Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-13 00:00:00

15 жовтня 2025 року [PERSON] через свого представника адвоката Панчелюгу К.М. звернулася до суду з вказаним позовом, у якому просила стягнути з відповідача на її користь компенсацію частини транспортного засобу, який є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя в розмірі 124830,00 грн та судові витрати. В обґрунтування заявлених вимог покликається на те, що з 31 січня 2017 року до 11 січня 2023 року перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. У шлюбі за спільні кошти ними було придбано автомобіль марки Skoda Fabia, 2008 року випуску, який 26 січня 2019 року зареєстрований за відповідачем [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу. З відповіді на адвокатський запит їй стало відомо, що спірний автомобіль був відчужений відповідачем 02 листопада 2021 року перереєстровано на нового власника на підставі договору купівлі-продажу. Вона не надавала згоди на відчуження цього транспортного засобу, кошти від продажу автомобіля на потреби сім`ї [PERSON] не витрачав та приховав від неї факт відчуження автомобіля. Покликаючись на те, що частки у спільному сумісному майні подружжя є рівними, а об`єкт поділу перебуває у володінні іншої особи, [PERSON] просила стягнути з відповідача на її користь грошову компенсацію вартості половини цього автомобіля, що складає 124830,00 грн. 27 листопада 2025 року [PERSON] через свого представника адвоката Зражевську Я.О. подав відзив, у якому просив відмовити в позові. Вказував, що позивачка [PERSON] намагається ввести суд в оману, оскільки їй було відомо про придбання автомобіля Skoda Fabia, який згодом відчужений з її згоди. Кошти від продажу спірного автомобіля були використані на придбання автомобіля MAZDA 6, реєстраційний номер [NUMBER] , 2009 року випуску, який використовувався в сім`ї. Після розірвання шлюбу, за мировою угодою, яка була затверджена ухвалою Зарічненського районного суду Рівненської області від 29 листопада 2023 року він компенсував для позивачки в якості грошової компенсації вартості спільного автомобіля MAZDA 6 64600,00 грн. У відповіді на відзив [PERSON] вказує, що відповідачем не доведено, що кошти від продажу автомобіля Skoda Fabia були використані на придбання іншого автомобіля MAZDA 6 та не надано суду жодних належних та допустимих доказів цього. Їй не було відомо про відчуження спірного автомобіля Skoda Fabia. Вказує, що 02 листопада 2021 року автомобіль Skoda Fabia був зареєстрований на матір відповідача, а автомобіль MAZDA 6 був придбаний лише через вісім місяців, а тому за вказаний період кошти могли бути витрачені на будь-які інші особисті потреби [PERSON] , знецінитися внаслідок інфляції, або були збережені ним особисто. Відчуження відповідачем спірного автомобіля на користь своєї матері, позивачка [PERSON] вважає недобросовісними діями з наміром приховати спільне сумісне майно від поділу. А тому просила задовольнити її позовні вимоги. В судовому засіданні позивачка та її представник пред`явлений позов підтримали, просили позов задовольнити. Позивачка додатково суду пояснила, що у них з відповідачем було два автомобілі, зокрема вони купили автомобіль MAZDA 6 та продовжували користуватися автомобілем Skoda Fabia майже до розлучення. В судовому засіданні відповідач та її представник відповідача пред`явлений позов не визнали, просили у задоволенні позову відмовити. Відповідач в судовому засіданні додатково суду пояснив, що кошти від реалізації автомобіля Skoda Fabia вони разом з позивачкою спрямували на придбання автомобіля MAZDA 6, який уже судом між сторонами поділений . Судом встановлено, що з 31 січня 2017 року по 11 січня 2023 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. Згідно інформації Головного сервісного центру МВС від 18 серпня 2025 року, 26 січня 2019 року за [PERSON] , [INFO] , на підставі договору купівлі-продажу (СГ) було зареєстровано автомобіль Skoda Fabia, 2008 року випуску, який 02 листопада 2021 року був перереєстрований на нового власника за договором купівлі-продажу (СГ) (а.с.20). Сторони визнають, що цей автомобіль 02 листопада 2021 року було зареєстровано за матір`ю відповідача, що в силу ч. 1 ст. 80 ЦПК України не підлягає доказуванню. Відповідно до ч. 3ст. 65 СК України для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Сторонами долучено до справи звіти про оцінку вартості транспортного засобу Skoda Fabia, 2008 року випуску. Зокрема за звітом на замовлення позивачки [PERSON] ринкова вартість об`єкта оцінки станом на 02 листопада 2021 року з ПДВ становить 249660,00 грн (а.с.9). За звітом на замовлення відповідача [PERSON] ринкова вартість спірного автомобіля станом на 11 листопада 2025 року становить 203904,00 грн (а.с.76). Сторони експертним шляхом оцінили вартість спірного автомобіля, отже вважають його цінним майном. В судовому засіданні встановлено, що позивачка [PERSON] ні письмової ні усної згоди на відчуження спірного автомобіля матері відповідача не давала, ціну продажу не погоджувала, грошей від реалізації цього автомобіля не отримувала та на потреби сім`ї не використовувала ні самостійно ні спільно з відповідачем. Згідно правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 127/7029/15-ц у випадку коли при розгляді вимог про поділ спільного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі. Оскільки у цьому випадку неможливо встановити дійсну вартість такого майна, визначенню підлягає ринкова вартість подібного за своїми якостями (технічними характеристиками) майна на час розгляду справи. Такий підхід є гарантією справедливої сатисфакції особі у зв`язку з припиненням її права на спільне майно. Такий же висновок викладений у постанові Верховного Суду від 20 грудня 2023 року у справі № 127/21002/21. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладених в постановах Верховного Суду. У частині четвертій статті 65 СК України встановлено, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї. В матеріалах справи відсутні, а сторонами на подано доказів одержання сторонами коштів від реалізації спірного автомобіля, як і не надано доказів їх використання в інтересах сім`ї. Доводи сторони відповідача про те, що між сторонами уже було вирішено судом спір про поділ спільного майна подружжя, як підставу для відмови у задоволенні цього позову судом не приймаються, оскільки попередній спір не стосується спірного автомобіля Skoda Fabia, який без згоди позивачки відчужив відповідач. Дійсно, найбільш ефективне вирішення спору про поділ спільної сумісної власності подружжя досягається тоді, коли вимоги позивача охоплюють усе спільно набуте в шлюбі майно, що відповідає принципу процесуальної економії. У той же час, закріплений ст. 13 ЦПК України принцип диспозитивності дозволяє позивачці звернутися з позовом про поділ спільного майна, неохопленого попереднім позовом. Покази свідка [PERSON] у підтвердження відчуження автомобіля Skoda Fabia матері відповідача за ціною п`ять тисяч доларів США судом не приймаються, з огляду на те, що цей свідок є фактичним вітчимом та неофіційним чоловіком матері відповідача, а отже є особою зацікавленою у вирішенні цього спору. Окрім цього в судовому засіданні [PERSON] не був очевидцем передачі п`яти тисяч доларів США від відповідача до його матері, йому не відомо, як розпорядився відповідач ніби то отриманими своєї від матері грішми, йому не відомо чи знала про указані обставини позивачка. За обставин, які були встановлені в ході судового розгляду, суд уважає, що позов слід задовольнити. Розподіляючи витрати на професійну правничу допомогу, суд враховує правила ч. 4 ст. 137 ЦПК України, згідно яких розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою за надання професійної правничої допомоги, входить до предмету доказування у справі, що свідчить про те, що такі витрати повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами. Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved