Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-14 00:00:00

Позивач ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» звернулося до Ружинського районного суду Житомирської області з позовною заявою до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості у розмірі 31900,00 грн, посилаючись на те, що 30.10.2019 між Товариства з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» та [PERSON] було укладено Договір про надання коштів у позику на умовах споживчого кредиту №1441003 відповідно до умов якого відповідачу було надано грошові кошти у розмірі 10000,00 грн на умовах визначених кредитним договором, позичальник зобов`язався повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом на умовах та в термін, що визначено договором. 11.09.2020 ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» уклали Договір факторингу №ККАУ-11092020. Банк свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, надав відповідачу грошові кошти в обсязі та у строк визначеними умовами кредитного договору. Відповідач, всупереч умовам кредитного договору, тривалий час своєчасно не вносив платежів на повернення кредиту. Станом на дату подання позову заборгованість відповідача перед позивачем становить 31900,00 грн, а саме: заборгованість за тілом кредиту 10000,00 грн; заборгованість за процентами 21060,00 грн та заборгованість за штрафом 840,00 грн. Оскільки відповідачем в добровільному порядку не повернута заборгованість по кредиту, позивач звернувся до суду з наступним позовом та просить суд стягнути з відповідача заборгованість та судові витрати. Ухвалою судді Ружинського районного суду Житомирської області від 29.08.2025 відкрито провадження по справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та задоволено клопотання позивача про витребування доказів. 26.09.2025 від АТ КБ «ПриватБанк» надійшла запитувана судом інформація. Ухвалою судді Ружинського районного суду Житомирської області від 14.10.2025 задоволено клопотання представника відповідача та постановлено перейти від розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін до розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомлення) сторін. Представник позивача у судове засідання не з`явився, у поданих до суду додаткових поясненнях від 07.10.2025 зауважив щодо доведеності факту укладення кредитного договору і факту отримання кредитних коштів та наявності заборгованості у відповідача, а також відступлення права вимоги. Вказав, що має усі визначені законом підстави стягнути з відповідача на його користь заборгованість за Кредитним договором №1441003 від 30.10.2019 у розмірі 31900,00 грн, складовими якого являються заборгованість за тілом кредиту, за відсотками та штрафом. Просив проводити розгляд справи за його відсутності на підставі наявних у справі доказів, а позов задовольнити у повному обсязі. У відзиві поданому до суду 05.11.2025 представник відповідача уточнив свою позицію у справі та просив у задоволенні позовних вимог відмовити у зв`язку з повним виконанням відповідачем зобов`язань за кредитним договором та стягнути з позивача витрати відповідача понесені на правничу допомогу. Позивач у судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений з інформацією щодо розгляду справи. Представник відповідача у судове засідання, згідно поданої ним заяви просив у задоволенні позовних вимог відмовити з підстав наведених у відзиві, а розгляд справи проводити за його відсутності. Суд, з`ясувавши доводи на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши у судовому засіданні матеріали справи та подані докази, дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з таких підстав. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства (ст. 13 ЦПК України) суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом установлено, що 30.10.2019 між Товариства з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» та [PERSON] було укладено Договір про надання коштів у позику на умовах споживчого кредиту №1441003 відповідно до умов якого відповідачу було надано грошові кошти у розмірі 10000,00 грн на умовах визначених кредитним договором (а.с.20-22). Відповідно до копії Додатку №1 до договору про надання коштів у позику на умовах споживчого кредиту №1441003 від 30.10.2029 (Графіку платежів) сума позики -10000,00 грн, сума нарахованих процентів 4050,00 грн (а.с.23). Згідно із довідкою ТОВ «Авентус Україна» про ідентифікацію, відповідач [PERSON] ідентифікована ТОВ «Авентус Україна», як позичальник за укладеним договором, оскільки акцептував підписавши 30.10.2019 року аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора направленого на номер телефону відповідний договір (М245540) (а.с.24). Згідно копії повідомлення №5721-ВП від 18.07.2025 убачається, що ТОВ ФК «ВЕЙ ФОР ПЕЙ» 30.10.2019 за дорученням ТОВ «Авентус Україна» було перераховано кошти в сумі 1000,00 грн. маска картки № [NUMBER] , код авторизації 859317, номер транзакції в системі WayForPay creditplas - 3850325 (а.с.25). 11.09.2020 ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» уклали Договір факторингу №ККАУ-11092020, у відповідності до умов якого, ТОВ «Авентус Україна» передає ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» за плату належні йому права вимоги до боржників за кредитними договорами вказаними у Реєстрі боржників (а.с.41-49). Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором №1441003 від 30.10.2019 станом на 10.09.2020 заборгованість відповідача за даним кредитним договором складає 31900,00 грн, зокрема, заборгованість за тілом кредиту 10000,00 грн, заборгованість за процентами 21060,00 грн, штраф 840,00 грн. З матеріалів справи вбачається, що ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» направило на адресу відповідача досудову вимогу про необхідність сплати боргу за кредитним договором №1441003 від 30.10.2019 (а.с.53). На виконання ухвали Ружинського районного суду Житомирської області від 29.08.2025 надійшла інформація з АТ КБ «ПриватБанк» з якої убачається, що на ім`я [PERSON] - емітовано карту № [NUMBER] (IBAN [NUMBER] ), на яку здійснено переказ 30.10.2019 в сумі 10000,00 грн (а.с.81). Відповідно до ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомукаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або до інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Частинами 1, 2 ст. 612 ЦК України визначено, що боржник вважається таким,що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. В силу ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Положення статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Встановлені судом фактичні обставини у справі свідчать про те, що між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов вказаного договору позики, який оформлений сторонами в електронній формі, з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Відповідно до ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Згідно з ч.1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним (постанова Верховного Суду від 23 вересня 2015 року у справі № 6-979цс15). Таким чином, якщо боржник не сплачував заборгованість за кредитним договором ні новому, ні старому кредитору, внаслідок чого в останнього утворилася заборгованість, правильним є стягнення заборгованості на користь нового кредитора, оскільки неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі. З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що відповідач взяті на себе зобов`язання за вищезазначеним кредитним договором не виконав, у передбачений у договорі строк кошти не повернув, внаслідок чого у нього виникла заборгованість за основною сумою боргу в розмірі 10000,00 грн. Вимоги позивача в цій частині є доведеними, а тому підлягають задоволенню. Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості за відсотками суд зазначає таке. Як вбачається із матеріалів справи, позивач просить стягнути з відповідача відсотки за кредитним договором в розмірі 21060, 00 грн. Кредитний договір № 1441003 від 30.10.2019 між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] укладено на 30 днів, тобто на період з 30.10.2019 до 29.11.2019, з відсотковою ставкою в розмірі 1,35 % на день. Згідно п.1 п.п.1.4. Договору загальна вартість позики за зниженою ставкою складає 140,50 % від суми позики (у процентному виразі) або 14 050,00 грн. (у грошовому виразі) та включає в себе проценти (відсотки) за користування позикою - 40,50 % від суми позики (у процентному виразі) або 4050,00 грн (у грошовому виразі). Відповідно до пункту 3 п.п. 3.1. кредитного договору сторони домовились, що повернення позики та сплата процентів за користування позикою здійснюватимуться згідно Графіку платежів, який є невід`ємною частиною договору. Згідно пункту 3 п.п. 3.2. нарахування процентів за договором здійснюється за зниженою процентною ставкою на залишок фактичної заборгованості за позикою за фактичну кількість календарних днів користування позикою. Проценти за користування позикою нараховуються щоденно, починаючи з дня надання позики (відправки грошових коштів на банківський картковий рахунок) в межах строку надання позики, визначеного у пункті 1.2 цього Договору, за виключенням дати повернення позики та сплати нарахованих процентів, зазначеної у Графіку платежів. Відповідно до висновків, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18), від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16 (провадження № 14-318цс18), право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені нормою частини другої статті 625 ЦК, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Таким чином, оскільки відповідач свої зобов`язання за даним договором не виконав, то розмір заборгованості по відсоткам за користування кредитними коштами за договором складає 4050,00 грн за період з 30 жовтня 2019 по 29 листопада 2019. Зазначений розмір процентів підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача штрафу в сумі 840,00 грн суд зазначає таке. Так, нарахування заборгованості за штрафом в розмірі 840,00 грн. позивачем здійснено відповідно до п. 4 Договору та наведено в розрахунку заборгованості за період з грудня 2019 року по вересень 2020 року (а.с.17) Водночас, пунктами 12, 15, 18, 19 прикінцевих та перехідних положень ЦК України визначено що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину (п.12 ЦК України). У разі прострочення позичальником у період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби COVID-19, або/та у тридцятиденний строк після дня завершення дії такого карантину виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від обов`язків сплатити на користь кредитодавця (позикодавця) неустойку, штраф, пеню за таке прострочення (п.15 ЦК України). У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем)(п.18 ЦК України). У період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану (п.19 ЦК України). З огляду на наведені нормативні приписи, суд дійшов висновку, що відповідач як позичальник звільняється від обов`язку сплати на користь кредитодавця штрафу за таке прострочення, а вказані платежі підлягають списанню кредитодавцем, тому вимога про стягнення з відповідача за штрафом в розмірі 840,00 грн. є безпідставною та не належать до задоволення (а.с.10-12). Щодо доводів представника відповідача, про відсутність кредитної заборгованості у відповідача, що підтверджується витягом з сайту ТОВ «Українське бюро кредитних історій», то суд їх відхиляє з огляду на те, що хоча кредитний звіт БКІ може подаватися до суду як електронний доказ, але сам по собі є недостатній для встановлення факту відсутності простроченої заборгованості чи виконання грошових зобов`язань. Інших доказів, які б підтверджували сплату коштів за кредитним договором для погашення заборгованості: банківських виписок, платіжних доручень, договорів, розрахунків відповідачем суду не надано. За таких обставин, оцінюючи в сукупності зібрані в справі докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, необхідно стягнути із відповідача на користь позивача 14050,00 грн. заборгованості за кредитним договором №1441003 від 30.10.2019 (10000,00 грн - тіло кредиту + 4050,00 грн. проценти), щодо вимог решти нарахованих процентів в сумі 17010,00 грн та штрафу в сумі 840,00 грн. слід відмовити. Статтею 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. При зверненні до суду з позовною заявою, позивачем також заявлено вимогу про стягнення з відповідача на його користь понесені ним витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 8000,00 грн. Щодо стягнення витрат на правничу допомогу слід зазначити таке. Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до ч.8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. З матеріалів справи вбачається, що між ТОВ "Кредит-Капітал" в особі Ломідзе Д.В. та адвокатським об`єднанням "Апологет" укладено договір про надання правової допомоги № 0107 від 01.07.2025. Відповідно до Акту №733 наданих послуг правової (правничої) допомоги від 05.08.2025 сторони підтверджують факт надання послуг відповідно до положень укладеного ними договору. З детального опису наданих послуг до Акту №733 від 05.08.2025 за договором про надання правової (правничої) допомоги №0107 від 01 липня 2025, складеного 05.08.2025 убачається, що у справі, про стягнення заборгованості за Кредитним договором №1441003 від 30.10.2019 де боржником є [PERSON] надано наступні послуги: усна консультація клієнта щодо перспектив та порядку стягнення заборгованості за кредитним договором 0 год. 30 хв.; ознайомлення з метеріалами кредитної справи 2 год. 00 хв.; погодження правової позиції клієнта у справі 0 год. 30 хв.; складення позовної заяви з урахуванням правової позиції клієнта 3 год. 30 хв.; подання заяви до суду від імені клієнта 1 шт.; усього 6 год. 30 хв. Верховний Суд у постанові від 30.09.2020 у справі №201/14495/16-ц зазначив, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial