Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-15 00:00:00

В січні 2025 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, в обґрунтування якого посилався та те, що 01.12.2021 між [PERSON] та АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО», правонаступником якого є ТОВ «САНФОРД КАПІТАЛ», а також ПрАТ «УАСК АСКА-ЖИТТЯ» укладено договір кредиту та страхування № 22032000549945, за яким відповідач отримала кредит у сумі 37200 грн., включаючи витрати на страховий платіж у сумі 7200 грн., на умовах строковості, зворотності, платності. Відповідач належним чином зобов`язання по поверненню коштів не виконує. Позивач просить стягнути заборгованість по кредиту в сумі 70676,06 грн. та судові витрати. Ухвалою суду від 23.05.2025 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, призначено судове засідання. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином, причини неявки суду невідомі. Відзиву на позов та доказів на спростування доводів позивача до суду не надала. Відповідно до ч. 2 ст. 191 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. У зв`язку з повторною неявкою в судове засідання належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання відповідача, який не повідомив про причини неявки та не подав відзив відповідно до статті 280 ЦПК України, суд за згодою позивача вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Сторони в судове засідання не з`явилися, тому відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Частиною четвертою статті 268 ЦПК України передбачено, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення. Згідно ч. 6 ст. 259 ЦПК України у виняткових випадках залежно від складності справи складання повного рішення (постанови) суду може бути відкладено на строк не більш як на десять днів, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження - не більш як на п`ять днів з дня закінчення розгляду справи. Згідно ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення судом судового рішення в даній справі, призначеній до розгляду на 12.01.2026, є дата складення повного судового рішення 16.01.2026. Судом встановлено, що 01.12.2021 між АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» (надалі - банк/кредитодавець) в особі уповноваженого працівника, з однієї сторони, та ПрАТ «УАСК АСКА-ЖИТТЯ» (надалі - страховий агент) в особі уповноваженого представника з другої сторони, та [PERSON] (надалі-позичальник/споживач/страхувальник/застрахована особа), з третьої сторони, було укладено договір кредиту та страхування № 22032000549945. Згідно умов вищевказаного договору, банк відкрив рахунок та надав позичальнику кредит у розмірі 37200 грн. строком на 24 місяці з фіксованою річною процентною ставкою, яка становить 0,001% (п. 1.1 договору), на прострочену заборгованість за кредитом 56,0% річних. Дата повернення кредиту 01.12.2023. Повернення заборгованості за договором здійснюється через рахунок, відкритий у банку, відповідно до порядку повернення кредиту, викладеного в паспорті споживчого кредиту згідно додатку №1 до даного договору (п. 1.4. договору). Банк надає кредит позичальнику для власних потреб шляхом переказу коштів у розмірі 37200 грн. на рахунок позичальника, який відкритий в АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО», а позичальник доручає банку оплатити страховий внесок за рахунок кредиту в розмірі 7200 грн. згідно з умовами Договору добровільного страхування життя, укладеного відповідно до п. 2 цього договору. Спосіб оплати - переказ коштів на рахунок ПрАТ «УАСК АСКА-ЖИТТЯ» в АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» через транзитний рахунок, відкритий в АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» (п. 1.4 договору). Нанесенням власноручного підпису під цим договором страхувальник (застрахована особа) акцептує оферту ПрАТ «УАСК АСКА-ЖИТТЯ», від імені якого діє страховий агент, та укладає договір добровільного страхування життя № 22032000549945 для клієнтів АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО», який є договором приєднання (п. 4 договору). Нанесенням власноручного підпису під цим договором, позичальник, зокрема погодився з тим, що УДБО, Тарифи та Паспорт споживчого кредиту є невід`ємними складовими договору кредиту та страхування № 22032000549945 та зобов`язався виконувати їх умови (п. 3 договору). З матеріалів справи вбачається, що сторонами було досягнуто усіх істотних умов договору кредиту та страхування № 22032000549945, що підтверджується їх власноручними підписами в графах «Банк; Страховий агент; позичальник/страхувальник». Окрім того, вищевказаний договір є чинним та ніким не оспорювався. Цього ж дня між Банком і [PERSON] було підписано паспорт споживчого кредиту, який є додатком №1 до договору кредиту та страхування № 22032000549945 від 01.12.2021. 01.12.2021 АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» перерахував кредитні кошти на рахунок позичальника відповідно до умов договору та сплатив страховий внесок, що підтверджується випискою за рахунком. 11.04.2024 між АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» і ТОВ «САНФОРД КАПІТАЛ» було укладено договір факторингу № 11/04/24, відповідно до умов якого АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» відступило за плату, а ТОВ «САНФОРД КАПІТАЛ» набуло права вимоги до позичальників, зазначених у реєстрі боржників. Відповідно до витягу з реєстру боржників №1 до договору факторингу №11/04/24 від 11.04.2024 ТОВ «САНФОРД КАПІТАЛ» набуло право грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 22032000549945 від 01.12.2021. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Відповідно до ч.1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до п.1ч.1ст.512 ЦК України, кредитору зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 526, ч. 1 ст. 527 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до ч. 1ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. З положень п.1-1 ч.1 ст.1 Закону України «Про споживче кредитування» вбачається, що договір про споживчий кредит - вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Частиною першою статті 638 ЦК України, встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов кредитного договору та Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору (ч. 4 ст. 631 ЦК України). З огляду на досліджені письмові докази судом встановлено, що первісний кредитор належним чином виконав свої зобов`язання за кредитним договором, також судом встановлено, що відповідач допустив порушення умов договору, грошові кошти у визначений строк не повернув, порушив графік погашення заборгованості. Оскільки доказів сплати боргу відповідачем не надано, а також визнання відповідачем позовних вимог, суд, у відповідності до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, висновує, що позовні вимоги щодо стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором підлягають задоволенню. Отже, з [PERSON] на користь ТОВ «САНФОРД КАПІТАЛ» необхідно стягнути 70676,06 грн. з яких: 35708,06 грн. заборгованість за простроченим кредитом, 34968 грн. залишок прострочених комісій. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд зважає на наступне. Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При поданні позову позивачем сплачено судовий збір в сумі 2422,40 грн., який у зв`язку із задоволенням позову підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача. Згідно з частинами першою, третьою статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з частинами першою-шостою статті 137ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 141ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача, у разі часткового задоволення - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до частини третьої статті 141ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Частиною восьмою статті 141ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. При визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності). Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 та частина восьма статті 141 ЦПК України). Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постановах від 03.10.2019 року у справі № 922/445/19, від 22.01.2021 року у справі № 925/1137/19, Верховним Судом у постановах від 03.02.2021 року у справі №554/2586/16-ц, від 17.02.2021 року у справі № 753/1203/18. На підтвердження витрат на правничу допомогу надано: копію договору про надання правничої допомоги від 01.04.2024, укладеного між ТОВ «САНФОРД КАПІТАЛ» та АО «АЛЬЯНС ДЛС»; акт від 16.12.2024 на загальну суму 7 200,00 грн. Відповідач не заявляв клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу. Разом з тим, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial