Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-15 00:00:00

Представник позивача звернулася через поштове відділення до Сокирянського районного суду Чернівецької області із позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Обґрунтовуючи позовні вимоги посилалася на те, що 25.02.2024 року між [PERSON] та ТзОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» було укладено кредитний договір №605949205. В подальшому 28.11.2018 року між ТзОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ТзОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» укладено договір факторингу №28/1118-01. 31.12.2020 року Додатковою угодою №26 до договору факторингу №28/1118-01 сторони дійшли згоди викласти текст договору у новій редакції. Відповідно до реєстру боржників №282 від 30.04.2024 року до Договору факторингу 28/1118-01 укладеного між ТзОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ТзОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» до ТзОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №605949205. 27.02.2025 року між ТзОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» та ТзОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу №27/0225-01 у відповідності до умов якого ТзОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» передає (відступає) ТзОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТзОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТзОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» права вимоги до боржників за кредитними договорами вказаними у реєстрі боржників. Відповідно до реєстру прав вимоги №2 від 27.02.2025 року до Договору факторингу 27/0225-01 ТзОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором в сумі 34492,50 грн. Всупереч умовам кредитного договору, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконав свого зобов`язання, після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТзОВ «ФК «ЄАПБ», ні на рахунки попереднього кредитора. З моменту отримання права вимоги до відповідача, а саме з 27.02.2025 року позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Таким чином, [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТзОВ «ФК «ЄАПБ» за кредитним договором №605949205 в розмірі 34492,50 грн., з яких: 7300,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 27192,50 грн. - сума заборгованості за відсотками. Просив стягнути з відповідача [PERSON] на користь ТзОВ «ФК «ЄАПБ» заборгованість у загальному розмірі за договором 34492,50 грн. та судові витрати. Представник позивача у судове засідання не з`явилася, однак в прохальній частині позовної заяви просила розглянути справу без присутності представника ТзОВ «ФК «ЄАПБ», позовні вимоги підтримує у повному об`ємі та не заперечує щодо винесення заочного рішення у справі. Відповідач [PERSON] , в жодне в судове засідання, в тому числі 16.01.2026 року, не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, оскільки викликався до суду судовими повістками з рекомендованими поштовими повідомленнями за встановленою судом адресою реєстрації проживання. Відзиву на позовну заяву та будь-яких заяв та клопотань від відповідача на адресу суду не надходило. Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача без поважних причин або без повідомлення причин, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи наведені вище норми закону, суд вважає за можливе розглянути справу без присутності сторін та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі письмових доказів, оскільки проти цього не заперечує представник позивача. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти них, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив такі фактичні обставини та відповідні ним правовідносини. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. В силу ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частинами 1, 2 ст.83 ЦПК України визначено, що сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, що 25.02.2024 року між відповідачем - [PERSON] було укладено кредитний договір № 605949205 з ТзОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» у електронній формі, згідно з умовами якого останній отримав на умовах фінансового кредиту кошти в сумі 7300,00 грн., перший термін на 30 днів, мета отримання кредиту - як на споживчі так і не на споживчі потреби. На підтвердження набуття ТзОВ «ФК «ЄАПБ» права вимоги до боржника [PERSON] за вищезазначеними кредитними договорами у матеріалах справи міститься договір факторингу №27/0225-01 від 27.02.2025 року, у результаті чого до останнього перейшло право вимоги до боржника, що підтверджується також копією витягу із реєстру боржників №2 до даного договору факторингу. Згідно з розрахунком заборгованості за кредитним договором № 605949205 від 25.02.2024 року за період з 25.02.2024 року по 27.02.2025 року у боржника [PERSON] наявна заборгованість у розмірі 34492,50 грн., з яких: 7300,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 27192,50 грн. - сума заборгованості за відсотками. Судом із наданих та досліджених належних письмових доказів встановлено, що ідентифікація відповідача [PERSON] , як позичальника під час укладення вище зазначених кредитних договорів здійснена з використанням мобільного телефону, паспортних даних, ідентифікаційного коду, номера банківської картки, на яку перераховано кошти. Отже, саме на номер телефону [NUMBER] використовувався для підписання договору, як про це зазначено у договорі та паспорті споживчого кредиту. Вирішуючи даний спір на підставі наданих доказів судом встановлено факт укладення між первісним кредитором та відповідачем кредитного договору та видачі відповідачу відповідних грошових коштів в порядку його виконання, а також набуття позивачем права вимоги до відповідача за даним кредитним договором. Зобов`язання виникають з підстав, передбачених статтею 11 ЦК України, зокрема із договорів. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України). Стаття 627 ЦК України та ст.6 ЦК України визначають, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст.526 Цивільного Кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч.1 ст.1054 Цивільного Кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч.2 ст.1054 Цивільного Кодексу України, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно ч. 1 ст. 1049 Цивільного Кодексу України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій сумі, що були передані йому позикодавцем) в строк та в порядку, що встановлені договором. За правилами ч.1 ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 цього Кодексу. Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 ЦК України. Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Надані позивачем докази, суд визнає належними і допустимими, відповідачем не надано суду доказів на підтвердження належного виконання ним зобов`язань та спростування суми заборгованості перед позивачем та позовних вимог взагалі. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що з [PERSON] на користь ТзОВ «ФК «ЄАПБ» слід стягнути заборгованість за кредитним договором у розмірі 3492,50 грн. Питання розподілу судових витрат суд вирішує у відповідності до вимог статті 141 ЦПК України. Позивачем при подачі позову до суду сплачено судовий збір в сумі 3028,00 грн., який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved