Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-14 00:00:00

Представник позивача Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова група «Оберіг» звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення суми сплаченого страхового відшкодування. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 13.10.2021 року в м. Кривий Ріг сталась ДТП за участю транспортного засобу «Daewoo Sens», н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] та транспортного засобу «Dacia Logan» н.з. [NUMBER] . Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження, а їх власникам було завдано матеріальних збитків. В судовому порядку відповідача було визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.ст. 124, 130 КУпАП, після настання ДТП відповідач відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного сп`яніння. Цивільно-правова відповідальність відповідача на момент ДТП була застрахована в Товаристві з додатковою відповідальністю «Страхова група «Оберіг`за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ЕР-205584457. 16.01.2024 Страхувальник звернувся до позивача із заявою про виплату страхового відшкодування. Позивач здійснив виплату страхового відшкодування в розмірі 4533,02 грн., що підтверджується платіжною інструкцією. Згідно з абзацом «а» пп.38.1.1. п.38.1, ст.38 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»: «Страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції». Враховуючи зазначене, позивач просить задовольнити позовні вимоги, стягнути з відповідача на свою користь 7112,80 грн. матеріальної шкоди в порядку регресу, сплачений судовий збір у розмірі 2422,40 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 7300,00 грн. 20 жовтня 2025 року провадження по справі було відкрито та призначено засідання за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. У судове засідання представник позивача не з`явився, подав заяву, у якій просив суд розглядати справу за його відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач до суду не з`явився, причину неявки не повідомив, відзиву на позовну заяву, заяв та клопотань про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. У відповідності до вимог ст. 280-281 ЦПК України, з урахуванням особливостей, встановлених для розгляду справ в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, суд вважає за можливе вирішити справу в заочному порядку, з огляду на те, що відповідач повідомлявся про перебування в провадженні суду даної справи на поштову адресу за місцем реєстрації, однак у встановлений судом термін відзив на позовну заяву та/або клопотання про розгляд справи за його відсутності не подав, крім того, відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин. Оскільки сторони не з`явились у судове засідання, то відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані до неї документи, суд приходить до наступного. Згідно зі ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Судом встановлено, що 13.10.2021 о 14 год. 00 хв. водій [PERSON] керуючи автомобілем «Деу Сенс Т13110» номерний знак [NUMBER] в м. Кривому Розі у Довгинцівському районі по вул. Дніпровське шосе, біля буд.24, не був уважний, не стежив за дорожньою обстановкою, не обрав безпечної швидкості руху та не вжив заходів для її зменшення, внаслідок чого допустив наїзд на транспортний засіб, що стояв в попутному напрямку марки «Дачія Логан» номерний знак [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] . Внаслідок вказаної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження із матеріальними збитками, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП. 03.11.2021 постановою Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області [PERSON] визнано винним за ст.124 КУпАП на накладено адміністративне стягнення. 11.07.2022 постановою Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області [PERSON] визнано винним за ч.1 ст.130 КУпАП призначено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік. Відповідно до ст. 82 ЦПК України постанова по справі про адміністративне правопорушення обов`язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, вина відповідача у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди є преюдиціальним фактом та не підлягає доказуванню. Транспортний засіб «Деу Сенс Т13110» державний реєстраційний номер [NUMBER] станом на дату скоєння ДТП (13.10.2021) був застрахований на підставі полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №ЕР-205584457 у страховій компанії Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова група «Оберіг». Згідно з умовами зазначеного полісу ліміт відповідальності страхової компанії за шкоду, заподіяну майну 130 000,00 грн., розмір франшизи - 2500,00 грн. Згідно ремонтної калькуляції №34047 від 25.11.2021, вартість матеріального збитку, заподіяного власнику пошкодженого в ДТП ТЗ «Дача Логан», державний номерний знак [NUMBER] складає 7033,02 грн. 29.11.2021 власник пошкодженого в ДТП ТЗ «Дача Логан», державний номерний знак [NUMBER] звернувся до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова група «Оберіг» із повідомленням про ДТП та заявою про страхове відшкодування, надавши копію свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу. З метою визначення вартості відновлювального ремонту пошкодженого «Дача Логан», державний номерний знак [NUMBER] 20.10.2021 проведено його огляд, про що складено Акт огляду транспортного засобу. 01.12.2021 Товариством з додатковою відповідальністю «Страхова група «Оберіг» складено страховий акт №34047/1 відповідно до яких розмір регламентної виплати 7033,02 грн. (розмір матеріального збитку 4533,02 грн. без ПДВ. - франшиза 2500,00 грн). 02.12.2021 потерпілому [PERSON] було виплачено страхове відшкодування в розмірі 4533,02 грн., що підтверджується платіжною інструкцією від 02.12.2021. Статтею 22 ЦК України встановлено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Частиною першою статті 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно зі статтею 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Статтею 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованому у порядку, встановленому законодавством. Статтею 1191 ЦК України визначено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Згідно з абзацом «а» пп.38.1.1. п.38.1, ст.38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Відповідно до абзацу «в» пп.38.1.1. п.38.1, ст.38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником). Таким чином, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено порядок стягнення коштів, виплачених страхувальником на відшкодування шкоди, заподіяної потерпілій у ДТП особі, а саме: в порядку регресу, якщо така шкода спричинена власником транспортного засобу у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, та якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння. До страховика Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова група «Оберіг», який виплатив страхове відшкодування, переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, яка одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Сума страхового відшкодування підлягає стягненню з особи, відповідальної за завдані збитки, відповідно до правил статті 993 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання, зокрема, може забезпечуватися неустойкою. За змістом ст. 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Приписами п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Відповідно до розрахунку позивача, за несвоєчасну оплату відповідачу нарахована пеня в розмірі 1621,57 грн за період з 08.05.2024 по 14.08.2025. Щодо стягнення 3 % річних та інфляційних нарахувань, суд зазначає, що ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно з наданим позивачем розрахунком, за прострочення оплати за постачання теплової енергії відповідачу нараховані за періоди з 08.05.2024 по 31.12.2024 та з 01.01.2025 по 14.08.2025 3% річних у сумі 172,63 грн, та за період з 08.05.2024 по 14.08.2025 інфляційне збільшення суми боргу 785,58 грн. У зв`язку з викладеним, суд доходить до висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, а саме стягненню підлягає сума виплаченого страхового відшкодування в порядку регресу в сумі 4533,02 грн.; інфляційні втрати у розмірі 785,58 грн., 3% річних у розмірі 172,63 грн., пеню в розмірі 1621,57 грн., всього 7112,80 грн, яку необхідно стягнути з відповідача. Щодо стягнення витрат на правову допомогу, суд зазначає наступне. Відповідно до частини 1 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких за частиною 3 статі 133 ЦПК належать витрати на професійну правову допомогу, які за змістом статті 137 ЦПК несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Приписами статті 141 ЦПК України визначено: розмір витрат, які сторона сплатила у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Суд звертає увагу, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану сторін. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути спів мірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини 4 статті 137 ЦПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, тому обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, а суд при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу повинен надати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких відповідач має заперечення. Частиною 3 статті 141 ЦПК України закріплено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим, а також критерій розумності їх розміру, приймає до уваги конкретні обставини справи. ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Аналогічна правова позиція була викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц. Як вбачається з матеріалів справи, понесені позивачем витрати на правничу допомогу в розмірі 7300,00 грн. підтверджуються: Договором про надання професійної правничої допомоги від 16.07.2025; Актом приймання-передачі наданих послуг №34047 від 14.08.2025; довіреністю на надання правничої (правової) допомоги №2025/Ю/5 від 17.07.2025; копією свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю на ім`я Войціховський О.В. Отже, з огляду на зазначені норми права, правову позицію Великої Палати Верховного Суду та встановлені обставин справи, суд дійшов переконання, що вимоги про відшкодування витрат позивача на правничу допомогу підлягають задоволенню, оскільки вони пов`язані з розглядом справи, розмір яких є обґрунтованим а також при цьому були дотримані критерії розумності їх вартості. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 2422,40 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved