Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду і свої позовні вимоги мотивує тим, що між позивачем і відповідачем укладено кредитні договори 30.06.2020 р. № 1001624373301, за яким позичальнику видано кредит у сумі 40000 грн.; 12.11.2020 р., № 2001730527301, за яким позичальнику видано кредит у сумі 25000 грн.; 15.02.2021 р., № 1001816168301, за яким позичальнику видано кредит у сумі 15000 грн. Відповідач не виконує свої кредитні зобов`язання належним чином довготривалий строк. Заборгованість відповідача перед позивачем станом на 03.03.2025 р., склала: 1) по кредитному договору від 30.06.2020 р. № 1001624373301 40985,18 грн., з яких: 20231,04 грн. заборгованість за кредитом; 6,14 грн. - заборгованість процентами; 20748 грн. заборгованість за комісією; 2) по кредитному договору від 12.11.2020 р. № 2001730527301 38137,83 грн., з яких: 24997,53 грн. - заборгованість за кредитом; 13140,3 грн. - заборгованість процентами; 3) по кредитному договору від 15.02.2021 р. № 1001816168301 18318,86 грн., з яких: 10243,81 грн. заборгованість за кредитом; 2,05 грн. - заборгованість процентами; 8073 грн. - заборгованість за комісією. Тобто загальна сума заборгованості по вищевказаним кредитним договорам стан на 03.03.2025 р. склала 97441,87 грн. Позивач направив письмові вимоги (повідомлення) відповідачу на адресу місця проживання, яку він зазначив у анкеті на отримання кредиту, однак у наданий строк заборгованість відповідачем погашена не була. Просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість у сумі 97441 грн. 87 коп. та понесені судові витрати у розмірі 2422 грн. 40 коп. У судове засідання сторони не з`явилися. Представник позивача АТ «Перший Український міжнародний банк» - Анохіна О.О. при зверненні до суду з позовом просила розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, та не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Від представника відповідача адвоката Яресько Т.В., до суду надійшов відзив на позовну заяву в якому зазначено, що відповідач вважає, що позов може бути задоволений виключно частково, оскільки позовні вимоги не відповідають фактичним обставинам справи, нормам чинного законодавства України та сталій судовій практиці. Відповідач вважає, що комісія, яка стягувалась АТ «ПУМБ» з відповідача, є нікчемною, та не може бути стягнута, з наступних підстав. Згідно п. 4 Кредитного договору від 30.06.2020 № 1001624373301, розмір комісії за обслуговування кредитної заборгованості становить 3,99%, яка відповідно до Графіку платежів складає 1596,00 грн. щомісяця. За Кредитним договором від 30.06.2020 № 1001624373301 позивач стягує з відповідача 20748,00 грн. комісії. Згідно Кредитного договору від 15.02.2021 №1001816168301, розмір комісії за обслуговування кредитної заборгованості становить 2,99%, яка відповідно до Графіку платежів складає 448,50 грн. щомісяця. За Кредитним договором від 15.02.2021 № 1001816168301 позивач стягує з відповідача 8073,00 грн. комісії. При цьому в укладених сторонами кредитних договорах не зазначено переліку додаткових та супутніх банківських послуг АТ «ПУМБ», які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються позичальнику та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту, а також відсутні докази надання таких послуг відповідачу. Ураховуючи, що банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні оспорюваного кредитного договору, то положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісяця сплачувати комісію за обслуговування кредитної заборгованості є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Таким чином, загальна заборгованість за даним позовом, яку визнає відповідач становить: за Кредитним договором від 30.06.2020 р. № 1001624373301 - 2676,05 грн.; за Кредитним договором від 15.02.2021 р. № 1001816168301 - 7553,44 грн.; за Кредитним договором від 12.11.2020 р. № 2001730527301 - 38137,83 грн. що разом становить заборгованість у розмірі 48367,32 грн. Суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін на підставі наявних доказів. Дослідивши докази по справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що 30.06.2020 р., відповідачем [PERSON] була підписана Заява № 1001624373301, за яким позичальнику було видано кредит в сумі 40000 грн. Вказане також підтверджується копією Паспорту споживчого кредиту. Стандартна процентна ставка фіксована, 0,01% річних. Щомісячна комісія за обслуговування кредиту 3,99% від суми кредиту, яка видана на загальні споживчі цілі. 12.11.2020 р., відповідачем [PERSON] була підписана Заява № 2001730527301, за яким позичальнику було видано кредит в сумі 20000 грн. Вказане також підтверджується копією Паспорту споживчого кредиту. Стандартна процентна ставка фіксована, 47,88% річних. Комісії за обслуговування кредиту не передбачено цим договором. Згодом сума наданого кредиту була збільшена до 25000 грн., що підтверджується довідкою про збільшення кредитного ліміту. 15.02.2021 р., відповідачем [PERSON] була підписана Заява № 1001816168301, за яким позичальнику було видано кредит в сумі 15000 грн. Вказане також підтверджується копією Паспорту споживчого кредиту. Стандартна процентна ставка фіксована, 0,01% річних. Щомісячна комісія за обслуговування кредиту 2,99% від суми кредиту, яка видана на загальні споживчі цілі. Відповідач користувався кредитними коштами, але договірні зобов`язання перед позивачем не виконав, допустивши прострочення сплати платежів. Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором № 1001624373301 від 30.06.2020 року станом на 03.03.2025 року, заборгованість за сумою кредиту складає 20231,04 грн., за процентами 6,14 грн.; за комісією 20748 грн., а всього 40985,18 грн. Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором № 2001730527301 від 12.11.2020 року станом на 03.03.2025 року, заборгованість за сумою кредиту 24997 грн. 53 коп., за відсотками 13140,3 грн., а всього разом 38137 грн. 83 коп. Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором № 1001816168301 від 15.02.2021 року станом на 03.03.2025 року, заборгованість за сумою кредиту 10243,81 грн, за відсотками 2,05 грн., за комісією 8073 грн., а всього разом 18318,86 грн. Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами, а в ч. 1ст. 625 ЦК України зазначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Статтею 612 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Відповідно до пункту 4 частини першоїстатті 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту. До загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо (частина друга статті 8 Закону України «Про споживче кредитування»). На виконання вимог, у тому числі, пункту 4 частини першої статті 1 та частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» Правління Національного банку України постановою від 08 червня 2017 року №49затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі «Правила про споживчий кредит»). Цією ж постановою визнано такою, що втратила чинність постанову Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року №168 «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту». Відповідно до пункту 5 Правил про споживчий кредит банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит,- щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил. Банк має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (пункт 8 Правил про споживчий кредит). Згідно з додатком 1 до Правил про споживчий кредит загальні витрати за споживчим кредитом, тобто витрати споживача, уключаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), які сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту. Правила про споживчий кредит розроблені й затверджені на виконання вимог Закону України «Про споживче кредитування» та підтверджують правомірність дій банку щодо встановлення у договорі споживчого кредиту комісії за обслуговування кредитної заборгованості. Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації. Відповідно до частин першої та другої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. Відповідно до частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування»(10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої ст.11, частини п`ятої ст.12 Закону України «Про споживче кредитування». Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові Великої Палати від 13 липня 2022 року у справі №194/1387/19 (провадження №14-44цс21). Відповідно до Заяви № 1001624373301 від 30.06.2020 р., та Паспорту споживчого кредиту сторонами встановлено комісію за обслуговування кредиту в розмірі 3,99% у місяць від загальної суми позики. Відповідно до Заяви № 1001816168301 від 15.02.2021 р., та Паспорту споживчого кредиту сторонами встановлено комісію за обслуговування кредиту в розмірі 2,99% у місяць від загальної суми позики. Однак, розмір комісії за обслуговування кредитної заборгованості встановлено без уточнення найменування конкретних послуг та систематичності запиту споживачем інформації щодо обслуговування кредитної заборгованості. При цьому, з тексту позовної заяви взагалі не випливає і зміст вказаної послуги, і обґрунтованість встановлення плати за її надання відповідно до Закону України «Про споживче кредитування». Умови вищевказаних Договорів не містять розмежування платних та безоплатних послуг, як і не містять найменування цих послуг, а значить передбачають виключно платні послуги стосовно обслуговування кредиту в тому числі, слід розуміти, і послуги на вимогу споживача не частіше одного разу на місяць повідомляти йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надання виписки з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформації про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншої інформації, що суперечить вимогам частин першої та другої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування», за яким надання таких послуг передбачено безоплатно. Частиною першою, другою статті 228 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним. Враховуючи те, що позичальнику встановлено щомісячну плату за послуги, які за законом повинні надаватись безоплатно, суд дійшов висновку про те, що положення щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за управління (обслуговування) кредиту щомісячно в терміни та у розмірах, визначених в кредитному договорі, є нікчемними. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що в задоволенні вимог позивача про стягнення з відповідача комісії за кредитним договором № 1001624373301 від 30.06.2020 року у розмірі 20748 грн., та за кредитним договором № 1001816168301 від 15.02.2021 року у розмірі 8073 грн., слід відмовити. У відповідності до ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі невиконання зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Доказів на спростування отримання кредитних коштів у розмірі, зазначеному в розрахунку банку, відповідач суду не надав. Однак, судом встановлено, що при підписанні договору про надання кредиту сторони погодили умови надання всіх послуг, зокрема, строк кредитування, плату за кредит, порядок погашення кредиту, відповідальність. У зв`язку з наведеним, суд дійшов висновку про часткове порушення прав позивача, за захистом яких мало місце звернення до суду. Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги підлягають задоволенню частково: - за кредитним договором № 1001624373301 від 30.06.2020 року в розмірі 20237 грн. 18 коп., з яких: заборгованість за сумою кредиту складає 20231 грн. 04 коп., за процентами 6 грн. 14 коп.; - за кредитним договором № 1001816168301 від 15.02.2021 року в розмірі 10245 грн. 86 коп., з яких: заборгованість за сумою кредиту 10243 грн. 81 коп., за відсотками 2 грн. 05 коп. На підставі вищенаведеного і враховуючи, що існування заборгованості за тілом кредиту та відсотками відповідачем не спростовано та зазначена заборгованість не погашена, суд вважає, що вимоги банку про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором № 2001730527301 від 12.11.2020 року в розмірі 38137 грн. 83 коп., з яких: заборгованість за сумою кредиту 24997 грн. 53 коп., за відсотками 13140 грн. 3 коп., є обґрунтованими та такими, що відповідають умовам кредитного договору. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом, у передбачених ЦПК України випадках. У статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. При таких обставинах, позовні вимоги підлягають задоволенню. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Суд вважає, що позивачем вчинено всі дії, згідно із законом та умовами договору кредиту для досудового врегулювання спірних правовідносин. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позов АТ «ПУМБ» про стягнення заборгованості за кредитними договором підлягає задоволенню частково. Згідно ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при зверненні до суду було сплачено судовий збір в розмірі 2422,40 грн, тому судовий збір в сумі 284,87 грн пропорційно задоволеним позовним вимогам (11,76%) підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: partial