Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-11 00:00:00

Представник позивача - адвокат Овсяник Сергій Анатолійович звернувся до суду в інтересах [PERSON] , з позовною заявою, в якій просив в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя виділити відповідачеві [PERSON] у власність автомобіль марки Renault Megane, 2017 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , VIN - код: [NUMBER] ; та стягнути з відповідача на користь позивачки грошову компенсацію ринкової вартості 1/2 частини вказаного автомобілю в сумі 321 461,00 гривень, судові витрати покласти на відповідача. Рух справи. Протоколом автоматизовного розподілу судової справи між суддями від 24.02.2025 року позовну заяву розподілено в провадження судді Зміївського районного суду Харківської області І.Вельможної. (а.с.34) Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 12.03.2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання з повідомленням її учасників (а.с.37) Відповідач [PERSON] не погодився з пред`явленим позовом та, з метою визначення дійсної вартості транспортного засобу, просив призначити по справі судову авто-товарознавчу експертизу. Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 03.04.2025 року по справі призначено судову авто-товарознавчу експертизу, на час проведення експертизи провадження у справі зупинено. (а.с.61 62) 19.09.2025 року до Зміївського районного суду Харківської області надійшов висновок за результатами проведеної експертизи. На підставі розпорядження керівника апарату Зміївського районного суду Харківської області № 02-06/158 від 13.10.2025 року, в зв`язку з тривалою хворобою судді І.Вельможної, протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями для розгляду справи визначено суддю В.Філіп`єву. (а.с.88-90) Ухвалою судді Зміївського районного суду Харківської області В.Філіп`євої від 12.11.2025 року цивільну справу прийнято до провадження. Провадження у справі відновлено та призначено підготовче засідання з повідомленням учасників справи про дату, час і місце судового засідання. (а.с.92-93) 24.11.2025 року представником позивачки Л.Реви адвокатом С.Овсяником подано заяву про зменшення позовних вимог відповідно до визначеної вартості спірного автомобілю за результатами проведеної експертизи, та просив виділити автомобіль марки RENAULT MEGANE, 2017 року випуску, номерний знак [NUMBER] , VIN-код: [NUMBER] , у приватну власність відповідачеві [PERSON] , та стягнути з відповідача на користь позивача [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя, грошову компенсацію ринкової вартості 1/2 частини спірного автомобіля в сумі 172 889,22 гривень, а також понесені судові витрати по справі. (а.с.102-104) Крім того, в поданій письмовій заяві просив ухвалити рішення без його участі та без участі позивачки (а.с. 113-114) Відповідач [PERSON] подав письмову заяву про визнання уточнених позовних вимог з урахуванням їх зменшення, та просив ухвалити рішення під час підготовчого судового засідання без його участі. (а.с. 120) Відповідно до частини 3 статті 211 Цивільного процесуального кодексу України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до частини 1 статті 223 Цивільного процесуального кодексу України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Згідно ч.3, ч.4 статті 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Частинами 1, 3 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Статтею 206 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. У разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд не приймає відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем у справі, в якій особу представляє її законний представник, якщо його дії суперечать інтересам особи, яку він представляє. З`ясувавши позицію відповідача, який визнав уточнені позовні вимоги в повному обсязі та підтвердив обставини, викладені в позовній заяви, суд вважає за можливе ухвалити рішення по суті спору у підготовчому судовому засіданні. Зважаючи на те, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явилися, відповідно до частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Позиції учасників справи. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 15.07.2016 року між позивачкою [PERSON] та відповідачем [PERSON] був укладений шлюб, який рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 12.02.2025 року у справі № 621/20/25 було розірвано. За час перебування у шлюбі, у 2023 році подружжям був придбаний транспортний засіб RENAULT MEGANE, 2017 року випуску, номерний знак [NUMBER] , який було зареєстровано на ім`я відповідача та який знаходиться постійно в його користуванні. Після розірвання шлюбу позивачка неодноразово зверталась до відповідача з проханням в добровільному порядку вирішити питання поділу спільного автомобіля, однак відповідач відмовився вирішити це питання Згідно відповіді РСЦ ГСЦ МВС в Харківській, Полтавській та Сумській областях від 05.02.2025 року, та відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру Міністерства внутрішніх справ стосовно зареєстрованих транспортних засобів станом на 10.02.2025 року, автомобіль RENAULT MEGANE, 2017 року випуску, номерний знак [NUMBER] , зареєстровано на ім`я [PERSON] [INFO] . Згідно оцінки ТОВ «Агентство Експертної Оцінки України» та висновку від 10.02.2025 року про вартість майна, вартість автомобіля RENAULT MEGANE на момент звернення до суду становить 642 922,00 гривень. У зв`язку з недосягненням згоди між позивачкою та відповідачем щодо поділу спільного майна вказаного автомобіля, позивачка звернулась до суду з позовом про поділ майна подружжя, та просить в порядку поділу майна подружжя виділити відповідачеві [PERSON] у власність автомобіль марки Renault Megane, 2017 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , VIN - код: [NUMBER] ; та стягнути з відповідача на користь позивачки грошову компенсацію ринкової вартості 1/2 частини вказаного автомобілю в сумі 321 461,00 гривень, судові витрати покласти на відповідача. (а.с. 1-5) Відповідач [PERSON] не погодився з пред`явленим позовом, та подав відзив на позовну заяву, в якому не заперечував проти поділу спільного майна подружжя, запропонованого позивачкою, однак заперечував визначену Звітом про оцінку майна вартість транспортного засобу RENAULT MEGANE, 2017 року випуску, номерний знак [NUMBER] в розмірі 642 922,00 гривень. Інші обставини, вказані у позовній заяві, ним не заперечувались. З метою визначення дійсної вартості транспортного засобу, просив призначити по справі авто-товарознавчу експертизу. (а.с.40 44) 24.11.2025 року представником позивачки Л.Реви адвокатом С.Овсяником подано заяву про зменшення позовних вимог відповідно до визначеної вартості спірного автомобілю за результатами проведеної експертизи, та просив виділити автомобіль марки RENAULT MEGANE, 2017 року випуску, номерний знак [NUMBER] , VIN-код: [NUMBER] , у приватну власність відповідачеві [PERSON] , та стягнути з відповідача на користь позивача [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя, грошову компенсацію ринкової вартості 1/2 частини спірного автомобіля в сумі 172 889,22 гривень, а також понесені судові витрати по справі. Відповідач [PERSON] подав письмову заяву про визнання уточнених позовних вимог з урахуванням їх зменшення, та просив ухвалити рішення під час підготовчого судового засідання без його участі. (а.с. 120) Фактичні обставини справи та письмові докази, додані на їх обґрунтування. Дослідивши доводи позовної заяви та письмові докази, додані до неї, судом встановлено, що: Позивачка [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , є громадянкою України, та зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується паспортом громадянина серії [NUMBER] , виданим Зміївським РВ УМВСУ в Харківській області 26.08.2016 року (а.с.11-12) Відповідач [PERSON] , [INFO] , є громадянином України, та зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується паспортом громадянина серії [NUMBER] , виданим Зміївським РВ УМВСУ в Харківській області 05.05.1999 року (а.с.9-10, 36) 15 липня 2016 року між [PERSON] (позивачкою [PERSON] ) та [PERSON] (відповідачем) був укладений шлюб, зареєстрований Зміївським відділом державної актів цивільного стану у Чугуївському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків), що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , актовий запис № 70 від 15.07.2016 року (а.с.8) Рішенням Зміївського районного суду Харківської області по справі № 621/20/25 (провадження № 2/621/447/25) від 12.02.2025 року шлюб між позивачкою та відповідачем було розірвано (а. с. 29 30). Згідно відповіді РСЦ ГСЦ МВС в Харківській, Полтавській та Сумській областях від 05.02.2025 року, та відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру Міністерства внутрішніх справ стосовно зареєстрованих транспортних засобів станом на 10.02.2025 року, 23 травня 2023 року на ім`я відповідача [PERSON] був зареєстрований автомобіль RENAULT MEGANE, 2017 року випуску, номерний знак [NUMBER] , (а.с.14 16) Згідно Звіту про оцінку майна колісного транспортного засобу RENAULT MEGANE, д.н.з. [NUMBER] , складеного ТОВ «Агентство Експертної Оцінки України» на замовлення позивача, ринкова вартість спірного автомобіля становить 642922, 00 гривень (а.с.17-28) Відповідно до висновку експерта Національного наукового центру "Інститут судових експертиз ім. Засл. проф. М. С. Бокаріуса" № 4900 від 15.09.2025 року за результатами проведеної судової транспортно-товарознавчої експертизи, ринкова вартість автомобіля RENAULT MEGANE, д.н.з. [NUMBER] , станом на момент проведення технічного огляду, а саме 25.06.2025 року, становить 345 778,43 гривень. Вартість проведеної експертизи складає 8481,60 гривень (а. с. 71 87). Норми права, що підлягають застосуванню та мотиви суду. Дослідивши письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного: Згідно ч.1 статті 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Відповідно до пунктів 1-4 частини першої статті 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд має вирішити, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовуються позовні вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Згідно ч.4 статті 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Відповідно до положень ч.1 статті 1 Сімейного кодексу України, Сімейний кодекс України визначає засади шлюбу, особисті немайнові та майнові права і обов`язки подружжя, підстави виникнення, зміст особистих немайнових і майнових прав та обов`язків батьків і дітей, усиновлювачів та усиновлених, інших членів сім`ї та родичів. Згідно ст.ст.8-10 Сімейного кодексу України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Якщо особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, батьками та дітьми, іншими членами сім`ї та родичами не врегульовані цим Кодексом, за змістом ч.1 статті 8 Сімейного кодексу України, вони регулюються відповідними нормами Цивільного кодексу України, якщо це не суперечить суті сімейних відносин. Згідно ч.1, ч.2 статті 60 Сімейного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Аналогічно, частиною 3 статті 368 Цивільного кодексу України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до статті 63 Сімейного кодексу України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. За змістом положень ч.1 статті 65, статті 68 Сімейного кодексу України, дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. Розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпоряджання майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до Цивільного кодексу України. Як зазначено в постанові Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК та ст. 372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи Згідно ч.1 статті 69 Сімейного кодексу України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Частиною першою статті 70 Сімейного кодексу України визначено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Частинами 1-3 статті 372 Цивільного кодексу України встановлено, що майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Крім того, статтею 370 Цивільного кодексу України передбачено, що співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 цього Кодексу. Згідно статті 364 Цивільного кодексу України, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Договір про виділ у натурі частки з нерухомого спільного майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. За змістом статті 183 Цивільного кодексу України, подільною є річ, яку можна поділити без втрати її цільового призначення. Неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення. Право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї (частина перша статті 365 Цивільного кодексу України). Згідно частини 3 статті 372 Цивільного кодексу України, у разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. В судовому засіданні належними й допустимими доказами підтверджується та не оспорюється сторонами, що ними за час шлюбу придбано автомобіль марки RENAULT MEGANE, 2017 року випуску, номерний знак [NUMBER] , VIN-код: [NUMBER] , вартість якого на момент розгляду справи, згідно висновку транспортно-товарознавчої експертизи, становить 345 778,43 гривень. Вказаний автомобіль є неподільною річчю, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення. Позивач просила залишити спірний автомобіль у власності відповідача зі сплатою їй грошової компенсації вартості належної частки майна в розмірі 172889 (сто сімдесят дві тисячі вісімсот вісімдесят дев`ять) гривень 22 копійки, а відповідач погодився із запропонованим варіантом поділу спільного майна подружжя. Задоволення позовних вимог не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси сторін по справі чи інших осіб. За таких обставин, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову. Відповідно до положень статей 141, 142 Цивільного процесуального кодексу України, оскільки відповідач визнав уточнені позовні вимоги до початку розгляду справи по суті, належить повернути позивачці 50 відсотків судового збору з державного бюджету та стягнути з відповідача на користь позивачки на відшкодування витрат по сплаті судового збору в розмірі 864 (вісімсот шістдесят чотири) гривні 44 копійки, сплаченого при поданні позову за квитанцією ID: 4522-3238-7320-5183 від 21.02.2025 року АТ "Таскомбанк". На підставі викладеного,

Outcome: approved