Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, в обґрунтування якого посилається на те, що 22.12.2017 р. [PERSON] отримала кредит зі сплатою відсотків за користування кредитом на суму залишку. У зв`язку з тим, що вона не виконує зобов`язання щодо повернення коштів належним чином, утворилася заборгованість станом на 14.10.2025 р. в розмірі 7697,74 грн., яку позивач просив стягнути з відповідача. Ухвалою судді від 05.11.2025 р. у справі відкрито спрощене провадження. Відповідач відзиву не надав, поштове повідомлення надсилалося за його зареєстрованим місцем проживання, та повернулося з відміткою « адресат відсутній за вказаною адресою», вважається вручене належним чином. Суд, дослідивши та оцінивши докази, представлені в матеріалах справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У відповідності до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За умовами ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Відповідно до ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та у встановлені договором строки. Одностороння відмова від зобов`язань або одностороння зміна умов договору не допускається. Судом встановлено, що 22.12.2017 між позивачем та відповідачем укладений кредитний договір № IS КР 1089209 B1 за яким Банк надав позичальнику кредитну лінію на суму 14200,00 грн., а позичальник зобов`язалася повернути кредитні кошти згідно Графіку повернення не пізніше 17.12.2018 р. та сплатити проценти за користування кредитом у розмірі 39,99% річних (орієнтовна реальна річна процентна ставка 57.68%). За вказаним договором ПАТ АБ «Південний» свої зобов`язання виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, згідно з умовами договору. Натомість відповідач свої зобов`язання не виконував, не повернув банку в повному обсязі грошові кошти та згідно розрахунку, станом на 14.10.2025, відповідач має за Кредитним договором заборгованість в розмірі 7697,74 гривень з яких: заборгованість за тілом кредиту 4187,53 гривень, заборгованість за процентами 3510,21 гривень. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти, крім того згідно зі ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно ст.629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. У відповідності до ч.1 ст.611 ЦК України, у разі невиконання зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. З огляду на наведене вище, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення заборгованості підлягають задоволенню. Вирішуючи питання щодо відшкодування судових витрат суд вважає за необхідне зазначити наступне. Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу (п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України). Згідно положень ч.1 ст.137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до ч.2 ст.137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. При вирішенні питання про розподіл судових витрат судом встановлено, що вказані витрати понесені позивачем у зв`язку із розглядом зазначеної справи, враховано обґрунтованість та пропорційність розміру судових витрат до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін. Як вбачається з матеріалів справи, витрати позивача на професійну правничу допомогу складають 1000 (три тисячі) гривень, що підтверджується Актом прийому-передачі виконаних робіт. Також, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір пропорційно задоволеним вимогам . На підставі викладеного,

Outcome: approved