відповідача та ухилення відповідача від надання утримання дитині, що характеризується протиправною винною поведінкою останнього. Разом з тим, суд вважає, що позивачем не надано доказів на підтвердження обставин щодо вжиття нею достатніх заходів для одержання аліментів з відповідача та свідоме ухилення останнього від їх сплати. Відсутність місця реєстрації відповідача не свідчить про його свідоме винне ухилення від виконання конституційного обов`язку батька утримувати свою дитину, враховуючи те, що він знявся з реєстрації задовго до звернення позивача із заявою про видачу судового наказу. Враховуючи вказані обставини, суд дійшов висновку про відсутність підстав для стягнення аліментів із відповідача за минулий час. Водночас враховуючи положення ст.191 СК України стягнення аліментів із відповідача необхідно проводити з дня пред`явлення позову, тобто з 10.11.2025, а відтак вимоги позову підлягають до часткового задоволення. Відповідно до положень частини 6 статті 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Позивач в силу положень статті 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору за подання цього позову. Тому, оскільки позивач звільнена від сплати судового збору, з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір, встановлений п.п.1 п.1 ч.2 ст.4 ЗУ "Про судовий збір" у сумі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 (двадцять) копійок. Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України рішення у справі про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць слід допустити до негайного виконання. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial