Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-13 00:00:00

У квітні 2025 року позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] , третя особа - Служба у справах дітей Новодонецької селищної ради Краматорського району Донецької області, про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування позову посилалася на те, що 14.09.2013 між нею та [PERSON] було укладено шлюб, від якого сторони по справі мають дитину - сина [PERSON] , [INFO] . 14.10.2014 заочним рішенням Добропільського міськрайонного суду Донецької області по справі №227/3630/14-ц шлюб, укладений між позивачем та відповідачем було розірвано. [PERSON] з дня розірвання шлюбу мешкає окремо від позивача та їх спільного сина, свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, не цікавиться інтересами дитини, його вихованням, здоров`ям, фізичним та духовним розвитком, підготовкою дитини до майбутнього, не надає синові достатньої батьківської уваги та не забезпечує його матеріально. За таких обставин, позивач звернулася до суду та просила - позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно сина - [PERSON] , [INFO] . Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 15.04.2025 дану цивільну справу передано для розгляду за підсудністю до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська. Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра від 09.07.2025 цивільну справу прийнято до розгляду, відкрито провадження. Розгляд справи визначено проводити за правилами загального позовного провадження. По справі призначено підготовче судове засідання. У відповідності до ч. 4, 5 ст. 19 СК України доручено Службі у справах дітей Новодонецької селищної ради Краматорського району Донецької області в судове засідання надати письмовий висновок щодо розв`язання даного спору. Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра від 28.07.2025 відмовлено у задоволенні клопотання [PERSON] про проведення судового засідання в режимі відеоконференції по даній цивільній справі. Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра від 14.08.2025 закрито підготовче провадження по справі та призначено її до судового розгляду. У судовому засіданні позивач підтримала позовну заяву та просила її задовольнити в повному обсязі. Представник малолітньої дитини - адвокат Ненашева Я.В. підтримала позовну заяву та просила її задовольнити в повному обсязі в інтересах дитини. Відповідач у судове засідання не з`явився, про місце, дату та час судового розгляду справи був сповіщений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, не надав заяви про розгляд справи за його відсутності, не скористався правом надання відзиву на позов, у зв`язку з чим суд за згодою позивача вирішує справу у порядку заочного розгляду на підставі наявних у справі доказів. Представник третьої особи Служби у справах дітей Новодонецької селищної ради Краматорського району Донецької області в судове засідання не з`явився, надав клопотання про проведення судового засідання за відсутності третьої особи з урахуванням наданого висновку по справі. Суд, вислухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження, виданого виконкомом Новодонецької селищної ради м. Добропілля Донецької області, актовий запис №5. Заочним рішенням Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 14.10.2014 по цивільній справі №227/3630/14-ц розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 14.09.2013 виконавчим комітетом Новодонецької селищної ради м. Добропілля Донецької області, за актовим записом №39. Рішенням Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 17.09.2014 по справі №227/4124/14-ц з [PERSON] , [INFO] , (іп.н. [NUMBER] ) прож. [ADDRESS] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 заробітку щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку починаючи з 09.09.2014 і до досягнення сином повноліття. Згідно протоколу засідання ЛКК №287/3 від 08.05.2018 [PERSON] , [INFO] , має діагноз F 84.0 - дитячий аутизм. Згідно висновку ЛКК № 129/628/2 від 29.08.2023, [PERSON] потребує індивідуальної форми навчання та має лікарський діагноз F 84.0, F 71.8, F 80.2. 10.08.2024 між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, після реєстрації якого [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про шлюб, серії [NUMBER] , актовий запис №1525. Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів по [NUMBER] з примусового виконання виконавчого листа №227/4124/14-ц виданого 10.11.2024 Добропільським міськрайонним судом Донецької області про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів у розмірі - частини на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , але не але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 09.09.2014 і до досягнення дитиною повноліття, виконаного головним державним виконавцем Добропільського відділу державної виконавчої служби у Покровському районні Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Дружбіною Ю., станом на 01.03.2024, [PERSON] має заборгованість в розмірі 348 181,35 грн. Згідно довідки від 12.03.2025 за вих.№62, виданої директором Новодонецького ОЗЗСО І-ІІІ ступенів Балашенок Л. вбачається, що учень 4-го класу [PERSON] навчається за індивідуальною формою навчання (педагогічний патронаж). Заняття відбуваються за розкладом, учень відвідує заняття. Мати дитини спілкується з педагогами, які навчають сина. Батько, [PERSON] , контакту із школою, де вчиться дитина, не підтримує, із вчителями не спілкується. Висновком органу опіки та піклування Новодонецької селищної ради про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно його малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , затвердженого Розпорядженням начальника Новодонецької селищної військової адміністрації №72р від 08.08.2025 визнано доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно його малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . У статті 8 Конституції України закріплено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права, а норми Конституції України є нормами прямої дії. Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. За змістом положень ч.ч. 7,8 ст. 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Відповідно до ст.ст. 3,18 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 (набрала чинності для України 02.09.1991) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»). Згідно з частинами першою-четвертою статті 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Відповідно до ст.9 Конвенції про права дитини дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Зокрема, пунктом 2 частини першої статті 164 СК України визначено, що мати, батько, можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Виходячи з тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України суд має підстави для висновку, що ухилення від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав виключно за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п.16 постанови №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (з послідуючими змінами та доповненнями), ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою надзвичайні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). У справі «Хант проти України» ЄСПЛ вказав, що права дитини мають перевагу над правами батьків. Так, 11 липня 2017 року Європейським Судом з прав людини було винесено рішення у справі «М.С. проти України», у якому йдеться визначення «інтересів дитини», їх місця у взаємовідносинах між батьками. При цьому ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є не благодійним. На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі у міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що у всіх рішеннях, що стосується дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення. Таким чином, суд приходить до висновку, що рівність прав батьків витікає з прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, і у першу чергу повинні бути визначені інтереси дитини у ситуації спору, а вже тільки потім права батьків. Зібраними по справі письмовими доказами, встановлено, що відповідач [PERSON] не приймає участі у вихованні своєї дитини [PERSON] , не цікавиться його станом здоров`я, не надає матеріальної допомоги на його утримання. У зв`язку з вищевикладеним, проаналізувавши встановленні обставини справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог позивача, а саме [PERSON] , [INFO] , слід позбавити батьківських прав відносно його дитини - сина [PERSON] , [INFO] . Згідно зі ст.141 ЦПК України, враховуючи результат розгляду справи, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в розмірі 1211,20 грн.

Outcome: approved