Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитними договорами №200923054201 від 29.11.2017 року, за яким було видано кредитну картку з кредитним лімітом у сумі 21300 гривень, який згодом було збільшено, і №1001478805101 від 05.12.2019 року, за яким було видано кредит у сумі 45700,00 гривень. Відповідач не виконує свої кредитні зобов`язання належним чином довготривалий строк, внаслідок чого станом на 09.04.2025 року утворилась заборгованість, яка складає: за кредитом договором №200923054201 від 29.11.2017 року 146884,81 гривень, з яких: 83056,98 гривень заборгованість за кредитом, 63827,83 гривень заборгованість за відсотками; за кредитним договором №1001478805101 від 05.12.2019 року 2319,35 гривень, з них: 1100,67 гривень заборгованість за кредитом, 0 гривень заборгованість за процентами, 1218,68 гривень заборгованість за комісією. Загальна сума заборгованості за вказаними кредитними договорами станом на 09.04.2025 року складає 149204,16 гривень. Посилаючись на викладене, позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь зазначену заборгованість і судові витрати. Представник позивача, в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений судом своєчасно і належним чином. У позовній заяві просив розглядати справу за його відсутності за наявними матеріалами справи, проти винесення судом заочного рішення по справі не заперечував. Відповідач, будучи повідомленим судом належним чином про час і місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився і не повідомив суд про причини неявки, відзиву чи будь-яких інших заяв та клопотань до суду не надавав. Оскільки суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, відповідно до вимог ч.4 ст.223, ч.1 ст.280 ЦПК України, вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази і проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини, дійшов наступних висновків. Згідно із заявою №200923054201 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, 29.11.2017 року було укладено договір між АТ «Перший український міжнародний банк» та [PERSON] , за яким банк видав відповідачу кредитну карту з лімітом у сумі 21300 гривень (а.с.13 зворотна сторона 14), який згодом було збільшено до 90900 гривень (а.с.30). Відповідно до виписки банку по особовому рахунку (а.с.39 - 55), який був відкритий на ім`я відповідача, банк виконав свої зобов`язання та надав відповідачу кредит. Однак [PERSON] вимоги договору №200923054201 від 29.11.2017 року не виконує, в обумовлені строки кредит і відсотки по ньому не сплачує. Згідно з розрахунком заборгованості, станом на 09.04.2025 року у відповідача утворилась заборгованість за кредитним договором у розмірі 146884,81 гривень, з яких: 83056,98 гривень заборгованість за кредитом, 63827,83 гривень заборгованість за відсотками (а.с.33 зворотна сторона 38). 05.12.2019 року між АТ «Перший Український Міжнародний Банк» та [PERSON] підписано заяву №1001478805101 про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, відповідно до якої банк надав відповідачу кредит на споживчі цілі у розмірі 45700,00 гривень, строком на 36 місяців, зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 0,01 % річних, комісії у розмірі 2,99 %, схема повернення кредиту: ануїтетна (рівними платежами) (а.с.11). Крім того, 05.12.2019 року [PERSON] підписав паспорт споживчого кредиту (а.с. 11 зворотна сторона). Згідно з платіжною інструкцією №TR.39398665.1349703.8810 від 05.12.2019 року АТ «Перший Український Міжнародний Банк» перерахувало [PERSON] грошові кошти у розмірі 45700,00 гривень за кредитним договором №1001478805101 від 05.12.2019 року (а.с.30 зворотна сторона). З виписки за рахунком вбачається, що [PERSON] користувався кредитними коштами. Відповідно до розрахунку заборгованості боржника [PERSON] перед АТ «Перший Український Міжнародний Банк» за кредитним договором №1001478805101 від 05.12.2019 року станом на 09.04.2025 року, заборгованість складає 2319,35 гривень, з них: 1100,67 гривень заборгованість за кредитом, 0 гривень заборгованість за процентами, 1218,68 гривень заборгованість за комісією (а.с.31-33). Загальна сума заборгованості за вказаними кредитними договорами станом на 09.04.2025 року складає 149204,16 гривень. Згідно з положеннями ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги (частини перша та друга статті 633 ЦК України). Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (частина перша статті 634 ЦК України). Також згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Як передбачено ст. 627 ЦК України, відповідно до ст. 6 цього Кодексу, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до положень ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установленні строки відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а згідно ст. 629 ЦК України - договір є обов`язковим для виконання сторонами. За змістом частини 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Відповідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Таким чином, встановлено, що між [PERSON] та АТ «Перший Український Міжнародний Банк» укладено кредитні договори, за якими позивач надав відповідачу кредитні кошти, якими останній користувався, а також, що відповідач був обізнаний з умовами кредитних договорів, що відображені у заявах, про що свідчать його власноручний підпис. Однак [PERSON] порушив вимоги кредитних договорів, а саме не виконав в обумовлені строки зобов`язання щодо повернення кредиту, тому є підстави для стягнення з відповідача на користь позивача суми заборгованості відповідно до приведених позивачем розрахунків, які суд визнає належним доказом по справі. У зв`язку із викладеним, аналізуючи зібрані у справі докази та вимоги чинного законодавства, враховуючи обставини справи, суд вважає за можливе позов задовольнити повністю. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, так як судове рішення ухвалюється у повному обсязі на користь позивача, понесені ним і документально підтверджені судові витрати підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved