overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-12 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що з 16 травня 2008 року сторони перебувають у шлюбі, який зареєстровано Ленінським відділом РАЦС Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 202. Від шлюбу сторони спільних дітей не мають. Позивач зазначає, що шлюбні відносини сторони припинили та не підтримують понад 5 років, проживають окремо. Позивач просить суд не надавати час на примирення. Вважає, що подальше збереження шлюбу неможливе, суперечить інтересам подружжя, у зв`язку з чим просить розірвати шлюб. Позивач в прохальній частині позовної заяви просила суд проводи розгляд справи без її участі. Відповідач у судове засідання двічі не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений у встановленому законом порядку. Причини неявки суду не повідомив, заперечень проти позову не надав. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані в силу ст. 81 ЦПК України докази в їх сукупності, дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 16 травня 2008 року, який зареєстровано Ленінським відділом РАЦС Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 202. Від шлюбу сторони спільних дітей не мають. Шлюбні відносини сторони припинили, спільного господарства не ведуть. Вирішуючи позов, суд бере до уваги, що відповідно до статті 51 Конституції України, а також статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка, примушування до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оскільки сторони припинили сімейно-шлюбні відносини і не мають наміру їх відновлювати, позивачка вважає, що їх сім`я фактично розпалась та її збереження є неможливим, не відповідає інтересам подружжя, суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню, так як шлюбні відносини вже не підлягають збереженню. Згідно ч. 2 ст.114, абз. 2 ч. 3 ст.115 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-12 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що з 06 вересня 1997 року сторони перебувають у шлюбі, який зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Добропіллю реєстраційної служби Добропільського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 234. Позивач зазначає, що шлюбні відносини сторони припинили в 2021 році та не поновлювали. Від шлюбу сторони спільних малолітніх, неповнолітніх дітей не мають. Позивач просить суд не надавати час на примирення. Вважає, що подальше збереження шлюбу неможливе, суперечить інтересам подружжя, у зв`язку з чим просить розірвати шлюб. Представник позивача надав заяву про розгляд справи без участі позивача та його представника, позовні вимоги підтримав, просив задовольнити в повному обсязі. Відповідач у судове засідання двічі не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений у встановленому законом порядку. Причини неявки суду не повідомив, заперечень проти позову не надав. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані в силу ст. 81 ЦПК України докази в їх сукупності, дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 06 вересня 1997 року, який зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Добропіллю реєстраційної служби Добропільського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 234. Від шлюбу сторони не мають спільних малолітніх, неповнолітніх дітей. Шлюбні відносини сторони припинили, спільного господарства не ведуть. Вирішуючи позов, суд бере до уваги, що відповідно до статті 51 Конституції України, а також статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка, примушування до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оскільки сторони припинили сімейно-шлюбні відносини і не мають наміру їх відновлювати, позивачка вважає, що їх сім`я фактично розпалась та її збереження є неможливим, не відповідає інтересам подружжя, суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню, так як шлюбні відносини вже не підлягають збереженню. Згідно ч. 2 ст.114, абз. 2 ч. 3 ст.115 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-12 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що з 22 лютого 1997 року вони перебувають у шлюбі, який зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану Старобешівського району управління юстиції Донецької області, актовий запис № 11. Позивач вказує, що з березня 2022 року сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Від шлюбу мають спільну малолітню дитину [PERSON] , [INFO] . Вважає, що подальше збереження шлюбу неможливе, суперечить інтересам подружжя, у зв`язку з чим просить розірвати шлюб. Позивач в прохальній частині позовної заяви просила суд проводи розгляд справи без її участі, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач у судове засідання двічі не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений у встановленому законом порядку. Причини неявки суду не повідомив, заперечень проти позову не надав. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані в силу ст. 81 ЦПК України докази в їх сукупності, дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 22 лютого 1997 року, який зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану Старобешівського району управління юстиції Донецької області, актовий запис № 11. Від шлюбу сторони мають спільну дитину [PERSON] , [INFO] . Шлюбні відносини сторони припинили, спільного господарства не ведуть. Вирішуючи позов, суд бере до уваги, що відповідно до статті 51 Конституції України, а також статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка, примушування до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оскільки сторони припинили сімейно-шлюбні відносини і не мають наміру їх відновлювати, позивачка вважає, що їх сім`я фактично розпалась та її збереження є неможливим, не відповідає інтересам подружжя, суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню, так як шлюбні відносини вже не підлягають збереженню. Згідно ч. 2 ст.114, абз. 2 ч. 3 ст.115 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-12 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що з 17.07.1993 року сторони перебувають у шлюбі, який зареєстровано Краснолиманським відділом ДРАЦС Донецької області, актовий запис № 146. Позивач зазначає, що з липня 2023 року сторони припинили шлюбні відносини та не ведуть спільне господарство. Від шлюбу сторони мають 2 дітей: повнолітня [PERSON] , [INFO] , а також неповнолітній [PERSON] , [INFO] . Вважає, що подальше збереження шлюбу неможливе, суперечить інтересам подружжя, у зв`язку з чим просить розірвати шлюб. Представник позивача надала заяву про розгляд справи без участі позивача та її представника, позовні вимоги підтримала, просила задовольнити в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач у судове засідання двічі не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений у встановленому законом порядку. Причини неявки суду не повідомив, заперечень проти позову не надав. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані в силу ст. 81 ЦПК України докази в їх сукупності, дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 17.07.1993 року, який зареєстровано Краснолиманським відділом ДРАЦС Донецької області, актовий запис № 146. Від шлюбу сторони мають 2 дітей: повнолітню [PERSON] , [INFO] , а також неповнолітнього [PERSON] , [INFO] . Шлюбні відносини сторони припинили, спільного господарства не ведуть. Вирішуючи позов, суд бере до уваги, що відповідно до статті 51 Конституції України, а також статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка, примушування до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оскільки сторони припинили сімейно-шлюбні відносини і не мають наміру їх відновлювати, позивач вважає, що їх сім`я фактично розпалась та її збереження є неможливим, не відповідає інтересам подружжя, суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню, так як шлюбні відносини вже не підлягають збереженню. Згідно ч. 2 ст.114, абз. 2 ч. 3 ст.115 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-12 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що з 10.10.2015 року сторони перебувають у шлюбі, який зареєстровано Індустріальним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис № 897. Позивач зазначає, що понад як вже 4 роки сторони припинили шлюбні відносини, проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Від шлюбу сторони мають 2 дітей, які вже є повнолітніми. Позивач просить суд не надавати час на примирення. Вважає, що подальше збереження шлюбу неможливе, суперечить інтересам подружжя, у зв`язку з чим просить розірвати шлюб. Позивач надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав, просив задовольнити. Відповідач у судове засідання двічі не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений у встановленому законом порядку. Причини неявки суду не повідомив, заперечень проти позову не надав. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані в силу ст. 81 ЦПК України докази в їх сукупності, дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 10.10.2015 року, який зареєстровано Індустріальним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис № 897. Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Шлюбні відносини сторони припинили, спільного господарства не ведуть. Вирішуючи позов, суд бере до уваги, що відповідно до статті 51 Конституції України, а також статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка, примушування до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оскільки сторони припинили сімейно-шлюбні відносини і не мають наміру їх відновлювати, позивач вважає, що їх сім`я фактично розпалась та її збереження є неможливим, не відповідає інтересам подружжя, суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню, так як шлюбні відносини вже не підлягають збереженню. Згідно ч. 2 ст.114, абз. 2 ч. 3 ст.115 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-12 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що з 23.11.1974 року сторони перебувають у шлюбі, який зареєстровано гор.отдел ЗАГС (рос. мова оригіналу ) Волошивоградської області м. Свєрдловськ, актовий запис № 693. Позивач зазначає, що з 1977 року подружні відносини сторони припинили і не поновлювали, спільного господарства не ведуть. Від шлюбу сторони спільних малолітніх, неповнолітніх дітей не мають. Вважає, що подальше збереження шлюбу неможливе, суперечить інтересам подружжя, у зв`язку з чим просить розірвати шлюб. Позивач надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала, просила задовольнити. Відповідач у судове засідання двічі не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений у встановленому законом порядку. Причини неявки суду не повідомив, заперечень проти позову не надав. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані в силу ст. 81 ЦПК України докази в їх сукупності, дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 23.11.1974 року, який зареєстровано гор.отдел ЗАГС (рос. мова оригіналу ) Волошивоградської області м. Свєрдловськ, актовий запис № 693. Від шлюбу сторони спільних малолітніх, неповнолітніх дітей не мають. Шлюбні відносини сторони припинили, спільного господарства не ведуть. Вирішуючи позов, суд бере до уваги, що відповідно до статті 51 Конституції України, а також статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка, примушування до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оскільки сторони припинили сімейно-шлюбні відносини і позивачка не має наміру їх відновлювати, вважає, що їх сім`я фактично розпалась та її збереження є неможливим, не відповідає інтересам подружжя, суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню, так як шлюбні відносини вже не підлягають збереженню. Згідно ч. 2 ст.114, абз. 2 ч. 3 ст.115 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 31.07.2019 року між Приватним акціонерним товариством «Українська пожежно-страхова компанія» та Управління поліції охорони в Дніпропетровській області було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту №078-007/004/190000396, предметом якого були майнові інтереси Страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом «Renault», державний реєстраційним номер « [NUMBER] ». У відповідно до умов даного Договору, позивач взяв на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку сплатити на користь Страхувальника страхове відшкодування. 06.11.2019 року приблизно о 07 год. 22 хв. а м.Нікополь на автодорозі Р-3 від Н-08 до м.Нікополь 55 км + 900 м, мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Daewoo Lanos», державний реєстраційний номер « [NUMBER] », під керуванням [PERSON] , та автомобіля «Renault», державний реєстраційний номер « [NUMBER] », під керуванням [PERSON] . Внаслідок вище вказаної дорожньо-транспортної пригоди, застрахованому транспортному засобу «Renault», державний реєстраційний номер « [NUMBER] », було завдано механічних ушкоджень, що підтверджується Актом огляду транспортного засобу, відповідно до чого Страхувальник зазнав матеріального збитку. Відповідно до Постанови Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27.11.2019 року по справі №182/8192/19, Відповідача було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124,126 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності. Згідно рахунку-фактури від 28.11.2019 року вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Renault», державний реєстраційний номер « [NUMBER] », склала: 160542,59 грн. Виконуючи взяті на себе зобов`язання до договору страхування, на підставі страхового акту №КАСКО/007/004/19/0001 від 26.12.2019 року, позивачем було виплачено страхове відшкодування у загальному розмірі: 157450,09 грн., що підтверджується платіжним дорученням №8861 від 26.12.2019 року. Враховуючи вищенаведене, загальний розмір фактично понесених витрат позивача склав 157450,09 грн. Оскільки, цивільно-правова відповідальність відповідача як водія транспортного засобу «Daewoo Lanos», державний реєстраційний номер « [NUMBER] », була застрахована за Полісом №АМ/6606928 в АТ «СК «МЕГА-ГАРАНТ» то

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-12 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] , в якому просить стягнути з останнього на її користь аліменти на утримання їх малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , та визначити їх в твердій грошовій сумі в розмірі 6000,00 грн, але не менше 50% від встановленого прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи від дня подання позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Свої вимоги мотивувала тим, що вона перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого в них народилася дочка [PERSON] , [INFO] . Сімейне життя з відповідачем не склалося, шлюбні стосунки фактично припинені та з 2023 року вони проживають окремо. Після розірвання стосунків, дитина залишилась проживати разом з нею та перебуває на її утриманні. Відповідач, незважаючи на те, що інших утриманців не має, працює закордоном і має хороший заробіток, участі в утриманні дитини не бере. На даний час її доходів не вистачає, щоб в повній мірі самостійно забезпечити потреби дочки, витрати на які постійно збільшуються. Відтак, оскільки вони не можуть досягнути згоди з приводу способу виконання відповідачем обов`язку по утриманню їх малолітньої дочки, то вона вимушена звернутися в суд з даним позовом. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, заявивши клопотання про розгляд справи за її відсутності, вказала, що позов повністю підтримує та просить його задоволити, щодо ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився та не повідомив про причини своєї неявки, незважаючи на те, що про дату, час та місце розгляду справи був належно повідомлений у встановленому законом порядку, в тому числі оголошенням про виклик його до суду, поміщеним на офіційному сайті Болехівського міського суду Івано-Франківської області 23.12.2025 року. Відзиву на позов не подав. За таких обставин, враховуючи згоду позивачки, суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-12 00:00:00

Представник позивача [PERSON] звернувся з позовом до суду та просить визначити позивачу додатковий трьохмісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилася внаслідок смерті [INFO] [PERSON] . Позивач пропустив шестимісячний строк для прийняття спадщини, так як не знав про наявність спадкового майна в спадкодавця. В судове засідання учасники справи не з`явилися, про час та місце судового засідання повідомлені належним чином, подали заяви про розгляд справи у їх відсутність, представник відповідача подав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнав. Врахувавши визнання відповідачем позову за наявності для того законних підстав, суд вважає доцільним ухвалити рішення у справі, що відповідає вимогам ч. 3, 4 ст. 200, ч. 4 ст. 206 ЦПК України. Вивчивши докази у справі, суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] помер дядько позивача [PERSON] (а.с. 18-19 витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію смерті, а.с. 9 копія свідоцтва про народження позивача, а.с. 11-12, 13-14 - витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу матері позивача [PERSON] - на підтвердження дошлюбного прізвища - [PERSON] , а.с.15 копія свідоцтва про народження матері позивача, а.с.16-17 - витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження [PERSON] ). [PERSON] проживав один за адресою: [ADDRESS] (а.с. 20 копія довідки Сосницької селищної ради). З копії Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (а.с. 41) вбачається, що після смерті [INFO] [PERSON] спадкова справа не заводилась. Позивач пропустив шестимісячний строк для прийняття спадщини, оскільки не знав про наявність спадкового майна у спадкодавця. Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Враховуючи встановлені судом обставини та їх правове регулювання, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-12 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» (надалі «Позивач», ТОВ «ФК «Кредит-Капітал») звернулося до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до [PERSON] (надалі «Відповідач») про стягнення заборгованості, в якому просить стягнути з Відповідача [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» заборгованість за кредитним договором №3745195 від 28.02.2021 року в розмірі 31 160,00 грн., яка складається з: - прострочена заборгованість за тілом кредиту - 9 500,00 грн.; - прострочена заборгованість за відсотками - 21 660,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 28.02.2021 року між Товаристом з обмеженою відповідальністю «АВЕНТУС УКРАЇНА» (надалі - Товариство) та [PERSON] (надалі - Відповідач) укладено договір про надання споживчого кредиту №3745195 (надалі - кредитний договір), відповідно до умов якого Відповідачу було надано грошові кошти у розмірі 9 500,00 грн. на умовах визначених кредитним договором, а позичальник зобов`язався повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом на умовах та в терміни, що визначені Договором. Даний кредитний договір укладений відповідно до вимог чинного законодавства у електронній формі. Товариство свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі, а саме надало Відповідачу грошові кошти в обсязі та у строк визначений умовами кредитного договору. Однак, Відповідач не виконав належним чином умов кредитного договору. 21.09.2021 року ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал»,

Outcome: approved