Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-11 00:00:00

[PERSON] звернулася із вище вказаним позовом до [PERSON] . В обґрунтування заявлених вимог, позивач зазначив, що 16 березня 2013 року він уклав шлюб із [PERSON] , який був зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Біляївського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 53. Спільних дітей у шлюбі немає. З осені 2024 року сімейне життя поступово погіршувалось, що в подальшому призвело до фактичного припинення шлюбних відносин між ними та ведення спільного господарства. Кожен з них має діаметральні погляди на шлюб та сім`ю. Вважає, що подальше спільне життя з відповідачкою неможливе і суперечить як його інтересам, так і інтересам відповідачки. Враховуючи, що подальше збереження шлюбу неможливе, просив розірвати шлюб, укладений ним із [PERSON] , зареєстрований 16.03.2013 відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Біляївського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 53. В судове засідання сторони не з`явились. Від позивача та відповідачки на адресу суду надійшли заяви про розгляд справи без їх участі через дію військового стану на території держави. Крім того, позивач у своїй заяві підтримав заявлені ним позовні вимоги та просив їх задовольнити. Відповідачка у поданій заяві зазначила, що не заперечує щодо задоволення заявлених позовних вимог. Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно свідоцтва про шлюб, [PERSON] , [INFO] , уклав шлюб з [PERSON] , [INFO] , який було зареєстровано 16 березня 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Біляївського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 53, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Відповідно до статті 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. У частині третій та четвертій статті 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням прав дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Судом встановлено, що сторони тривалий час не підтримують шлюбні відносини, не проживають разом, спільне господарство не ведуть, взаємним побутом не пов`язані, будь-які ознаки сім`ї відсутні. Таким чином, характер відносин, які склалися, свідчить про повний розпад сім`ї, подальше збереження шлюбу суперечить інтересам як позивача, так і відповідача, оскільки вони не бажають підтримувати шлюбні відносини. У зв`язку з наведеним, суд дійшов висновку про необхідність задовольнити позов та розірвати шлюб між сторонами.

Outcome: approved