Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-12 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності на земельні ділянки. В обґрунтування позову вказала, що 30 квітня 2024 року вона уклала із відповідачем договір позики, відповідно до умов якого передала [PERSON] грошові кошти у сумі 80 000 (вісімдесят тисяч) грн. 00 коп. Останній зобов`язався повернути вказану суму до 30 квітня 2025 року. У разі неповернення позивачу вказаної суми коштів, позичальник зобов`язався здійснити відчуження на користь [PERSON] належні йому на праві приватної власності земельні ділянки: площею 1,0602 га, кадастровий номер 4621887600:17:000:0462; площею 0,8916 га, кадастровий номер 4621887600:17:000:0236, які розташовані на території Струтинської сільської ради Золочівського району Львівської області. На підтвердження здійснення вказаного правочину відповідач власноручно написав письмову розписку, згідно змісту якої він дійсно зобов`язується повернути позивачу вказану суму грошей до 30 квітня 2025 року або здійснити відчуження на її користь зазначених земельних ділянок. На даний час відповідач коштів не повернув, повідомив позивача про те, що коштів на повернення боргу у нього немає. Вказав також, що позивачу було передано оригінали правовстановлюючих документів на вказані вище земельні ділянки. Таким чином, враховуючи наявність відмови відповідача від повернення заборгованих коштів позивачу, а також відсутність можливості нотаріально посвідчити договір відчуження спірних земельних ділянок, позивач змушена звернутись до суду із даним позовом. Позивач в судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала. Відповідач в судове засідання не з`явився, подав заяву, в якій просив справу розглядати у його відсутності, щодо задоволення позову не заперечив. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Згідно із дослідженої у судовому засіданні боргової розписки від 30.04.2024, [PERSON] отримав в борг від [PERSON] кошти в сумі 80 000,00 грн., та зобов`язався повернути такі до 30.04.2025, а в разі невиконання боргового зобов`язання, зобов`язався передати належні йому земельні ділянки з кадастровими номерами: 4621887600:17:000:0236, 4621887600:17:000:0462 у власність [PERSON] . Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або ж таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики с укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 1047 ЦІК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно до положень ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону. Стаття 530 ЦК України говорить: якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до вимог ст. 526 ЦІК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. ст. 1046, 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Ст. 1050 ЦК України зазначено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України. Стаття 625 ЦК України встановлює, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. В ст. 328 ЦК України зазначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. Згідно копії Свідоцтва про право на спадщину за законом від 28.07.2020, зареєстрованого в реєстрі за № 989, [PERSON] є спадкоємцем до майна померлої [PERSON] , яке складається з: земельної ділянки площею 0,8916 га, кадастровий номер 4621887600:17:000:0236, яка призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташована на території Струтинської сільської ради Золочівського району Львівської області. Як вбачається з витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 218088513 від 28.07.2020, земельна ділянка площею 0,8916 га, кадастровий номер 4621887600:17:000:0236, яка призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташована на території Струтинської сільської ради Золочівського району Львівської області, належить на праві приватної власності [PERSON] . Згідно копії Свідоцтва про право на спадщину за законом від 03.07.2020, зареєстрованого в реєстрі за № 831, [PERSON] є спадкоємцем до майна померлої [PERSON] , яке складається з: земельної ділянки площею 1,0602 га, кадастровий номер 4621887600:17:000:0462, яка призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташована на території Струтинської сільської ради Золочівського району Львівської області. Як вбачається з витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 214939496 від 03.07.2020, земельна ділянка площею 1,0602 га, кадастровий номер 4621887600:17:000:0462, яка призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташована на території Струтинської сільської ради Золочівського району Львівської області, належить на праві приватної власності [PERSON] . Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно змісту ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Таким чином, зважаючи на те, що Відповідач не повернув коштів до 30 квітня 2025 року, на підтвердження чого видана власноруч написана розписка, а також враховуючи той факт, що з метою забезпечення виконання свого зобов`язання відповідач зобов`язувався передати у власність позивача спірні земельні ділянки, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є підставними та підлягають задоволенню.

Outcome: approved