Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-13 00:00:00

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 05.10.2020 року між ТзОВ «Бізнес позика» та [PERSON] укладено Договір №154859-КС-001 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію». 05.10.2020 року [PERSON] прийняв (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладення Договору №154859-КС-001 про надання кредиту, на умовах визначених офертою. ТОВ «Бізнес Позика» направлено [PERSON] через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор G4564 на номер телефону [NUMBER] (що зазначено Позичальником у своїй анкеті в особистому кабінеті), котрий Боржником було введено/відправлено. Таким чином, 05.10.2020 року між ТОВ «Бізнес Позика» та [PERSON] було укладено Договір №154859-КС-001 про надання кредиту, підписаний одноразовим ідентифікатором у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію». ТОВ «Бізнес Позика» свої зобов`язання за Договором кредиту виконало, та надало Позичальнику грошові кошти в розмірі 12000,00 грн. шляхом перерахування на банківську картку Позичальника № [NUMBER] (котрий Позичальником вказано при заповнені анкетних даних в особистому кабінеті), що підтверджується довідкою про видачу коштів (або платіжним дорученням). Боржник свої зобов`язання за Кредитним договором №154859-КС-001 про надання кредиту належним чином не виконав, чим порушив свої зобов`язання, встановлені договором. Відповідач належним чином не виконує свої зобов`язання за Кредитним договором та у нього станом на 15.05.2025 року утворилась заборгованість за Договором №154859-КС-001 про надання кредиту, в розмірі 27815,48 грн, що складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту - 12000,00 грн; суми прострочених платежів по процентах - 15815,48 грн. Враховуючи вищевикладене, просить стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за Договором №154859-КС-001 про надання кредиту від 05.10.2020 року, що становить 27815,48 грн та судові витрати. Представник позивача, будучи належним чином повідомленим про розгляд справи, в судове засідання не з`явився, однак у позовній заяві зазначив про розгляд справи за відсутності представника позивача, щодо винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про розгляд справи, в судове засідання повторно не з`явився, відзиву не подав, а також будь-яких інших клопотань на адресу суду не надходило. Від представника відповідача 14.01.2026 надійшло клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату, проте представник відповідача неодноразово звертався до суду з клопотання про відкладення розгляду справи. 05.12.2025 представнику відповідача в електронному вигляді надіслані матеріали справи, а також повідомлено про дату наступного судового засідання, однак відзиву на позовну заяву на адресу суду не надходило. Відповідно до ч. 2ст. 191 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Отже, враховуючи те, що за клопотанням сторони відповідача розгляд справи неодноразово було відкладено, з метою не затягування строків розгляду справи, суд вважає за можливим вирішити спір за наявними матеріалами справи У відповідності до положень ст.ст.280-284 ЦПК України суд за згодою представника позивача вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних в ній доказів в порядку заочного розгляду. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки учасники процесу в судове засідання не з`явились. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов належить задоволити, з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. За правилами частин 3, 6 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Відповідно до п.12 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» одноразовий ідентифікатор-алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Статтею 639 ЦК України передбачено, що якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Судом встановлено, що 05.10.2020 року між ТзОВ «Бізнес позика» та [PERSON] укладено Договір №154859-КС-001 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію», через особистий кабінет позичальника на сайті кредитора, шляхом обміну електронними повідомленнями, та підписаними у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію». За обумовленими та погодженими на власний розсуд сторонами умовами договору кредитодавець надає позичальнику грошові кошти в розмірі 12000,00 грн на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та комісію за надання кредиту у порядку та на умовах, визначених цим договором та Правилами надання споживчих кредитів товариства. Сторонами визначено наступні умови: загальний розмір наданого кредиту - 12000,00 грн; строк, на який надається кредит - 16 тижнів; термін дії договору до 25.01.2021 року; стандартна процентна ставка в день - 1,16632977% (фіксована). Згідно п.2 Договору протягом строку кредитування процентна ставка за кредитом нараховується на залишок заборгованості по кредиту, наявну на початок календарного дня, за період фактичного користування кредитом. Сторонами в п.3 Договору кредиту погоджено «Графік платежів», відповідно до якого визначено розмір та дату внесення позичальником платежів за період з 19.10.2020 по 25.01.2021. До вказаного договору додані пропозиція (оферта) щодо укладання договору №154859-КС-001 від 05.10.2020, прийняття (акцепт) пропозиції (оферти) від 05.10.2020. При цьому, приймаючи умови договору, відповідач [PERSON] підтвердив, що він ознайомлений з договором, повністю розуміє всі умови, їх зміст, суть, об`єм зобов`язань та погоджується неухильно їх дотримуватися. Судом також встановлено, що позивачем умови укладеного договору виконано та надано [PERSON] грошові кошти в розмірі 12000,00 грн. шляхом перерахування на банківську картку, яка зазначена [PERSON] у Анкеті клієнта, що підтверджується Платіжним дорученням №20844 від 05.10.2020. Відповідач виконував взяті на себе зобов`язання з істотним порушенням умов Договору, що спричинило виникнення заборгованості, яка станом на 15.05.2025 року становить 27815,48 грн, що складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту - 12000,00 грн.; суми прострочених платежів по процентах - 15815,48 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості, наданим позивачем. За змістом висновку Верховного Суду у постанові від 25 січня 2023 року у справі № 209/3103/21 саме на сторону відповідача покладено процесуальний обов`язок спростування розміру заборгованості, заявленого стороною позивача. Відповідачем наведений розрахунок не заперечено, власного не проведено, доказів його неправильності не надано. З огляду на таке у суду немає підстав сумніватися у обґрунтованості розрахунків, які беруться до уваги як розмір наявної заборгованості перед позивачем. Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства у встановлений строк. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Частиною 1 ст. 1054 ЦК України встановлено що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що внаслідок невиконання умов договору відповідачем, були порушені права позивача, як кредитодавця. Відтак, оцінюючі представлені позивачем докази та наведені аргументи, суд приходить до висновку, що позов є підставним та підлягає до задоволення в повному обсязі. Крім того, в силу дії ст.141 ЦПК України, з відповідача слід стягнути в користь позивача судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в розмірі 2422,40 грн.

Outcome: approved