Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-12 00:00:00

Зміст заявлених позовних вимог 27.09.2016 між позивачем, [PERSON] , та відповідачем, [PERSON] , укладено шлюб, який зареєстрований Радивилівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Рівненській області, актовий запис про шлюб № 88. Від спільного шлюбу позивач та відповідач мають дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначає, що протягом останнього часу стосунки між нею та відповідачем розладилися через різні погляди на життя, цінності та ведення спільного господарства і побуту, тривалий час кожний із сторін живе своїм окремим життям, усі духовні та фізичні зв`язки між ними втрачено, а спроби примирення результатів не дали. Фактично сім`я припинила своє існування давно, шлюб має лише формальний характер. Позивач прагне припинити шлюбні відносини з відповідачам, оскільки на її переконання подальше спільне життя із відповідачем та збереження шлюбу неможливе і суперечитиме її інтересам. Враховуючи вищевикладене, просить суд розірвати шлюб. Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі 15.12.2025 позовна заява надійшла до суду. 15.12.2025 відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справа передана для розгляду судді Кондратюку В. В. 16.12.2025 у відповідності до положень ч. 8 ст. 187 ЦПК України, судом отримана інформації про зареєстроване місце проживання відповідача. 16.12.2025 ухвалою прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Вирішено справу розглядати в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) осіб, судове засідання призначено на 13.01.2026 11 год. 30 хв. 17.12.2025 відповідач подав до суду заяву про визнання позову та розгляд справи за його відсутності. Відзиву на позовну заяву та інших клопотань до суду не надходило. Доводи учасників справи Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила розірвати шлюб між нею та відповідачем. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав у повному обсязів, просив розірвати шлюб між ним та позивачем. Фактичні обставини, встановлені судом До початку розгляду справи по суті позивач не змінив предмет або підставу позову, не збільшив та не зменшив розмір позовних вимог, відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву на позовну заяву, а тому суд розглянув цивільну справу в межах пред`явлених вимог і на підставі поданих сторонами доказів. 27.09.2016 [PERSON] , який народився [INFO] в м.Радивилові, Рівненської області, та [PERSON] , яка народилася [INFO] в м.Радивилові Рівненської області, зареєстрували шлюб, про що 27.09.2016 зроблено відповідний актовий запис № 88. Прізвища після державної реєстрації шлюбу: чоловіка [PERSON] , дружини [PERSON] . Місце реєстрації: Радивилівський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Рівненській області, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , яке видане 27.09.2016. Паспорт громадянина України [PERSON] , [INFO] серії [NUMBER] , виданий 17.11.2016, Радивилівським РС УДМС України в Рівненській області, на дев`яті сторінці «Сімейний стан» зазначено: 27.08.2016 зареєстровано шлюб з гр. [PERSON] , 1984 р.н., на десятій сторінці «Місце проживання» зазначено: зареєстрована в буд. [ADDRESS] . Паспорт громадянина України [PERSON] , [INFO] серії [NUMBER] , виданий 16.01.2002, Радивилівським РВ УМВС України в Рівненській області, на дванадцятій сторінці «Місце проживання» зазначено: зареєстрований в буд. [ADDRESS] . Відповідно до копії картки платника податків, [PERSON] , [INFO] , зареєстрована у Державному реєстрі 03.06.1999, РНОКПП [NUMBER] . Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 24.10.2017, [PERSON] народилася [INFO] , батько [PERSON] , мати [PERSON] . Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 08.07.2020, [PERSON] народилася [INFO] , батько [PERSON] , мати [PERSON] . Зміст спірних правовідносин становить позовна вимога про розірвання шлюбу. Норми права, що застосовані судом при вирішенні справи Відповідно до частин 1, 2 ст. 13 Цивільного процесуального кодексу України(далі по тексту ЦПК України), суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до статей 76-80 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Докази повинні відповідати ознакам належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність достатності. Згідно зі ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання (ст. 16 Загальної декларації прав людини прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10.12.1948). Відповідно до ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України (далі по тексту СК України) шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік за змістом ст. 55 СК України зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. Дружина та чоловік зобов`язані спільно дбати про матеріальне забезпечення сім`ї. Частинами 3, 4 статті 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно із ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Така ж позиція висловлена в п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21.12.2007, згідно з яким проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Згідно із ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до абз. 2 ч. 3 ст. 115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Мотиви та висновки суду, щодо заявлених вимог Суд виходить з того, що шлюб має добровільний характер та ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і припиняється внаслідок його розірвання, що засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Такий позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Факт незгоди лише будь-кого із сторін спору продовжувати шлюбні стосунки є безумовною підставою для визнання її права вимагати розірвання шлюбу. Окрім того, відповідач позовні вимоги визнає. Судом під час розгляду справи встановлено, що за час сімейного життя у сторін склалися обставини, що виключають можливість спільного проживання, почуття любові та поваги один до одного між сторонами втрачено, фактичні шлюбні відносини між ними припинені. Суд дійшов висновку, що подальше збереження шлюбу порушує, передбачене ст. 56 СК України, право дружини та чоловіка на особисту свободу, подальше спільне проживання подружжя та збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Таким чином, суд встановив, що сім`я позивача та відповідача, в розумінні ст. 3 СК України, розпалася остаточно і шлюб існує формально, а тому цей шлюб слід розірвати. Отже, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають до задоволення. Щодо розподілу судових витрат Згідно із статтею 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до квитанції до платіжної інструкції № 12 від 15.12.2025, при зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1 211,50 грн, зарахування судового збору підтверджується випискою про зарахування судового збору до спеціального фонду державного бюджету України, при цьому, при подачі позовної заяви про розірвання шлюбу підлягав сплаті судовий збір у розмірі 1 211,20 грн. Оскільки, позивачем, [PERSON] сплачено судовий збір у більшому розмірі, ніж передбачено вимогами Закону України «Про судовий збір», то надміру сплачений судовий збір у розмірі 30 коп. підлягає поверненню [PERSON] . Крім того, суд звертає увагу, що 07.01.2025 набрав чинності наказ Міністерства фінансів України від 26.11.2024 №606 «Про внесення змін до Порядку повернення (перерахування) коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів», зареєстрований в Міністерстві юстиції України 10.12.2024 №1888/43233. Цим наказом внесено зміни до механізму повернення судового збору у випадках, визначених статтею 7 Закону України «Про судовий збір». Суд зауважує, що повернення судового збору (в усіх випадках) здійснюється органами Казначейства виключно на підставі електронного подання, сформованого судом на підставі відповідної заяви платника. За змістом статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно із ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Враховуючи приписи ст. ст. 141, 142 ЦПК України, у зв`язку з визнанням позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, з відповідача на користь позивача слід стягнути 50 відсотків сплаченого судового збору у розмірі 605 грн 60 коп. та повернути з державного бюджету на користь позивача 50 відсотків сплаченого судового збору у розмірі 605 грн 60 коп.

Outcome: approved