Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-12 00:00:00

03 червня 2025 року на адресу суду через підсистему «Електронний суд» надійшла вищевказана позовна заява ТОВ «Фінансова компанія» Фінтраст капітал» в особі представника Столітнього М.М. в якій він просить: стягнути з [PERSON] , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія» Фінтраст Україна», код ЄДРПОУ 44559822, суму заборгованості у розмірі - 42 704,60 грн., з яких: сума кредиту - 8000 грн.; сума процентів за користування кредитом - 14 645,40 грн.; нараховані відсотки за 126 календарних днів - 20 059,20 грн., сплачений судовий збір у розмірі - 2422,40 грн., та витрати на правову (правничу) допомогу у розмірі - 10000 грн. В обґрунтування своїх позовних вимог представник позивача посилається на те, що 05.10.2023 року між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «Авентус Україна» було укладено електронний Договір №7139112 про надання споживчого кредиту. Зазначений кредитний договір було укладено відповідно до Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «Авентус Україна», затверджених наказом №205-ОД від 10.02.2022 року та розміщених на сайті https://creditplus.ua/ru/documents. Сума кредиту складає 8000 грн. Строк кредиту 360 днів. Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів. Детальні терміни та дата останнього платежу по кредиту (29.09.2024 року) вказується в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що є Додатком №1 до Договору. ТОВ "Авентус Україна" свої зобов`язання перед [PERSON] за Кредитним договором виконало та надало йому кредит в сумі 8000 грн., шляхом зарахування кредитних коштів на його платіжну картку № [NUMBER] . Після прийняття Відповідачем умов Кредитного договору з ним було укладено електронний Кредитний договір, який був підписаний Відповідачем у відповідності до вимог частини 6 та 8 статті 11 і статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», а саме за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором «С1532», після чого Відповідач отримав кредит в сумі 8000 грн. на свою платіжну карту № [NUMBER] , що підтверджується довідкою ТОВ "ПЕЙТЕК УКРАЇНА" про перерахування коштів. Укладаючи Кредитний договір, сторони, передбачили нарахування процентів на наступних умовах: «1.5.1.Стандартна процентна ставка становить 1,99% в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п.1.4 цього Договору». У період часу з 05.10.2023 року по 26.05.2024 року відповідач здійснив оплату на рахунок первісного кредитора в розмірі 1.00 грн., які спрямовані на оплату тіла кредиту у розмірі 0,00 грн. та оплату процентів за користування грошовими коштами в розмірі 1.00 грн. Позивачем нараховано відсотки за 126 календарних днів (27.05.2024 - 29.09.2024) в межах строку договору, що становить 20 059,20 грн. Таким чином, відповідач свої зобов`язання перед Кредитором щодо повернення кредиту та нарахованих процентів не виконав, чим порушив умови договору. Враховуючи невиконання відповідачем своїх боргових зобов`язань перед кредитором 27 травня 2024 року між ТОВ «Авентус Україна», як клієнтом, та позивачем, як фактором, було укладено Договір факторингу №27.05/24-Ф, згідно з умовами якого клієнт відступив фактору права грошової вимоги за Кредитним договором. Про відступлення права грошової вимоги за Кредитним договором ТОВ «Авентус Україна» повідомило відповідача шляхом направлення на електронну пошту buga9837@gmail.com, зазначену при укладенні Кредитного договору відповідного повідомлення. Отже, до ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» відповідно до укладеного Договору факторингу №27.05/24-Ф від 27.05.2024 року перейшло право грошової вимоги до [PERSON] за Кредитним договором. Станом на 03.06.2025 року заборгованість відповідача по Кредитному договору перед позивачем не сплачена і складає 8000 грн. - тіло кредиту, 14645,4 грн. - нараховані проценти, нараховані позивачем проценти за 126 календарних днів - 20 059,20 всього 42 704,60 грн. Оскільки відповідач ухиляється від виконання своїх зобов`язань за кредитним договором та заборгованість за договором не погашає, представник позивача звернувся до суду за захистом прав ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна». Протоколом автоматизованого розподілу судової справи від 03.06.2025 року головуючим суддею визначено суддю. Хараджу Н.В. Ухвалою судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 09.06.2025 року провадження у справі відкрито та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Витребувано в АТ КБ «ПриватБанк» докази. 12 грудня 2025 року на виконання ухвали суду від 09.06.2025 року від АТ КБ «ПриватБанк» надійшла витребувана інформація (докази). Представник позивача у судове засідання не з`явився, при цьому в прохальній частині позовної заяви просив розгляд справи проводити за його відсутності, вказав, що не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився. Про дату, час і місце судових засідань повідомлявся своєчасно та належним чином, шляхом направлення судових повісток на адресу його реєстрації. Поштове повідомлення повернулось з відміткою: "адресат відсутній за вказаною адресою", що згідно зі ст. 272 ЦПК України та усталеною практикою Верховного Суду (постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.12.2018 у справі № 752/11896/17, Верховного Суду від 09.11.2023 у справі № 753/114/22) вважається належним повідомленням. Відзиву на позовну заяву не подано, будь-яких заяв чи клопотань до суду не надходило. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи на підставі наявних у справі доказів та без фіксування судового засідання технічними засобами, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв`язку з ненаданням відповідачем відзиву, зважаючи на те, що позивач не висловив своїх заперечень проти заочного розгляду справи, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив такі фактичні обставини та відповідні ним правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. За змістом ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків. В силу ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд встановив, що 05.10.2023 року між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] уклали договір №7139112 (далі договір), відповідно до якого Товариство надає споживачу кредит у гривні, а споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. Відповідно до п. 1.3., 1.4., 1.4.1., 1.5., 1.5.1., 1.5.2., 1.5.3., 1.6., 1.7., 1.7.2., 1.8., 1.8.1., 1.8.2. договору сума кредиту (загальний розмір) складає: 8000,00 гривень. Тип кредиту - кредит. Строк кредиту 360 дні (день). Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів. Детальні терміни (дати) повернення кредиту та сплати процентів, визначені в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі іменується - Графік платежів), що є Додатком № 1 до цього Договору. Графік платежів розраховується з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки, виходячи з припущення, що Споживач виконає свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в Договорі. У Споживача відсутнє право продовжувати строк кредитування або строк виплати кредиту, встановлених Договором, на підставі звернення до Товариства у паперовій, формі або в електронній формі із застосуванням одноразового ідентифікатора. Тип процентної ставки - фіксована. За користування кредитом нараховуються проценти відповідно до наступних умов: Стандартна процентна ставка становить 1,99% в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п. 1.4 цього Договору. Знижена процентна ставка 0,01 % в день та застосовується відповідно до наступних умов. Якщо Споживач до 04.11.2023 або протягом трьох календарних днів, що слідують за вказаною датою, сплатить кошти у сумі не менше суми першого платежу, визначеного в Графіку платежів або здійснить часткове дострокове повернення кредиту, Споживач, як учасник Програми лояльності, отримає від Товариства індивідуальну знижку на стандартну процентну ставку, в зв`язку з чим розмір процентів, що повинен сплатити Споживач за стандартною процентною ставкою до вказаної вище дати, буде перераховано за зниженою процентною ставкою. Протягом строку дії Договору розмір процентів за користування кредитними коштами може бути змінений у бік зменшення для Споживача у випадку та на умовах визначених в пп. 1.5.2 Договору, зокрема у випадку отримання Споживачем знижки на стандартну процентну ставку. Мета отримання кредиту: споживчі (особисті) потреби. Орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення Договору складає: за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 29653,85 % річних; за стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки 6961,93 % річних. Орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення Договору складає: за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 65312,00 грн.; за стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки 60560,00 грн. Відповідач підписав договір електронним підписом за допомогою одноразового ідентифікатора. Згідно з паспортом споживчого кредиту тип кредиту кредит; мета отримання кредиту споживчі (особисті) потреби; сума/ліміт кредиту 8000,00 грн.; строк кредитування 360 днів; стандартна процентна ставка 726,35 % річних (1,99 % в день); знижена процентна ставка 3,65 % (0,01 % в день); тип процентної ставки фіксована. 27 травня 2024 року між ТОВ «Авентус Україна», як клієнтом, та позивачем, як фактором, було укладено Договір факторингу №27.05/24-Ф, згідно з умовами якого клієнт відступив фактору права грошової вимоги за Кредитним договором. Згідно з додатком № 1 до договору факторингу №27.05/24-Ф від 27 травня 2024 року (витяг з реєстру боржників) ТОВ "ФК "Фінтраст Україна" отримало право грошової вимоги за кредитним договором №7139112, ПІБ боржника: [PERSON] ; ІПН: [NUMBER] ; сума заборгованості за основною сумою боргу 8000,00 грн.; сума заборгованості за відсотками 14645,4 грн.; сума заборгованості разом 22645,4. На виконання ухвали суду від 09.06.2025 в частині витребування доказів, АТ КБ «Приватбанк» повідомляє, що на ім`я [PERSON] РНОКПП [NUMBER] в банку емітовано карту № [NUMBER] , на яку 05.10.2023 здійснено переказ коштів на суму 8000,00 грн. Інформація про платника відсутня. Відповідно до рішення №251124/1 Єдиного учасника ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» від 25.11.2024, змінено найменування Товариства на Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал». Згідно з випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 10.12.2024 , ТзОВ « Фінансова компанія « Фінтраст Капітал» зареєстроване як фінансова установа, яка надає інші фінансові послуги, інші види грошового посередництва, фінансовий лізинг, інші види кредитування. Відповідно до ст. 5 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною. Положеннями ст. 8 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" визначено, що юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму. Згідно зі ст. 6 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Верховний Суд у складі колегії суддів першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 524/5556/19 від 12.01.2021 року дійшов такого висновку: «Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і літер, або тільки цифр, або тільки літер, яку заявник отримує за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Оспорюваний договір про надання фінансового кредиту підписаний позивачем за допомогою одноразового пароля-ідентифікатора, тобто укладення між сторонами спірного правочину підтверджено належними та допустимими доказами». Згідно з частиною першою статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першою статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України (частина перша статті 1048 ЦК України). З матеріалів справи вбачається, що відповідач уклав кредитний договір від 05.10.2023, шляхом його підписання одноразовим ідентифікатором С1532, за яким він отримав кредит. Суд встановив, що первісний кредитор за кредитним договором надав кредит відповідачу у розмірі 8000,00 грн., тобто виконав свої зобов`язання з надання коштів. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Суд встановив, що позивач отримав права грошової вимоги до відповідача за кредитними договорами № 7139112 відповідно до договору факторингу, а тому з дати відступлення прав вимоги, а саме ТОВ "Фінтраст Капітал" (попередня назва ТОВ "Фінтраст Україна") стало кредитором за вказаним кредитним договором. З розрахунків заборгованості за кредитним договором, наданих позивачем вбачається, що [PERSON] має заборгованість у розмірі 42704,60 грн, з яких: сума кредиту - 8000 грн.; сума процентів за користування кредитом - 14 645,40 грн.; нараховані відсотки за 126 календарних днів - 20 059,20 грн. Отже, первісний кредитор виконав взяті на себе зобов`язання щодо надання боржнику коштів у користування (право вимоги за якими згодом перейшло до позивача), однак в порушення ст. 509, 525, 1048, 1049, 1054 ЦК України та умов договору відповідач зобов`язання належним чином не виконував, внаслідок чого у останнього перед позивачем утворилась заборгованість. Враховуючи диспозитивність цивільного судочинства та наданий позивачем розрахунок, суд дійшов висновку щодо обґрунтованості заявленої позивачем вимоги щодо стягнення заборгованості за договорами. У справах про стягнення кредитної заборгованості кредитор повинен довести виконання ним своїх обов`язків за кредитним договором, а саме надання грошових коштів (кредиту) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник - повернення грошових коштів у розмірі та на умовах, визначених договором (див. постанову Верховного Суду від 30.11.2022 у справі № 334/3056/15). При цьому як зазначено у постанові Верховного Суду від 08.06.2022 № 913/618/21, у справі про стягнення заборгованості, доказувати факт здійснення відповідачем оплати, заявленої позивачем до стягнення, має саме відповідач, а не позивач. Отже, виходячи з вищевказаних норм закону, умов кредитного договору, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в частині стягнення заборгованості за кредитним договором. Позивач в позовній заяві просить стягнути з відповідача судовий збір та витрати на професійну правову допомогу у розмірі 10000 грн. та судовий збір в розмірі 2 422,40 грн. Питання про стягнення судового збору суд вирішує відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, у зв`язку з чим з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2 422,40 грн. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Позивач на підтвердження розміру понесених витрат на правничу допомогу до позовної заяви додав (в копіях): ордер серії АІ № 1896334 від 12.05.2025 року; рахунок на оплату № 8400-12/05-2025 від 12.05.2025 року; акт № 8400 прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) згідно Договору №10/12-2024 від 10 грудня 2024 року; свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії КС №9422/10 від 18.09.2020 року; договір № 10/12-2024 про надання правової допомоги від 10.12.2024 року. Правила розподілу судових витрат унормовано статтею 141 ЦПК України. У постанові Верховного Суду від 10.08.2023 у справі № 759/17885/19 сформовано висновок, що випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною другою статті 141 ЦПК України, також визначені положеннями частин четвертої, п`ятої, дев`ятої статті 141 цього Кодексу. Під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи,

Outcome: partial