Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-14 00:00:00

До Новобаварського районного суду міста Харкова надійшла позовна заява Квартирно-експлуатаційного відділу міста Харкова до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , в якій позивач просив стягнути на його користь солідарно з відповідачів заборгованість за комунальні послуги за період з вересня 2009 року по грудень 2024 року включно у розмірі 231529,63 грн та судовий збір у розмірі 2422,40 грн. Матеріали позовної заяви сформовані і системі «Електронний суд» 09.12.2025 та підписані керівником Квартирно-експлуатаційного відділу міста Харкова Шевченком Андрієм Вікторовичем. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що основним завданням КЕВ м. Харкова є: утримання та організація експлуатації фондів військових містечок, які перебувають у користуванні військових частин та забезпечення військових частин комунальними послугами та енергоносіями, проведення поточного та капітального ремонтів казармено-житлового фонду, комунальних споруд та інженерних мереж, підготовка їх до зимового періоду, планування витрат та фінансування заходів квартирно-експлуатаційного забезпечення. Однією з основних функцій КЕВ м. Харкова є забезпечення житлом військовослужбовців, осіб звільнених з військової служби в запас або відставку та членів їх сімей. Позивач відповідно до своїх завдань та повноважень здійснює технічну експлуатацію та обслуговування таких будинків та щомісячно нараховує мешканцям зазначених будинків військовослужбовцям та членам їх сімей плату за послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій та плату за комунальні послуги, які були спожиті ними впродовж місяця за тарифами для населення, згідно з наказом МОУ №380 від 31.07.2018. Відповідно з директивою Голів КЕУ № 303/18/2050 від 09.12.2005, згідно з актом прийняття-передачі основних засобів від 29.12.2006 від Харківського університету Повітряних Сил ім. І. Кожедуба до Квартирно-експлуатаційного відділу міста Харкова на баланс та обслуговування передано гуртожиток, розташований за адресою: [ADDRESS] . У цьому гуртожитку мешкають військовослужбовці Збройних Сил України, у тому числі колишні, та члени їх сімей. Мешканці гуртожитку забезпечені комунальними послугами з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій, з централізованого опалення, з централізованого водопостачання та водовідведення, з виводу ТБВ, з електропостачання. Відповідачі з липня 2001 року проживають у кім. № 909, [NUMBER] вказаного гуртожитку, що підтверджується довідкою КЕВ м. Харків від 30.07.2025. Згідно з розрахунком по особовому рахунку, відкритому на ім`я [PERSON] , сума заборгованості за комунальні послуги за період з січня 2009 року по червень 2025 року включно складає 231529,63 грн. 15.12.2025 ухвалою суду прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі, призначено судове засідання (а.с.59). Позивач Квартирно-експлуатаційний відділ міста Харкова в особі його керівника Шевченка А.В. 14.01.2026 подав до суду заяви, в яких позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив позов задовольнити, розглянути справу без участі представника позивача та не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи відповідачі, згідно з п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, у судове засідання не з`явилися, в порушення ч. 3 ст. 131 ЦПК України про причини неявки суд не повідомили, відзив на позовну заяву не подавали. Відповідно до ч. 2 ст. 43 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобов`язані, зокрема, сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи та виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом. Частиною 3 ст. 131 ЦПК України передбачено, що у разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Згідно зі статтею 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, зі згоди позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. 15.01.2026 суд постановив ухвалу про розгляд справи у заочному порядку. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, суд не здійснював. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд установив, що згідно з актом прийняття-передачі основних засобів, затвердженим начальником КЕВ м. Харкова 29.12.2006, від Харківського університету Повітряних Сил ім. І. Кожедуба до Квартирно-експлуатаційного відділу міста Харкова на баланс та обслуговування передано гуртожиток, розташований за адресою: м. Харків, вул. Семінарська (Володарського), буд. 46 (а.с.11). Відповідачі [PERSON] (основний наймач), [PERSON] (дружина) та [PERSON] (син) з 04.07.2001 зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , та займають кімнати № [NUMBER] , що підтверджується копією довідки КЕВ м. Харкова від 30.07.2025 та узгоджується з інформаційними довідками з Реєстру територіальної громади міста Харкова від 09.12.2025 (а.с.12,49,50). Відповідно до Положення про Квартирно-експлуатаційний відділ міста Харкова, затвердженого наказом начальника Східного квартирно-експлуатаційного управління від 31.01.2025 № 17, що основним завданням КЕВ м. Харкова є: утримання та організація експлуатації фондів військових містечок, які перебувають у користуванні військових частин та забезпечення військових частин комунальними послугами та енергоносіями, проведення поточного та капітального ремонтів казармено-житлового фонду, комунальних споруд та інженерних мереж, підготовка їх до зимового періоду, планування витрат та фінансування заходів квартирно-експлуатаційного забезпечення. Одними з основних функцій КЕВ м. Харкова є: утримання та експлуатація фондів військових містечок, які перебувають у користуванні військових частин та фінансування комунальних послуг та енергоносіїв; забезпечення житлом військовослужбовців, осіб звільнених з військової служби в запас або відставку та членів їх сімей (а.с.19-38). Згідно зі складеним позивачем розрахунком заборгованості квартиронаймача [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , на склад сім`ї з трьох осіб, за період з січня 2009 року по червень 2025 року, з урахуванням сплачених 11.06.2024, 22.07.2024, 04.07.2025 сум, наявна заборгованість за комунальні послуги (квартплата, опалення, холодна вода, водовідведення, електроенергія, вивіз сміття) у загальному розмірі 231529,63 грн (а.с.13-16). Згідно з Законом України «Про житлово-комунальні послуги» № 1875-ІV від 24.06.2004, який втратив чинність на підставі Закону № 2189-VІІІ від 09.11.2017, відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник (ч.1,2 ст. 19). Споживачі зобов`язані оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом (п. 5 ч. 2 ст. 20). Згідно з ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 2189-VІІІ від 09.11.2017, який введено в дію 01.09.2019, споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. За змістом ч. 1 ст. 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: 1) споживачі (індивідуальні та колективні); 2) управитель; 3) виконавці комунальних послуг. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 1 зазначеного Закону, індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. Згідно з ст.67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Отже, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг само по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Вказаний висновок міститься у Постанові Верховного Суду України від 30 жовтня 2013 року у цивільній справі № 6-59цс13. Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15, від 26 вересня 2018 року у справі № 750/12850/16-ц і у постанові Верховного Суду від 6 листопада 2019 року у справі № 642/2858/16. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Згідно з Законом України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Обов`язок споживачів своєчасно сплачувати за житлово-комунальні послуги у строки встановлені договором або законом, передбачений ст. 68 ЖК України. Статтею 64 ЖК України визначено, що члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Відповідно до ст. 526, 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином та у встановлені строки відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Виконання зобов`язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов`язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов`язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін. Згідно зі ст. 610, 611 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно з ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Отже, внаслідок неналежного виконання зобов`язань щодо сплати за комунальні послуги у відповідачів утворилась заборгованість. Доказів того, що послуги відповідачам не надавалися матеріали справи не містять. Враховуючи диспозитивність цивільного судочинства, суд дійшов висновку, що складений позивачем розрахунок заборгованості є обґрунтованим, доказів про погашення виниклої заборгованості та контррозрахунку відповідачами не надано. Згідно зі ст. 257 Цивільного Кодексу України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до частин 3, 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. У цих правовідносинах суд позбавлений можливості застосувати позовну давність, оскільки від сторін у спорі заяви про застосування позовної давності не надходили. Водночас, у позовній заяві позивач просив стягнути з відповідачів виниклу заборгованість у розмірі 231529,63 грн за період з вересня 2009 року по грудень 2024 року (включно), тоді як з наданого розрахунку суд вбачає, що заборгованість у розмірі 231529,63 грн виникла за період з січня 2009 року по червень 2025 року включно. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Здійснивши розрахунок заборгованості за період з вересня 2009 року по грудень 2024 року (включно), тобто в межах заявленого позивачем періоду стягнення, суд встановив, що за цей період заборгованість становить 209017,52 грн. З огляду на викладене, враховуючи принцип диспозитивності цивільного судочинства, суд доходить висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідачів суми заборгованості за комунальні послуги у період з вересня 2009 року по грудень 2024 року (включно) у загальному розмірі 209017,52 грн ґрунтуються на законі, доведені та підлягають задоволенню. У задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідачів заборгованості у розмірі 22512,11 грн (231529,63 209017,52) суд відмовляє за наведених вище підстав. При зверненні до суду позивач поніс судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2778,35 грн (а.с.4,58). Суд розподіляє судові витрати, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (90,28%), та стягує з відповідачів на користь позивача витрати по сплаті судового збору у розмірі 2508,29 грн, в рівних частках по 836,10 грн з кожного відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: partial