Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-11 00:00:00

21.10.2025 року до суду надійшла вказана позовна заява, відповідно до якої [PERSON] просить суд: стягнути на її користь з [PERSON] та з [PERSON] аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі по 1/4 частки з усіх видів їх заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця з кожного, починаючи з дати пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Позовні вимоги мотивовані тим, що вона є рідною бабусею малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Заочним рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя від 07.12.2021, цивільна справа № 332/2156/21 [PERSON] та [PERSON] позбавлено батьківських прав відносно малолітньої дитини: [PERSON] , [INFO] .Розпорядженням Районної адміністрації Запорізької міської ради по Заводському району від 22.03.2022 її призначено опікуном над малолітньою дитиною.Дитина мешкає із нею та знаходиться повністю на її матеріальному утриманні. Боржники не надають фінансову допомогу на утримання дитини. Аліменти на користь третіх осіб вони не сплачують. Боржники практично здорові, здатні надавати допомогу на утримання дитини в повному обсязі. Ухвалою Заводського районного суду м. Запоріжжя від 03.11.2025 року було відкрито спрощене провадження у справі із викликом сторін. У судове засідання позивач та її представник не з`явилися. Від представника надійшла заява про розгляд справи у їх відсутності. Позовні вимоги підтримують, наполягають на їх задоволенні. Проти заочного розгляду справи не заперечують. Відповідачі правом на подання відзиву не скористалися, у судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, шляхом направлення повісток за зареєстрованим місце проживання, про причини неявки до суду не повідомили, письмових заяв та клопотань не надали. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). З огляду на викладене, суд постановив розглядати справу за відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу, в порядку заочного розгляду, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке. Судом встановлено, що [INFO] народився [PERSON] . Батьками зазначені [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження. Заочним рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя від 07.12.2021 року № 332/2156/21 [PERSON] та [PERSON] позбавлено батьківських прав відносно малолітньої дитини: [PERSON] , [INFO] . Рішенням Запорізької міської ради від 22.03.2022 року № 125/1, про надання статусу дитини, позбавленої батьківського піклування, [PERSON] , [INFO] , надано статус позбавленої батьківського піклування. Розпорядженням районної адміністрації Запорізької міської ради по Заводському району від 02.03.2022 року № 49р про встановлення опіки над малолітнім [PERSON] : - встановлено опіку та призначено [PERSON] , [INFO] , опікуном над малолітнім [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. У відповідності до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до її повноліття. Відповідно до ч. 1, 3ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. При визначенні розміру аліментів суд, відповідно до ст. 182 СК України, враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1, 5 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину однієї чверті, на двох дітей однієї третини, на трьох і більше дітей половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Відповідно до ч. 2 ст. 258 СК України баба і дід мають право звернутися за захистом прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх та повнолітніх непрацездатних внуків до органу опіки та піклування або до суду без спеціальних на те повноважень. Суд роз`яснює, що відповідно до вимог ст.166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Згідно ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексі України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ч. 1, 2 ст. 179 Сімейного кодексу України, аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини . Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. Згідно з частиною першою статті 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Визначаючи розмір аліментів, які необхідно стягувати з відповідачів на користь позивача на утримання онука, суд враховуючи потреби дитини у матеріальній допомозі батьків,

Outcome: approved