Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги мотивує тим, що 26.02.2024 року між ТОВ «ФК «Незалежні фінанси» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 2099479. Кредитний договір укладено в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в ІКС товариства. Згідно п.2.1. кредитного договору, кредитні кошти надаються позичальнику у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки, реквізити якої надані первісному кредитору з метою отримання кредиту. Підписанням кредитного договору відповідач підтвердив, що він ознайомився з наявними схемами кредитування, отримав проект договору разом з додатками. 30.07.2024 року між ТОВ «ФК «Незалежні фінанси» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу №30072024/1, відповідно до якого ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передало ТОВ «Фінансова компанія «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Фінансова компанія «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників від 30.07.2024 року, відповідачка має непогашену заборгованість за кредитним договором №2099479 від 26.02.2024 року в розмірі 16327,45 грн., з яких: -4750,00 грн. - заборгованість за основною сумою боргу; -10982,45 грн. заборгованість за процентами за користування кредитом; -595,00 грн. сума заборгованості за комісією за надання кредиту. Всупереч вимогам кредитного договору відповідачка не виконала свого зобов`язання, не здійснила жодного платежу для погашення існуючої заборгованості. З моменту отримання прав вимоги до відповідачки, позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Розгляд вказаної справи здійснюється в порядку спрощеного позовного провадження на підставі ухвали Драбівського районного суду від 22.09.2025 року. Ухвалою суду, яка направлена відповідачці в установленому порядку, останній був наданий строк для подання заяви із обґрунтованими запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, а також строк для подання відзиву на позов. Відповідачка відзиву на позов, заяви із обґрунтованими запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження до суду не направила, хоча була повідомлена про дату судового засідання у порядку визначеному чинним законодавством. Зважаючи на те, що справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши письмові матеріали справи та докази в їх сукупності, на підставі повного, об`єктивного та всебічного дослідження, суд встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цього кодексу. Відповідно до копії договору про споживчий кредит №2099479 від 26.02.2024 між ТОВ «ФК «Незалежні фінанси» та [PERSON] було укладено кредитний договір. Відповідно до п.1.2. сума кредиту становить 5000,00 грн., кредит надається на строк 105 днів з 26.02.2024 і складається з пільгового і поточного періоду (п.1.3). Пільговий період складає 15 днів, що настає з дати видачі кредиту та завершується 12.03.2024 (п.1.3.1). Поточний період складає 90 днів, що настає з дня наступного за днем завершення пільгового періоду і закінчується 10.06.2024 (п.1.3.2). Згідно п.1.5.1. комісія за надання кредиту 595,00 грн., яка нараховується за ставкою 11.90 відсотків від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту (п.1.5.1). Договір підписано відповідачем електронним підписом з електронним ідентифікатором. До даного договору додано таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, який також підписаний відповідачем електронним підписом з електронним ідентифікатором. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання, як електронного підпису так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Стаття 627 ЦК України визначає, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. За змістом правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 12 січня 2021 року у справі №524/5556/19, у постанові від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, у постанові від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, якщо договір про надання фінансового кредиту підписаний за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами то підтверджено укладання між сторонами спірного правочину. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений. У такий спосіб сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов правочину. З кредитного договору вбачається, що даний договір підписано відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором 386602 26.02.2024 15:11 [PERSON] . Окрім того до договору додано заяву на отримання кредиту, додаткові контактні дані позичальника для взаємодії за кредитним договором, паспорт споживчого кредиту та графік платежів. Відповідач не заперечує підписання кредитного договору, тому суд вважає дані обставини доведеними. 30.07.2024 року між ТОВ «ФК «Незалежні фінанси» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу №30072024, відповідно до якого ТОВ «ФК «Незалежні фінанси» передало ТОВ «Фінансова компанія «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Фінансова компанія «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «ФК «Незалежні фінанси» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників. Згідно Акту прийому-передачі реєстру боржників від 30.07.2024 було передано реєстр боржників, згідно якого під №498 значиться боржник [PERSON] , кредитний договір №2099479, сума заборгованості разом 16327,45 грн. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. Відповідно до статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Згідно зі ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається. Таким чином, перехід права вимоги до позивача підтверджується доданими до позову договором факторингу та реєстром боржників. Щодо розміру заборгованості суд зазначає наступне. Відповідно до розрахунку суми заборгованості за кредитним договором №2099479 від 26.02.2024 року у відповідачки уторилась заборгованість в розмірі 16327,45 грн., з яких: -4750,00 грн. - заборгованість за основною сумою боргу; -10982,45 грн. заборгованість за процентами за користування кредитом; -595,00 грн. сума заборгованості за комісією за надання кредиту. Перерахування коштів відповідачці за кредитним договором підтверджується платіжним дорученням №35618426 від 26.02.2024 року, де вказано що платником є ТОВ «ФК «Незалежні фінанси», отримувач [PERSON] , призначення платежу: кошти згідно договору 2099479, сума 5000,00 грн., кредит.рах. № [NUMBER] . Номер карти збігається з вказаним в п.2.1. Таким чином, суд вважає, що первісним кредитором виконано умови кредитного договору щодо надання кредитних коштів відповідачці, розмір заборгованості за тілом кредиту підтверджується матеріалами справи, а тому суд вважає дані обставини доведеними. Відповідно до статей 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Щодо розміру заборгованості за нарахованими процентами за користування кредитом, суд зазначає, що згідно умов кредитного договору кредит надано на 105 днів і складається з 15 днів пільгового періоду під час якого застосовується відсоткова ставка в розмірі 1,47% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування та 90 днів поточного періоду під час якого застосовується відсоткова ставка в розмірі 2,30% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування. Таким чином, за умовами кредитного договору сторони погодили строк його дії до 10.06.2024. Аналіз, наданого позивачем розрахунку про щоденні нарахування за кредитним договором, свідчить про те, що заборгованість за відсотками нараховувалася поза межами строку дії договору, а саме до 25.06.2024. П.2.3 договору передбачає умови пролонгації, проте доказів укладення додаткових угод на виконання даного пункту до суду не надано. А тому суд вважає, що наданий позивачем розрахунок щодо заборгованості по вказаному договору, такий, що не відповідає умовам договору. При визначенні розміру відсотків за користування кредитом, суд бере до уваги, що строк позики 105 днів, з яких пільговий період 15 днів, процентна ставка 1,47%, а саме 5000,00 грн. ? 1,47% ?15 = 1102,50 грн. Щодо розміру заборгованості за процентами за поточний період 90 днів, суд зазначає, що оскільки відповідно до п.1.5.3. проценти нараховуються на фактичний залишок кредиту, а згідно розрахунку позивачка сплатила тіло кредиту в розмірі 250,00 грн. то суд бере до розрахунку суму 4750,00 грн., а саме 4750,00 грн. ?2,30%?90= 9832,50 грн. Враховуючи суму, яку відповідачка сплатила в рахунок погашення заборгованості за процентами по кредиту в розмірі 1000,00 грн., сума остаточна сума процентів, які підлягає стягнення становить (1102,5 грн.+9832,5 грн.)-1000 грн.=9935 грн. Окрім того, суд вважає за необхідне стягнути разову комісію за надання кредиту, яка передбачена п.1.5.1. договору, з рахування її сплати у сумі 250 грн. Остаточна заборгованість складає тіло 4750 грн. + проценти 9935 грн. + комісія 345 грн. = 15030 грн. Враховуючи, вищевикладене суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог. У відповідності з ст. 141 ЦПК України, стороні, на користь якого ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати, пропорційно до задоволених вимог. На підставі викладеного та

Outcome: partial