Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-15 00:00:00

Адвокат Усенко М.І., який діє в інтересах ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», звернувся до суду з позовом, у якому просить стягнути з відповідача [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» заборгованість за кредитним договором № 101552854 від 05.09.2022 в розмірі 14513,50 грн, судовий збір в розмірі 2422,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 8000,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 05.09.2022 між ТОВ «Мілоан» та відповідачем був укладений договір про споживчий кредит № 101552854, згідно з умовами якого відповідач отримала кредит в сумі 5000,00 грн на строк 105 днів (до 19.12.2022), зі сплатою процентів за користування кредитом та комісії, що передбачені кредитним договором. ТОВ «Мілоан» умови кредитного договору виконало в повному обсязі, кошти відповідачу надано в порядку та в строки, визначені кредитним договором, відповідач умови кредитного договору в повному обсязі не виконав. 29.03.2023між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» було укладено договір відступлення прав вимоги № 94-МЛ/Т, згідно з яким до нового кредитора перейшло право вимоги по відношенню до боржників ТОВ «Мілоан», в тому числі й до відповідача Станом на 19.09.2025заборгованість відповідача перед позивачем становить 14513,50 грн, з яких: 2850,00 грн - заборгованість за «тілом» кредиту, 10713,50 грн - заборгованість по відсотках, 950,00 грн - заборгованість за комісією. 12.09.2025 відповідачу було направлено досудову вимогу, згідно з якою ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» повідомив про заміну кредитора, наявність заборгованості, її розмір та необхідність погашення, проте по даний час заборгованість не погашена. Ухвалою судді від 04.11.2025 відкрито провадження в даній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами. Відповідачу було запропоновано протягом 15 днів із дня вручення копії даної ухвали подати відзив на позовну заяву і всі наявні докази, що підтверджують заперечення проти позову та роз`яснено, що розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін проводиться за його клопотанням, яке він може подати в строк для подання відзиву на позов. Позивач на виконання вимог ч. 1 ст. 177 ЦПК України додав до позовної заяви докази надсилання відповідачу копій поданих до суду документів. Відповідач у встановлений судом строк, яка отримала копію ухвали про відкриття провадження у справі 12.11.2025, не подала відзиву на позов без поважних причин, а тому суд вирішує спір за наявними матеріалами справи відповідно до ч. 2 ст. 191 ЦПК України. Суд, зважаючи на відсутність клопотань сторін щодо розгляду справи в судовому засіданні та незначну складність спору, не вбачає підстав для проведення судового засідання, а тому справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін та без фіксування судового процесу технічними засобами відповідно до вимог ч. 2 ст. 247, ч. 5 ст. 279 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини та оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, встановив таке. 05.09.2022 між ТОВ «Мілоан» та відповідачем [PERSON] було укладено договір про споживчий кредит № 101552854 (далі - договір, кредитний договір), згідно з умовами якого відповідач отримала кредит у розмірі 5000,00 грн (п. 1.2 договору). Відповідно до пунктів 1.3, 1.3.1, 1.3.2 договору кредит надається на строк 105 днів, з 05.09.2022 (дата надання кредиту), складається з пільгового та поточного періодів. Пільговий період складає 15 днів, що настає з дати видачі кредиту та завершується - 20.09.2022 (рекомендована дата платежу). Поточний період складає 90 днів, що настає з дня наступного за днем завершення пільгового періоду і закінчується 19.12.2022 (дата останнього погашення заборгованості). Пунктом 1.5.1 договору встановлено, що комісія за надання кредиту становить 950,00 грн, яка нараховується за ставкою 19,00 % від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту. Згідно з пунктами 1.5.2, 1.5.3 договору проценти за користування кредитом протягом пільгового періоду - 1500,00 грн, які нараховуються за ставкою 2,00 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом протягом пільгового періоду. Проценти за користування кредитом протягом поточного періоду - 13500,00 грн, які нараховуються за стандартною процентною ставкою 3,00 % від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом протягом поточного періоду. Пунктом 4.1 договору визначено, що у разі прострочення позичальником зобов`язань з повернення кредиту та/або сплати процентів за його користування та/або інших платежів згідно з умовами цього договору, позичальник починаючи з дня наступного за останнім днем строку кредитування та оновлених графіків платежів, що складаються у зв`язку з продовженням строку кредитування (пролонгацією), за наявності вимоги кредитодавця зобов`язаний сплатити на користь кредитодавця пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми невиконаного грошового зобов`язання, за кожен день прострочення та не може бути більшою за 15 відсотків суми простроченого платежу. Згідно з пунктами 6.4, 6.5 договору, укладення кредитодавцем кредитного договору з позичальником у електронній формі юридично є еквівалентним отриманню кредитодавцем ідентичного за змістом кредитного договору, який підписаний власноручним підписом позичальника, у зв`язку з чим створює для сторін такі ж правові зобов`язання та наслідки. Цей договір прирівнюється до такого, що укладений у письмовій формі. Частиною 1 ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Відповідно до ч. 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до ч. 2 ст. 639 ЦК України передбачено, що договір, укладений за допомогою інформаційно-комунікаційних систем вважається укладеним у письмовій формі. Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст. 205, 207 ЦК України). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до вимог закону та умов договору. Частиною 1 ст. 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). ТОВ «Мілоан» свої зобов`язання за договором виконало в повному обсязі, а саме надало відповідачу кошти на умовах, передбачених договором. Факт надання кредитних коштів підтверджується платіжним дорученням 50507355 від 05.09.2022, згідно з яким відповідачу було перераховано кошти в розмірі 5000,00 грн, призначення платежу - кошти згідно договору № 101552854. Із копії довідки ТОВ «Мілоан» вбачається, що відповідач підписала договір про споживчий кредит № 101552854 від 05.09.2022 із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором - S56240, номер якого був відправлений на її мобільний телефон [NUMBER] . Суд, ураховуючи зміст означених доказів, уважає доведеними обставини перерахування відповідачу [PERSON] коштів у розмірі 5000,00 грн. 29.03.2023між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» було укладено договір відступлення прав вимоги № 94-МЛ/Т, згідно з яким до нового кредитора перейшло право вимоги по відношенню до боржників ТОВ «Мілоан», в тому числі і до відповідача [PERSON] . Пунктом 7.1 договору відступлення прав вимоги № 94-МЛ/Т від 29.03.2023передбачено, що в якості компенсації за придбання (відступлення) прав вимоги, новий кредитор протягом 5 (п`яти) робочих днів від дати підписання цього договору, сплачує кредиторові плату в розмірі, що станом на дату підписання складає 436837,19 грн. Копія платіжної інструкції № 70800 від 29.03.2023свідчить про перерахування ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» коштів в сумі 436837,19 грн на рахунок ТОВ «Мілоан», призначення платежу - оплата за відступлення прав вимоги за договором № 94-МЛ/Т від 29.03.2023. Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору відступлення прав вимоги № 94-МЛ/Т від 29.03.2023ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» набуло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 101552854 від 05.09.2022 на загальну суму 14513,50 грн, з яких 2850,00 грн - заборгованість за кредитом, 10713,50 грн - заборгованість за процентами за користування кредитом, 950,00 грн - заборгованість за комісією. Згідно з положеннями ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно з принципом диспозитивності, встановленим ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. В матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що відповідач добровільно повернула вказаний борг. Суд зауважує, що протягом розгляду справи відповідач жодних пояснень не подала та не скористалася своїм правом на подачу відзиву на позов. З огляду на вказане вище суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно ст. 264 ЦПК України суд під час ухвалення рішення вирішує, у тому числі, і питання щодо розподілу судових витрат. Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою, що передбачено ст. 15 ЦПК України. Статтею 133 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно з ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Крім того, у постанові Великої Палати Верховного Суду по справі № 751/3840/15-ц від 20.09.2018 на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Наявність документального підтвердження витрат на правову допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу до суду подано письмові документи: договір про надання правової (правничої) допомоги № 0107 від 01.07.2025, укладений між ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» та Адвокатським об`єднанням «Апологет»; детальний опис наданих послуг за договором про надання правової (правничої) допомоги від 19.09.2025; акт наданих послуг правової (правничої) допомоги № Д/4326 від 19.09.2025 на суму 8000,00 грн; ордер на надання правничої допомоги; свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю № 2093 від 29.09.2012 та виписку з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань адвокатське об`єднання «Апологет». Відповідно до практики Європейського суду з прав людини у справах «Баришевський проти України» (заява № 71660/11), «Двойних проти України» (заява № 72277/01), «Меріт проти України» (заява № 66561/01), заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. На ці ж обставини та критерії посилається Верховний Суд у справі № 756/2114/17 від 13.02.2019, зменшивши розмір судових витрат, зважаючи на те, що заявлений розмір був неспівмірний зі складністю справи. У постанові від 22.03.2023 у справі № 758/6113/19 Верховний Суд зазначив, «що під час вирішення питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу суд: 1) має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами,

Outcome: partial