Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-14 00:00:00

Представник ТОВ «Споживчий центр» звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 14.05.2025-100001544 від 14.05.2025 у розмірі 8977 грн. 50 коп., а також судові витрати. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 14.05.2025 між ТОВ «Споживчий центр» і [PERSON] укладено Кредитний договір № 14.05.2025-100001544 (далі Договір). Відповідно до умов Договору позичальнику надано кредит у розмірі 4500 грн., що підтверджується квитанцією про видачу коштів від 14.05.2025, на строк визначений в заявці. Кредит надано на наступних умовах: строк на який надається кредит 168 днів з дати його надання; дата повернення 28.10.2025; продовження строку договору не передбачено; процентна ставка 1% в день, фіксована; комісія, пов`язана з наданням кредиту 5% від суми, що становить 225 грн.; комісія за обслуговування кредитної заборгованості 225 грн. у кожному з трьох чергових періодів, наступних за першим черговим періодом; проценти розраховуються шляхом множення всієї суми кредиту на кількість днів користування кредитом та на процентну ставку; спосіб надання позичальнику коштів перерахування на рахунок споживача [NUMBER] . Позивач свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, надавши кредитні кошти в розпорядження відповідача, в свою чергу відповідач свої зобов`язання за Договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим утворилася заборгованість у розмірі 8977,50 грн., що складається з заборгованості по тілу кредиту в розмірі 4500,00 грн., процентам в розмірі 4095,00 грн., комісії в розмірі 225,00 грн., неустойки в розмірі 157,50 грн. Представник позивача подала до суду відзив та просить відмовити у задоволенні позовних вимог і закрити провадження у справі. В обґрунтування зазначає, що даний Договір не містить ознаки Кредитного договору, так як датою укладення договору є дата його підписання, а спірний Договір не містить підпису відповідача. Відповідачем здійснені заходи, спрямовані на визнання наявності боргу, а саме: проведені оплати 20.06.2025 на суму 3300 грн. та 01.07.2025 на суму 1327,50. В свою чергу позивач просить стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 8977,50 грн., однак наданий позивачем розрахунок заборгованості не є підставою для стягнення відповідних сум та не може слугувати доказом безспірності розміру грошових вимог позивача до відповідача. Також, позивачем не надано первинних бухгалтерських документів відносно видачі кредиту та його часткового погашення. Зазначає, що позовна заява подана з порушенням вимог ЦПК України, а саме не зазначено відомості про вжиття заходів врегулювання спору та відсутні докази направлення досудових вимог. Згідно відповіді на відзив представник позивача наголошує на тому, що відповідач не надав жодного належного доказу, який спростував би предмет доказування на підтвердження не укладення та не виконання умов кредитного договору. Кредитний договір укладено в електронній формі, що відповідно до норм чинного законодавства прирівнюється до письмової. Документи підписані за допомогою одноразового ідентифікатора. Видача кредитних коштів підтверджується квитанцією від 14.05.2025 на номер карти, зазначений відповідачем при оформленні заявки. Відповідач, заперечуючи факт отримання грошових коштів, не надав виписку з банку про наявні чи відсутні банківські рахунки, інформацію про рух коштів за спірний період по спірним рахункам. Позивач не є банківською установою, а має статус фінансової установи, тому наданий розрахунок є належним та допустимим доказом заборгованості та її розміру. Відповідач заперечує вірність розрахунку, однак не зробив власного. Ухвалою Волочиського районного суду Хмельницької області від 09 грудня 2025 року позовна заява прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі, справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Від представника позивача та відповідача клопотань про проведення судового засідання не надходило. Оскільки особи, які беруть участь у справі в судове засідання не викликалися, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини, дійшов наступного висновку. Згідно ст.ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися у встановлений зобов`язанням строк, належним чином відповідно до умов договору, вимог закону, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Статтею 1054 ЦК передбачено, що кредит надається на умовах встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно положень ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно ст.ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Згідно ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. 14.05.2025 між ТОВ «Споживчий центр» і [PERSON] укладено Кредитний договір № 14.05.2025-100001544 (далі Договір). Відповідно до відповіді позичальника про прийняття пропозиції, що є частиною кредитного договору сума кредиту 4500,00 грн.; строк на який надається кредит 168 днів з дати його надання, дата повернення кредиту 28.10.2025; процентна ставка фіксована незмінна у розмірі 1 % за 1 день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається кредит; комісія, пов`язана з наданням кредиту 5% від суми кредиту та дорівнює 225,00 грн. нараховується в день видачі кредиту; комісія за обслуговування кредитної заборгованості 225,00 грн. у кожному з 3 чергових періодів наступних за першим черговим періодом, сплачується згідно графіку платежів. Реквізити належного позичальнику електронного платіжного засобу для перерахування коштів позичальнику за даним та наступними договорами: 5168-74ХХ-ХХХХ-4665. Згідно п. 13. Договору проценти розраховуються шляхом множення всієї суми кредиту/залишку кредиту на кількість днів користування кредитом/залишком кредиту та на процентну ставку, яка застосовується у відповідному періоді. Згідно п. 18. Договору розмір процентів відповідно до ст. 625 ЦК України становить 547,5% річних. Щодо твердження представника відповідача про те, що спірний Договір не містить підпису відповідача, суд зазначає наступне. Згідно ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Вказаний договір підписано одноразовим ідентифікатором Е835, що відправлений на номер телефону [NUMBER] , що вказаний у контактних даних позичальника. Відповідно до ч. 2 ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Дані висновки узгоджуються з позицією ВС в постанові від 14.06.2022 у справах № 732/670/19. Таким чином, Договір є укладеним у відповідності до вимог законодавства. До того ж, представник відповідача у відзиві на позов зазначив про часткове погашення відповідачем заборгованості (20.06.2025 на суму 3300 грн. та 01.07.2025 на суму 1327 грн. 50 коп.), що також підтверджується доказами, які додані представником позивача до відповіді на відзив. ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» свої зобов`язання за Договором виконало в повному обсязі, що підтверджується квитанцією IPAY.UA № 1-2011 від 20.11.2025 про переказ коштів 14.05.2025 на суму 4500,00 грн. на картку № [NUMBER] (переказ здійснено через ТОВ «Універсальні платіжні рішення» на підставі Договору про надання послуг з переказу коштів № ФК-П-2024/01-2 від 04.01.2024). Згідно з наданою довідкою-розрахунком, заборгованість [PERSON] за Договором складає в сумі 8820,00 грн., що складається з заборгованості по тілу кредиту в розмірі 4500,00 грн., процентам в розмірі 4095,00 грн., комісія за обслуговування в розмірі 225,00 грн. Щодо вимог про стягнення з відповідача неустойки в сумі 157,50 грн., суд зазначає наступне. Відповідно до п. 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року на території України з 24 лютого 2022 року строком на 90 днів введено воєнний стан, який неодноразово продовжувався та діє на теперішній час, а Договір укладено 14.05.2025, тобто після введення воєнного стану. Враховуючи викладене, заявлені вимоги про стягнення з відповідача неустойки в розмірі 157,50 грн. не підлягають задоволенню. Як зазначає позивач у позові, кредитор, надавши обумовлені договором кошти, свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, натомість [PERSON] взяті на себе зобов`язання належним чином не виконав, у зв`язку з чим наявна заборгованість за Договором в розмірі 8820,00 грн. Таким чином, внаслідок неналежного виконання зобов`язань за кредитним договором [PERSON] порушив обумовлені договором строк і порядок повернення суми кредиту, а також визначені діючим цивільним законодавством України вимоги до виконання зобов`язань, у зв`язку з чим позовні вимоги про стягнення з нього суми заборгованості у розмірі 8820,00 грн. ґрунтуються на законі, отже підлягають задоволенню. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесені ним витрати по сплаті судового збору в сумі 2379,90 грн. пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial