Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-15 00:00:00

Короткий виклад позовних вимог та їх обґрунтування Представник ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» Алієва Нурай звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» заборгованість за кредитним договором № 2595891829 від 12.05.2022 в загальному розмірі 18826,56 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 12.05.2022 між Акціонерним товариством «ТАСКОМБАНК» (кредитодавець) та [PERSON] (позичальник) було укладено Договір про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб № 2595891829, підписанням якого відповідач акцептував Публічну пропозицію АТ «ТАСКОМБАНК», яка розміщена на веб-сайті Банку, та беззастережно приєднався до умов кредитного договору, за яким йому надано кредит/кредитний ліміт (12 940 грн) строком користування на 365 днів, який позичальник повинен був повертати частинами в межах строку кредитної лінії зі сплатою процентів та комісії на умовах, визначених договором. При цьому, кредитним договором передбачено, що строк кредитного договору (кредитної лінії) автоматично пролонгується, якщо жодна із сторін не заявила про інше. Зокрема, позичальник (клієнт) до закінчення строку, на який надано кредит, при не бажанні автоматичної пролонгації договору повинен подати до Банку письмову заяву про відмову від користування кредитної лінії та закриття поточного рахунку. 04.04.2024 між АТ «ТАСКОМБАНК» (клієнт) та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» (фактор) укладено Договір факторингу № НІ/11/17-Ф, відповідно до якого ТОВ «ФК «ЄАПБ» прийняло належні АТ «ТАСКОМБАНК» права вимоги до боржників, зазначених у Реєстрі прав вимог, що є Додатком №1 до Договору факторингу. У цьому Реєстрі боржником значиться [PERSON] , який має заборгованість за кредитним договором № 2595891829 від 12.05.2022 в розмірі 18 828,58 грн, з яких: 12940,00 грн заборгованість за тілом кредиту, 0,88 грн заборгованість за відсотками річними, 5 887,7 грн заборгованість по комісії, яка згідно умов договору нараховується щомісяця у відсотках від суми наданого кредиту. Посилаючись на те, що [PERSON] після відступлення прав вимоги не сплатив жодного платежу ні первісному, ні наступному кредитору (позивачу), представник ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» просив стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 2595891829 від 12.05.2022 в розмірі 18 828,58 грн, яку визначив Банк-кредитор. Процесуальні рішення та дії у справі. Ухвалою від 19.06.2025 відкрито провадження в даній справі, призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та роз`яснено учасникам право подати клопотання про розгляд справи у судовому засіданні. Відповідачу запропоновано протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження подати відзив на позовну заяву. Поштова кореспонденція від суду, що була направлена за місцем реєстрації відповідача, повернулась без вручення з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», а отже, вважається врученою відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України. Верховний Суд у постанові від 18.03.2021 у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а у даному випадку суду. Зважаючи на пасивну процесуальну поведінкувідповідача, враховуючи клопотання позивача про розгляд справи у спрощеному порядку, за відсутності його представника, суд розглянув справу за письмовими матеріалами відповідно до ч. 2 ст. 191, ч. 5 ст. 279 ЦПК України. Фактичні обставини, аналіз та оцінка письмових доказів. 12.05.2022 [PERSON] подав Заяву-анкету на отримання послуг в АТ «ТАСКРМБАНК», приєднавшись тим самим до Публічної пропозиції про комплексне обслуговування фізичних осіб в АТ «ТАСКОМБАНК», що розміщена на офіційному веб-сайті товариства (а.с.9 звор.). Банк надав відповідачу Паспорт кредиту «Споживчий кредит від КредитМаркет» в АТ «ТАСКОМБАНК» № 5891829, в якому зазначена сума кредиту/ліміт кредиту 12940,00 грн, що надається безготівковим переказом протягом трьох банківських днів. Строк користування кредитом 12 місяців; порядок повернення кредиту: частинами згідно Графіку платежів; розмір процентної ставки при наданні кредиту 10% від суми кредиту (1000 грн- одноразово); щомісячні проценти 3,5 % в місяць Загальні витрати за кредитом для споживача - 6435,54 грн, орієнтовна загальна вартість кредиту за 12 місяців 18375,54 грн (12940,00 грн /кредит + 6435,54 грн/проценти) (а.с.7-8). 12.05.2022 АТ «ТАСКОМБАНК» (кредитодавець) та [PERSON] (позичальник), за сприяння кредитного посередника (ТОВ «Центр фінансових рішень») уклали Кредитний договір (індивідуальна частина) № 2595891829 (а.с.5-6). Пунктом 1.2 вказаного вище Кредитного договору передбачено, що кредит надається на будь-які цілі на наступних умовах: погоджена сума кредиту 12 940,00 грн; строк на який надається кредит 12 місяців; початковий процент (комісія) при наданні кредиту 10% від суми кредиту, що складає 1 000 грн; щомісячні проценти, нараховуються за ставкою 3,50 % в місяць від суми наданого кредиту згідно з Графіком платежів; річні проценти складають 0,01 % від суми залишку (боргу) за кредитом. Відповідно до п. 1.3 договору позичальник зобов`язався сплачувати проценти за користування кредитом та здійснювати повернення кредиту частинами (щомісячно) на умовах, визначених в Графіку платежів, який є Додатком №1 до договору. Аналіз змісту договору, а також пункт 1.4 свідчить, що до суми кредиту 12940 грн, включено одноразові проценти (комісія) за надання кредиту (1000 грн). Решта кредитних коштів за згодою (дорученням) позичальника розподіляється/виплачується: 1)10000 грн - на рахунок [NUMBER] , відкритий у АТ «ТАСКОМБАНК», отримувач [PERSON] 2)1140 грн на рахунок [NUMBER] , відкритий у АТ «ТАСКОМБАНК», отримувач ПАТ «Страхова компанія «ТАС», призначення: страховий платіж [PERSON] 3)800 грн на рахунок [NUMBER] , відкритий у АТ «ТАСКОМБАНК», отримувач ПАТ «Страхова компанія «ТАС», призначення: страховий платіж [PERSON] . Відповідно до п. 3.1 кредитний договір діє в межах строку, на який надається кредит та припиняється належним його виконанням. Зміни до договору вносяться за згодою сторін шляхом підписання додаткових угод. Про намір відмовитись від договору позичальник повідомляє кредитодавця шляхом подання заяви у письмовій формі не пізніше як протягом 14 календарних днів з дня укладання кредитного договору. Пунктом 3.2 кредитного договору визначено, що у випадку прострочення виконання своїх кредитних зобов`язань позичальник сплачує штраф в розмірі 1 % від суми наданого кредиту за кожний факт виникнення прострочки відповідно до Графіку платежів. За змістом п. 3.4 кредитного договору кредитодавець має право відступити право вимоги за цим договором новому кредитору або залучити колекторську компанію до врегулювання простроченої заборгованості позичальника, про що повідомляє останнього у порядку, визначеному в ч.1 ст. 25 Закону України «Про споживче кредитування». Всі інші умови кредитного договору зазначені в Умовах отримання кредитів АТ «ТАСКОМБАНК» про продукту «Споживчий кредит від КредитМаркет» (публічна частина) в редакції від 16.11.2021 (п. 3.8 договору). Додатком №1 до Кредитного договору (індивідуальна частина) № 2595891829 від 12.05.2022 є Графік платежів, яким врегульовано Порядок повернення кредиту: кількість та розмір платежів, періодичність внесення (а.с.7). Суд детально проаналізував Графік платежів на відповідність умовам договору та встановив наступне: сума кредиту станом на 12.05.2022 становить 12 940,50 грн, до якої увійшла 1000,00 грн початковий процент в день надання кредиту (одноразово). Всього передбачено 12 щомісячних платежів рівними сумами (перший платіж 14.06.2022 та наступні становить 1531,30 грн, останній 11.05.2023 1531,24 грн). До суми щомісячного платежу включено: 1/12 частини кредиту, щомісячні проценти від суми наданого кредиту - по 452,90 грн (12940,50 грн х 3,5 %) та річні проценти за ставкою 0,01 % на залишок неповернутої частини кредиту щомісяця. Загальна вартість кредиту для споживача згідно Графіку платежів становить 18375,54 грн, з яких: 12940 грн кредит; 5435,54 грн проценти за кредитом ( 0,74 грн проценти річні + 5434,80 грн проценти щомісячні). 04.04.2024 між АТ «ТАСКОМБАНК» (клієнт) та ТОВ «ФК «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» (фактор) укладено Договір факторингу № НІ/11/17-Ф, за умовами якого (п.2.1) Фактор зобов`язався передати Клієнту суму фінансування, а Клієнт зобов`язується відступити Факторові право вимог за кредитними договорами в обсязі та на умовах, що існують на дату відступлення прав вимог. Перелік позичальників, підстави виникнення права вимог до позичальників, сума боргу та інші дані зазначаються в Реєстрі прав вимог, який формується згідно Додатку №1 та є невід`ємною частиною договору (а.с.13-14). Фінансування Клієнта здійснюється шляхом купівлі Фактором у Клієнта прав вимоги та набуття Фактором прав вимог на борг (п.2.2). Відступлення права вимоги відбувається в момент підписання сторонами Акту прийому-передачі Реєстру прав вимог згідно Додатку № 2. (п.2.3) Згідно наданого суду тексту Договору факторингу у п. 3.1 відсутні відомості (видалено текст) про суму фінансування, яку фактор зобов`язується сплатити клієнту за договором. До позовної заяви долучено Акт прийому-передачі Реєстру прав вимог за Договором факторингу № НІ/11/17-Ф від 04.04.2024. Відповідний Акт не містить відомостей про кількість відступлених вимог (боржників) та про загальну суму заборгованостей, яка передається (а.с.15). Витяг з Реєстру прав вимог до Договору факторингу № НІ/11/17-Ф від 04.04.2024, сформований представником в довільній формі та не містить відомостей про порядковий номер боржника [PERSON] у відповідному Реєстрі, з якого нібито зроблено витяг. Водночас цьому «витягу» вказано, що [PERSON] має заборгованість за кредитним договором № 2595891829 від 12.05.2022 у розмірі 18 828,58 грн, з яких: 12940 грн основний борг по тілу кредиту; 0,88 грн заборгованість по відсоткам; 5887,70 грн заборгованість по комісії. (а.с.16). До позовної заяви долучені реєстраційні, дозвільні та установчі документи щодо АТ «ТАСКОМБАНК» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» , якими підтверджується повноваження цих юридичних осіб на здійснення діяльності в сфері надання фінансових послуг, в тому числі шляхом посередництва (а.с.17-27). Правове регулювання спірних правовідносин. Між сторонами існує спір, що виник з кредитних правовідносин, які регулюються нормами цивільного права про зобов`язання та договір, а також спеціальним Законом України «Про споживче кредитування» та Законом «Про захист прав споживачів». Відповідно до ч. 4 ст. 42 Конституції України держава захищає права споживачів. Пункт 1 ч. 2 ст.11 ЦК України встановлює, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є зокрема договори та інші правочини. Згідно з ч.1 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Цей строк починає спливати з моменту укладення договору (ч.1, ч. 2 ст. 631 ЦК України). Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору (ч.4 ст. 631 ЦК України). Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі. Особливості укладання договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Згідно з п 6. п.12 ч.1 ст. 3 Закону «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших, електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа (ст.11 Закону). Відповідно до ч.1 ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом частини 2 статті 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 («Позика»), якщо інше не встановлено параграфом 2 («Кредит») і не випливає із суті кредитного договору. Згідно з ч. 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти) у такій самій сумі, у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (абз.2 ч. 1 ст. 1046 ЦК України). Відповідно до 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (із розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України). За правилом ч.1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. У відповідності до ч.1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом (ч.1 ст. 612 ЦК України). Відповідно до п.1 ч.1 ст. 512 ЦК кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно з ч.1 ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до ч.1 ст.1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж (ч.1 ст. 1082 ЦК України). Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Як передбачено ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Згідно зі ст. 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. Мотиви, з яких виходив суд при вирішенні спору та висновки суду. За змістом ч. 3 ст.12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України). У ч. 2 ст. 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ч. 1 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Конституційний Суд України у рішенні від 11 липня 2013 року у справі № 1-12/2013 зазначив, що з огляду на приписи ч. 4 ст. 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту. Згідно поданих позивачем доказів судом встановлено наступне. 12.05.2022 між АТ «ТАСКОМБАНК» (кредитодавець) та [PERSON] (позичальник), було досягнуто згоди по істотним умовам кредитного договору № 2595891829, який підписано сторонами. Згідно умов цього договору відповідачу надається кредит/кредитний ліміт в сумі 12940 грн строком на 12 місяців; початковий процент (комісія) при наданні кредиту 10% від суми кредиту, що складає 1 000 грн; щомісячні проценти, нараховуються за ставкою 3,50 % в місяць від суми наданого кредиту згідно з Графіком платежів; річні проценти складають 0,01 % від суми залишку (боргу) за кредитом. Доказів надання (перерахування ) кредитних коштів позичальнику за банківськими рахунками, вказаними у п. 1.4 договору суду не надано. 04.04.2024 АТ «ТСКОМБАНК» (клієнт) уклало з ТОВ «ФК «ЄАПБ» (фактор) Договір факторингу № НІ/11/17-Ф, за умовами якого (п.2.1) Фактор зобов`язався передати Клієнту суму фінансування, а Клієнт зобов`язується відступити Факторові право вимог за кредитними договорами в обсязі та на умовах, що існують на дату відступлення прав вимог. Перелік позичальників, підстави виникнення права вимог до позичальників, сума боргу та інші дані зазначаються в Реєстрі прав вимог, який формується згідно Додатку №1 та є невід`ємною частиною договору. На підтвердження суми стягнення, зазначеної в позовних вимогах, представником надано витяг з Реєстру боржників, складений в довільній формі, з відомостями про те, що [PERSON] має заборгованість за кредитним договором № 2595891829 від 12.05.2022 у розмірі 18 828,58 грн, з яких: 12940 грн основний борг по тілу кредиту; 0,88 грн заборгованість по відсоткам; 5887,70 грн заборгованість по комісії. Примітним є те, що у кредитному договорі та у Графіку платежів про відповідний розмір комісії нічого не сказано. Розрахунку суми заборгованості за кредитним договором, складеного первісним кредитором суду не надано. Доказів про проведення розрахунків за договором факторингу суду не надано . Перевіряючи наявність та суму кредитної заборгованості відповідача, яка вказана у позовних вимогах, суд виходить з наступного. Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи, що врегульовані ч. 1 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинні документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади і прізвища (крім первинних документів, вимоги до яких встановлюються Національним банком України) осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. У постанові від 30 січня 2018 року в справі №161/16891/15 Верховний Суд вказав, що доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно вказаної норми Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Відповідно до пункту 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. З наведених норм законодавства вбачається, що доказом надання кредитодавцем позичальнику кредитних коштів є саме первинні документи, вимоги до яких встановлені Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». Аналогічні висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 11.09.2019 в справі № 755/2284/16. При цьому, у разі заміни первісного кредитора у зобов`язанні, останній повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення, в тому числі і первинні документи, що підтверджують факт виконання свого обов`язку перед позичальником, тобто факт надання коштів у кредит, а також документи, які засвідчують наявність заборгованості у позичальника (боржника), у тому числі але не виключено: виписки по особовому рахунку, розрахунок заборгованості тощо Вказані висновки ґрунтуються на правових позиціях Верховного Суду, викладених у постановах від 29.01.2020 у справі № 755/18920/18 та від 13.05.2020 у справі № 219/1704/17. Відповідно до ст. 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Разом з тим, позивач ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» не надав суду доказів на підтвердження перерахування первісним кредитором кредитних коштів на рахунок відповідача. Також позивач не надав виписки з особового (кредитного) рахунку відповідача, відкритого кредитодавцем АТ «ТАСКОМБАНК», не надав розрахунку заборгованості, який мав би бути складений первісним кредитором на суму відступленої грошової вимоги до боржника [PERSON] за кредитним договором. Як вбачається з матеріалів справи, звертаючись до суду, представник позивача у позовній заяві загально виклав обставини, якими обґрунтовував свої вимоги, посилаючись не на докази наявності кредитної заборгованості у відповідача (18828,58 грн) за договором перед кредитодавцем ТОВ «ТАСКОМБАНК», а лише виключно на витяг з Реєстру боржників, як додаток до договору факторингу, складений ним же у довільній формі, де міститься констатація суми боргу, а не обставини його виникнення та нарахування. Отже суду не надано доказів перерахування кредитних коштів в сумі 12940,00 грн на рахунок відповідача та на інші рахунки ПАТ СК «ТАС», зазначені у пункті 1.4 кредитного договору №2595891829 від 12.05.2022. Також суду не надано виписки по кредитному рахунку відповідача у ТОВ «ТАСКОМБАНК» за період від дня надання кредиту (12.05.2022) та до відступлення прав вимоги ТОВ «ФК «ЄАПБ» як новому кредитору (до 04.04.2024), що як стверджує представник позивача, відбулось на підставі договору факторингу № НІ/11/17-Ф. Розрахунку заборгованості [PERSON] в загальному розмірі 18 828,58 грн, право вимоги на яку за твердженням позивача перейшло до нового кредитора ТОВ «ФК» ЄАПБ», суду не надано. Доданий до позовної заяви розрахунок заборгованості за кредитним договором, що складений позивачем ТОВ «ФК «ЄАПБ» (а.с.12) не є належним доказом надання відповідачеві кредитних ТОВ «ТАСКОМБАНК» та не являється доказом невиконання ним грошового зобов`язання за кредитним договором №2595891829 від 12.05.2022, оскільки цей розрахунок складений не за період строку дії кредитного договору, а за період після відступлення прав вимоги новому кредитору (з 04.04.2024 по 30.04.2025) та підтверджує лише той факт, що сума боргу визначена в реєстрі боржників (18828,58 грн) та її складові не змінилась, оскільки додаткових нарахувань позивач не здійснював, а відповідач не погашав боргу новому кредитору . За таких обставин суд дійшов висновку про недоведення позивачем позовних вимог про стягнення з відповідача заявленої суми 18828,58 грн, як заборгованості за кредитним договором. Також поза увагою суду не може залишитись те, що за договором факторингу фактор (у даному випадку ТОВ «ФК «ЄАПБ») має передати грошові кошти клієнту, за що отримує від клієнта (у даному випадку ТОВ «ТАСКОМБАНК») право вимоги до боржників за грошовими зобов`язаннями. Тобто за договором факторингу відступлення права вимоги одним кредитором іншому та, відповідно, набуття права вимоги до боржників новим кредитором може відбуватися виключно за плату. Договір факторингу спрямований на фінансування однією стороною другої сторони шляхом надання в її розпорядження певної суми грошових коштів. Вказана послуга за договором факторингу надається фактором клієнту за плату, розмір якої визначається договором. При цьому, сама грошова вимога, передана клієнтом фактору, не може розглядатись як плата за надану останнім фінансову послугу. Згідно з частиною першою статті 1084 ЦК України якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги, а клієнт не відповідає перед фактором, якщо одержані ним суми є меншими від суми, сплаченої фактором клієнтові. Такі правові висновки щодо кваліфікуючих ознак договору факторингу виклала Велика Палата Верховного Суду в постановах від 11.09.2018 у справі № 909/968/16, від 31.10.2018 у справі № 465/646/11, від 11.10.2019 у справі № 910/13731/17 та від 10.11.2020 у справі № 638/22396/14-ц. Відповідно до Договору факторингу сума фінансування означає грошові кошти, які фактор зобов`язується передати в розпорядження клієнта за плату в рахунок відступлення прави вимоги за кредитними договорами, шляхом зарахування їх на рахунок клієнта. Пунктом 3.1. Договору факторингу від 04.04.2024, укладеного між АТ «ТАСКОМБАНК» та ТОВ «ФК «ЄАПБ», визначено, що фактор зобов`язаний в день укладання цього договору сплатити клієнту суму фінансування шляхом безготівкового перерахування грошових коштів у сумі, яка не вказана, а саме: частина відповідного речення містить технічне видалення. Також, до Договору факторингу долучено Акт прийому-передачі Реєстру прав вимог за Договором факторингу № НІ/11/17-Ф від 04.04.2024, який не містить кількості переданих прав вимог фактору (кількості боржників), а також не містить загальної суми заборгованості, що відступається на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» та має ознаки технічного видалення відповідних значень у цьому документі. Належними та допустимими доказами відступлення прав вимог є докази, які підтверджують належність виконання правонаступником своїх фінансових зобов`язань за договором відступлення прав вимог, у зв`язку з чим перехід прав та обов`язків до правонаступника можуть підтверджувати відповідні первинні документи щодо повної оплати відступлення права вимоги (правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 20 лютого 2019 року у справі №910/16109/14). Як вбачається предметом укладеного між АТ «ТАСКОМБАНК» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» Договору факторингу є відступлення прав вимог за зобов`язаннями до боржників за плату (ціна продажу/сума фінансування). Разом з тим, докази, які б підтверджували надання новим кредитором - ТОВ «ФК «ЄАПБ» грошових коштів попередньому кредитору - АТ «ТАСКОМБАНК», як суми фінансування за договором факторингу в додатках до позову відсутні, а саме: не надані докази сплати ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» грошових коштів на рахунок АТ «ТАСКОМБАНК;» за набуття прав грошових вимог згідно договору факторингу № НІ/11/17-Ф від 04.04.2024. Як відзначив у постанові від 17.01.2020 року № 916/2286/16 Верховний Суд, для стягнення заборгованості за кредитним договором суд на підставі відступлення права вимоги до інших осіб, суд повинен перевірити на підставі належних та допустимих доказів як факт наявності в Клієнта права вимоги до боржників, так і факт переходу права вимоги до Фактора, зокрема, здійснення повної оплати Фактором Клієнту права вимоги, що переходить. Відсутність доказів на підтвердження повної оплати за договором факторингу є самостійною та достатньою підставою для відмови у задоволені позову про стягнення заборгованості. Підсумовуючи все вищевикладене суд дійшов висновку про недоведення фактично усіх обставин, на яких гуртуються позовні вимоги ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» до [PERSON] . Отже, в задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором № 2595891829 від 12.05.2022 суд відмовляє повністю. Між сторонами існує спір, що виник з кредитних правовідносин, які регулюються нормами цивільного права про зобов`язання та договір, а також спеціальним Законом України «Про споживче кредитування» та Законом «Про захист прав споживачів». Судові витрати в силу ст. 141 ЦПК України в разі відмови в задоволенні позову, відшкодуванню не підлягають. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed