Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом, в якому просить стягнути з відповідачки на його користь заборгованість за договором № 713365193 від 20.12.2021 у сумі 35 138,40 грн, понесені судові витрати судовий збір у сумі 2 422,4 грн та витрати на професійну правничу допомогу у сумі 7 000 грн. Свої вимоги обґрунтовує тим, що відповідачка ухиляється від виконання своїх зобов`язань та не погашає заборгованість за вказаним договором, що є підставою для позивача звернутися до суду із даним позовом. Ухвалою від 12.09.2025 року справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (а. с. 100). Також даною ухвалою суду було визначено строки для подання сторонами відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив. Копія ухвали про відкриття провадження направлялася відповідачці за зареєстрованим місцем проживання проте було повернуто на адресу суду з відмітками «за закінченням терміну зберігання». Заяв по суті та інших клопотань від учасників справи до суду не надходило. Вивчивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 20.12.2021 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] було укладено договір споживчого кредиту № 713365193 на суму 12 000 грн, підписаний електронним підписом відповідачки (MNV63С3R) (зворот а.с. 35), відповідно до умов якого позивач надав кошти шляхом перерахування на банківський рахунок позичальника в розмірі 12 000 грн (зворот а.с. 32). ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» виконало взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, відповідно до умов договору, шляхом перерахування кредитних коштів на банківський картковий рахунок відповідачки (а.с. 88). Відповідно до виписки з особового рахунку боржника вбачається, що відповідачка за договором від 20.12.2021 №713365193 має загальну заборгованість в розмірі 35 138,40 грн, з яких 12 000 грн заборгованість за основним боргом, 21 138,40 грн заборгованість за нарахування відсотків (а.с. 42). 28.11.2018 між ТОВ «Манівео швидка допомога» та ТОВ «Таліон плюс» укладено договір факторингу № 28/1118-01 в подальшому підписали реєстр прав вимоги № 170 від 25.01.2023 року за яким останньому було відступлено право грошової вимоги. 05.08.2020 між ТОВ «Таліон плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено договір факторингу 05/0820-01 в подальшому підписали реєстр прав вимоги № 10 від 31.07.2023 року за яким останньому було відступлено право грошової вимоги. 20.10.2023 між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «ФК «ЕЙС» укладено договір факторингу № 20/10/23-03 (а.с. 51), відповідно до якого останньому перейшли права вимоги до боржника. У ст. 526 Цивільного кодексу України (далі - ЦК) передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1 статті 1054 ЦК). Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК). Згідно зі ст. 610 ЦК порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Таким чином, оскільки відповідачка порушила свої зобов`язання, передбачені договором № 713365193 від 20.12.2021, не повернула кредитні кошти, тому позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Представник позивача при зверненні до суду із даним позовом також просить стягнути з відповідачки понесені ним витрати на правову допомогу та суму сплаченого судового збору. На підставі ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК) підлягають до стягнення з відповідача витрати з оплати судового збору. Відповідно до ч. 1 ст. 137 ЦПК, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 137 ЦПК). Частиною четвертою, п`ятою статті 137 ЦПК визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Згідно пункту 1 частини 2 статті 141 ЦПК, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Заявляючи вимоги про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, позивач надав договір № 09/07/25-01 про надання правової допомоги від 09.07.2025, акт про отримання правової допомоги з відтворенням даних про вартість робіт (а.с. 38). Надаючи оцінки наведеним доказам, суд звертає увагу, що зазначена на виконання правничих послуг вартість робіт є завищеною з огляду на складність справи, виявляє непропорційність з врахуванням необхідного часу для захисту прав особи. З огляду на викладене, суд,

Outcome: approved