Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Ківерцівського районного суду Волинської області з цивільним позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , третя особа - Луцький відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Луцькому районі Волинської області, про визнання права власності на спадкове майно. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] помер її батько - [PERSON] , після смерті якої відкрилася спадщина, до складу якої увійшли: житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] ; право на земельну частку (пай) у землі, що перебуває у колективній власності АПТ «Прилуцьке» розміром 2,82 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі. У вищезазначеному будинковолодінні разом із спадкодавцем [PERSON] були зареєстровані: його дружина [PERSON] , позивач - [PERSON] та відповідачі - [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , які хоч і були зареєстровані разом з спадкодавцем, однак фактично проживали за іншою адресою. Після смерті [PERSON] в житловому будинку залишились проживати вона та дружина спадкодавця - [PERSON] , які в силу п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) прийняли спадщину після смерті [PERSON] за законом. [INFO] померла її мати - [PERSON] , після смерті якої відкрилась спадщина до складу якої увійшли: земельна ділянка для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд площею 0.2500 га з кадастровим №0721885801:01:001:1029; земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства площею 0.1340 га з кадастровим №0721885801:01:001:1030; земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства площею 2.31 га з кадастровим №0721885800:06:000:0312; земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства площею 0.07 га з кадастровим №0721885800:06:000:0596. Позивач [PERSON] звернулась до державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті своєї матері [PERSON] у передбачений ст. 1270 ЦК України строк. Відповідачі по справі [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] не вчиняли жодних дій, які б свідчили про прийняття спадщини після смерті матері, а тому вважаються такими, що не прийняли спадщину. При зверненні в нотаріальну контору для оформлення спадщини їй було відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом через відсутність оригіналів правовстановлюючих документів на ім`я спадкодавців на вищевказане нерухоме майно. Водночас вказує, що її мати - [PERSON] не оформила своїх спадкових прав після смерті свого чоловіка - [PERSON] , оскільки у свідоцтві про одруження батьків позивача була допущена описка, а саме невірно зазначено по батькові матері позивача - « [PERSON] », тоді як вірним є « [PERSON] ». Враховуючи вищевикладене, з метою реалізації права на спадкування, просить встановити факт одруження її батьків - [PERSON] та [PERSON] , яке було зареєстроване Береською сільською радою Рожищенського району Волинської області, про що був зроблений актовий запис №12 та визнати за нею право власності на вищевказане нерухоме спадкове майно. Ухвалою судді Ківерцівського районного суду Волинської області від 28.10.2025 року відкрито загальне позовне провадження у даній цивільній справі та призначено підготовче засідання. Ухвалою Ківерцівського районного суду Волинської області від 26.11.2025р. закрито підготовче провадження у даній цивільній справі та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач [PERSON] та її представник - адвокат Поліщук В.А. в судове засідання не з`явились, від останнього до суду подано заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи у відсутності сторони позивача. Відповідачі по справі - [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не з`явилися, кожен зокрема, подали до суду заяви про визнання позовних вимог, щодо задоволення позову не заперечили, просять розгляд справи проводити у їх відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв`язку з цим, на підставі ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. На момент відкриття спадщини після смерті [PERSON] , діяв Цивільний Кодекс України в редакції 1963 року, оскільки часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. При вирішенні даного позову слід застосовувати норми даного Кодексу. Статтею 549 ЦК України (в редакції 1963 року) визначено, що спадкоємець, який фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, визнається таким, що прийняв спадщину. Відповідно до ст. 527 ЦК України (в редакції 1963 року) спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 524 ЦК України (в редакції 1963 року), спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. В силу ч. 1 ст. 529 ЦК України (в редакції 1963 року), при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що стверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 09.08.2012 року /а.с. 11/. З довідки Луцької міської ради №28-17/122 від 04.08.2025 року та витягу з погосподарської книги №6 за 2011-2012рр. по особовому рахунку № [NUMBER] вбачається, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] (відповідно до розпорядження Волинської обласної військової адміністрації №318 від 25.07.2024р. «Про перейменування об`єктів топоніміки в області» перейменовано на [ADDRESS] , значиться за [PERSON] , який помер [INFO] З довідки КП «Волиньпроект» Волинської обласної ради №3753/01-04 від 25.07.2025р. вбачається, що станом на 31.12.2012 року, право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності №234 від 09.11.1989 року зареєстровано за [PERSON] /а.с. 27/. Крім того, факт належності спадкодавцю [PERSON] спадкового майна - права на земельну частку (пай) у землі, що перебуває у колективній власності АПТ «Прилуцьке» розміром 2,82 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі, стверджується копією сертифіката на земельну частку (пай) серії ВЛ №0213896 від 20.10.1997р. (а.с. 10). Факт родинних відносин позивача по справі [PERSON] , із спадкодавцем [PERSON] стверджується копією її свідоцтва про народження та копією свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 30.05.1998 року. З наданих суду доказів вбачається та судом встановлено, що після смерті [PERSON] , який помер [INFO] фактично спадщину прийняли - його дружина [PERSON] та дочка - позивач по справі [PERSON] . При цьому, [INFO] померла [PERSON] , що стверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 19.06.2012р. (а.с. 19). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина до складу якої увійшли: земельна ділянка для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд площею 0.2500 га з кадастровим №0721885801:01:001:1029; земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства площею 0.1340 га з кадастровим №0721885801:01:001:1030; земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства площею 2.31 га з кадастровим №0721885800:06:000:0312; земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства площею 0.07 га з кадастровим №0721885800:06:000:0596. Факт належності вищевказаного нерухомого майна [PERSON] підтверджується копіями Державних актів на право власності на земельну ділянку серії ЯД №310737 від 18.08.2008р., серії ЯД №310738 від 18.08.2008р., серії ЯА №648297 від 22.12.2005р. /а.с. 20-22/. Відповідно до змісту ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Статтею 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно п. «г» ч. 1 ст. 81 Земельного кодексу України однією з підстав виникнення права власності на земельну ділянку, є прийняття спадщини. Згідно статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку у порядку спадкування переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Строк на прийняття спадщини по своїй сутності є присічним (статті 1270, 1272 ЦК), оскільки його сплив призводить до того, що спадкоємець вважається таким, який не прийняв спадщину. Тобто сплив строку «присікає» право на прийняття спадщини. Проте в законі, вочевидь з урахуванням сутності права на прийняття спадщини як майнового, передбачена можливість: за згодою самих спадкоємців, що прийняли спадщину, подати заяву про прийняття спадщини (частина друга статті 1272 ЦК України); для спадкоємця звернутися з позовною вимогою та за наявності поважної причини суд визначає додатковий строк на прийняття спадщини (частина третя статті 1272 ЦК України); законодавець як у статті 1270 ЦК України, так і в інших нормах ЦК України, не передбачає допустимості існування такої конструкції як «зупинення перебігу строку на прийняття спадщини» та можливості в постанові Кабінету Міністрів України визначати інші правила щодо строку на прийняття спадщини (Постанова ВС від 25 січня 2023 року у справі№ 676/47/21). З копії спадкової справи №416/2012 після смерті [PERSON] вбачається, що 19.10.2012р. із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] до державної нотаріальної контори звернулась позивач по справі [PERSON] . Відповідачі по справі [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] не вчиняли жодних дій, які б свідчили про прийняття спадщини після смерті матері - [PERSON] , які хоч і були зареєстровані разом з спадкодавцем, однак фактично проживали за іншою адресою, що підтверджує факт їхнього неприйняття спадщини після смерті матері. Верховний Суд у постанові від 19.05.2021 року (судова справа №937/10434/19) зробив висновок, що факт місця реєстрації позивача у квартирі, проте його фактичне не проживання у ній, у тому числі й на час відкриття спадщини після смерті своєї матері, не може свідчити відповідно до частини третьої статті 1268 ЦК України про своєчасність прийняття спадщини та її своєчасне прийняття. Постановою №601/02-31 від 07.08.2025 року нотаріус Ківерцівської державної нотаріальної контори відмовив позивачу по справі [PERSON] у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] через відсутність оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно на ім`я спадкодавця /а.с. 26/. Відповідно до ст. 328 ЦК України, особи вправі набути право власності на підставах, що не заборонені законом і згідно зі ст. 392 ЦК України, можуть звертатись до суду з позовом про визнання права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує його право власності. З врахуванням встановлених обставин справи та наданих суду доказів, враховуючи, що право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації і виникає з моменту державної реєстрації, відсутність належно оформлених правовстановлюючих документів на нерухоме майно у померлого спадкодавця унеможливлює спадкоємцеві - позивачу по справі отримати свідоцтва про право на спадщину, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в частині визнання права власності за позивачем на спадкове майно. Щодо встановлення факту укладення шлюбу (одруження) між [PERSON] та [PERSON] , суд зазначає наступне. Позивач по справі [PERSON] у позовній заяві зазначає, що у свідоцтві про одруження її батьків, допущено описку, а саме невірно зазначено по батькові її матері - « [PERSON] », тоді як вірним є « [PERSON] », а тому, з метою реалізації права на спадкування, просить встановити факт одруження її батьків - [PERSON] та [PERSON] , яке було зареєстроване Береською сільською радою Рожищенського району Волинської області, про що був зроблений актовий запис №12 /а.с. 12/. У пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» судам роз`яснено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо, зокрема, згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Згідно з пунктами 2, 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Вимогами процесуального закону визначено обов`язковість встановлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, надання їм юридичної оцінки, а також оцінки всіх доказів. Під час встановлення фактичних обставин справи, суд виходить з фактично-доказової бази з урахуванням наданих сторонами доказів, оцінюючи їх у сукупності. Про наявність родинного зв`язку із спадкодавцем позивач зазначає у підставах заявленого позову та саме такими обставинами підтверджує своє право на спадщину. Отже, встановлення факту родинних відносин [PERSON] та [PERSON] (батьків позивачки по справі) є передусім питаннями доведення обставин, що входять до предмета доказування в справі, які суд вирішує в мотивувальній частині свого рішення, а зазначення в резолютивній частині судового рішення про таке встановлення не є необхідним. Аналогічний правовий висновок висвітлений у постанові Верховного Суду від 29 травня 2024 року у справі № 206/851/23. Відтак, заявлені позивачем вимоги про визнання права власності на нерухоме спадкове майно залежать від встановлення заявленого позивачем факту, проте не потребують від позивача заявлення такої вимоги окремо, а тому позовна вимога в частині встановлення факту одруження батьків позивача - [PERSON] та [PERSON] , яке було зареєстроване Береською сільською радою Рожищенського району Волинської області, про що був зроблений актовий запис №12 до задоволення не підлягає, оскільки такий факт знайшов своє підтвердження в ході розгляду даної цивільної справи з врахуванням наданих позивачем доказів.

Outcome: partial