Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-15 00:00:00

В листопаді 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» звернулося в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позов мотивовано тим, що 08.10.2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» та [PERSON] в електронній формі укладено Договір про відкриття кредитної лінії №1283-9404, відповідно до умов якого кредитодавець надав позичальнику кредит у розмірі 18400 грн. 00 коп. на 300 днів з базовим періодом 14 днів зі сплатою процентів за користування кредитом за зниженою ставкою 1, 20 % в день, стандартною ставкою 1,50 % в день та сплатою комісії за видачу кредиту в розмірі 15 % від суми кредиту. Позикодавець належним чином виконав свої зобов`язання за договором, надавши позичальнику кредитні кошти у порядку, передбаченому умовами договору. Відповідач свої зобов`язання належним чином не виконує, грошові кошти в повному обсязі не повертає, проценти за користування коштами та комісію повністю не сплачує. Станом на 13.10.2025 року заборгованість відповідача перед позивачем становить 92877 грн. 66 коп., із яких прострочена заборгованість за сумою кредиту 18400 грн. 00 коп., прострочена заборгованість за сумою відсотків 74299 грн. 20 коп., прострочена заборгованість за комісією за видачу кредиту 178 грн. 46 коп. Кредитодавцем було прийнято рішення про можливість застосування до позичальника Програми лояльності та частково списано заборгованість за нарахованими процентами та комісією у загальній сумі 10304 грн. 00 коп. Покликаючись на зазначені вище обставини, ТОВ «Укр Кредит Фінанс» просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в сумі 82573 грн. 66 коп., із яких: заборгованість за кредитом - 18400 грн. 00 коп. та заборгованість за процентами 64173 грн. 66 коп., а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 2422 грн. 40 коп. (а.с.1-8). Ухвалою суду від 04.12.2025 року відкрито провадження у справі та призначено її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (а.с.57,58). Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомленим про час та дату розгляду справи (а.с.62), відзиву на позовну заяву чи клопотання про розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін не подав. Дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, встановивши суть спірних правовідносин, що склалися між сторонами, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. За змістом ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 5 ЦПК України передбачено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. За правилами ст.ст. 2, 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Вимоги ст. 264 ЦПК України зобов`язують суд під час ухвалення рішення вирішити чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Звертаючись із позовом до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту і, діючи на засадах змагальності, повинен переконливими, належними та допустимими доказами довести правову та фактичну підставу заявлених ним вимог. Розглядаючи справу, суд має забезпечити сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Судом встановлено, що 08.10.2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» та [PERSON] в електронній формі укладено Договір про відкриття кредитної лінії №1283-9404 (далі Кредитний договір), відповідно до умов якого кредитодавець надав позичальнику кредит у розмірі 18400 грн. 00 коп. на 300 днів з базовим періодом 14 днів зі сплатою процентів за користування кредитом за зниженою ставкою 1, 20 % в день, стандартною ставкою 1,50 % в день та сплатою комісії за видачу кредиту в розмірі 15 % від суми кредиту (а.с.11-17). У довідці ТОВ «Укр Кредит Фінанс» зазначено, що 08.10.2023 року [PERSON] за допомогою платіжної системи PigPay на платіжну картку № [NUMBER] перераховано 18400 грн. 00 коп. (а.с.31). Згідно із розрахунком заборгованості за Кредитним договором заборгованість відповідача станом на 13.10.2025 року перед позивачем становить 92877 грн. 66 коп., із яких прострочена заборгованість за сумою кредиту 18400 грн. 00 коп., прострочена заборгованість за сумою відсотків 74299 грн. 20 коп., прострочена заборгованість за комісією за видачу кредиту 178 грн. 46 коп. (а.с.32-40). Однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків згідно із ч. 2 ст. 11 ЦК України є договори та інші правочини, як узгоджене волевиявлення всіх його учасників (сторін договору). Згідно із частиною 1 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Згідно з частиною 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України). У відповідності до частини 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до абзацу 2 частини 2 статті 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (частина 12 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Договір підписаний відповідачем [PERSON] за допомогою одноразового ідентифікатора А9198, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами кредитного договору. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (частина перша статті 509 ЦК України). За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Абзац 2 ч.2 ст. 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Відповідно до ч.1 ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. За ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1054 ЦК України). Відповідач не надав будь яких доказів погашення кредитної заборгованості, так само як і свого контррозрахунку заборгованості. Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню та із відповідача слід стягнути на користь позивача заборгованість за кредитним договором в загальному розмірі 82573 грн. 66 коп., із яких: заборгованість за кредитом - 18400 грн. 00 коп. та заборгованість за процентами 64173 грн. 66 коп. За змістом ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відтак, із відповідача слід стягнути на користь позивача сплачений за подання позову судовий збір в розмірі 2422 грн. 40 коп.

Outcome: approved