Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-14 00:00:00

У листопаді 2025 року до суду з Житомирського районного суду Житомирської області надійшла за підсудністю справа за позовом ТОВ "Фінансова компанія "Кредит-капітал" до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 15 січня 2023 року між ТОВ "Мілоан" та [PERSON] укладено договір про споживчий кредит №7637242, згідно якого останній надано грошові кошти в сумі 5000 грн., а вона зобов"язалася повернути кошти, сплатити проценти за користування. ТОВ "Мілоан" свої зобов"язання за договором виконало в повному обсязі, а саме надало відповідачці грошові кошти в обсязі та у строк визначений умовами кредитного договору, а відповідачка не виконала своїх зобов`язань. 27.09.2023 між ТОВ "Мілоан" та ТОВ "ФК "Кредит-Капітал" укладено договір відступлення прав вимоги №95-МЛ, згідно якого відбулося відступлення права вимоги до боржників, в тому числі і до [PERSON] за кредитним договором. Термін повернення кредиту настав, а заборгованість за кредитним договором у встановлений строк погашена не була, у зв"язку з чим станом на дату подання позову заборгованість відповідачки становить 19450 грн., з яких за тілом кредита - 5000 грн.; за процентами - 13950 грн.; за комісією - 500 грн. Враховуючи вищевикладене, просить суд стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором №7637242 від 15.01.2023 у розмірі 19 450 грн., судовий збір в розмірі 2422, 40 грн та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 8000 грн. Ухвалою суду від 05.11.2025 відкрито провадження у справі, розгляд її призначено у порядку спрощеного позовного провадження, з повідомленням сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав суду письмове клопотання, в якому просить розглядати справу без його участі, позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Проти винесення заочного рішення не заперечує. У судові засідання, призначені на 27.11.2025, 29.12.2025 та 15.01.2026 відповідачка не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялась за реєстрованим місцем проживання та через оголошення на офіційному вебсайті суду. Відзив на позов, заяви про розгляд справи за відсутності відповідачки або відкладення розгляду справи до суду не надходили. З викладених обставин суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів з ухваленням заочного рішення на підставі ст.280 ЦПК України, оскільки представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінивши подані сторонами докази, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 15 січня 2023 року між ТОВ "Мілоан" та [PERSON] укладено договір про споживчий кредит № 7637242. Згідно умов договору, анкети-заяви на кредит та паспорта споживчого кредиту, відповідачка з 15.01.2023 отримала кредит в розмірі 5000 грн. на строк - 104 дні, до 29.04.2023 (дата остаточного погашення заборгованості). Пільговий період складає 14 днів, що настає з дати видачі кредиту та завершується 29.01.2023 (рекомендована дата платежу), поточний період складає 90 днів, що настає з дня наступного за днем завершення пільгового періоду і закінчується 29.04.2023 (дата остаточного погашення заборгованості). Позичальник має повернути кредит, сплатити комісії за надання кредиту та проценти за користування кредитом в рекомендовану дату платежу 29.01.2023, але не пізніше дати остаточного погашення заборгованості 29.04.2023 (останнього дня строку кредитування). Загальні витрати за пільговий період складають 1550 грн. в грошовому виразі та 114,038 відсотків річних, витрати за весь строк кредитування - 15050 грн. в грошовому виразі та 1056,00 відсотків річних у процентному значенні. Орієнтована загальна вартість кредиту за пільговий період - 6550 грн. Орієнтовна загальна вартість кредиту за весь строк кредитування - 20050 грн. Комісія за надання кредиту 500 грн., яка нараховується за ставкою 10,00 відсотків від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту. Проценти за користування кредитом протягом пільгового періоду - 1050 грн., які нараховуються за ставкою 1,50 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом протягом пільгового періоду. Проценти за користування кредитом протягом поточного періоду - 13500 грн., які нараховуються за стандартною ставкою 3,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом протягом поточного періоду. Відповідно до графіка платежів за договором про споживчий кредит №7637242 від 15.01.2023, дата видачі кредиту - 15.01.2023, дата платежу - 29.04.2023, кількість днів у розрахунковому періоді - 104, чиста сума кредиту - 5000 грн., всього 20050 грн.; сума кредиту за договором/погашення суми кредиту - 5000 грн., проценти за користування кредитом - 14550 грн., комісія за надання кредиту - 500 грн., реальна річна процентна ставка - 1056 грн., загальна вартість кредиту - 20050 грн. Згідно довідки про ідентифікацію ТОВ "Мілоан", [PERSON] , [INFO] , з якою укладено договір про споживчий кредит №7637242 від 15.01.2023 ідентифікована товариством. Договір підписаний позичальником одноразовим ідентифікатором - F74747, який 15.01.2023 о 16:14:45 відправлений позичальнику на телефон [NUMBER] . З платіжного доручення 91400582 від 15.01.2023, вбачається, що ТОВ "Мілоан" згідно договору 7637242 перерахувало [PERSON] кошти в розмірі 5000 грн. Відповідно до відомості про щоденні нарахування та погашення ТОВ "Мілоан", [PERSON] за кредитним договором №7637242, 15.01.2023 надано кредит в сумі 5000 грн., нараховано комісію за надання кредиту - 500 грн. З 16.01.2023 по 29.01.2023 нараховані проценти згідно п.1.5.2 договору, з 30.01.2023 по 27.04.2023 нараховано проценти згідно п.п.1.5.2, 2.3.1.1 договору. 27.04.2023 між ТОВ "Мілоан" (кредитор) та ТОВ "ФК "Кредит-капітал" (новий кредитор) укладено договір відступлення прав вимоги № 95-МЛ, у відповідності до умов якого кредитор передає (відступає) новому кредиторові за плату, а новий кредитор приймає належні кредиторові права грошової вимоги (права вимоги) до боржників за кредитними договорами вказаними у реєстрі боржників, укладеними між кредитором і боржниками (портфель заборгованості). Відповідно до акту приймання-передачі реєстру боржників від 27.04.2023 до договору відступлення прав вимоги №95-МЛ від 27.04.2023, укладеного між ТОВ "Мілоан" (клієнт) та ТОВ "ФК "Кредит-капітал" (новий кредитор), кредитор передав, а новий кредитор прийняв реєстр боржників кредитора від 27.04.2023 кількістю 2188, загальна сума заборгованості (кредитного портфелю) - 29 806 267,37 грн. З витягу з реєстру боржників до договору відступлення прав вимоги №95-МЛ від 27.04.2023, ТОВ "Мілоан" відступило ТОВ "ФК "Кредит-капітал" право вимоги заборгованостей до боржників, в тому числі і до боржника [PERSON] , в сумі 19450 грн., з яких: заборгованість по тілу кредиту - 5000 грн., по відсоткам - 13950 грн., по комісії - 500 грн. Згідно платіжної інструкції №71170 від 27.04.2023, ТОВ "ФК "Кредит-капітал" здійснило оплату ТОВ "Мілоан" згідно договору відступлення прав вимоги №95-МЛ від 27.04.2023, в сумі 822012 грн. 12.09.2025 позивачем було направлено [PERSON] претензію про те, що 27.04.2023 між ТОВ "Мілоан" та ТОВ "ФК"Кредит-капітал" укладений договір відступлення прав вимоги №95-МЛ, відповідно до якого відбулося відступлення права вимоги за кредитним договором №7637242 від 15.01.2023. Відповідно до умов кредитного договору вона зобов"язана у встановлений строк повернути кредит та сплатити відсотки за його користування. Вимагають виконати зобов"язання протягом 3 днів та негайно погасити заборгованість в сумі 19450 грн. Згідно повідомлень АТ КБ "Приватбанк" №20.1.0.0.0/7-251110/62219-БТ від 26.11.2025 та №20.1.0.0.0/7-251230/47206-БТ від 12.01.2026, на ім"я [PERSON] в банку емітовано карту № [NUMBER] ( [NUMBER] ). Клієнт [PERSON] верифікований шляхом підписання анкети-заяви по ідентифікації клієнта від 27.05.2022. По даному рахунку було зарахування коштів на суму 5000 грн. від 15.01.2023, платник: Переказ коштів. Коментар: Viplata zaima Miloan. Не підлягає оподаткуванню. ID платежу 2191342816. Пунктом 1 частини 1 статті 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором (статті 514 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Згідно статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно ч.1 ст.509 ЦК України зобов"язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов"язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов"язку. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов"язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов"язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). З положень частини першої та другої ст.1056-1 ЦК України вбачається, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов"язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). За ст.610 ЦК України порушенням зобов"язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Згідно із ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом. Відповідно до статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однією зі сторін має бути досягнуто згоди. У справі встановлено, що договір між ТОВ "Мілоан" та відповідачкою укладений в електронній формі, підписаний електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису). У статті 3 Закону України "Про електронну комерцію" визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч.1 ст.5 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Згідно частин 1, 2 статті 6 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п.6 частини першоїст.3 Закону України "Про електронну комерцію"). У ч.1 ст.11 Закону України "Про електронну комерцію" зазначено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Відповідно до ч. 3 ст.11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону). Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч.5 ст. 11 Закону). Згідно з ч.6 ст.11 Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом ч.8 ст.11 Закону у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (ст.12 Закону України "Про електронну комерцію"). Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду у справі №524/5556/19 від 12.01.2021 дійшов висновку, що "Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і літер, або тільки цифр, або тільки літер, яку заявник отримує за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі "логін-пароль", або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Оспорюваний договір про надання фінансового кредиту підписаний відповідачкою за допомогою одноразового пароля-ідентифікатора, тобто укладення між сторонами спірного правочину підтверджено належними та допустимими доказами". Таким чином, підписання відповідачкою договору шляхом зазначення одноразового ідентифікатора відповідає вимогам чинного законодавства. Згідно ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи дотримуючись принципів диспозитивності та змагальності сторін. Суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З наданих суду доказів, позивачем доведено виконання ТОВ "Мілоан" своїх зобов"язань за договором про споживчий кредит від 15.01.2023 в повному обсязі, а саме - відповідачці було надано кредит в сумі 5000 грн., який перерахований на її банківську картку. У той же час, відповідачка не виконала взяті на себе зобов`язання за кредитним договором, грошові кошти не повернула. Згідно з наданим розрахунком заборгованість [PERSON] становить 19450 грн., яка складається із: заборгованості за кредитом - 5000 грн., за відсотками - 13950 грн., за комісією - 500 грн. Оскільки [PERSON] не виконала умови договору та не сплатила заборгованість в добровільному порядку, суд вважає стягнути з неї на користь позивача примусово заборгованість в сумі 19450 грн. Як зазначено в ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Статтею 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Згідно п.3 ч.2 ст.141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності витрат з надання правничої допомоги (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/WestAllianceLimited" проти України", заява N 19336/04). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. З матеріалів справи вбачається, що на підтвердження понесених судових витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано договір про надання правової (правничої) допомоги №0107 від 01.07.2025, акт №988 наданих послуг на суму 8000 грн. та детальний опис наданих послуг до нього від 05.09.2025. Враховуючи, що позивачем надано суду розрахунок витрат із зазначенням конкретних видів та вартості правничої допомоги, а відповідачкою їх неспівмірність не доведена, суд вважає, що ТОВ "Фінансова компанія "Кредит-капітал" надані належні докази на їх підтвердження, а тому вимоги про стягнення витрат пов`язаних із наданням правничої допомоги в розмірі 8000 грн. підлягають задоволенню. Згідно ст.141 ЦПК України, судовий збір сплачений позивачем у розмірі 2422 грн. 40 коп., покласти на відповідачку. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved