Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-13 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] в якому просить стягнути з відповідача на її користь неустойку (пеню) нараховану на суму несплачених аліментів за період з 14.09.2022 року по 01.12.2025 року в сумі 51185,16 грн. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що сторони по справі перебували у шлюбі, який був розірваний рішенням Сарненського районного суду Рівненської області від 06.02.2019 року, в якому у подружжя народились діти : [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . На утримання цих дітей відповідач був зобов`язаний до сплати аліментів рішенням Сарненського районного суду Рівненської області, яким виданий з цього приводу виконавчий лист №572/1166/18 від 20.08.2018, згідно із яким [PERSON] зобов`язаний сплачувати аліменти на користь позивача аліменти в розмірі 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 20.08.2018 року і до їх повноліття. Протягом усього часу стягнення аліментів відповідач не виконував свої аліментні зобов`язання, в зв`язку із чим станом на 01.12.2025 року утворилась заборгованість за аліментами у сумі 359400,01грн. Що стало підставою для звернення до суду з даним позовом. Позивач в судове засідання не з`явився, її представник адвокат Волнянський Г.Н. письмовою заявою підтримав позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач в підготовче судове засідання не з`явилася, про дату та час розгляд справи був повідомлений належним чином, позивач не висловила заперечень щодо заочного розгляду справи, а тому суд на підставі ст.280 ЦПК України ухвалює заочне рішення. Суд дослідивши надані докази, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення виходячи з наступних підстав. Рішенням Сарненського районного суду Рівненської області відповідач [PERSON] був зобов`язаний до сплати аліментів на користь позивача - [PERSON] на утримання неповнолітніх дітей : [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до повноліття дітей. Вказане вище рішення суду перебуває на виконанні Сарненського відділу Державної виконавчої служби у Сарненському районі Рівненської області АСВП №57120594. Зазначені вище обставини встановлені судом із наданої позивачем копії розрахунку заборгованості №380452 від 09.12.2025 року, виданого за підписом головного державного виконавця І. Болкуневича, згідно з яким загальна заборгованість зі сплати аліментів станом на 01.12.2025 року становить 359400,1 грн. Згідно ч.4 ст.17 СК України, невиконання або ухилення від виконання сімейного обов`язку може бути підставою для застосування наслідків, встановлених цим Кодексом або домовленістю (договором) сторін. Як встановлено статтею 18 СК України, кожен учасник сімейних відносин, який досяг чотирнадцяти років, має право на безпосереднє звернення до суду за захистом свого права або інтересу. Суд застосовує способи захисту, які встановлені законом або домовленістю (договором) сторін. Способами захисту сімейних прав та інтересів зокрема є примусове виконання добровільно не виконаного обов`язку. Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 pоку, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 pоку та набула чинності для України 27 вересня 1991 p., держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Положеннями статті 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Частиною другою статті 150 СК України визначено, що батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно вимог частин першої, другої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно п.1. ч.1 ст. 196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Як вбачається із правової позиції, висловленої у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі №572/1762/15-ц, неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові витрати боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. У статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Згідно з наданим позивачем розрахунком загальна сума пені, що визначена за період з 14.09.2022 року по 01.12.2025 року становить 51185 грн. 16 коп. Таким чином, враховуючи встановлений розмір несплачених аліментів за кожен місяць з 14.09.2022 року 01.12.2025 року, суд дійшов висновку, що розмір неустойки позивачем обчислено правильно та не перевищує 100 відсотків заборгованості, а тому до стягнення підлягає неустойка (пеня) в сумі 51185,16 грн.. Оскільки при подачі позову даної категорії позивач звільнена від сплати судових витрат, на підставі ст. 141 ЦПК України до стягнення з відповідача в дохід держави підлягає судовий збір в сумі 1211,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved