Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-18 00:00:00

16.12.2025 року ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» звернулося до суду із зазначеним позовом, в якому просило стягнути з [PERSON] (відповідачка) заборгованість за кредитним договором за № 4385697 від 14.02.2024 року (укладеним між ТОВ «Лінеура Україна» і відповідачкою) в загальному розмірі 29252 грн 24 коп, із яких: 2991 грн 50 коп - заборгованість за основним боргом (сумою кредиту); 16833 грн 00 коп - заборгованість за відсотками за користування кредитом; 7927 грн 74 коп заборгованість за нарахованими позивачем відсотками за 106 календарних днів; 1500 грн 00 коп штрафні санкції, вказуючи на те, що остання, в порушення умов договору, не сплачує своєчасно коштів на повернення суми боргу та процентів, в результаті чого утворилася вказана заборгованість, яка підлягає стягненню на користь позивача за договором факторингу. Ухвалою суду від 17.12.2025 року відкрито провадження у справі з призначенням її розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено судове засідання на 19.01.2026 року. Представник позивача - ТОВ «ФК «Фінтрас капітал» в судове засідання не з`явився. У наданій заяві просив розглядати справу за його відсутності, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася. Про час та місце розгляду справи була повідомлена відповідно до положень п. 2 ч.7 ст. 128 ЦПК України. У визначений судом строк відзиву на позов не подала. В зв`язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу з допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин, або без повідомлення причин, відповідач не подав відзив, позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Виходячи з положень ч.1 ст. 281 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Як встановлено в судовому засіданні 14.02.2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» та [PERSON] укладено договір №4385697 про надання коштів на умовах споживчого кредиту (надалі кредитний договір або договір), відповідно до умов якого останній надано грошові кошти в сумі 3000 грн 00 коп строком на 360 днів, періодичність платежів зі сплати процентів кожні 30 днів (пп.1.2, 1.3 Договору) з визначенням стандартної фіксованої процентної ставки 2.50 % від суми кредиту за кожний день користування кредитом та застосування в межах строку надання кредиту, вказаного в п.1.3 цього Договору (п.1.4.1 Договору) шляхом перерахування коштів кредиту на банківський рахунок відповідачки за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) № [NUMBER] (п.2.1 Договору). Вказаний договір підписано електронним підписом позичальника, одноразовим ідентифікатором 94254 (а.с. 23-33, 34, 36-38, 60-67). Листом ТОВ «Універсальні платіжні рішення» (ТОВ «УПР») від 01.11.2024 року за № 878-0111 підтверджується факт перерахування 14.02.2024 року ТОВ «Лінеура Україна» через ТОВ «УПР», який надає послуги з переказу коштів в національній валюті без відкриття рахунків через систему iPay.ua за договором на переказ коштів №ФК-П-19/03/01 від 12.03.2019 року, коштів в сумі 3000 грн 00 коп на банківський рахунок клієнта за реквізитами платіжної карти № [NUMBER] (а.с.17, 83-85). 25.10.2024 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ ФК «Фінтраст Україна» укладено договір факторингу № 25/10/24, за яким ТОВ ФК «Фінтраст Україна» набуло право грошової вимоги ТОВ «Лінеура Україна» до боржників, вказаних у реєстрі боржників (а.с.92-101). Відповідно до витягу з Реєстру боржників до договору факторингу №25/10/2024 від 25.10.2024 року загальна сума заборгованості за кредитним договором [PERSON] становить 21324 грн 50 коп, із яких: 2991 грн 50 коп - заборгованість за основною сумою боргу, 16833 грн 00 коп - заборгованість за відсотками, 1500 грн 00 коп - заборгованість за пенею, штрафами (а.с.15-16). Згідно з розрахунком заборгованості за кредитним договором №4385697 від 14.02.2024 року розмір заборгованості [PERSON] станом на 25.10.2024 року становить 21334 грн 50 коп, із яких: 2991 грн 50 коп - заборгованість за основною сумою боргу (кредитом), 16833 грн 00 коп - заборгованість за відсотками, 1500 грн 00 коп - заборгованість по штрафам/пенею (а.с.41-46). Згідно з розрахунком заборгованості позивача за кредитним договором №4385697 про надання споживчого кредиту від 14.02.2024 року розмір заборгованості [PERSON] за 106 календарних дні (з 26.10.2024 року по 08.02.2025 року) за процентами становить 7927 грн 74 коп (а.с.47-48). Випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань підтверджується, що ТОВ «Лінеура Україна», є юридичною особою, зареєстрованою у встановленому законом порядку, основним видом економічної діяльності якої є інші види кредитування (а.с. 53). Рішенням єдиного учасника ТОВ ФК «Фінтраст Україна» від 25.11.2024 року за №251124/1 змінено назву ТОВ ФК «Фінтраст Україна» на ТОВ ФК «Фінтраст Капітал» (а.с.82). Випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, статутом підтверджується, що ТОВ «ФК «Фінтраст капітал» є юридичною особою, зареєстрованою у встановленому законом порядку та має право на провадження господарської діяльності з надання фінансових послуг (а.с.88-91, 75-81). Статтею 205 ЦК України встановлено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»). За приписами ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно зі ст. 611, 625 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом; боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). За змістом ст. 1079 ЦК України сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності. За приписами ст. 1080 ЦК України договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження. У цьому разі клієнт не звільняється від зобов`язань або відповідальності перед боржником у зв`язку із порушенням клієнтом умови про заборону або обмеження відступлення права грошової вимоги Згідно зі ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином відступлення права вимоги; правонаступництва; виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); виконання обов`язку боржника третьою особою, що передбачено ч.1 ст. 512 ЦК України. Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За приписами ч.1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом, як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди, що визначено ст. 638 ЦК України. Відповідно до ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Правильність наданого позивачем розрахунку заборгованості не спростована відповідачкою в установленому законом порядку, вказаний розрахунок суд приймає до уваги як належний та допустимий доказ. Як зазначає Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03.07.2019 року у справі №342/180/17, якщо фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку банку не повернуті, то відповідно до ч.2 ст.530 ЦК України банк вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Відповідно до п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24.02.2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Враховуючи неналежне виконання відповідачкою зобов`язань за кредитним договором № 4385697 від 14.02.2024 року, а також наявність договору факторингу від 25.10.2024 року, позовні вимоги підлягають задоволенню, за винятком суми неустойки (штрафу, пені) в розмірі 1500 грн, заборгованість за якою виникла в 2024 році, тобто в період дії на території України воєнного стану, під час якого нарахування неустойки (штрафу, пені) за кредитними договорами (договорами позики) не допускається. Позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір в розмірі 2422 грн 40 коп, що підтверджується платіжною інструкцією № 7883 від 04.12.2025 року (а.с. 14); розмір витрат за надання правничої допомоги становить 10000 грн (а.с.19-20, 35, 49, 56-57). Виходячи з критеріїв реальності та розумності, а також враховуючи малозначність справи, обсяг виконаних адвокатом робіт, суд дійшов висновку про неспівмірність розміру заявленого до стягнення розміру судових витрат на правничу допомогу у сумі 10000 грн, який є завищеним, в даному випадку розумним та співмірним розміром є 3000 грн витрат на правничу допомогу. З відповідача на користь позивача, відповідно до положень п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, слід стягнути 2298 грн 86 коп судового збору, виходячи з часткового задоволення позову (94.9 %) та 3000 грн 00 коп витрат за правову допомогу.

Outcome: partial