Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-18 00:00:00

14.10.2025 року до суду надійшла зазначена позовна заява. В позовних вимогах позивач просить: стягнути з відповідача аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі в розмірі 30 000 гривень 00 копійок, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно з індексацією аліментів від дня подання позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття. Обґрунтовуючи свої вимоги позивач посилається на те, що між позивачем та відповідачем було зареєстровано шлюб, від якого народилася донька. Після припинення спільного проживання, відповідач не виконує покладені на нього обов`язки по утриманню дитини, у зв`язку з чим позивач самостійно здійснює утримання спільної з відповідачем дитини та для захисту її прав на належне матеріальне забезпечення звернулась до суду з цим позовом. Представник позивача в судове засідання не з`явився, звернувся із заявою про розгляд справи за його відсутності та просив задовольнити заявлені вимоги. У судове засідання відповідач не з`явився, про причини своєї відсутності суд не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про дату, час і місце судового засідання за адресою зареєстрованого місця проживання. Також відповідач не скористався своїм правом надання суду відзиву на позовну заяву. На підставі положень статті 223 ЦПК України суд продовжив слухання справи у відсутність сторін. Дослідивши матеріали справи та обставини справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом в судовому засіданні встановлено, що 31 липня 2015 року між сторонами було зареєстровано шлюб. Від шлюбу у сторін [INFO] народилася донька [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження. Як зазначається в свідоцтві про народження дитини, батьками дитини є - [PERSON] - батько та [PERSON] - мати. Відповідно до статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі статтею 180 СК Українибатьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частини 1 статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначається за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч. 3 ст. 180 СК України). Водночас, відповідно до роз`яснень, які містяться в постанові Пленуму Верховного суду України № 3 від 15.06.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Як зазначила позивач в позовній заяві, дитина проживає разом з нею. Відповідач не надав суду доказів на спростування зазначеної обставини. Відповідно до частини 3 статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. При визначенні розміру аліментів суд враховує обставини, передбачені статтею 182 СК України, а саме: - стан здоров`я та матеріальне становище дитини; - стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; - наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; - наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; - доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; - інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч.2 ст.182 СК України). Відповідно до положень ст.79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. При зверненні до суду з позовом позивач зазначила, що вона самостійно здійснює утримання дитини та відповідач не надає кошти на утримання спільної дочки. Відповідач не надав суду доказів на спростування зазначеного, зокрема, надання коштів на утримання доньки. Таким чином, судом встановлено, що утриманням доньки займається позивачка, відповідач коштів на її утримання не надає. Оскільки відповідач не надав суду доказів, що він сплачував добровільно аліменти на утримання доньки для належного її матеріального забезпечення, а судом встановлено, що відповідач не приймає участь в матеріальному забезпеченні дитини, тому суд приходить до висновку, що з відповідача необхідно стягнути аліменти на утримання дитини до досягнення нею повноліття в примусовому порядку, з моменту звернення до суду з позовними вимогами, тобто 14.10.2025 року. Звертаючись до суду з позовними вимогами про стягнення з відповідача аліментів в розмірі 30 000,00 грн., позивач, крім зазначення, що на її думку вказана сума буде достатньою для утримання дитини, не обгрунтувала витрати на дитину щомісячно в розмірі 60 000,00 грн., оскільки батьки мають рівні обов`язки по утриманню спільної дитини. При визначенні розміру аліментів суд враховує, що дитина знаходиться на утриманні позивачки, стан її здоров`я дітей (доказів, що дитина потребує спеціального лікування, чи перебуває на обліку суду не надано), позивач не надала доказів на підтвердження зазначеної нею суми аліментів, враховуючи обов`язок батька по утриманню дитини, відсутність доказів щодо фінансового становища позивача та відповідача, судом не встановлено, що відповідач не є працездатним та не має можливості працювати та отримувати дохід, чи має інших осіб на утриманні, враховуючи засади розумності та справедливості, бажання позивача стягнути аліменти в твердій грошовій сумі, а тому суд визначає аліменти в розмірі 8 000,00 грн. на дитину з індексацією відповідно до закону, щомісячно починаючи з 14 жовтня 2025 року до досягнення дитиною повноліття. Враховуючи ст. 430 ЦПК України, суд вважає за доцільне допустити негайне виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць. Крім того, на підставі статті 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial