Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-14 00:00:00

ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» звернулось до суду із позовною заявою, у якій просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором №102541516 від 12.06.2024 в розмірі 11913,00 грн. В обґрунтування позову зазначається, що 12.06.2024 року між [PERSON] та ТОВ «Мілоан» було укладено договір про споживчий кредит №102541516, згідно з умовами якого відповідач отримав 3000,00 грн., зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів та можливих штрафних санкцій, що передбачені кредитним договором. Відповідно до графіку сплати кредитних коштів (додаток №1 до кредитного договору №102541516 від 12.06.2024) відповідачем не було сплачено кредитні кошти, комісію і проценти за користування кредитом у строк, встановлений кредитним договором. ТОВ «Мілоан» умови кредитного договору виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредит в сумі, визначеній кредитним договором. Відповідач зі свого боку не виконав умови кредитного договору, у зв`язку із чим у нього утворилася заборгованість в розмірі 11913,00 грн, з яких: прострочена заборгованість за сумою кредиту становить 3000,00 грн; прострочена заборгованість за сумою відсотків - 4183,20 грн; прострочена заборгованість за комісією 345,00 грн; сума по неустойці та/або процентам за порушення грошового зобов`язання 4384,80 грн. 24 вересня 2024 року між ТОВ «Мілоан» і ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладено договір відступлення прав вимоги № 112-МЛ/Т, за умовами якого позивач набув статусу нового кредитора та отримав право грошової вимоги по відношенню до осіб, які були боржниками ТОВ «Мілоан», в тому числі і до відповідача за кредитним договором № 102541516 від 12.06.2024 року. Просили стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 102541516 від 12.06.2024 в розмірі 11913,00 грн та судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2422,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 8000,00 грн. Ухвалою судді від 01.10.2025 відкрито провадження у справі та справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Ухвалою від 04.11.2025 здійснено перехід з розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін на розгляд справи в порядку спрощеного провадження з викликом (повідомленням) сторін. Представник позивача ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, в позові міститься клопотання представника позивача про розгляд справи за його відсутності, заперечення щодо ухвалення заочного рішення відсутні. Відповідач до суду не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Причина неявки не відома, заяви, клопотання, відзив на позов від відповідача не надходили. Враховуючи викладене, та зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи у відповідності до положень ст. 280-282 ЦПК України. Відповідно до ч.8 ст.178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. У зв`язку з розглядом справи за відсутності всіх учасників справи в порядку спрощеного провадження, відповідно до положень ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові докази, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 12.06.2024 на підставі поданої відповідачем анкети-заяви на кредит №102541516, між [PERSON] та ТОВ «Мілоан» було укладено договір про споживчий кредит №102541516. Згідно з п.1.1 договору, за цим договором кредитодавець зобов`язався на умовах, визначених цим договором, на строк визначений п.1.3 договору, надати позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі, визначеній п.1.2 договору, а позичальник зобов`язався повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом відповідно до Графіку платежів та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та у строки/терміни, що визначені договором. Кредит надається з метою задоволення потреб позичальника не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю та виконанням обов`язків найманого працівника. Типом кредиту є кредит. Пунктами 1.2.-1.4. вищевказаного кредитного договору передбачено, що сума кредиту становить 3000,00 грн. Кредит надається загальним строком на 345 днів з 12.06.2024 року (дата надання кредиту) і закінчується 23.05.2025 року. Відповідно до п. 1.5 договору загальні витрати позичальника за кредитом складають 11924,40 грн. Денна процентна ставка складає: (11924,40 грн/3000,00 грн) /345 днів*100%=1,15%. Орієнтовна реальна річна процентна ставка дорівнює 11417,46 відсотків річних. Орієнтовна загальна вартість кредиту для позичальника складає 14924,40 грн. Загальні витрати позичальника за кредитом, денна процентна ставка та орієнтовна реальна річна процентна ставка, орієнтовна загальна вартість кредиту для позичальника, а також строк кредиту розраховані виходячи з припущення, що кредитний договір залишиться чинним протягом погодженого строку та позичальник виконає свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в цьому договорі, зокрема здійснить періодичні платежі в останній день кожного розрахункового періоду (дату платежу) відповідно до графіків платежів. Позичальник розуміє та погоджується, що наведені в цьому пункті показники не підлягають оновленню, зокрема у випадку часткового дострокового погашення заборгованості, прострочення виконання або несвоєчасного виконання ним зобов`язань та в інших випадках крім тих, коли законодавством прямо вимагається таке оновлення. Пунктом 1.5.1 договору передбачена комісія за надання кредиту: 345,00 грн, яка нараховується за ставкою 11,50 відсотків від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту. Нараховані згідно п. 1.5.2. та 1.5.3. договору проценти за користування кредитом за весь строк кредитування нараховуються за процентною ставкою 511,00 % річнихвід фактичного залишку кредиту. Договір про споживчий кредит підписаний відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора 868163, відомості про який зазначено у наданій позивачем довідці. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс - повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між ТОВ «Мілоан» та відповідачем не був би укладений. До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах: від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18 (провадження № 61-8449св19); від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19 (провадження № 61-7203св20); від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19 (провадження № 61-16243ск20), від 2 листопада 2021 року у справі № 243/6552/20. Тобто судова практика у цій категорії справ є незмінною. Після чого, укладений кредитний договір було розміщено в особистому кабінеті відповідача, якому в свою чергу були перераховані кошти у сумі 3000,00 грн, відповідно до умов п.2.1 кредитного договору шляхом безготівкового переказу на рахунок платіжної карти позичальника, що підтверджується платіжним дорученням №90785183 від 12.06.2024 на користь відповідача від ТОВ «Мілоан», призначення платежу: кошти згідно договору 102541516. Таким чином, ТОВ «Мілоан» свої зобов`язання перед відповідачем виконало в повному обсязі, а останній отримав грошові кошти у порядку та на умовах, що визначені укладеним між ними кредитним договором, згідно якого сторонами було погоджено всі його істотні умови, характерні для такого виду договорів, зазначено суму кредиту, дату його видачі, строк надання коштів, умови кредитування. Пунктом 3.2.6. кредитного договору передбачено, що кредитодавець має право відступати, передавати та будь-яким іншим чином відчужувати, а також передавати в заставу чи делегувати (доручати здійснення) свої права за цим договором (повністю або частково) на користь третіх осіб в будь-який час протягом строку дії цього договору без згоди позичальника. 24.09.2024 ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» уклали Договір відступлення прав вимоги №112-МЛ/Т, згідно якого ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які були боржниками ТОВ «Мілоан», включно і до [PERSON] за кредитним договором №102541516 від 12.06.2024. Актом приймання-передачі Реєстру боржників від 24.09.2024 року ТОВ «Мілоан» переданий Реєстр боржників відповідно до умов договору відступлення прав вимоги №112-МЛ/Т від 24.09.2024 (Кількість боржників: 2115), що підтверджує факт переходу до ТОВ «ФК «Кредит - Капітал» прав вимоги заборгованості. Відповідно платіжної інструкції №5899 від 24.09.2024 позивачем здійснено ТОВ «Мілоан» оплату згідно Договору відступлення прав вимоги №112-МЛ/Т від 24.09.2024. Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору відступлення прав вимоги №112-МЛ/Т від 24 вересня 2024 року до ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» перейшли права вимоги за кредитним договором №102541516 від 12.06.2024, укладеним між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] . Згідно з Виписки з особового рахунку за кредитним договором №102541516 від 12.06.2024, заборгованість [PERSON] перед ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», станом 20.08.2025 (включно) складає 11913,00 грн, з них: прострочена заборгованість за сумою кредиту - 3000,00 грн; прострочена заборгованість по комісії 345,00 грн; прострочена заборгованість за відсотками - 4183,20 грн; залишок по неустойці та/або процентам за порушення грошового зобов`язання 4384,80 грн. Позивачем на адресу відповідача направлялася претензія від 12.08.2025, у якій повідомлялося про відступлення права вимоги ТОВ «Мілоан» до ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» за кредитним договором №102541516 від 12.06.2024, та зазначалося про необхідність погашення заборгованості у розмірі 11913,00 грн., яку було залишено без задоволення. Відповідач не скористався наданим йому процесуальним правом відзиву на позовну заяву, доказів на спростування наданого позивачем розрахунку заборгованості суду не надано. Зокрема, не надано інший розрахунок, який би спростовував нарахування позивача. Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України). Згідно ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до вимог ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. Якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Законом України «Про електронну комерцію» встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних. Статтею 3 цього Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. За приписами ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі ч. 2 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію». Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 5 ч. 1ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Встановлені судом фактичні обставини у справі свідчать про те, що між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов вказаного кредитного договору, який оформлений сторонами в електронній формі, з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Відповідно до ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Згідно з п. 1 ч. 1 ст.512ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом (ч. 3 ст. 512 ЦК України). Жодних обмежень щодо заміни кредитодавця у зобов`язанні, що випливає з кредитного договору, закон не містить, таких обмежень не встановлено і укладеним між ТОВ «Мілоан» та відповідачем договором про споживчий кредит №102541516 від 12.06.20214. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України). Згідно зі ст.516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до положень ст.ст. 1077, 1079 цього Кодексу за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор), яким може бути лише банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції, передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Частина 1 ст.1078 ЦК України визначає, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога) а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Сторони відповідно до ст. 6 ЦК України є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1ст. 627 ЦК України). Надані позивачем докази, суд визнає належними і допустимими, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог, вони логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують наявність підстав для стягнення з відповідача заборгованості. Враховуючи вищевикладене, зважаючи на те, що позичальник взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконав, кредитні кошти разом з процентами вчасно не повернув, суд вважає, що наявні підстави для задоволення позовних вимог ТОВ «ФК «Кредит - Капітал» в частині стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості за кредитним договором № 102541516 від 12.06.2024 в розмірі 7528,20 грн, з яких: заборгованість за сумою кредиту 3 000,00 грн., заборгованість за сумою відсотків - 4183,20 грн., заборгованість за комісією - 345,00 грн. Щодо позовних вимог у частині стягнення з відповідача заборгованості за сумою по неустойці та/або процентам за порушення грошового зобов`язання в розмірі 4384,80 грн., суд зазначає таке. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до пункту 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Відповідно до Закону України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» затверджено відповідний Указ Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022, яким у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України введено в Україні воєнний стан, який триває дотепер. Договір про споживчий кредит № 102541516 укладений між сторонами 12.06.2024, тобто в період дії воєнного стану в Україні, а, отже, згідно з п. 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України позичальник звільняється від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) штрафу та пені за прострочення зобов`язань. Відтак, оскільки стягнення пені/неустойки у період дії воєнного стану не відповідає вимогам закону, тому суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача [PERSON] неустойки в розмірі 4 384,80 грн. З огляду на наведені вище норми права, розглянувши справу в межах заявлених вимог, встановивши фактичні обставини справи, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги необхідно задовольнити частково, зокрема, стягнути з відповідача [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Кредит - Капітал» заборгованість за договором про споживчий кредит №102541516 від 12.06.2024 у розмірі 7 528,20 грн, з яких: заборгованість за сумою кредиту в розмірі 3 000,00 грн., заборгованість за відсотками - 4183,20 грн., заборгованість за комісією - 345,00 грн., у задоволенні іншої частини позовних вимог щодо стягнення неустойки в розмірі 4384,80 грн. необхідно відмовити. Вирішуючи питання судових витрат, суд керується положенням ч. 1 ст. 133 ЦПК України, якою передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Частиною 1 статті 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як вбачається із матеріалів справи, позивачем при поданні позовної заяви сплачений судовий збір в сумі 2 422,40 грн, що підтверджується платіжною інструкцією №20205 від 27.08.2025.Оскільки позовні вимоги ТОВ «ФК «Кредит - Капітал» підлягають частковому задоволенню, тобто на 63,19 %, то понесені судові витрати за подання позовної заяви відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 1 530,71 грн. Щодо витрат на правничу допомогу, які позивач визначив у розмірі 8000,00 грн. та просить стягнути з відповідача, суд дійшов таких висновків. Згідно з ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Так, на підтвердження витрат позивача на професійну правничу допомогу до матеріалів справи надано: договір про надання правової (правничої) допомоги №0107 від 01.07.2025, укладений між позивачем та АО «Апологет»; детальний опис наданих послуг від 24.07.2025; акт №Д/2383 наданих послуг правової (правничої) допомоги від 20.08.2025, ордер на надання правничої допомоги. Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Згідно з ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Клопотання та/або заперечення від відповідача щодо зменшення заявленого позивачем розміру витрат на правову допомогу на адресу суду не надходило. Таким чином, суд дійшов висновку про те, що з відповідача на користь позивача належить стягнути витрати за надання правової допомоги пропорційно розміру задоволених вимог в сумі 5 055,20 грн.

Outcome: partial