Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-14 00:00:00

У листопаді 2025 року до суду звернулась [PERSON] з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позов обґрунтувала тим, що вони з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі з 30.08.2009 року. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Шлюбні відносини між ними припинені з листопада 2021 року по причині різних характерів, поглядів на життя, на вирішення сімейно-побутових проблем, у сім`ї виникали сварки, суперечки, внаслідок чого були втрачені почуття любові та поваги один до одного. Питання щодо поділу майна на даний час відсутнє. Ухвалою судді від 04.11.2025 року відкрито спрощене позовне провадження у справі. Позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила позов задовольнити, шлюб між сторонами розірвати, розгляд справи проводити без її участі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про день, час, місце слухання справи був належним чином повідомлена поштою, причини неявки суду не повідомив, відзив на позов суду не подав. Суд, вивчивши матеріали справи, встановив такі фактичні обставини справи: Сторони у справі зареєстрували шлюб 30 серпня 2009 року у Крюківському відділі реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області, актовий запис № 337. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Шлюбні відносини між ними припинені з листопада 2021 року по причині різних характерів, поглядів на життя, на вирішення сімейно-побутових проблем, у сім`ї виникали сварки, суперечки, внаслідок чого були втрачені почуття любові та поваги один до одного. Питання щодо поділу майна на даний час відсутнє. Вирішуючи спір, суд виходить з такого: Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя, збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу прізвище [PERSON] необхідно залишити прізвище « [PERSON] ». Відповідно до ч. 1, п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Позивач просила не стягувати з відповідача сплачений нею судовий збір. На підставі вищевикладеного, відповідно до статей 263-265 ЦПК України, суд,

Outcome: approved