Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-18 00:00:00

ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» звернулося в суд з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором №1409-5728 від 16.06.2024 у розмірі 35500,00 грн та судові витрати. Позов мотивовано тим, що 16.06.2024 між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та [PERSON] за допомогою Веб-сайту (creditkasa.com.ua), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», в рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле, було укладено електронний договір про відкриття кредитної лінії №1409-5728. Згідно умов договору, останній отримав кредит у розмірі 7100 грн на умовах строковості, зворотності, платності. Базовий період кредитування становить 14 днів; строк кредитування, тобто, строк на який надається кредит - 365 календарних днів. Знижена % ставка -1,45% в день, стандартна % ставка -1,45 % в день. ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» виконали взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши відповідачу кредит, відповідно до умов укладеного договору. Однак, відповідач порушив взяті на себе зобов`язання та у зв`язку з неналежним виконанням умов кредитного договору станом на 10.09.2025 виникла заборгованість за кредитом у розмірі 45741,75 грн, з яких: 7100,00 грн - прострочена заборгованість за кредитом, 37576,75 грн - прострочена заборгованість за нарахованими процентами, 1065,00 грн.- прострочена заборгованість по комісії за видачу кредиту. Крім того, позивач зазначає, що кредитодавцем було прийнято рішення про можливість застосування до позичальника програми лояльності для споживачів фінансових послуг ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», а саме часткового списання заборгованості позичальнику за нарахованими процентами та комісією загальній сумі 10241,75 грн, за умови погашення позичальником решти заборгованості за кредитним договором в розмірі 35500,00 грн. Враховуючи вище зазначене, позивач просив стягнути з відповідачки на свою користь не повну суму заборгованості за кредитним договором № №1409-5728 від 16.06.2024, а лише її частину, а саме: 35500,00 грн. та судовий збір у розмірі 2 422,40 грн. Ухвалою судді від 17.11.2025 дану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження. Постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Відповідачу було надано 15-ти денний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження подати відзив на позов. У судове засідання представник позивача не з`явися. В додатках до позовної заяви міститься клопотання від представника позивача про розгляд справи за його відсутності та відсутності заперечень проти заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що відповідає положенню п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України та правовій позиції КЦС ВС від 10.05.2023 № 755/77944/18 (61-185-св23). Судова повістка повернулася на адресу суду без вручення з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Верховний Суд у постанові від 18.03.2021 у справі №911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі №800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження №11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі №913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі №10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі №24/260-23/52-б). Факт неотримання відповідачем у справі кореспонденції, яка направлена судом з дотриманням вимог процесуального закону за належною адресою, суд вважає таким, що зумовлений не об`єктивними причинами, а є наслідком суб`єктивної поведінки відповідача. Також, відповідно до ч.11 ст. 128 ЦПК України відповідач була повідомлена про дату, час і місце проведення судових засідань, призначене на 09.12.2025 та на 19.01.2026 через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, про що в матеріалах справи наявні підтвердження. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Суд зазначає, що небажання відповідача надавати докази, зокрема з причини ухилення від участі в судових засіданнях, дає суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем. На підставі письмової заяви позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, за відсутності сторін, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку, передбаченому ст. ст.223, 247, 280-282 ЦПК України. З врахуванням вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши та оцінивши наявні у справі письмові докази, які наявні в електронному вигляді та прикріплені до матеріалів справи, щодо їх належності, допустимості, достовірності та достатності, надавши їм оцінку в сукупності, встановивши фактичні обставини справи, приходить до наступного висновку. Відповідно до ст.129 Конституції України суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права. Основними засадами судочинства є: рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; забезпечення доведеності вини; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; підтримання публічного обвинувачення в суді прокурором; забезпечення обвинуваченому права на захист; гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; розумні строки розгляду справи судом; забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення; обов`язковість судового рішення. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 16.06.2024 між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та [PERSON] за допомогою Веб-сайту (creditkasa.com.ua), було укладено електронний договір про відкриття кредитної лінії №1409-5728 з використанням одноразового ідентифікатора А9441. Щодо укладення договору в електронній формі, суд вважає необхідним зазначити, що відповідно до частини 2 статті 639 ЦК України договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. При цьому, укладання електронного договору та підписання його електронним підписом одноразовим ідентифікатором відповідає правовому висновку, викладеному в постанові Верховного Суду від 9 вересня 2020 року у справі № 732/670/19. Відповідно до умов кредитного договору позивач взяв на себе зобов`язання надати відповідачу кредит для задоволення особистих потреб, на наступних умовах: розмір кредиту 7100 грн (п.4.1 договору); строк, на який надається кредит 365 календарних днів з моменту перерахування кредиту (п.4.13); дата повернення (виплати) кредиту 15.06.2025 (п.4.13), зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 1,45 % - стандартна процентна ставка за кожен день користування кредитом (п.п.4.10). Також п.4.15 визначено орієнтовну загальну вартість кредиту, яка складає 45741,75 грн та включає в себе суму кредиту та проценти за користування кредитом. Розділом 5 договору від 16.06.2024 визначено порядок повернення кредиту. Невід`ємною частиною договору №1409-5728 від 16.06.2024 є правила відкриття кредитної лінії ( надання споживчих кредитів), паспорт споживчого кредиту та таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної процентної ставки за договором, які підписані відповідачем одноразовим ідентифікатором А9441. Згідно з довідкою про перерахування суми кредиту №1409-5728 від 16.06.2024 відповідач отримав 16.06.2024 кредит в сумі 7100 грн на платіжну карту № [NUMBER] через платіжку систему LigPay. Довідкою АК КБ «Приватбанк» підтверджено факт перерахування коштів від ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» через систему LigPay за платежем від 16.06.2024 в сумі 7100 грн. Згідно розрахунку заборгованості за договором №1409-5728 від 16.06.2024 станом на 10.09.2025 загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем становить 45741,75 грн, з яких: 7100 грн - прострочена заборгованість за кредитом, 37576,75 грн - прострочена заборгованість за нарахованими процентами, 1065,00 грн. прострочена заборгованість по комісії за видачу кредиту. Доказів, які б спростовували проведений позивачем розрахунок заборгованості відповідачем за вищевказаним договором суду не надано, як і не надано доказів виконання належним чином та у встановлені строки зобов`язань за вказаним договором, у зв`язку з чим порушення зобов`язання визнається судом таким, що сталося з його вини. Таким чином, судом встановлено порушення відповідачем визначених умов кредитного договору і в кінцевому підсумку не повернення в повному обсязі кредиту кредитодавцю, а також не виконання в повному обсязі всіх інших своїх грошових зобов`язань за кредитним договором, у зв`язку з чим [PERSON] виникла заборгованість за кредитним договором. Наказом ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» № 96-П від 26.12.2023 були затверджені Правила акції під умовною назвою «Обмеження нарахування відсотків при примусовому стягненні заборгованості» для споживачів фінансових послуг ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС». Враховуючи затверджені правила, як вбачається з позовної заяви, позивачем прийнято рішення про можливість застосування до відповідача програми лояльності, щодо часткового списання комісії та заборгованості за нарахованими відсотками у сумі 10241,75 грн за умови погашення позичальником решти заборгованості в розмірі 35500,00 грн. За таких обставин, позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь частково борг в сумі 35500,00 грн, з яких: 7100,00 грн - прострочена заборгованість за кредитом, 28400,00 грн - прострочена заборгованість за нарахованими процентами. Згідно п. 1 ч. 2 ст.11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ч. 1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно положень ч. 1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За ч. 2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Як передбачено ст.627 ЦК України, відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до положень ст. ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установленні строки відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а згідно ст. 629 Цивільного кодексу України- договір є обов`язковим для виконання сторонами. У статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Також, статтею 204 ЦК України встановлено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Статтею 205 ЦК України щодо форм правочину, способу волевиявлення встановлено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Аналогічний правовий висновок міститься в постанові Верховного Суду від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ст.611ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 3 ст.12, ч. 1, ч. 5 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Положеннями ст. 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Таким чином, зважаючи на те, що відповідач порушив умови кредитного договору, у добровільному порядку ухиляється від сплати заборгованості за таким, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути заборгованість за договором про відкриття кредитної лінії №1409 від 16.06.2024 в сумі 35500,00 грн. Відповідно до ч. 1 ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2422,40 грн.

Outcome: approved