Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-13 00:00:00

До суду з вказаним позовом звернулося ТОВ «Юніт Капітал», обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 26.4.2021 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідач уклали кредитний договір № 207853365 у формі електронного документа, з використанням електронного підпису за допомогою одноразового ідентифікатора, відповідно до якого відповідач отримав кредитні кошти у розмірі 8500,00 грн., які були перераховані на банківську картку № [NUMBER] , та зобов`язався їх повернути разом із відсотками. Зобов`язання відповідачем не виконані, у зв`язку з чим виникла заборгованість. 28.11.2018 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ "Таліон Плюс" уклали договір факторингу № 28/1118-01. В подальшому, до вказаного договору факторингу укладалися додаткові угоди, у тому числі щодо продовження терміну дії договору факторингу. Відповідно до реєстру прав вимоги № 136 від 01.06.2021 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» відступило, а ТОВ "Таліон Плюс" набуло право вимоги до відповідача за вищевказаним кредитним договором. 05.08.2020 року ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» уклали договір факторингу № 205/0820-01, відповідно до якого ТОВ «Таліон Плюс» відступило, а ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс»» набуло право вимоги до відповідача за вищевказаним кредитним договором. Відповідно до реєстру прав вимоги № 11 від 31.08.2023 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» відступило, а ТОВ "Таліон Плюс" набуло право вимоги до відповідача за вищевказаним кредитним договором. 04.06.2025 року ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Юніт Капітал» уклали договір факторингу № 04/06/25-Ю, відповідно до умов якого позивач набув право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 207853365від 26.04.2021 року. Відповідно до реєстру прав вимоги № б/н від 04.06.2025 року ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» відступило, а ТОВ " Юніт Капітал" набуло право вимоги до відповідача за вищевказаним кредитним договором Позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором № 207853365від 26.04.2021 року в розмірі 20662,50 грн. та судові витрати: судовий збір в розмірі 2422,40 грн. і витрати на правничу допомогу в розмірі 7000 грн. Процесуальні дії: Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.07.2025 року визначено головуючого суддю Мартинцову І.О. Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 06.10.2025 року відкрито провадження, призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін. Судом вжито належних заходів для повідомлення сторін про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження. Сторонам направлено копії ухвали про відкриття провадження у справі. Заяв із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження до суду не надходило. Представник ТОВ «Юніт Капітал» у позовній заяві просив здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, щодо ухвалення заочного рішення не заперечує. З відповіді з державного демографічного реєстру № 2260358 від 21.01.2026 року відповідач [PERSON] значиться зареєстрованою з 15.05.2018 року за адресою: [ADDRESS] . За зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання відповідача неодноразово направлялась ухвала про відкриття провадження. Однак, поштові вкладення повернулися до суду без вручення з відміткою поштового відділення про причини повернення: «за закінченням терміну зберігання» та «адресат відсутній за даною адресою». Верховний суд в постанові від 18.03.2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а в даному випадку, суду. Крім того, силу вимог ч. 11 ст. 128 ЦПК України судом було повідомлено відповідача про розгляд справ через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Отже, зважаючи на те, що судом вжито всіх можливих та розумних заходів щодо повідомлення відповідача про розгляд справи за адресою зареєстрованого місця проживання, однак, остання своїм процесуальним правом подачі відзиву не скористалася, про причини неявки суд не повідомила, клопотань про відкладення розгляду справи не надіслала, суд вважає за можливе здійснити розгляд справи за наявними в справі матеріалами, що відповідає вимогам ч. 8 ст. 178 ЦПК України. Відповідно до статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до статті 280 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, суд приходить до наступного висновку. Фактичні обставини справи встановлені судом. Судом достовірно встановлено, що 26.04.2021 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем укладено кредитний договір № 207853365 у формі електронного документа, з використанням електронного підпису за допомогою одноразового ідентифікатора. Відповідно до п. 1.1 кредитного договору кредитодавець зобов`язався надати позичальникові кредит у розмірі 8500 грн., на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язалася повернути кредит на сплатити проценти за користування кредитом відповідно до умов, зазначених у цьому договорі, додатках до нього та правилах надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту продукту «СМАРТ» ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога». Відповідно до п.1.2 кредитного договору кредит надається строком на 4 дні від дати отримання кредиту позичальником (надалі- дисконтний період). У разі надання кредиту не в день укладення договору загальний строк надання кредиту автоматично продовжується на ту кількість днів, на яку відрізняється дата укладення договору по відношенню до дати надання першого траншу за договором. Відповідно до п. 1.3 договору сторони погодили, що встановлений в п. 1.2 договору строк дисконтного періоду може бути продовжено позичальником шляхом здійснення протягом дисконтного та пільгового періоду оплати всіх фактично нарахованих процентів, за умови якщо позичальником в особистому кабінеті чи в терміналах самообслуговування партнерів кредитодавця активовано функцію продовження строку дисконтного періоду. Кількість продовжень дисконтного періоду, на умовах описаних в цьому пункті, не обмежена. Відповідно до п.1.4 Договору, за користування кредитом протягом дисконтного періоду позичальник зобов`язаний сплачувати кредитодавцю проценти за користування кредитом, які нараховуються в наступному порядку: виключно на період строку визначеного в п. 1.2 Договору нарахування процентів за користування кредитом здійснюється щоденно за дисконтною процентною ставкою в розмірі 620.50 процентів річних, що становить 1.70 проценти від суми кредиту за кожний день користування ним; за умови продовження строку дисконтного періоду, нарахування здійснюється щоденно з процентною ставкою 1.70% в день від суми кредиту за кожен день користування ним. Невід`ємною частиною цього договору є Правила та Паспорт споживчого кредиту, що надано позичальнику до укладення договору. Уклавши цей договір, позичальник підтверджує, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватися правил, текст яких розміщений на сайті кредитодавця (п. 4.1. договору). Сторони дійшли згоди, що строк дії договору обчислюється з моменту його підписання електронним підписом одноразовим індикатором та до закінчення строку надання кредиту, визначеного в п. 1.2. Договору. Строк дії договору може бути продовжено з урахуванням умов продовження строку надання кредиту передбачених п. 1.3. та п. 1.7 Договору. У будь-якому разі зобов`язання, що виникли під час дії Договору, діють до повного їх виконання (п. 4.2.) Умови кредитування додатково погоджені сторонами і в Паспорті споживчого кредиту продукту «СМАРТ» до Договору № 207853365 від 26.04.2021 року. Крім того, сторонами при укладенні кредитного договору було погоджено графік розрахунків ( Додаток № 1 до договору 207853365 від 26.04.2021 року). На підтвердження укладення договору позивачем надало довідку щодо дій позичальника в Інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», в якій зазначено, що договір був підписаний відповідачем з використанням одноразового ідентифікатора: MNV89S7Y, направлений останньому 26.04.2021 року о 17:14:09, на номер мобільного телефону: [NUMBER] , який зазначено позивачем в заявці на отримання грошових коштів від 26.04.2021 року. На підтвердження надання кредиту шляхом безготівкового зарахування позивачем надало копію платіжного доручення від 26.04.2021 року на суму 8500 грн., які були переведені на картку відповідача № [NUMBER]. Повідомленням АТ КБ «ПРИВАТ БАНК», від 02.12.2025 року, наданим на виконання ухвали суду від 06.10.2025 року про витребування доказів, підтверджено, що платіжну картку № [NUMBER] було емітовано банком на ім`я [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) на яку 26.04.2021 року було зараховано кошти в сумі 8500 грн. При цьому, номер мобільного телефону: [NUMBER] був фінансовим номером телефону та знаходився в анкетних даних [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ). Також факт отримання кредитних коштів та користування ними підтверджується випискою по особовому рахунку відповідача за період з 26.04.2021 року по 01.05.2021 року. Верховний Суд у постанові від 25 травня 2021 року у справі № 554/4300/16 виклав правовий висновок, за яким банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором. Отже відомостями з виписки по особовому рахунку відповідача належним чином підтверджено обставини видачі кредиту та його розмір. Відповідно до розрахунку заборгованості за вказаним кредитним договором, наданим ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», заборгованість відповідача за кредитним договором № 207853365 від 26.04.2021 року станом на 01.06.2021 року становить 14823,50 грн., з яких 8500 грн. заборгованість за основною сумою боргу; 6834,00 грн. заборгованість за процентами. 28.11.2018 року між первісним кредитором ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» було укладено договір факторингу № 28/1118-01, відповідно до п. 2.1. якого клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених договором. Згідно п. 1.3. вказаного договору під правом вимоги розуміються всі права клієнта за кредитними договорами, в тому числі права грошових вимог до боржників по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому. Пунктом 4.1. договору факторингу встановлено, що наявне право вимоги переходить від клієнта до фактора з моменту підписання ними відповідного реєстру прав вимоги, по формі, встановленій у відповідному додатку. Підписанням реєстру прав вимоги сторони засвідчують передачу права вимоги до боржників в повному обсязі, за відповідним реєстром права вимоги. Відповідно до п. 8.2. договору строк дії цього договору закінчується 28 листопада 2019 року. У подальшому строк дії договору продовжено сторонами укладенням ряду додаткових угод до 31 грудня 2024 року, включно. 01.06.2021 року на виконання вимог договору факторингу № 28/1118-01, укладеного 28.11.2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» складено та підписано реєстр прав вимоги № 136, за яким передані (відступлені) права вимоги до відповідача за кредитним договором №2 07853365 від 26.04.2021 року на загальну суму заборгованості 15019,00 грн., з яких: 8500 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 6519,00 грн. - сума заборгованості за відсотками. Таким чином, відповідно до умов договору факторингу №28/1118-01 віл 28.11.2018 року до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 207853365 від 26.04.2021 року, що вбачається з реєстру прав вимоги № 136 від 01.06.2021 року. Згідно з розрахунком заборгованості відповідача за вказаним кредитним договором, наданим ТОВ «Таліон Плюс», станом на 31.08.2023 становить 20662,50 грн., з яких: 8500 грн. - прострочена заборгованість за тілом кредиту, 17662,50 грн. - прострочена заборгованість за нарахованими процентами. 05.08.2024 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» було укладено договір факторингу № 05/0820-01, згідно п. 2.1. якого клієнт ТОВ «Таліон Плюс» зобов`язується відступити фактору ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» право вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором. Відповідно до п. 4.1. право вимоги переходить від клієнта до фактора з моменту підписання ними відповідного Реєстру прав вимоги, по формі встановленій у відповідному Додатку. Пунктом 8.2. договору встановлено, що строк цього договору починає свій перебіг у момент, визначений у п. 8.1 цього договору, та закінчується 04.08.2021 року, але у будь-якому разі до моменту належного та повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань за цим договором. 31.08.2023 року на виконання п. 2.1. договору факторингу № 05/0820-01 від 05.08.2024 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» складено та підписано реєстр прав вимоги № 11, за яким передані (відступлені) права вимоги до відповідача за кредитним договором № 207853365 від 26.04.2021 року на загальну суму заборгованості 20662,50 грн., з яких: 8500 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 12162,50 грн. - сума заборгованості за відсотками. ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» сплатило ТОВ «Таліон плюс» суму фінансування згідно реєстру прав вимоги № 11 від 31.08.2023 року та договору факторингу № 05/0820-01 від 05.08.2020 року, що підтверджується копією платіжної інструкції від 31.08.2023 року за № 4586. Таким чином, відповідно до умов договору факторингу № 05/0820-01 від 05.08.2020 року до ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» перейшло право грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 207853365 від 26.04.2021 року, що вбачається з реєстру прав вимоги № 11 від 31.08.2023 року. 04.06.2025 року між ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Юніт Капітал» укладено договір факторингу №04/06/25-Ю, відповідно до п. 1.1. якого фактор ТОВ «Юніт Капітал» зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язання за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб-боржників, включаючи суму основного зобов`язання (суму позики), плату за позикою (проценти за користування позикою та проценти на прострочену позику), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в реєстрі боржників, який формується згідно з додатком № 1, який є невід`ємною частиною договору. Пунктом 1.2. договору встановлено, що перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акта прийому-передачі реєстру боржників згідно з додатком № 2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт прийому-передачі реєстру боржників підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованостей та є невід`ємною частиною договору. ТОВ «Юніт Капітал» сплатило ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» суму фінансування за відступлення права вимоги згідно договору факторингу № 04/06/25-Ю від 04.06.2025 року, що підтверджується копіями долучених до справи платіжних інструкцій. 04.06.2025 між ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Юніт Капітал» було підписано акт приймання-передачі реєстру боржників до договору факторингу № 04/06/25-Ю від 04.06.2025 року, згідно якого на виконання вимог п. 1.2. вказаного Договору факторингу кредитор передав, а новий кредитор прийняв реєстр боржників. Відповідно до витягу з Реєстру боржників до Договору факторингу № 04/06/25-Ю від 04.06.2025 року, у вказаному реєстрі відповідач [PERSON] значиться як боржник за договором № 207853365 від 26.04.2021 року сума заборгованості за яким становить 20662,50 грн., з яких: 8500 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 12162,50 грн. - сума заборгованості за відсотками. Таким чином, суд вважає, що ТОВ «Юніт Капітал»» надано належні, достатні та допустимі докази на підтвердження переходу права вимоги до відповідача за вказаним кредитним договором № 207853365 від 26.04.2021 року. Відповідно до наданої позивачем "виписки з особового рахунку" за кредитним договором, за період з 04.06.2025 року по 25.06.2025 року, заборгованість становить 20662,50 грн., з яких: 8500 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 12162,50 грн. - сума заборгованості за відсотками. Нормативно-правове обґрунтування. Згідно із п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Ч. 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст.1048 ЦК України) Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст.1055 ЦК України). Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». У статті 3 Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до частини 12 статті 11 Закону електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 12 Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів Статтею 512 ЦК України визначено підстави заміни кредитора у зобов`язанні, зокрема пунктом 1 частини першої цієї статті передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Оцінка суду. Матеріалами справи підтверджено неналежне виконання позичальником умов кредитного договору щодо повернення кредитних коштів (тіла кредиту), а тому позовні вимоги в частині стягнення суми заборгованості за основною сумою боргу в розмірі 8500,00 грн. підлягають задоволенню. Позивачем заявлено також вимогу про стягнення заборгованості за відсотками в сумі 12162, 50 грн. та надано розрахунки заборгованості. Суд вважає, що вказані розрахунки не відповідають вимогам законодавства та умовам договору. Так, згідно до розрахунку заборгованості ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» заборгованість відповідача за кредитним договором № 207853365 від 26.04.2021 року становить 14823,50 грн., та складається з 8500,00 грн. заборгованості за тілом кредиту та 6834,00 грн. заборгованості за відсотками. В свою чергу, згідно розрахунку заборгованості ТОВ «Таліон Плюс» станом на 31.08.2023 року заборгованість відповідача за кредитним договором № 207853365 від 26.04.2021 року становить 20662,50 грн., та складається з 8500,00 грн. заборгованості за тілом кредиту та 17662,50 грн. заборгованості за відсотками. Тобто нарахування відсотків за межами встановленого в договорі строку кредитування було здійснено і ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» і ТОВ «Таліон Плюс». Відповідно до частини 4 статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Так, Велика Палата Верховного Суду в постанові від 31 жовтня 2018 року у справі №202/4494/16-ц зробила висновок, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Подібні правові висновки викладено також в постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 лютого 2020 року у справі № 912/1120/16. Відповідно до умов кредитного договору № 207853365 від 26.04.2021 року (пункт 1.2.) кредит надається строком на 4 дні від дати отримання кредиту позичальником (дисконтний період). Доказів пролонгації договору кредиту та вчинення відповідачем дій визначених п. 1.3 Договору (сплата всіх нарахованих відсотків та активація функції продовження строку Дисконтного періоду) матеріали справи не містять. Враховуючи вищевказану правову позицію Верховного Суду, суд вважає, що відповідач мав право нарахувати відсотки лише за 4 днів користування кредитом в сумі 578,00 грн., що відповідає розміру нарахованих відсотків при укладенні кредитного договору ( згідно графіку розрахунків - Додаток № 1 до договору № 207853365 від 26.04.2021 року). В іншій частині позовних вимог щодо стягнення відсотків суд підстав для задоволення позову не вбачає. Таким чаном з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором № 207853365 від 26.04.2021 року в сумі 9078,00 грн., яка складається з простроченої заборгованості за сумою (тілом) кредиту - 8500 грн., простроченої заборгованості за процентами - 578,00 грн. Крім того, згідно вимог ст. 141 ЦПК України, у зв`язку із частковим задоволенням позову з відповідача підлягають стягненню на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору пропорційно до задоволених вимог в сумі 1064,27 грн. Вирішуючи питання щодо стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до частин 1 та 3 (пункт 1) статті 133 та частин 1 - 3 статті 137 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Так, на підтвердження понесених витрат на надання правової допомоги позивачем подано договір № 05/06/25-01 про надання правничої допомоги від 05.06.2025 р., додаткову угоду № 25770561232 від 05.06.2025 року,акт прийому-передачі наданих послуг від 25.06.2025 року; протокол погодження вартості послуг (додаток № 1 до договору про надання правничої допомоги № 05/06/25-01 від 05.06.2025 р.). Відповідно до правового висновку, який наведено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 року у справі № 922/1964/21 не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Оскільки вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Відповідно до правового висновку Верховного Суду, викладеного у його постанові від 02 червня 2022 року у справі № 873/108/20 (подібний у постанові від 24 січня 2022 року у справі № 911/2737/17), відшкодування витрат на правничу допомогу не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу. Тобто, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц, пункт 5.40 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18, пункт 107 постанови Великої Палати Верховного Судувід 16 листопада 2022 року № 922/1964/21, пункт 7.9 постанови Великої Палати Верховного Суду від 05 липня 2023 року у справі № 911/3312/21). Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так, у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). Крім того, у рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Враховуючи наведене, суд вважає, що заявлені представником позивача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7000 грн за участь у цивільній справі за позовом ТОВ «Юніт Капітал» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, не можуть вважатись розумними та співмірними зі складністю справи, часом, витраченим адвокатом на виконання таких робіт, а також їх необхідністю для постановлення судового рішення, а з урахуванням принципу співмірності, складності справи, обсягу виконаної адвокатом роботи та її необхідності для постановлення даного судового рішення, суд дійшов висновку, що реальна сума витрат на професійну правничу допомогу становить 3000 грн. Водночас, оскільки позовні вимоги суд задовольняє частково, на то на підставі вимог ч. 2 ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1318,04 грн пропорційно до розміру задоволених вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial