Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-14 00:00:00

30 жовтня 2025 року Орган опіки та піклування в особі виконавчого комітету Городківської сільської ради Тульчинського району Вінницької області, в інтересах малолітньої дитини: [PERSON] звернувся в суд із позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на те, що [PERSON] має малолітню (неповнолітню) доньку [PERSON] , [INFO] . Батько останньої в актовому записі про народження записаний згідно ч. 1 ст. 135 СК України. Згідно наказу Служби від 10.02.2021 року № 2, [PERSON] перебувала на обліку дітей, що опинились у складних життєвих обставинах, у зв`язку з ухиленням матері від виконання своїх батьківських обов`язків. За поданням Служби, 31 жовтня 2022 року, сім`ю [PERSON] , було взято під соціальний супровід соціальним фахівцем КЗ «Центр надання соціальних послуг Городківської сільської ради». 29 січня 2024 року об 11 годині 00 хвилин на адресу Служби з відділення поліції №1 Тульчинського РВП надійшло усне повідомлення про те, що за адресою: [ADDRESS] виникла загроза життю та здоров`ю малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . За результатами виїзду було підтверджено загрозу життю та здоров`я останньої дитина знаходилась в одній кімнаті зі сторонніми чоловіками, які розпивали алкогольні напої та курили, матір дитини [PERSON] спала в іншій кімнаті; дитина мала неохайний вигляд, брудну шкіру та одяг, заплутане та брудне волосся з ознаками тління; будинок в занедбаному стані, порушено всі санітарно-гігієнічні норми, в кімнатах безлад, сморід, пліснява, павутиння, брудні речі та постільна білизна, посуд із залишками зіпсованої їжі, виявлені алкогольні напої. Тому, дитину було негайно відібрано у матері та влаштовано за заявою [PERSON] в її сім`ю згідно наказу Служби від 29.01.2024 року № 2. Дане питання розглядалось на засіданні виконавчого комітету Городківської сільської ради 29 січня 2024 року, де рішенням № 1 було прийнято невідкладно відібрати малолітню [PERSON] , [INFO] у матері без позбавлення її батьківських прав. Рішенням Крижопільського районного суду від 22.03.2024 року було ухвалено про відібрання малолітньої [PERSON] , [INFO] у матері, [PERSON] , [INFO] , без позбавлення її батьківських прав; передачу дитини під опіку органу опіки та піклування Городківської сільської ради та стягнення з матері аліментів на користь доньки. Рішенням виконавчого комітету Городківської сільської ради [PERSON] було надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування та влаштовано на виховання та спільне проживання у прийомну сім`ю [PERSON] та [PERSON] 19 травня 2024 року було здійснено виїзд до сім`ї [PERSON] та обстежено умови проживання. За результатами оцінки потреб даної сім`ї встановлено, що жінка не бажає повертати дитину та співпрацювати із соціальним фахівцем, тому рішенням комісії з питань захисту прав дитини від 05.09.2025 року № 57, надання послуги соціального супроводу сім`ї [PERSON] було завершено. [PERSON] має заборгованість по сплаті аліментів в розмірі 31960,00 гривень. Разом з тим [PERSON] була позбавлена батьківських праві відносно своїх ще трьох неповнолітніх дітей відповідно до рішення Крижопільського районного суду Вінницької області від 04.09.2023 року. Оскільки від [PERSON] до Служби на надходили звернення на рахунок дитини, тому Служба вбачає за доцільне та просить суд позбавити [PERSON] , [INFO] батьківських прав відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Ухвалою Крижопільського районного суду Вінницької області від 06 листопада 2025 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 01 грудня 2025 року підготовче судове засідання було відкладено у зв`язку із неявкою відповідачки. Ухвалою суду від 17 грудня 2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги та просила їх задовільнити з підстав зазначених у позовній заяві. Разом з тим зазначила, що відповідачка уже була позбавлена трьох своїх дітей батьківських прав, однак не зробила висновки для себе, не наладила життя та побут, який би був безпечним для дітей. Не зверталася до суду з поновленням своїх батьківських прав. Донька [PERSON] була відібрана від відповідачки та тимчасово влаштована у прийомну сім`ю. Прийомна сім`я [PERSON] не чинить перешкод у спілкуванні відповідачки із донькою. Для дитини в прийомній сім`ї створені усі необхідні умови для проживання та розвитку дитини. З того часу відповідачка не зверталася до Служби у справах дітей для повернення доньки у сім`ю. Причини, які слугували для відібрання дитини, а саме небезпека для здоров`я дитини, не усунула. Разом з тим не мала бажання співпрацювати із соціальним фахівцем, тому соціальна підтримка даної сім`ї була припинена. Аліменти відповідачка на доньку [PERSON] не сплачує, внаслідок чого утворилась заборгованість. Оскільки влаштування дитини у прийомну сім`ю є тимчасовим заходом, а мати дитини не зверталася із заявами про повернення їх дитини, тому для захисту прав дитини просить позов задовільнити та позбавити відповідачку, [PERSON] , батьківських прав відносно її доньки [PERSON] , [INFO] . Відповідачка в судовому засіданні зазначила, що не хотіла щоб її позбавляли батьківських прав, однак у неї відсутні умови проживання дитини, відсутнє житло. Будинок в якому вона проживає належить її матері, яка не дозволяє їй там робити ремонт. На даний час їй допомагають матеріально її діти, які працюють. У неї є домашнє господарство, від якого вона має дохід. Вона не працевлаштована. На даний час вона не вживає алкогольні напої. Доньку [PERSON] вона відвідує, купляє їй одяг та іграшки. Зауважила, що буде старатися купити своє житло, влаштуватися на роботу, для того, щоб було куди забрати доньку [PERSON] . Біологічний батько доньки помер. В судових дебатах зазначила, що не заперечує проти того, щоб позбавити її батьківських прав, оскільки у неї немає умов для проживання та виховання доньки, однак вона буде вживати всіх заходів для того, щоб покращити умови проживання, їй будуть допомагати її донька, яка працює в Києві та син, який теж працює. Тому вважає, що на даний час доньці у прийомній сім`ї буде краще. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги слід задовольнити, виходячи з наступного. Судом встановлено, що відповідачка [PERSON] є матір`ю малолітньої [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , яке видано повторно 11.06.2024 року Крижопільським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Тульчинському районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ). Відомості про батька дитини в свідоцтві про народження зазначені відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України, що підтверджено Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження № 00022535895 від 04.04.2019 року. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України, ст. 180 Сімейного кодексу України - батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до їх повноліття. Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Відповідно до наказу служби у справах дітей Городківської сільської ради Тульчинського району Вінницької області № 4 від 03.05.2024 року було взято малолітню [PERSON] , [INFO] на первинний облік дітей, які залишились без батьківського піклування, дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування служби у справах дітей Городківської сільської ради. Рішенням № 4 (№50) від 13 травня 2024 року виконавчого комітету Городківської сільської ради Тульчинського району Вінницької області надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування малолітній [PERSON] , [INFO] , на підставі: рішення Крижопільського районного суду Вінницької області від 22.03.2024 року, справа № 134/248/24 про відібрання дитини у матері без позбавлення її батьківських прав та стягнення аліментів, та повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України від 05.04.2024 року № 00044393332. Форма влаштування: сім`я [PERSON] . Згідно Наказу № 181 від 08.08.2024 року Тульчинської районного військової адміністрації Вінницької області було створено прийомну сім`ю на базі родини [PERSON] та [PERSON] та влаштовано малолітніх дітей, позбавлених батьківського піклування, в тому числі і [PERSON] , [INFO] . Відповідно до Рішення № 29 (76) від 14.10.2025 року було затверджено висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно малолітньої [PERSON] , [INFO] . Згідно даного висновку відповідно до наказу Служби у справах дітей Городківської сільської ради від 10.02.2021 року № 2, [PERSON] перебувала на обліку дітей, що опинились у складних життєвих обставинах, у зв`язку з ухиленням матері від виконання своїх батьківських обов`язків; за поданням служби у справах дітей Городківської сільської ради, 31 квітня 2022 року сім`ю [PERSON] було взято під соціальний супровід соціальним фахівцем КЗ «Центр надання соціальних послуг Городківської сільської ради»; працівниками служби у справах дітей та соціальними фахівцями протягом трьох років перебування дитини на обліку, регулярно здійснювалися обстеження умов проживання даної сім`ї, під час відвідування якої було встановлено ухиляння матір`ю дитини від виконання своїх батьківських обов`язків, з матір`ю щоразу проводились профілактичні бесіди про недопущення випадків зловживання алкогольними напоями, просвітницька робота щодо обов`язкового дотримання рекомендацій медичних працівників з приводу здоров`я дитини та попереджено про наслідки безвідповідального батьківства; 29.01.2024 року об 11 година на адресу служби у справах дітей надійшло повідомлення з ВП №1 Тульчинського РВП про те, що за адресою: [ADDRESS] виникла загроза життю та здоров`ю малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] ; за результатами виїзду було встановлено підтвердження загрози життю та здоров`ю [PERSON] , тому дитину було негайно відібрано у матері та влаштовано за заявою [PERSON] в її сім`ю згідно наказу служби у справах дітей від 29.01.2024 року №2; рішенням Крижопільський районний суд Вінницької області від 22.03.2024 року у справі № 134/248/24 ухвалив відібрати малолітню [PERSON] , [INFO] у матері [PERSON] , [INFO] , без позбавлення батьківських прав та передачу дитини під опіку органу опіки та піклування Городківської сільської ради та стягнення з матері аліментів на користь доньки; рішенням виконавчого комітету Городківської сільської ради [PERSON] було надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування; 19 травня 2024 року було здійснено виїзд до сім`ї [PERSON] та встановлено, що [PERSON] не працевлаштувалась та не покращила умови проживання, не створила жодних умов для повноцінного проживання та виховання доньки; за результатами оцінки потреб сім`ї [PERSON] в соціальних послугах встановлено, що жінка не бажає повертати дитину та співпрацювати із соціальним фахівцем, тому надання послуги соціального супроводу сім`ї [PERSON] було завершено. На підставі вищезазначеного служба у справах дітей вбачає за доцільне позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої [PERSON] . Згідно Акту обстеження умов проживання [PERSON] від 19 травня 2025 року встановлено, що будинок старий, відсутня побутова техніка та меблі. [PERSON] не влаштувалась на роботу, не покращила умов проживання. Остання має підсобне господарство, за рахунок якого живе. Відповідно до відповіді із Крижопільського відділу ДВС у Тульчинському районі Вінницької області Хмельницького міжрегіонального управління Міністерства юстиції України згідно виконавчого листа № 134/248/24 про стягнення з [PERSON] аліменти на дочку [PERSON] з 06.02.2024 року аліменти боржником не сплачені. Станом на 01.10.2025 року заборгованість становить 31960,00 грн. Згідно статті 9 Конвенції про права дитини, держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Європейський суд з прав людини зауважив, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (пункт 100 рішення ЄСПЛ від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України»). У відповідності до ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, повинні забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Кожний із батьків зобов`язаний піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, проявляти у відношенні неї батьківське піклування, зобов`язаний виховувати та утримувати дитину до її повноліття. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Пунктом 8 Постанови Кабінету Міністрів України від 24.09.2008 р. «Про питання діяльності органів опіки та піклування, пов`язаної із захистом прав дитини» визначено, що у разі, якщо виникла безпосередня загроза життю або здоров`ю дитини, орган опіки та піклування, якому стало відомо про це, приймає рішення про негайне відібрання дитини у батьків або осіб, які їх замінюють. Згідно ст. 164 ч. 1 п. 2 Сімейного Кодексу України батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання батьківських обов`язків. Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. У рішенні Європейського суду від 18.12.2008 по справі «Савіни проти України» зазначається, що хоча національним органам надається певна свобода розсуду у вирішенні питань щодо встановлення державної опіки над дитиною, вони повинні враховувати, що розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин. Відповідне рішення має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини, і саме держава повинна переконатися в тому, що було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Суд акцентував увагу, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини. Пунктом 8 Постанови Кабінету Міністрів України від 24.09.2008 р. «Про питання діяльності органів опіки та піклування, пов`язаної із захистом прав дитини», якщо протягом року після прийняття судом рішення про відібрання дитини у батьків не усунені причини, які перешкоджали належному вихованню дитини її батьками, служба у справах дітей за місцем проживання дитини, позбавленої батьківського піклування, зобов`язана вжити заходів до позбавлення батьків їх батьківських прав. Оцінивши докази у їх сукупності, судом беззаперечно встановлені обставини, які свідчать про самоусунення відповідачем від виконання батьківських обов`язків щодо малолітньої [PERSON] , [INFO] . Як встановлено судом малолітня дитина була відібрана від матері без позбавлення її батьківських прав та вирішено стягувати аліменти. Дитина [PERSON] була тимчасово влаштована у прийомну сім`ю, по спливу одного року відповідачка не змінила обставини, які стали підставою для відібрання дитини, що і сама підтвердила в судовому засіданні. Після спливу одного року, згідно законодавства потрібно визначати статус дитини, яка була відібрана від матері без позбавлення її батьківських прав та тимчасово влаштована в прийомну сім`ю. Як встановлено в судовому засіданні, відповідачка не зверталася ні до служби у справах дітей, ні до суду про повернення їй дитини Віолетти, та як остання зазначила в судовому засіданні в неї відсутні належні умови для проживання малолітньої дитини. Таким чином, провівши ретельний аналіз обставин справи, суд приходить до висновку, що застосування до відповідача крайніх заходів у виді позбавлення її батьківських прав в даному випадку є доречними і достатніми з урахуванням обсягу наявних доказів, що відповідатиме інтересам дитини та узгоджується з правовими висновками Європейського суду з прав людини, викладеними в п. 48 рішення від 18.12.2008 № 39948/06 у справі «Савіни проти України» та в п. 65 рішення № 46544/99 у справі «Кутцнер проти Німеччини». Як встановлено судом, [PERSON] не належним чином виконує свої батьківські обов`язки, умови проживання дитини доведені до вкрай негативних, в житловому будинку допущена критична антисанітарія, яка загрожує здоров`ю дитини. Оскільки аргументи викладені позивачем на обґрунтування заявленого позову не спростовані в суді та не підтверджено дотримання найкращих інтересів дитини без позбавлення батьківських прав при наявності свідомої бездіяльності відповідача та реального нехтування батьківськими обов`язками, ухилення від виконання батьківських обов`язків, підготовки дитини до дорослого життя, розвитку нахилів дитини та здібностей, враховуючи, що відповідачка маючи реальну можливість виконувати передбачені сімейним законодавством батьківські обов`язки, навмисно ухилилася від їх виконання у відношенні своєї доньки [PERSON] , [INFO] , суд приходить до висновку про доцільність позбавлення відповідачки [PERSON] стосовно [PERSON] , [INFO] батьківських прав. При цьому враховується, що позбавлення особи батьківських прав не тягне невідворотних наслідків, оскільки не позбавляє особу, яка позбавлена батьківських прав, права на спілкування з дитиною і побачення з нею, як це передбачено законом, а також права на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. В судовому засіданні відповідачці судом роз`яснено, що у разі усунення причин, які стали підставою для відібрання дитини, а в подальшому і позбавлення батьківських прав, вона не позбавлена можливості звернутися із відповідною заявою про поновлення її батьківських прав відносно малолітньої доньки [PERSON] . Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору за подачу даного позову до суду на підставі п. 14 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір», а позов задоволено у повному обсязі, тому на підставі ст. 141 ЦПК України з відповідачки на користь держави слід стягнути 2422,40 грн. судового збору. Згідно ч.ч.1-3, 5 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). На підставі викладеного,

Outcome: approved