Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-14 00:00:00

Представник позивача Виконавчого комітету Вільшанської селищної ради Адомський С.А. звернувся до Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області, в якій просив позбавити відповідача [PERSON] [INFO] батьківських прав відносно його малолітніх дітей [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] та неповнолітньої дитини [PERSON] [INFO] . Позовні вимоги обґрунтовано тим, що малолітні діти: [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серія [NUMBER] видане Виконавчим комітетом Воронівської сільської ради Городищенського району Черкаської області), [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серія [NUMBER] видане Виконавчим комітетом Воронівської сільської ради Городищенського району Черкаської області), та неповнолітня дитина [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серія [NUMBER] видане Воронівською сільською радою Городищенського району Черкаської області), зареєстровані як народжені від громадянина [PERSON] , який записаний батьком відповідно до статті 133 Сімейного кодексу України. Фактично з моменту народження дітей зазначена особа жодного стосунку до дітей не мала, з матір`ю дітей спільно не проживала, участі у їх вихованні та утриманні не брала. Біологічним батьком він не є. Мати дітей, [PERSON] , [INFO] , згідно ухвали Городищенського районного суду справа № 691/261/20, провадження № 2/691/284/20 від 28.09.2020 року позбавлена батьківських прав відносно її малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серія [NUMBER] видане Виконавчим комітетом Воронівської сільської ради Городищенського району Черкаської області), [PERSON] , [INFO] ( свідоцтво про народження серія [NUMBER] видане Виконавчим комітетом Воронівської сільської ради Городищенського району Черкаської області) та [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серія [NUMBER] видане Воронівською сільською радою Городищенського району Черкаської області). Працівниками закладу охорони здоров`я та працівником органу внутрішніх справ складений акт від 03 березня 2020року про дитину покинуту в пологовому будинку, іншому закладі охорони здоров`я [PERSON] , [INFO] .. 04.03.2020 року складений акт органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку [PERSON] , [INFO] . 04.03.2020 року складений акт органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку [PERSON] , [INFO] . Розпорядженням Городищенської РДА від 11.03.2020 №51 надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування, [PERSON] , [INFO] . Розпорядженням Городищннської РДА від 11.03.2020 №52 надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування, [PERSON] , [INFO] . Розпорядженням Городищенської РДА від 11.03.2020 №53 надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування, [PERSON] , [INFO] . Начальником служби у справах дітей Городищенської районної державної адміністрації 27.10.2020року надіслано лист до служби у справах дітей Жмеринської міської ради Вінницької області за місцем реєстрації батька, з метою обстеження умов проживання [PERSON] , [INFO] , проживаючого за адресою: [ADDRESS] та з`ясування думки щодо повернення йому дітей. Начальнику служби у справах дітей Городищенської РДА 30.10.2020р. надійшов лист від служби у справах дітей Жмеринської міської ради про те, що працівникам служби вдалося поспілкуватися з [PERSON] в дворі будинку, [PERSON] відмовився від обстеження умов проживання, посилаючись на розлади здоров`я та зателефонував брату [PERSON] . В телефонній розмові [PERSON] пояснив, що його брат [PERSON] є інвалідом та не може повноцінно керувати своїми діями. Також [PERSON] додав, що його брат не проживає з [PERSON] з 2008 року, однак вони перебували у офіційному шлюбі, тому відповідно до закону батьком дітей записаний [PERSON] . [PERSON] повідомив, що він з братом мають намір звертатися до суду з позовом про оскарження батьківства, та наголосив, що за будь-якою інформацією звертатися безпосередньо до нього. [PERSON] , [INFO] , влаштований до дитячого будинку сімейного типу на базі родини [PERSON] та [PERSON] . Діти, [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , на даний час влаштовані до дитячого будинку сімейного типу на базі сім`ї [PERSON] та [PERSON] . З 28.10.2021 року діти: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , перебувають на первинному обліку служби у справах дітей Вільшанської селищної ради. Служба у справах дітей Вільшанської селищної ради звернулася 10.08.2023 року з листом до служби у справах дітей Жмеринської міської ради з метою перевірити умов проживання громадянина [PERSON] та повернення йому дітей. У відповідь на який служба у справах дітей Жмеринської міської ради повідомила, що працівниками служби у справах дітей організовано та проведено 09.08.2023 року профілактичний рейд «Сім`я» з метою перевірки умов проживання громадянина [PERSON] за адресою [ADDRESS] . Обстежити умови проживання не виявилося можливим, так як [PERSON] був відсутній за місцем проживання. За словами сусідів [PERSON] уже давно не живе по [ADDRESS] , його місце знаходження невідоме. Батько дітей їх долею та станом здоров`я не цікавиться, участі у їх вихованні не приймає, з дітьми не спілкується, не створив відповідних умов для повернення дітей додому. Таким чином, Відповідач протягом тривалого часу не виконує батьківських обов`язків щодо своїх малолітніх дітей, [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] та неповнолітньої дитини [PERSON] [INFO] , не цікавиться їх життям, не приймає участі у вихованні, не надає матеріальної допомоги та не утримує, що свідчить про свідоме ухиляння від виконання батьківських обов`язків, таке невиконання не пов`язане з тяжким захворюванням або з інших незалежних причин. Це не що інше, як свідоме і тривале нехтування Відповідача батьківськими обов`язками стосовно своїх дітей. З таких обставин, враховуючи вищевикладене, позбавлення батьківських прав [PERSON] [INFO] буде відповідати інтересам малолітніх дітей, [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] та неповнолітньої дитини [PERSON] [INFO] . Ухвалою від 21.08.2025 провадження в даній справі було відкрито за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання. Ухвалою від 27.11.2025 закрито підготовче провадження у справі та призначено до розгляду по суті. Представник позивача Виконавчого комітету Вільшанської селищної ради Адомський С.А. в поданій заяві просив розглянути справу у його відстуність, позовні вимоги підтримав. Відповідачу [PERSON] було надіслано судову повістку за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання. На адресу повернувся конверт із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», що підтверджується поштовим повідомленням наявним в матеріалах справи. Згідно з положеннями частини сьомої та восьмої статті 128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Таким чином, відповідач [PERSON] вважається належним чином повідомленим про розгляд справи судом. Відповідно до ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку про задоволення позову, враховуючи таке. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії [NUMBER] , [NUMBER] та [NUMBER] відповідно (а.с.6-7). Відповідно до копії заочного рішення Городищенського районного суду Черкаської області від 28.09.2020 мати дітей [PERSON] позбавлена батьківських прав відносно її малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с. 11 зі звороту - 12). Відповідно до розпоряджень Городищенської РДА від 11.03.2020 малолітньому [PERSON] , [INFO] , малолітній [PERSON] , [INFO] та малолітньому [PERSON] , [INFO] надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування (а.с. 16-17). Відповідно до копії листа служби у справах дітей Жмеринської міської ради від 30.10.2020 працівникам служби вдалося поспілкуватися з [PERSON] в дворі будинку, [PERSON] відмовився від обстеження умов проживання, посилаючись на розлади здоров`я та зателефонував брату [PERSON] . В телефонній розмові [PERSON] пояснив, що його брат [PERSON] є інвалідом та не може повноцінно керувати своїми діями. Також [PERSON] додав, що його брат не проживає з [PERSON] з 2008 року, однак вони перебували у офіційному шлюбі, тому відповідно до закону батьком дітей записаний [PERSON] . [PERSON] повідомив, що він з братом мають намір звертатися до суду з позовом про оскарження батьківства, та наголосив, що за будь-якою інформацією звертатися безпосередньо до нього (а.с. 18). Згідно висновку виконавчого комітету Вільшанської селищної ради від 06.11.2025 №02-33/1533 орган опіки та піклування вважає доцільним позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно малолітніх дітей [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] та неповнолітньої дитини [PERSON] [INFO] . Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України, ст. 180 Сімейного кодексу України - батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до їх повноліття. Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно ст. 164 ч. 1 п. 2 Сімейного Кодексу України батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання батьківських обов`язків. Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Суд враховує роз`яснення Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», а саме п. 16 згідно якого ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. У рішенні Європейського суду від 18.12.2008 по справі «Савіни проти України» зазначається, що хоча національним органам надається певна свобода розсуду у вирішенні питань щодо встановлення державної опіки над дитиною, вони повинні враховувати, що розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин. Відповідне рішення має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини, і саме держава повинна переконатися в тому, що було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Суд акцентував увагу, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини. Висновок органу опіки та піклування не породжує прямих юридичних наслідків для сторін та безпосередньо не впливає на їх права й обов`язки, тобто є фактично джерелом доказування при наявності цивільного спору, оскільки несе виключно інформативний характер і на відміну від рішень органу опіки та піклування має рекомендаційний характер. 06 травня 2020 року Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду в рамках справи № 753/2025/19, провадження № 61-1344св20 зазначили, що висновок органу опіки та піклування не є обов`язковим для суду (частини п`ять, шість ст. 19 СК України), такий висновок є доказом у справі, який підлягає дослідженню та оцінки судом. Оцінивши докази у їх сукупності, судом беззаперечно встановлені обставини, які свідчать про самоусунення відповідачем від виконання батьківських обов`язків та відсутність інтересу до життя та майбутнього неповнолітніх дітей. Таким чином, провівши ретельний аналіз обставин справи, суд приходить до висновку, що застосування до відповідача крайніх заходів у виді позбавлення його батьківських прав в даному випадку є доречними і достатніми з урахуванням обсягу наявних доказів, що відповідатиме інтересам дітей та узгоджується з правовими висновками Європейського суду з прав людини, викладеними в п. 48 рішення від 18.12.2008 № 39948/06 у справі «Савіни проти України» та в п. 65 рішення № 46544/99 у справі «Кутцнер проти Німеччини». За викладеного, суд вважає, що позовні вимоги про позбавлення батьківських прав є законними, обґрунтованими, підтвердженими матеріалами справи, у зв`язку з чим, з метою захисту прав та інтересів неповнолітніх дітей, суд приходить до висновку про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача [PERSON] стосовно малолітніх дітей [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] та неповнолітньої дитини [PERSON] [INFO] . Окремо, суд наголошує, що застосовуваний захід не є виключно безстроковим і відповідач має право у випадку зміни своєї поведінки на поновлення батьківських прав в порядку передбаченому ст.169 СК України. У відповідності до ст.141 ЦПК України суд стягує з відповідача [PERSON] на користь позивача витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, в розмірі 1211 грн. 20 коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved