Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-13 00:00:00

У квітні 2025 року ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» звернулося до суду з позовом до [PERSON] , у якому просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором № 4027066 від 02.10.2023 у загальному розмірі 37386,50 грн., понесені судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2422,40 грн., а також витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10000 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 02.10.2023 між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] було укладено договір № 4027066 про надання коштів на умовах споживчого кредиту. ТОВ «Лінеура Україна» свої зобов`язання за кредитним договором перед відповідачем виконало та надало їй кредит в сумі 5000,00 грн., шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача. Згідно умов кредитного договору, сума кредиту складає 5000,00 грн., строк дії кредиту 360 днів, з 02.10.2023 по 26.09.2024, стандартна процентна ставка - 2 % в день, знижена процентна ставка - 0,01 % в день, періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів. У період з 02.10.2023 по 24.05.2024 первісним кредитором було нараховано проценти за користування грошовими коштами загальною сумою 23500,00 грн. Протягом вказаного період відповідач здійснено оплату процентів за користування кредитними коштами на загальну суму 3613,50 грн. Станом на 24.05.2024 загальна сума заборгованості відповідача за договором № 4027066 від 02.10.2023 складала: тіло кредиту - 5000,00 грн, заборгованість за процентами - 19886,50 грн, загальною сумою - 24886,50 грн. 24.05.2024 між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» було укладено договір факторингу № 24/05/2024, згідно з умовами якого до ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» перейшло право вимоги за кредитним договором № 4027066 від 02.10.2023, загальна сума заборгованості склала - 24886,50 грн. Рішенням №251124/1 єдиного учасника Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» від 25.11.2024 змінено найменування Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» на нове найменування Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал». Відповідно до п. 1.1 договору факторингу № 24/05/2024: фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступає факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язання за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. Відповідно до умов строк дії п. 1.3 договору № 4027066 строк кредиту 360 днів: з 02.10.2023 по 26.09.2024. Станом на дату укладення договору факторингу від 24.05.2024 № 24/05/2024, строк дії договору № 4027066 від 02.10.2023 не закінчився, тому в межах строку дії договору, укладеного між первісним кредитором та відповідачем, ТОВ «Фінтраст Капітал» у період з 24.05.2024 по 26.09.2024 (125 календарних днів) здійснено нарахування процентів за стандартною процентною ставкою, у сумі 12500,00 грн. Проценти нараховано у межах погодженого строку надання кредиту, зазначеному у п. 1.3 договору № 4027066 від 02.10.2023, а тому заборгованість з нарахованих процентів за користування грошовими коштами підлягає стягненню з відповідача у сумі 19886,50 грн, з яких нараховані проценти первісним кредитором у сумі 19886,50 грн, проценти, нараховані ТОВ «ФК Фінтраст Капітал» у сумі 12500,00 грн. Таким чином, відповідач має заборгованість перед позивачем за договором № 4027066 від 02.10.2023 загальною сумою 37386,50 грн, яка складається з суми заборгованості за тілом кредиту - 5000,00 грн нарахованих процентів первісним кредитором - 19886,50 грн, нараховані позивачем проценти за 125 календарних днів - 12500,00 грн. Враховуючи, що відповідач не виконав свого зобов`язання за кредитними договорами, позивач звернувся до суду із вказаним позовом. Ухвалою судді від 21.04.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрите провадження, розгляд справи визначений за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи. У судове засідання призначене на 22.05.2025, і в подальшій судові засідання представник позивача не з`явився, надавши заяви про розгляд справа за його відсутності, позовні вимоги просив задовольнити. Розгляд справи був відкладений за клопотанням представника відповідача, адвоката Аворнік Л.В. 09.06.2025 представник відповідача подала письмовий відзив на позов із запереченнями проти його задоволення. Доводи представника відповідача полягали у ствердженнях про те, що відповідач [PERSON] не укладала з ТОВ «Лінеура України» кредитного договору, не отримувала від вказаної особи кредитних коштів, і не відкривала карткового рахунку в АТ «Універсалбанк», на який нібито були зараховані кредитні кошти. Представник відповідача посилалась на те, що в матеріалах позовної заяви відсутні докази укладання (підписання власноруч або електронним підписом) відповідачем кредитного договору ані в паперовій, ані в електронній формі. Самий факт зазначення у тексті кредитного договору її персональних даних не може вказувати на укладання нею кредитного договору. Також у тексті кредитного договору зазначені відомості про третю особу - [PERSON] , про якого відповідачу взагалі нічого невідомо. Також представник відповідача стверджувала, що додана до позовної заяви довідка про переказ кредитних коштів за вказівкою ТОВ «Лінеура Україна» на платіжну картку, частина номеру якого прихована, не є документом первинного бухгалтерського обліку і тому не може вважатись належним доказом надання відповідачу кредитних коштів. Відтак, на думку представника позивача, оскільки у ТОВ «Лінеура Україна» не виникало право грошової вимоги до відповідача, у позивача також таке право відсутнє, а тому позові слід відмовити. 13.06.2025 представник позивача, адвокат Столітній М.М., надіслав письмову відповідь на відзив представника відповідача, в якій повністю заперечив проти наведених вище доводів. Зокрема, представник позивача послався на таке. На підтвердження укладання Договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 4027066 від 02.10.2023 з ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА», позивачем було надано електронний доказ в паперовій формі, який було підписано шляхом зазначення одноразового ідентифікатора «K181», який відповідно до вимог чинного законодавства був власноручно введений відповідачем для електронного підпису, у відповідності до вимог частини 6 та 8 статті 11 і статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», що свідчить про те, що відповідач ознайомився та погодився з умовами договору, а тому сторони досягли усіх істотних умов та уклали в належній формі кредитний договір. Відповідач, оформлюючи кредитний договір, заходить на Вебсайт ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» https:/credit7.ua, в тому числі через Мобільний додаток «Credit7», реєструється та створює електронний кабінет, в якому йому надходить текст Кредитного договору та де він має змогу ознайомитись з Правилами, Паспортом споживчого кредиту, інформацією передбаченою частиною 2 статті 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», ліцензією, фінансовим звітом тощо. Таким чином, Відповідач має примірник оригіналу кредитного договору та паспорту споживчого кредиту. Доступ до особистого кабінету клієнта має тільки Відповідач. Відтак, за ствердженням представника позивача, жодних сумнівів в тому, що 02.10.2023 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та відповідачем за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» було досягнуто згоди щодо всіх суттєвих вимог та укладено електронний Договір № 4027066 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, не виникає. Крім того, відповідачем на підтвердження укладення кредитного договору було здійснено оплати на рахунок первісного кредитора, що підтверджується розрахунком заборгованості, який було додано до позовної заяви. На думку представника позивача, самий факт часткового погашення заборгованості свідчить про визнання відповідачем як факту укладення кредитного договору, так і факту наявності невиконаних зобов`язань за ним. Щодо факту зарахування кредитних коштів на вказану відповідачем платіжну картку представник позивача послався на те, що відповідно до п.10 Положення про додаткові вимоги до договорів небанківських фінансових установ про надання коштів у позику (споживчий, фінансовий кредит), затвердженого Постановою Правління НБУ від 03 листопада 2021 року № 113 Договори, умови яких передбачають безготівкове перерахування кредитодавцем коштів у рахунок кредиту на банківський рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача (далі - кредитна операція), з урахуванням вимог пункту 9 розділу ІІ цього Положення, повинні містити номер особистого електронного платіжного засобу 6 споживача - сторони договору, з використанням реквізитів якого кредитодавець здійснює кредитну операцію, у форматі ХХХХ [NUMBER] (перші шість знаків і останні чотири знаки номера електронного платіжного засобу). Крім того, платіжна банківська картка містить захищені та притаманні лише конкретній особі обов`язкові реквізити, які дають змогу ідентифікувати платіжну систему та емітента. Надання Кредитору відомостей щодо захищеного номера банківської карти для здійснення переказу грошових коштів, які відомі лише Відповідачу, свідчить що попередньо (до зарахування коштів), сторонами були узгоджені всі істотні умови договору, в тому числі і спосіб здійснення перерахування кредитних коштів відповідно до умов кредитного договору. З огляду на викладене вище, кредитні кошти Відповідачу перераховувалися за допомогою платіжного провайдера, що має відповідну ліцензію та у спосіб, обумовлений умовами кредитного договору на банківську картку № [NUMBER] . Враховуючи невиконання відповідачем своїх боргових зобов`язань перед первісним кредитором, 24.05.2024 року ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» на підставі Договору факторингу № 24/05/2024 за плату відступило, а ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» набуло право грошової вимоги до Відповідача. (Відповідно до п. 1.3. Договору факторингу № 25/10/2024 від 25.10.2024 року ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» зобов`язується протягом 10 (десяти) робочих днів з дати відступлення права вимоги за договором про споживчий кредит Фактору, повідомити Боржників про відступлення права вимоги та про передачу їх персональних даних Фактору, надати інформацію передбачену чинним законодавством про Фактора, шляхом повідомлення в особистому кабінеті Боржника, та/або відправлення текстового повідомлення (sms - повідомлення) на зазначену в анкеті Боржника електронну адресу та/або телефонний номер. Враховуючи вищезазначене, відповідача належним чином повідомлено про відступлення права вимоги за кредитним договором. Представник відповідача, адвокат Аворник Л.В., в судовому засіданні 18.06.2025 проти задоволення позову заперечувала, пославшись на доводи, викладені у письмовому відзиві на позов. Зокрема, сторона відповідач посилається на те, що [PERSON] жодного кредитного договору з ТОВ «Лінеура Україна» не укладала, жодного рахунку в АТ «Універсалбанк» не відкривала, не є володільцем платіжної картки, на яку посилається позивач, та, відповідно, кредитних коштів не отримувала і не користувалась ними. Відповідач вважає, що стала жертвою шахраїв. Відтак, представник відповідача підтримала клопотання представника позивача щодо витребування доказів і додатково просила витребувати від АТ «Універсалбанк» належним чином завірені копії документів, на підставі яких була ідентифікована особа, на ім`я якої було відкрито рахунок і видано платіжну картку [NUMBER] , в тому числі документа, що посвідчує таку особу, та копію відповідної анкети-заяви про приєднання до умов та правил банківського обслуговування в АТ «Універсалбанк», поданої такою особою. Позивач разом з позовною заявою також подав клопотання про витребування від АТ «Уніаерсалбанк» доказів на підтвердження належності відповідачу платіжної картки [NUMBER] та зарахування на цю картку кредитних коштів. Ухвалою суду від 18.06.2025 вказані клопотання були задоволені. Від Акціонерного товариства «Універсалбанк» були витребувані належним чином завірені копії таких документів: документів на підтвердження факту належності платіжної картки № [NUMBER] [PERSON] , [INFO] (РНОКПП [NUMBER] ); документів на підтвердження факту зарахування коштів 02.10.2023 на платіжну картку № [NUMBER] у сумі 5000 грн., за ініціативою ТОВ «Лінеура Україна» (код ЄДРПОУ 42753492) через платіжного провайдера (платіжну систему) ТОВ "Універсальні платіжні рішення"; документів, на підставі яких була ідентифікована особа, на ім`я якої було відкрито рахунок і видано платіжну картку [NUMBER] , в тому числі документа, що посвідчує таку особу, та відповідної анкети-заяви про приєднання до умов та правил банківського обслуговування в АТ «Універсалбанк», поданої такою особою. 23.06.2025 на виконання вказаної ухвали суду АТ «Універсалбанк» надав копії документів щодо укладення з [PERSON] договору про надання банківських послуг, відкриття рахунку та зарахування коштів на нього: -фотокопію анкети-заяви [PERSON] про укладення договору; -фотокопію паспорта та ідентифікаційного номеру [PERSON] ; -відомості про те, що на імя [PERSON] банком було емітовано платіжну картку № [NUMBER] , що 02.10.2023 на цю картку був зарахований платіж від «IPAY_CREDIT_MC1» на суму 5000,00 грн., однак у банку відсутня інформація про відправника вказаного грошового переказу через проведення платежу не за реквізитами, а через платіжну систему. Представник відповідача, адвокат Аворник Л.В., в судовому засіданні 08.08.2025 заявила клопотання про витребування від АТ «Універсалбанк» додаткових доказів щодо обставин укладення договору з [PERSON] , а саме відомості про те, у який спосіб уповноважений працівник Банку здійснив верифікацію особи [PERSON] (відео-, фотозйомка, селфі клієнта тощо) при відкритті банківського рахунку та емісії платіжної картки № [NUMBER] . В обґрунтування клопотання представник відповідача наполягала на тому, що [PERSON] жодного кредитного договору з ТОВ «Лінеура Україна» не укладала, жодного рахунку в АТ «Універсалбанк» не відкривала, не є володільцем платіжної картки, на яку посилається позивач, та, відповідно, кредитних коштів не отримувала і не користувалась ними. Відповідач вважає, що стала жертвою шахраїв. Витребувана інформація може це підтвердити, оскільки зазвичай під час укладення договору дистанційно працівник банку зобов`язаний ідентифікувати особу клієнта та зробити його фото чи відеозображення. Ухвалою суду від 08.08.2025 клопотання представника відповідача про витребування доказів було задоволене. Водночас, з урахуванням доводів представника відповідача, суд в порядку ч. 7 ст. 81 ЦПК України визнав за необхідне і доцільне з власної ініціативи витребувати й інші докази, що можуть мати істотне значення для розгляду справи, а також визнав обов`язковою участь відповідача [PERSON] в судовому засіданні для надання особистих пояснень. На виконання вказаної ухвали суду 08.09.2025 від АТ «Універсалбанк» надійшла виписка про рух коштів рахунку № [NUMBER] , відкритого на ім`я [PERSON] , доступ до якого здійснюється за допомогою платіжної картки № [NUMBER] , за період з 01.05.2023 по 04.09.2025, а також повторно надано фотокопію анкети-заяви [PERSON] до Договору про надання банківських послуг від 01.05.2023. Разом з цими документами банк надав інформацію про те, що за результатами проведеної ним перевірки було встановлено, що 20.04.2023 [PERSON] зареєструвалась у мобільному застосунку Monobank за фінансовим номером телефону [NUMBER] , а також завантажила до нього власноруч фотокопії перших трьох розворотів свого паспорту громадянина України у паперовому вигляді та довідки про присвоєння ідентифікаційного номеру. Після цього, 01.05.2023 від [PERSON] було прийнято Анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг на точці обслуговування клієнтів за проєктом Monobank за адресою м. Запоріжжя, проспект Соборний, 218, у кредитного посередника - ТОВ «АЛЛО». Цього ж дня уповноважена особа на ім`я [PERSON] провела верифікацію особи [PERSON] , перевірила її документи, зробила її фото з паспортом в руках та фото Анкети-заяви після її підписання клієнтом. При цьому в період після 01.05.2023 не відбувались зміни пристрою та фінансового номеру телефону, за допомогою яких здійснювався вхід до мобільного застосунку Monobank від імені [PERSON] . Також ухвалою від 10.09.2025 суд повторно витребував від АТ «Універсалбанк» оригінал анкети-заяви від 01.05.2023, підписаної від імені [PERSON] . У відповідь на цю ухвалу банк оригіналу вказаного документу не надав, натомість надіслав фотографію [PERSON] з її паспортом у руках, розгорнутим на другому розвороті. В судових засіданнях 10.09.2025 та 05.12.2025 відповідач [PERSON] за її власної згоди була допитана як свідок в порядку ст. 234 ЦПК України, та, будучи повідомленою про кримінальну відповідальність про дачу завідомо неправдивих показань, надала показання про те, що номер телефону мобільного оператора [NUMBER] дійсно належить їй і належав станом на 2023 рік. Цей номер вона не втрачала, не змінювала, як не втрачала і не змінювала мобільний пристрій, до якого була вставлена сім-карта з цим номером. Разом з цим [PERSON] стверджувала, що клієнтом АТ «Універсалбанк» вона не є і ніколи не була, рахунку в цьому банку не відкривала, анкету-заяву від 01.05.2023 не підписувала, користувачем мобільного застосунку Monobank не була і не є, а тому їй не відомо і не зрозуміло, яким чином могло статися так, що на її ім`я та з використанням належного їй мобільного номеру телефону був відкритий рахунок у вказаному банку. Так само [PERSON] як свідок у своїй справі підтвердила, що вона не зверталась до ТОВ «Лінеура України» за отриманням кредитних коштів, кредитного договору з цією особою не укладала, коштів від неї не отримувала. Вважає, що такі дії міг зробити її колишній чоловік, з яким вона розлучилась і залишилась у неприязних стосунках, оскільки певний час її паспорт знаходився у його володінні, а повернув він цей паспорт лише влітку 2023 року. У зв`язку з цим [PERSON] звернулась до поліції із заявою про вчинення кримінального правопорушення. Яким чином у розпорядження АТ «Універсалбанк» могла надійти фотографія [PERSON] з паспортом в руках, а також яким чином без її відома протягом травня-жовтня 2023 року відбувались транзакції по рахунку, відкритому в АТ «Універсалбанк» на її ім`я з використанням належного їй фінансового номеру мобільного телефону, відповідача конкретної і вичерпної відповіді не надала. При цьому [PERSON] стверджувала, що наявний на ній одяг на фотографії нібито від 01.05.2023 не відповідає весняному сезону, що свідчить про те, що вона була зроблена не 01.05.2023. Однак за яких обставин була зроблена ця фотографія, [PERSON] відповіді також не надала. На підтвердження факту звернення відповідача до поліції адвокат Аворнік Л.В. надала копію витягу з ЄРДР про внесення відомостей про кримінальне провадження № 12025087060000391 від 13.11.2025 за фактом звернення [PERSON] із заявою про вчинення кримінального правопорушення з первинною кваліфікацією за ч. 1 ст. 182 КК України. Крім того, 07.01.2026 представник відповідача подала додаткові письмові пояснення по суті справи, де, крім повторного викладення раніше висловлених доводів в обґрунтування заперечень проти позову, послалась на те, що позивачем так і не доведено факт підписання відповідачем кредитного договору за допомогою одноразового ідентифікатора, факт надходження на карту [NUMBER] грошових коштів саме від ТОВ «Лінеура Україна», також що вказана карта є саме тою, яка вказана у довідці про переказ коштів. Крім того, на думку представника відповідача, самий той факт, що кошти у сумі 5000,00 грн., що надійшли 02.10.2023 на вказану платіжну картку, залишились не використаними, вказує на те, що у відповідача не було потреби в укладанні кредитного договору, що у свою чергу підтверджує те, що вона такого договору не укладала. Дослідивши надані сторонами доводи і докази, суд встановив такі обставини. Відповідач [PERSON] з 2022 року і безперервно до часу розгляду цієї справи є користувачем абонентського номера оператора мобільного зв`язку [NUMBER] , що підтверджується її власними показаннями, наданими суду в статусі свідка в порядку ст. 234 ЦПК України. За тими ж показаннями, сім-карту з цим номером відповідач не втрачала і не передавала у користування іншим особам. Не надано суду й доказів заволодіння цією сім-картою та отримання несанкціонованого доступу до нею з боку сторонніх осіб без відома самої [PERSON] . Також відповідач [PERSON] документована паспортом громадянина України серії [NUMBER] , виданим Жовтневим РВ УМВС України в Запорізькій області 28.07.2006 року, і має індивідуальний номер платника податків [NUMBER] , що підтверджується копіями вказаних документів і відповідачем не оспорювалось. 01.05.2023 уповноважена особа на ім`я [PERSON] , діючи від імені та в інтересах АТ «Універсалбанк» у точці обслуговування клієнтів за проєктом Monobank за адресою м. Запоріжжя, проспект Соборний, 218, у приміщенні магазину «Алло», прийняв від [PERSON] . Анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг, зробив фотографію [PERSON] з паспортом в руках, та фотографію Анкети-заяви, підписаною від імені [PERSON] , а також зареєстрував вказані документи у внутрішній електронній базі даних АТ «Універсалбанк», що підтверджується фотокопіями вказаних фотографій і довідками, наданими суду з АТ «Універсалбанк» в порядку витребування доказів. За змістом вказаної Анкети-заяви, [PERSON] вказала номер оператора мобільного зв`язку [NUMBER] як свій власний номер, призначений для використання як фінансовий номер у відносинах з АТ «Універсалбанк», а також просила відкритий їй поточний рахунок у гривні № [NUMBER] . Доказів того, що в період після 01.05.2023 відбувались зміни пристрою та фінансового номеру телефону, за допомогою яких здійснювався вхід до мобільного застосунку Monobank від імені [PERSON] та (або) доступ до вказаного поточного рахунку, суду надано не було. З виписки про рух коштів по поточному рахунку [NUMBER] за період з 01.05.2023 по 04.09.2025 судом встановлено, що для доступу до цього рахунку банком було емітовано платіжну картку № [NUMBER] на ім`я [PERSON] , а в період з 02.05.2023 по 02.10.2023 включно власник вказаного рахунку активно користувався ним, використовуючи кредитні кошти, надані в межах кредитного ліміту, здійснюючи покупки товарів і послуг, поповнюючи рахунок тощо. Останньою транзакцією по вказаному рахунку є зарахування коштів в сумі 5000,00 грн., що сталося 02.10.2023 о 16 год. 29 хв. 19 сек. з деталями операції, позначеними як ««IPAY_CREDIT_MC1». Також судом встановлено, що 02.10.2023 між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] було укладено договір № 4027066 про надання коштів на умовах споживчого кредиту. ТОВ «Лінеура Україна» свої зобов`язання за кредитним договором перед відповідачем виконало та надало їй кредит в сумі 5000,00 грн., шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача. Згідно умов кредитного договору, сума кредиту складає 5000,00 грн., строк дії кредиту 360 днів, з 02.10.2023 по 26.09.2024, стандартна процентна ставка - 2 % в день, знижена процентна ставка - 0,01 % в день, періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів. Факт укладення вказаного Кредитного договору випливає з положень чинного законодавства та дій, вчинених його сторонами. Так, за змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про електрону комерцію» електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електрону комерцію», вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Із зазначеного вбачається, що укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно із пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пунктом 12 частини першої статті 3 Закону). Як випливає з положень самого Кредитного договору, його укладення здійснюється Сторонами за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи (надалі - ІТС) Первісного кредитора, доступ до якої забезпечується Позичальнику через Веб-сайт або Мобільний додаток. Електронна ідентифікація Позичальника здійснюється при вході Позичальника в Особистий кабінет, в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», в тому числі шляхом перевірки Первісним кредитором правильності введення коду, направленого Первісним кредитором на номер мобільного телефону Позичальника, вказаний при вході, та/або шляхом перевірки правильності введення Пароля входу до Особистого кабінету. При цьому Позичальник самостійно і за свій рахунок забезпечує і оплачує технічні, програмні і комунікаційні ресурси, необхідні для організації каналів доступу і підключення до Веб-сайту/ІТС Первісного кредитора. Зокрема, позичальник здійснює оформлення кредиту шляхом заповнення Заявки на отримання кредиту на Сайті Первісного кредитора, обов`язково вказуючи всі дані, зазначені в заявці як обов`язкові для заповнення. Позичальник обирає персональний логін і пароль для входу в Особистий Кабінет. При підписанні документів на телефонний номер Позичальника, направляється повідомлення з одноразовим ідентифікатором у вигляді коду, який Позичальник зобов`язаний ввести на веб-сторінці (далі - «електронний підпис одноразовим ідентифікатором»). Електронний підпис одноразовим ідентифікатором як аналог власноручного підпису є підтвердженням особи Позичальника Заповнюючи Заявку, Позичальник дає свою згоду на передачу Первісному кредитору своїх персональних даних та їх обробку з метою оцінки фінансового стану і його здатності виконати зобов`язання за договором. Приймаючи Заявку до розгляду, Первісний кредитор не приймає на себе зобов`язання надати кредит. У разі прийняття позитивного рішення про видачу кредиту, Первісний кредитор робить Позичальнику в Особистому кабінеті пропозицію укласти електронний договір (оферту) у формі Кредитного договору, який містить усі істотні умови. Позичальник може прийняти (акцептувати) пропозицію укласти Кредитний договір або відмовитися від пропозиції. У випадку готовності Позичальника прийняти пропозицію (оферту), Позичальник натискає кнопку Згоди, після чого Позичальнику надсилається смс-повідомлення з одноразовим ідентифікатором, який Позичальник має ввести у відповідне поле. У момент введення коду на Сайті Первісного кредитора Позичальник направляє Первісному кредитору електронне повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції (оферти) підписане одноразовим ідентифікатором. Після вводу даного коду Кредитний договір вважається підписаним. Тобто, для укладання Кредитного договору необхідно здійснити певну послідовність дій направлених на реальне укладення договору та отримання коштів, нездійснення чи не завершення дії унеможливлює укладення договору. Факт укладання вказаного договору підтверджується: -наявними у самому договорі відомостями про те, що абонентський номер оператора мобільного зв`язку [NUMBER] належить [PERSON] і використовується для контактів з ТОВ «Лінеура Україна», а також що кредит надається у безготівковій формі шляхом перерахування коштів на банківський рахунок клієнта за реквізитами платіжного засобу з № [NUMBER] (п. 2.1); -наявними у договорі відомостями про те, що він був підписаний [PERSON] шляхом використання електронного підпису у виді одноразового ідентифікатора «К181», що сталося 02.10.2023 о 16 год. 27 хв. 40 сек.; - фактом переказу суми кредитних коштів в розмірі 5000,00 грн. на рахунок [PERSON] [NUMBER] в АТ «Універсалбанк», що був здійснений 02.10.2023 о 16 год. 29 хв. 19 сек, тобто через дві хвилини після підписання відповідачем кредитного договору, що підтверджується випискою про рух коштів по вказаному рахунку, довідкою від ТОВ "Універсальні платіжні рішення" від 31.05.2025 № 2579-3105 про підтвердження перерахування коштів з рахунку ТОВ «Лінеура Україна» на платіжні реквізити, відкрита частина яких повністю співпадає з банківськими реквізитами [PERSON] . Відтак, суд приходить до висновку, що відповідач ініціював укладення такого договору, оформивши заявку на сайті первісного кредитора, підписавши договір з використанням одноразового ідентифікатора. Суд також погоджується з доводами позивача про те, що Кредитний договір підписаний Відповідачем за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, а тому укладання між сторонами спірного правочину підтверджено належними та допустимими доказами. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення на мобільний телефон, без здійснення входу на сайт Первісного кредитора за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету Кредитний договір між відповідачем та первісним кредитором не був би укладений. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 статті 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 Цивільного кодексу України, тобто норми про договір позики. На підставі ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч. 1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Частиною 1 статті 1056-1 ЦК України передбачено, що розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозиції, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Згідно ст. ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Боржник, який прострочив зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливості виконання, що випадково настала після прострочення. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання. Згідно зі ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється виключно на засадах змагальності сторін, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору, доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях Судом встановлено, що в подальшому відбулось часткове погашення заборгованості за вказаним кредитним договором шляхом внесення трьох платежів з внесення процентів за користування кредитними коштами, а саме 06.11.2023 - на суму 1188,00 грн., 15.12.2023 - на суму 1237,50 грн. та 06.12.2023 - на суму 1188,00 грн, а всього - на суму 3613,50 грн. Вказаний факт випливає із наданого позивачем розрахунку заборгованості, позивачем не оспорюється, і тому окремому доказуванню не підлягає. Однак в подальшому відповідач належним чином вказаних у кредитному договорі зобов`язань не виконувала. Станом на 24.05.2024 загальна сума заборгованості відповідача за договором № 4027066 від 02.10.2023 складала: тіло кредиту - 5000,00 грн, заборгованість за процентами - 19886,50 грн, загальною сумою - 24886,50 грн. Такий розрахунок узгоджується з умовами кредитного договору і відповідачем не спростований. 24.05.2024 між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» було укладено договір факторингу № 24/05/2024, згідно з умовами якого до ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» перейшло право вимоги за кредитним договором № 4027066 від 02.10.2023, загальна сума заборгованості склала - 24886,50 грн. Рішенням №251124/1 єдиного учасника Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» від 25.11.2024 змінено найменування Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» на нове найменування Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал». Відповідно до п. 1.1 договору факторингу № 24/05/2024: фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступає факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язання за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. Відповідно до умов строк дії п. 1.3 договору № 4027066 строк кредиту 360 днів: з 02.10.2023 по 26.09.2024. Станом на дату укладення договору факторингу від 24.05.2024 № 24/05/2024, строк дії договору № 4027066 від 02.10.2023 не закінчився, тому в межах строку дії договору, укладеного між первісним кредитором та відповідачем, ТОВ «Фінтраст Капітал» у період з 24.05.2024 по 26.09.2024 (125 календарних днів) здійснено нарахування процентів за стандартною процентною ставкою, у сумі 12500,00 грн. Проценти нараховано у межах погодженого строку надання кредиту, зазначеному у п. 1.3 договору № 4027066 від 02.10.2023, а тому заборгованість з нарахованих процентів за користування грошовими коштами підлягає стягненню з відповідача у сумі 19886,50 грн, з яких нараховані проценти первісним кредитором у сумі 19886,50 грн, проценти, нараховані ТОВ «ФК Фінтраст Капітал» у сумі 12500,00 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) Згідно ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. В разі заміни кредитора у зобов`язанні первісний кредитор повністю або у визначеній частині вибуває із зобов`язання, а на його місце приходить новий кредитор. При цьому зміст зобов`язання, тобто обсяг прав та обов`язків його сторін залишається незмінним. Отже, виходячи із загальних правил та положень даної статті, до нового кредитора переходять всі права первісного кредитора. Кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів на суму кредиту у розмірах і в порядку, що встановлені договором. Позичальник зобов`язаний повернути кредитодавцеві відповідну суму коштів у строк та в порядку, встановленому договором. Якщо позичальник не виконав цього зобов`язання, він повинен сплатити пеню (у вигляді процентів) від дня, коли настав строк виконання, до дня повернення коштів кредитодавцеві, незалежно від сплати процентів за умовами договору. Таким чином, ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» набуло статусу кредитора договором № 4027066 від 02.10.2023, а відповідач має заборгованість перед позивачем за загальною сумою 37386,50 грн, яка складається з суми заборгованості за тілом кредиту - 5000,00 грн нарахованих процентів первісним кредитором - 19886,50 грн, нараховані позивачем проценти за 125 календарних днів - 12500,00 грн. Беручи до уваги, що відповідач не сплатив своєчасно позивачу, який є правонаступником первісного кредитора, грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом та відсотками, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором, який відповідачем не спростовується, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Доводи сторони відповідача, надані в обґрунтування заперечень проти позову, суд відхиляє з огляду на таке. Щодо нібито відсутності у відповідача відкритого поточного рахунку в АТ «Універсалбанк». На доказування вказаного ствердження відповідача суду були надані доводи щодо того, що банк не надав оригіналу анкети-заяви від 01.05.2023 з підписом відповідача, що на наявній у справі фотокопії цієї анкети-заяви підпис від імені відповідача не схожий на її підпис в паспорті, що в анкеті-заяві зазначена адреса проживання відповідача ( [ADDRESS] ) не є її справжнім зареєстрованим місцем проживання, що її одяг на фотографії з паспортом в руці не відповідає весняному сезону і тому вона не могла бути зроблена 01.05.2023, і що гроші, які надійшли на рахунок [INFO] , залишились невикористаними. Однак ці доводи і факти як окремо, так і в сукупності не спростовують того факту, що саме [PERSON] ініціювала відкриття на своє ім`я рахунку в АТ «Універсалбанк», оскільки: -за її власними показаннями, з 2022 року і безперервно до часу розгляду цієї справи вона є користувачем абонентського номера оператора мобільного зв`язку [NUMBER] , сім-карту з цим номером вона не втрачала і не передавала у користування іншим особам, доказів заволодіння цією сім-картою та отримання несанкціонованого доступу до нею з боку сторонніх осіб без її відома суду не надала; -за наданими з АТ «Універсалбанк» відомостями, лише за допомогою вказаного фінансового номеру телефону здійснювалось управління рахунком, відкритим на ім`я [PERSON] ; -наявність в розпорядженні АТ «Універсалбанк» фотографії [PERSON] з її паспортом в руках, внесеної до інформаційної системи банку 01.05.2023, встановлює презумпцію того, що саме ця фотографія була зроблена 01.05.2023 уповноваженим представником банку; -на вказаній фотографії помітно, що вона створена не в приміщенні банківської установи, а в приміщенні, схожому на торговельну залу магазину, що узгоджується з відомостями, що надав АТ «Універсалбанк» щодо місця прийняття від [PERSON] анкети-заяви та видачі платіжної картки. Щодо нібито неукладання відповідачем кредитного договору № 4027066 від 02.10.2023. На переконання суду, факт того, що саме [PERSON] підписала вказаний договір в електронній формі шляхом надсилання одноразового ідентифікатора «К181», неспростовно підтверджується тим, що через дві хвилини після цього саме на платіжну картку, номер якої вочевидь був вказаний [PERSON] в п. 2.1 договору, надійшла узгоджена в договорі сума споживчого кредиту в розмірі 5000,00 грн. При цьому [PERSON] , отримавши цю суму, не вживала заходів щодо з`ясування джерела і підстав її надходження, повернення цієї суми як безпідставно отриманої, що також вказує на її обізнаність про те, що це кошти, що надійшли саме за цим договором. Також суд зауважує, що після отримання цих грошових коштів на свій рахунок [PERSON] їх не витратила, а залишила на рахунку, не може свідчити про неукладення кредитного договору та (або) про відсутність у неї наміру скористатись кредитними коштами. Так, з виписки про рух коштів по вказаному вище рахунку, що станом на 02.10.2023 залишок на рахунку був меншим за встановлений банком кредитний ліміт, і раніше, у серпні 2025, на цей рахунок надходили й інші кредитні кошти. Ці факти вказують на те, що метою укладення спірного кредитного договору якраз і було поповнення рахунку для недопущення виникнення заборгованості на ньому. Суд також бере до уваги доводи позивача про те, що самий факт часткового погашення заборгованості також вказує на обізнаність відповідача про існування відповідних кредитних зобов`язань та підстави їх виникнення. Якщо й могли бути підстави для припущення щодо того, що нібито невстановлена особа шахрайським шляхом заволоділа кредитними коштами від імені відповідача без її відома, то уявлення про те, що така невстановлена особа ще й частково погашала заборгованість замість [PERSON] взагалі виходить за межі міркувань розумності і добросовісності. Відповідні показання, надані відповідачем в порядку ст. 234 ЦПК України, суд оцінює критично, оскільки відповідач є заінтересованою у результатах розгляду справи, а її показання прямо суперечать іншим належним і допустимим доказам, що наявні у справі. Згідно зі ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України у разі задоволення позову судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача. За таких обставин, з відповідача на користь позивача, у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, підлягає стягненню сплачена при зверненні до суду з позовом сума судового збору 2422,40 грн. Також, позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу. Згідно зі ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать в тому числі витрати на професійну правничу допомогу. Положенням п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України визначено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Слід відзначити, що витрати на професійну правничу допомогу є видом судових витрат і всі норми процесуального кодексу, які стосуються судових витрат відносяться також до витрат на професійну правничу допомогу. Статтею 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмету доказування у справі. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Витрати повинні бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволені таких вимог. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст.30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). При визначенні суми відшкодування таких витрат суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі "Двойних проти України" (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі "Гімайдуліна і інші проти України" (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі "East/West Alliance Limited" проти України", від 26 лютого 2015 року у справі "Баришевський проти України" (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні Європейського суду з прав людини від 28 листопада 2002 року у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Як вбачається із матеріалів справи, попередній розрахунок витрат на правову допомогу адвоката становить 15000 грн. 00 коп. Так, на підтвердження надання правничої допомоги у визначеному розмірі, до матеріалів справи долучено: копію договору про надання правової допомоги № 10/12-2024 від 10.12.2024, укладеного між ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» та адвокатом Столітнім М.М.; копію ордера на надання правничої (правової) допомоги серії АІ № 1846268, виданого адвокату Столітньому М.М., копію акту прийому-передачі виконаних робіт від 13.03.2025 до договору про надання правової допомоги № 10/12-2024 від 10.12.2024, копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю Серії КС № 9422/10 видане Столітньому М.М.; копію рахунку на оплату за договором № 10/12-2024 від 10.12.2024 на суму 10000 грн. 00 коп. Аналізуючи подані представником позивача докази на підтвердження витрат на правову допомогу адвоката за подання до суду позову ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, суд доходить до висновку, що позивачем доведено, витрати пов`язані з розглядом цієї справи на суму 5800,00 грн. та наявні у матеріалах справи докази доводять реальність та обґрунтованість витрат на правову допомогу на вказану суму, що фактично складається з таких наданих послуг: проведення адвокатом заходів спрямованих на самостійне отримання необхідних письмових доказів у цивільному процесі, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору вартістю 840,00 грн.; складення, оформлення та направлення адвокатських запитів вартістю 840,00 грн; складання позовної заяви про стягнення заборгованості за кредитним договором вартістю 1640 грн., складання та оформлення інших документів (крім процесуальних) - додатків до позовної заяви вартістю 840 грн., та складання й подання письмової відповіді на відзив на позов вартістю 1640 грн. Разом з тим, надання адвокатом послуги щодо надання усної консультації вартістю 440,00 грн; письмової юридичної консультації, складання письмового консультаційного висновку вартістю 840 грн; дослідження наданих клієнтом документів та аналіз фактичних обставин справи вартістю 840 грн; аналіз чинного законодавства, судової практики Верховного Суду, практики судів апеляційної інстанції вартістю 440 грн; підготовка декількох позицій на підставі вивченого питання для ефективного захисту права та інтересів клієнта, узгодження обраної позиції з клієнтом вартістю 840 грн; представництво інтересів клієнта під час здійснення цивільного судочинства за позовною заявою клієнта про стягнення заборгованості за кредитним договором вартістю 1640 грн. не підтверджено матеріалами справи, у зв`язку з чим її стягнення з відповідача є необґрунтованим. Зокрема, представник позивача особистої участі в судових засіданнях не брав. Таким чином, виходячи з виконаних послуг, розміру позовних вимог, складності справи, кількості витрачених годин на надання правової допомоги позивачу, суд приходить до висновку, що розмір витрат, понесених позивачем, на правничу допомогу, який підлягає стягненню з відповідача є обґрунтованим та співмірним зі складністю справи у розмірі 5290,00 грн., вартість яких підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. При цьому сторона відповідача під час розгляду справи не надавала заперечень щодо обґрунтованості заявлених позивачем витрат на оплату професійної правничої допомоги, а також зі своєї сторони не заявляла про такі витрати. Враховуючи вищенаведене,

Outcome: approved