Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-11 00:00:00

Стислий виклад позиції сторін. ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС» (позивач) подало до суду позов до [PERSON] (відповідач), в якому просить стягнути з відповідача на його користь суму заборгованості за кредитним договором №175674846 від 03.09.2021 в розмірі 37 526,20 грн, а також понесені судові витрати а саме: судовий збір та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7 000,00 грн. В обґрунтування своїх вимог щодо предмета спору покликається на те, що 03.09.2021 між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та [PERSON] було укладено кредитний договір №175674846 на суму 9 000,00 грн. Кредитний договір укладено у формі електронного документа з використанням електронного підпису та підписаний Відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора MNV88WZ9. У Кредитному договорі сторонами досягнуто згоди з усіх істотних умов Кредитного договору. Первісний кредитор виконав свій обов`язок та перерахував Відповідачу грошові кошти у розмірі 9 000,00 грн 03.09.2021 на банківську карту № 5375-41XX-XXXX-5325 Відповідача, яку той вказав у Заявці при укладенні Кредитного договору. 28.11.2018 між Первісним кредитором та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ТАЛІОН ПЛЮС» укладено Договір факторингу № 28/1118-01. У подальшому до Договору факторингу укладалися Додаткові угоди у тому числі щодо продовження терміну дії Договору факторингу. Первісний кредитор та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» на виконання Договору факторингу підписали Реєстр прав вимоги № 158 від 02.11.2021, за яким від Первісного кредитора до ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» відступлено право грошової вимоги до Відповідача за Кредитним договором у розмірі, зазначеному у Реєстрі прав вимоги. Враховуючи те, що Реєстр прав вимоги містить інформацію щодо великої кількості позичальників, із зазначенням персональних даних інших фізичних осіб, які не мають відношення до предмета позову, Позивачем надано Витяг з Реєстру прав вимог, що містить лише дані Відповідача (інші відомості були приховані за допомогою технічних засобів з метою захисту від неправомірного розповсюдження персональних даних інших осіб). 05.08.2020 між ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОНЛАЙН ФІНАНС» (далі ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС») укладено Договір факторингу № 05/0820-01 (далі Договір факторингу 2). ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» та ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» на виконання Договору факторингу підписали Реєстр прав вимоги № 10 від 31.07.2023 до Договору факторингу, за яким від ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» до ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» відступлено право грошової вимоги до Відповідача за Кредитним договором у розмірі зазначеному у Реєстрі прав вимоги. Враховуючи те, що Реєстр прав вимоги містить інформацію щодо великої кількості позичальників, із зазначенням персональних даних інших фізичних осіб, які не мають відношення до предмета позову, Позивачем надано Витяг з Реєстру прав вимог, що містить лише дані Відповідача (інші відомості були приховані за допомогою технічних засобів з метою захисту від неправомірного розповсюдження персональних даних інших осіб). 29.05.2025 між ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» та Позивачем укладено Договір факторингу № 29/05/25-Е відповідно до умов якого Позивачу відступлено право грошової вимоги до Відповідача за Кредитним договором. Відповідно до Реєстру Боржників № б/н від 29.05.2025 за Договором факторингу від ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» до Позивача перейшло право вимоги до Відповідача на загальну суму 37 526,20 грн. Враховуючи те, що Реєстр Боржників містить інформацію щодо великої кількості позичальників, із зазначенням персональних даних інших фізичних осіб, які не мають відношення до предмета позову, Позивачем надано Витяг з Реєстру Боржників, що містить лише дані Відповідача (інші відомості були приховані за допомогою технічних засобів з метою захисту від неправомірного розповсюдження персональних даних інших осіб). Станом на дату подання позовної заяви на рахунки Позивача не надходило жодного платежу на погашення заборгованості Відповідача за Кредитним договорам. Загальна сума заборгованості Відповідача перед Позивачем, на момент подання позовної заяви, за Кредитним договором, становить 37 526,20 грн, яка складається з: 9 000,00 грн заборгованість по тілу кредиту; 28 526,20 грн заборгованість по несплаченим відсотків за користування кредитом. Представником відповідача подано відзив на позовну заяву (а.с.132-134), в обґрунтування якого покликаючись на те, що позовні вимоги заявлені із порушенням строків позовної давності. Строк дії кредитного договору та строк надання кредитних коштів визначений сторонами закінчився 30.09.2021, відтак залишається незрозумілим, яким чином та на якій правовій підставі були нараховані відсотки та сформовано позовні вимоги на суму 37 526,20 грн. Говорити про належність Позивача у даному провадженні неможливо, оскільки належних та допустимих доказів переходу права вимоги до суду надано не було. Представником позивача подано відповідь на відзив (а.с.179-188), в обґрунтування якої покликаючись на те, що строк позовної давності не підлягає застосуванню, оскільки такий не пропущений через дії в Україні карантину та правового режиму воєнного стану, під час яких такий строк зупинявся. Позивач належним чином підтвердив факт переходу права вимоги, оскільки виконав умови договорів факторингу та надав відповідні документи. Кредитний договір є правомірним, оскільки його недійсність законом прямо не встановлена та судом він недійсним не визнаний. Проценти нараховані у межах строку дії договору. На підтвердження понесення судових витрат на професійну правничу допомогу адвокат відповідача не надав жодних документів. Такі витрати не є співмірними з часом, витраченим адвокатом та надання відповідних послуг та не відповідають складності справи. Представник позивача у судове засідання не з`явився, однак у поданій позовній заяві просить справу розглядати за його відсутності. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, хоч про дату, час і місце його проведення повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Представник відповідача позов не визнав, проти задоволення позовних вимог заперечив, суду пояснивши, що строк дії кредитного договору 27 днів і відсутні докази продовження строку його дії, тому відсотки нараховані понад строк кредитування. Відсутні також докази укладення кредитного договору та переходу права вимоги від первісного кредитора до позивача. Платіжне доручення не містить реквізитів боржника, а відтак не доводить, що гроші були отримані саме відповідачем. Договір факторингу укладено до спірного кредитного договору. Реєстри боржників є неналежними доказами, оскільки є не повні і містять ознаки їх фальсифікації. Відповідач не був повідомлений про жодну зміну кредиторів у зобов`язанні. Заяви, клопотання, подані учасниками справи. Представником позивача подано клопотання про витребування доказів (а.с.25-26). Представником відповідача подано заяву про вступ у справу як представника (а.с.128-129), клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції (а.с.137), заяву про застосування строку позовної давності (а.с.142-143), клопотання про витребування доказів (а.с.175-176). Процесуальні дії у справі. Ухвалою від 11.09.2025 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін (а.с.113-114). Ухвалами судового засідання від 27.10.2025, 04.12.2025 витребувано докази та відкладено розгляд справи (а.с.119-121, 151-152). Ухвалою від 01.12.2025 задоволення клопотання представника відповідача про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції (а.с.139-140). Позиція суду. Суд, з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, надавши оцінку кожному доказу окремо та зібраним у справі доказам в цілому, доходить висновку, що позов підлягає задоволенню повністю виходячи з такого. Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Відповідно до Договору кредитної лінії №175674846 від 03.09.2021, укладеного між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» (Кредитодавець) та [PERSON] (Позичальник), сторони узгодили такі умови: Кредитодавець зобов`язується надати позичальникові Кредит у вигляді кредитної лінії, в розмірі Кредитного ліміту на суму 9 000,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути Кредит та сплатити проценти за користування Кредитом, відповідно до умов, зазначених у цьому Договорі, додатках до нього та Правилах надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту «СМАРТ» ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» (п.1.1. Договору); Кредитодавець надає перший Транш за Договором в сумі 9 000 грн 00 коп одразу після укладення договору, який має бути повернено до 30.09.2021 (п.1.3. Договору); кредитна лінія надається строком на 27днів від дня отримання Кредиту Позичальником, а саме до 30.09.2021 (п.1.7. Договору); за користування Кредитом протягом дисконтного періоду Позичальник зобов`язаний сплачувати Кредитодавцю проценти за користування Кредитом, які нараховуються в порядку, передбаченому п.1.9.1, 1.9.2. 1.9.3 договору (п.1.9 Договору); сторони погодили, що факт користування Позичальником сумою наданого Кредиту після закінчення Дисконтного періоду є відкладальною обставиною, в розумінні ст. 212 Цивільного кодексу України, яка має наслідком продовження строку користування кредитом (продовження загального строку дії Договору) на наступних умовах (п.1.12 Договору): зобов`язання щодо повернення основної суми Кредиту переносяться на наступний день після закінчення Дисконтного періоду, однак при не надходженні платежу зобов`язання Позичальника по оплаті основної суми Кредиту знову відкладається кожен раз на один календарний день, але не більше ніж на 90 (дев`яносто) календарних днів від дати закінчення Дисконтного періоду (п. 1.12.1 Договору); з наступного дня після закінчення Дисконтного періоду Позичальник зобов`язаний щоденно сплачувати Кредитодавцю проценти з розрахунку 1 087,70 процентів річних, що становить 2,98 процентів в день від суми Кредиту за кожний день користування ним (п. 1.12.2 Договору); невід`ємною частиною цього Договору є Правила та Паспорт споживчого кредиту, що надано Позичальнику до укладення Договору. Уклавши цей Договір, Позичальник підтверджує, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись Правил, текст яких розміщений на Сайті Кредитодавця: www.moneyveo.ua (п.4.1 Договору); строк дії цього Договору обчислюється з моменту його підписання електронним підписом одноразовим ідентифікатором та до закінчення строку надання Кредиту визначеного в п.1.7 Договору. Строк дії Договору може бути продовжено з урахуванням умов продовження строку надання Кредиту передбачених п. 1.8. та п. 1.12.1 Договору. У будь-якому разі зобов`язання, що виникли під час дії Договору, діють до повного їх виконання (п.4.2 Договору). Договір містить реквізити сторін, зокрема дані позичальника, а саме: ПІБ позичальника [PERSON] , його місце проживання, реєстраційний номер облікової картки платника податків, електронну адресу, номер телефону, а також електронний підпис одноразовим ідентифікатором MNV88WZ9 (а.с.54-57). У паспорті споживчого кредиту, який надано Позичальнику, зазначено, зокрема: інформацію та контактні дані кредитодавця та кредитного посередника, основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача, інформацію щодо реальної річної процентної ставки та орієнтованої загальної вартості кредиту для споживача, порядок повернення кредиту, додаткову інформацію, інші важливі правові аспекти (а.с.53-54). У правилах надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» зазначено: загальні положення, терміни та визначення, що використовуються у цих правилах, перелік та опис видів фінансових послуг кредитодавця; порядок надання фінансових послуг; строки та порядок зберігання інформації про надання фінансових послуг; захист персональних даних; листування між сторонами; відповідальність сторін, звільнення від відповідальності, порядок вирішення спорів; внесення змін та доповнень у правила та електронний договір, доступ до них, заключні положення (а.с.63-69). [PERSON] подав до ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» заявку на отримання грошових коштів в кредит від 03.09.2021 із зазначенням загальної інформації, персональних даних, адреси місця проживання, електронної пошти, номера фінансового телефону ( [NUMBER] ), номера карти (5375-41ХХ-ХХХХ-5325) та суми кредиту 9 000 грн (а.с.203). З довідки щодо дій позичальника в Інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА», сформованої 30.08.2023, вбачається, що одноразовий ідентифікатор MNV88WZ9 відправлено позичальнику [PERSON] 03.09.2021 на зазначений ним номер телефону [NUMBER] (а.с.74). З порядку дій споживача в інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та алгоритму дій Товариства стосовно укладення кредитних договорів вбачається, що без ознайомлення з умовами надання та обслуговування кредитів та правилами про порядок надання коштів у позику, подальше укладення кредитного договору кредиту на сайті є неможливим (а.с.70-73, 75-76). Відповідно до платіжного доручення від 03.09.2021, довідки ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» від 23.05.2025 та інформації АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» від 31.10.2025, 09.12.2025, на ім`я [PERSON] АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» емітована платіжна картка № [NUMBER] , на яку 03.09.2021 ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» перерахувало кошти у сумі 9 000, грн (а.с.77, 160-161, 164-165). 28.11.2018 між ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» та ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» укладено договір факторингу №28/1118-01, за умовами якого клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором (п.2.1. Договору). Право вимоги переходить від Клієнта до Фактора в день підписання Сторонами Реєстру прав вимог, по формі встановленій у відповідному додатку (п.4.1. Договору) (а.с.98-103). Додатковими угодами №19 від 28.11.2019, №26 від 31.12.2020, №27 від 31.12.2021, №31 від 31.12.2022, №32 від 31.12.2023 до договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 продовжено строк дії договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 до 31.12.2024 (а.с.103-110). Відповідно до Реєстру прав вимоги №168 від 02.11.2021 ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» набуло права грошової вимоги до [PERSON] за договором 175674846 від 03.09.2021 (а.с.111-112). 05.08.2020 між ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» укладено договір факторингу №05/0820-01, за умовами якого клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором (п.2.1. Договору). Право вимоги переходить від Клієнта до Фактора в день підписання Сторонами Реєстру прав вимог, по формі встановленій у відповідному додатку (п.4.1. Договору) (а.с.79-83). Додатковими угодами №2 від 03.08.2021 та №3 від 30.12.2022 до договору факторингу №05/0820-01 від 05.08.2020 сторони домовилися продовжити строк дії зазначеного договору факторингу до 30.12.2024 (а.с.83, 84). Згідно з Реєстром прав вимоги №10 від 31.07.2023 ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» набуло права грошової вимоги до [PERSON] за договором 175674846 від 03.09.2021 (а.с.85-86). 29.05.2025 між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС» та ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» укладено договір факторингу №29/05/25-Е, за умовами якого фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань, за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб Боржників, включаючи суму основного зобов`язання плату за позикою (проценти користування позикою та проценти на прострочену позику), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту (п.1.1. Договору). Перехід від Клієнта (ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс») до Фактора (Позивач) Прав Вимоги Заборгованості до Боржників відбувається в момент підписання Сторонами Акта прийому-передачі Реєстру Боржників згідно з Додатком №2, після чого Фактор стає кредитором по відношенню до Боржників стосовно Заборгованостей та набуває відповідні Права Вимоги (п.1.2. Договору) (а.с.88-92). Відповідно до акта прийому-передачі Реєстру Боржників до договору факторингу №29/05/25-Е від 29.05.2025 Клієнт передав, а Фактор прийняв Реєстр боржників в кількості 7277, після чого від Клієнта до Фактора переходять Права Вимоги Заборгованості від Боржників і Фактор стає кредитором по відношенню до Боржників стосовно Заборгованостей (а.с.24, 95). Згідно з Реєстром Боржників до договору факторингу №29/05/25-Е від 29.05.2025 ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС» набуло права грошової вимоги до [PERSON] за договором 175674846 від 03.09.2021 у сумі 37 526,20 грн (а.с.93-94). Згідно з розрахунками заборгованості за Кредитним договором №175674846 від 03.09.2021 та випискою з особового рахунку за Кредитним договором №175674846 від 03.09.2021 [PERSON] нараховано заборгованість за період з 03.09.2021 по 28.12.2021 у сумі 37 526,20 грн, яка складається з простроченого тіла в сумі 9 000 грн, прострочених відсотків 28 526,20 грн (а.с.30-32). Зміст спірних правовідносин. Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з неналежним виконанням позичальником ( [PERSON] ) взятих на себе зобов`язань перед кредитодавцем (ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА», право вимоги від якого послідовно перейшло до ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС», ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» та кінцевого нового кредитора ТОВ «ФК «ЕЙС») за кредитним договором, внаслідок чого утворилась заборгованість. Норми права, які застосував суд. За змістом норми статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі (частини 1, 2 статті 639 ЦК України). Згідно з положеннями статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). Закон України «Про електронну комерцію» (далі Закон №675-VIII) визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції Відповідно до приписів частин 3-5 статті 11 Закону №675-VIII електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Згідно з вимогами частин 6-7 статті 11 Закону №675-VIII відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа (частина 12 статті 11 Закону №675-VIII). Відповідно до приписів статті 12 Закону №675-VIII якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Також, судом враховано норми статей 11, 203, 205, 207, 598, 599, 611, 626, 1049, 1054, 1056-1 ЦК України, які визначають підстави виникнення цивільних прав та обов`язків, загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, форм правочину та способи волевиявлення, вимоги до письмової форми правочину, підстави припинення зобов`язання та припинення зобов`язання виконанням, правові наслідки порушення зобов`язання, поняття та види договору, обов`язок позичальника повернути позику, кредитний договір та проценти за кредитним договором. Узагальнені фактичні обставини, встановлені судом. Судом встановлено на підставі безпосередньо досліджених та оцінених наявних у справі доказів, що 03.09.2021 між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та [PERSON] укладено Договір кредитної лінії №175674846 в електронній формі (далі Кредитний договір), згідно з яким Товариство надало клієнту кредит у розмірі 9 000 грн. Відповідно до Договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018, додаткових угод №19 від 28.11.2019, №26 від 31.12.2020, №27 від 31.12.2021, №31 від 31.12.2022, №32 від 31.12.2023 до цього договору факторингу, договору факторингу №05/0820-01 від 05.08.2020, додаткових угод №2 від 03.08.2021 та №3 від 30.12.2022 до цього договору факторингу, №29/05/25-Е від 29.05.2025, а також реєстрів боржників до зазначених договорів факторингу право вимоги за Кредитним договором перейшло від первісних кредиторів ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА», ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» та ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» до нового кредитора ТОВ «ФК «ЕЙС». [PERSON] за Кредитним договором нарахована заборгованість в сумі 37 526,20 грн, з якої: 9 000,00 грн заборгованість по тілу кредиту; 28 526,20 грн заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом. Мотивована оцінка наведених сторонами аргументів щодо наявності підстав для задоволення позову. Надавши оцінку аргументам сторін, суд зауважує, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму, а договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді. Із наявних у матеріалах справи документів, зокрема, копії Кредитного договору, заявки на отримання грошових коштів, довідки щодо дій позичальника в Інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» вбачається, що [PERSON] , як позичальник за Кредитним договором, ідентифікував себе в інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА», надавши Кредитодавцю персональні дані, а саме: ПІБ, дані паспорта, місце проживання, РНОКПП, електронну пошту, номер мобільного телефону та номер платіжного засобу (банківської картки), необхідні для укладення договору та формування одноразового ідентифікатора. У подальшому [PERSON] уклав Кредитний договір в електронному вигляді, із застосуванням електронного підпису, вчиненим одноразовим ідентифікатором (MNV88WZ9), який було надіслано йому на зазначений ним номер мобільного телефону. Без здійснення вказаних дій відповідачем, спрямованих на укладення Кредитного договору в обраний спосіб, такий не був би укладений сторонами, відтак цей правочин, відповідно до Закону України «Про електронну комерцію», вважається такими, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі, та укладення цього договору у запропонованій формі відповідало внутрішній волі відповідача. Окрім цього, суд зазначає, що без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету Кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений. З огляду на викладене, суд доходить переконання, що Кредитний договір підписаний саме відповідачем [PERSON] за допомогою одноразового ідентифікатора, тобто позивачем належними та допустимими доказами підтверджено укладання з відповідачем 03.09.2021 Кредитного договору. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі №2-383/2010 зроблено висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі не спростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Суд зауважує, що матеріали справи не містять доказів щодо спростування презумпції правомірності Кредитного договору і такий недійсним не визнано. Кредитодавець ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» належним чином виконав взяті на себе зобов`язання за Кредитним договором, зокрема перерахувавши позичальнику [PERSON] передбачену у цьому договорі суму кредиту, що підтверджується матеріалами справи, зокрема платіжним доручення від 03.09.2021, довідкою ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» від 23.05.2025 та інформацією АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» від 31.10.2025. Зазначені вище обставини та досліджені судом на їх підтвердження докази спростовують аргументи представника відповідача щодо відсутності доказів на підтвердження факту укладення Кредитного договору. Суд відхиляє аргументи представника відповідача щодо безпідставності нарахування відсотків за кредитом понад строк кредитування, оскільки такі аргументи не відповідають умовам, узгодженим сторонами у Кредитному договорі. Зокрема, відповідно до пункту 1.7 Кредитного договору строк Дисконтного періоду кредитної лінії становить 27 днів. Водночас пунктом 1.12.1 цього Договору передбачено, що у разі користування Позичальником сумою наданого кредиту після закінчення Дисконтного періоду, за умови ненадходження платежу, зобов`язання Позичальника щодо оплати основної суми кредиту відкладається кожного разу на один календарний день, але не більше ніж на 90 календарних днів від дати закінчення Дисконтного періоду. Пункт 4.2 Кредитного договору визначає порядок обчислення строку його дії та передбачає можливість продовження строку дії Договору з урахуванням умов, встановлених пунктом 1.12.1. Зазначені умови Кредитного договору є чіткими, однозначними та не допускають подвійного тлумачення. Таким чином, з урахуванням користування Позичальником сумою кредиту після закінчення Дисконтного періоду, що підтверджується наявними у матеріалах справи доказами, а також беручи до уваги невчинення у подальшому Позичальником належних дій щодо виконання умов Кредитного договору, строк дії цього договору був продовжений максимально на 90 календарних днів, у зв`язку з чим загальний строк дії Кредитного договору становив 27 днів Дисконтного періоду та 90 календарних днів після його спливу, тобто 117 календарних днів. За наведених обставин, відсотки були нараховані у межах строку дії Кредитного договору відповідно до узгоджених сторонами умов, передбачених пунктами 4.2 та 1.12.1 цього Договору. Аргументи представника відповідача про неналежність позивача та відсутність доказів на підтвердження переходу права вимоги від первісного кредитора до нових кредиторів спростовуються наявними у справі та безпосередньо дослідженим судом доказами, зокрема згаданими договорами факторингу, додатковими угодами до цих договорів та реєстрами Боржників, які беззаперечно доводять обставину належного переходу права вимоги від первісного кредитора ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» до ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС», ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» та кінцевого нового кредитора ТОВ «ФК «ЕЙС». Зазначені докази не викликають сумнівів у своїй належності та допустимості. Окремо суд зазначає, що подані як докази переходу права вимоги від первісного кредитора до нових кредиторів за кредитним договором витяги з реєстру прав вимоги та реєстру боржників є належними та допустимими доказами, оскільки містять інформацію щодо предмета доказування та одержані у встановленому законом порядку. Доводи представника відповідача про можливу фальсифікацію зазначених документів суд оцінює як припущення, оскільки вони не підтверджені жодними фактичними даними. Процесуальний закон не містить заборони щодо подання до суду витягів з документів, зокрема з реєстру прав вимоги та реєстру боржників, як доказів. Надання саме витягів зумовлено змістом інформації, що міститься у відповідних реєстрах, а саме наявністю відомостей про інших боржників, які не стосуються предмета позову та є конфіденційними, а також значним обсягом таких документів, що, з огляду на порядковий номер боржника у реєстрах, необґрунтовано обтяжувало б матеріали справи. Саме по собі неповідомлення позичальника про уступку права вимоги, на що посилається представник відповідача, не припиняє зобов`язань сторін за Кредитним договором і не може бути підставою для відмови у стягненні заборгованості за цим кредитним договором на користь нового кредитора. Наведені обставини та досліджені судом письмові докази дозволяють дійти обґрунтованого висновку, що відповідач, уклавши Кредитний договір і отримавши кредитні кошти у обумовленому розмірі, взяті на себе зобов`язання за цим кредитним договором належним чином не виконав, внаслідок чого виникла заборгованість перед позивачем. Підстав вважати, що нарахована сума заборгованості не узгоджується з умовами зазначеного Кредитного договору та розрахована неправильно суд не вбачає. Розмір заборгованості за Кредитним договором стороною відповідача належними та допустимими доказами не спростовано, своїх розрахунків, відмінних від наявних у матеріалах справи, не наведено. З огляду на викладене, суд доходить переконання, що з відповідача підлягає стягненню на користь позивача сума заборгованості за Кредитним договором у розмірі 37 526,20 грн. Аргументи представника позивача про наявність підстав для застосування строку позовної давності суд вважає необґрунтованими з таких підстав. На час укладення між сторонами Кредитного договору (03.09.2021) діяла норма пункту 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, згідно з якою під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Тобто, законодавець продовжив строк позовної давності на строк дії карантину. Постановою Кабінет Міністрів України від 27 червня 2023 р. № 651 відмінено з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 р. на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2. Однак, станом на 30.06.2023 діяла інша норма Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, а саме пункт 19, відповідно до якої у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії. Тобто, законодавець продовжив строк позовної давності на строк дії воєнного стану. 04.09.2025 набрав чинності Закон України «Про внесення зміни до розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України щодо поновлення перебігу позовної давності шляхом відкладення), яким виключено пункт 19 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України. Таким чином, з 04.09.2025 строк позовної давності продовжив свою дію. Зважаючи на викладені обставини, на час звернення позивача до суду, а саме 17.06.2025, строк позовної давності не сплив, відтак підстави для його застосування відсутні. Враховуючи вищевикладене у своїй сукупності, суд вважає, що позов слід задовольнити повністю. Розподіл між сторонами судових витрат. Судовий збір. Відповідно до вимог статті 141 ЦПК України судовий збір у сумі 2 422,40 грн підлягає покладенню на відповідача в повному обсязі. Витрат на професійну правничу допомогу. Витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7 000,00 грн, які сторона позивача просить стягнути з відповідача, підтверджуються доданими до позовної заяви доказами, а саме: Договором про надання правничої допомоги №29/05/25-01 від 29.05.2025, у якому сторони обумовили його істотні умови, зокрема, предмет договору та порядок оплати послуг адвокатського бюро (а.с.33-34), Додатком №1 до цього договору, у якому сторонами погоджена вартість послуг (а.с.34), додатковою угодою №25770534383 від 30.05.2025 до згаданого договору, в якому сторони погодили надання правничої допомоги по справі про стягнення заборгованості за кредитним договором №175674846 від 03.09.2021 з [PERSON] (а.с.52), актом прийому-передачі наданих послуг від 05.06.2025, який містить інформацію про перелік наданих правових та юридичних послуг, їхню тривалість та вартість (а.с.35). При вирішенні питання розподілу між сторонами витрат на професійну правничу допомогу судом взято до уваги норми статей 133, 137, 141 ЦПК України, якими передбачено види судових витрат, витрати на професійну правничу допомогу та розподіл судових витрат між сторонами. Окрім цього, суд враховує правові висновки, зроблені Верховним Судом з цього питання. Зокрема: у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року у справі №922/1964/21 зроблено висновок про те, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд, за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу. У такому випадку суд, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. Подібних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 17 квітня 2024 року у справі № 756/6927/20, від 04 квітня 2024 року у справі № 701/804/21, від 10 квітня 2024 року у справі № 530/259/21, від 10 квітня 2024 року у справі № 367/6289/21, у яких також вирішувалось питання щодо зменшення розміру витрат на правничу допомогу за відсутності заперечень іншої сторони. У додатковій постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі від 18 лютого 2022 року у справі №925/1545/20 вказано, що для вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; пов`язаність цих витрат із розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність предмета спору; ціну позову, значення справи для сторін; вплив результату її вирішення на репутацію сторін, публічний інтерес справи; поведінку сторони під час розгляду справи (зловживання стороною чи її представником процесуальними правами тощо); дії сторони щодо досудового врегулювання справи та врегулювання спору мирним шляхом. У додатковій постанові Верховного Суду від 08 вересня 2021 року у справі №206/6537/19 (провадження № 61-5486св21) зазначено, що попри волю сторін договору визначати розмір гонорару адвоката, суд не позбавлений права оцінювати заявлену до відшкодування вартість правничої допомоги на підставі критеріїв співмірності, визначених частиною четвертою статті 137 ЦПК України. Також, суд зважає на положення пункту пункт 6 частини 1 статті 3 ЦК України, згідно з якими загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність. При визначенні суми відшкодування суд виходить з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Оцінивши аргументи сторони позивача, суд зазначає, що сума витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 7 000,00 грн, з огляду на: зміст та обсяг виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), не складність справи, усталеність судової практики при розгляді справ цієї категорії, ціну позову, не відповідає критеріям розумності та співмірності і є надмірною. За наведених обставин, суд вважає обґрунтованими витратами на професійну правничу допомогу у цій справі суму у розмірі 5 000,00 грн, яка в силу положень частини 2 статті 141 ЦПК України покладається на відповідача. З урахуванням приписів частини 2 статті 141 ЦПК України витрати на професійну правничу допомогу відповідача підлягають залишенню за відповідачем. На підставі статей 11, 526, 598, 599, 610, 611, 626, 628, 638, 639, 1049, 1054, 1056-1 Цивільного кодексу України, статей 3, 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію» та

Outcome: approved