Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-12 00:00:00

14 квітня 2025 року виконавчий комітет Святовасилівської сільської ради (як орган опіки та піклування) звернувся до суду з позовом до відповідача про позбавлення батьківських прав стосовної малолітніх дітей: [PERSON] , яка народилася [INFO] в м. Дніпропетровськ, [PERSON] , який народився [INFO] в с. Орлове Солонянського району Дніпропетровської області, [PERSON] , який народився [INFO] в м. Дніпро, матір`ю яких вона є. На обґрунтування своїх вимог посилається на те, що відповідач разом з дітьми проживала на території Святовасилівської сільської ради та перебувала на обліку в Службі у справах дітей, а з 28 лютого 2023 року діти перебувають на обліку в службі у справах дітей Лівобережної адміністрації Дніпровської міської ради, як такі, що опинилися в складних життєвих обставинах. За зверненням [PERSON] від 21 серпня 2024 року на урядову гарячу лінію щодо невиконання батьківських обов`язків, діти були вилучені з родини та доставлені до КНЗ «Міська клінічна лікарня № 6». Також позивач вказує на те, що відповідач не забезпечувала здобуття дітьми освіти, а також їй надався термін для покращення умов проживання дітей. Проте під час відвідування родини спеціалістами управління служби у справах дітей Лівобережної адміністрації Дніпровської міської ради, відповідач вела себе агресивно, погрожувала спеціалістам. 17 вересня 2024 року на засіданні комісії з питань захисту прав дитини при Лівобережній адміністрації Дніпровської міської ради було розглянуто питання щодо доцільності/недоцільності повернення дітей у родину та прийнято рішення про недоцільність їх повернення, а 26 вересня 2024 року дітей було переведено до Комунального закладу соціального захисту «Центр соціальної підтримки дітей та сімей «ДОВІРА» Дніпровської міської ради. На думку позивача вказане свідчить про ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків. У судовому засіданні представник позивача - [PERSON] підтримала позовні вимоги та пояснила суду, що відповідач є багатодітною матір`ю, яка зареєстрована та мешкала на території Святовасилівської сільської ради разом з дітьми. До виконання своїх батьківських обов`язків ставилася безвідповідально. Відповідач [PERSON] до суду не з`явилася, причини неявки не повідомила. Згідно заяви від 26 червня 2025 (а.с.119) просила суд розглядати справу без її участі. З`ясувавши думку учасників справи суд постановив проводити судовий розгляд без участі відповідача, яка належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи. Третя особа - [PERSON] пояснив суду, що він є батьком [PERSON] та проживав разом з відповідачем та дитиною не тривалий час. [PERSON] на той час перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , проте він визнав своє батьківство щодо [PERSON] . Потім він був засуджений до позбавлення волі та від знайомих йому відомо, що відповідачка не належно ставилася до виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до дітей. Третя особа - [PERSON] пояснив суду, що він є батьком [PERSON] , перебував з [PERSON] у зареєстрованому любі, мають спільну дитину - [PERSON] , яка зараз проживає з ним. На даний час в провадженні суду є позовна заява про виключення відомостей про нього, як батька [PERSON] , оскільки він не є її біологічним батьком. З [PERSON] він перебував у зареєстрованому шлюбі, який був розірваний в 2021 році. Останній раз бачив відповідачку в 2025 році, а під час зустрічі вона була в брудному одязі, в стані сп`яніння, ймовірно наркотичного. Дітей у неї вилучили за заявою [PERSON] , який є батьком ще однієї дитини, яку народила [PERSON] . Також [PERSON] подав позов про позбавлення [PERSON] батьківських прав щодо спільної дитини - [PERSON] . Пояснив, що відповідач не привітала доньку [PERSON] навіть з днем народження в 2025 році, не цікавиться її життям. Третя особа - [PERSON] пояснила суду, що вона є племінницею колишнього чоловіка відповідачки - [PERSON] , який помер [INFO] . Після його смерті вона забрала до своєї родини наймолодшу дитину - [PERSON] , який був в недоглянутому стані, оскільки не добирав вагу на свій вік, не мав щеплень. На даний час дитина проживає разом з нею та її чоловіком, називає їх батьками, а про матір не згадує в силу свого малолітнього віку. З початку Нестор відносився до слова «мама» з обережністю. Також [PERSON] пояснила суду, що під час спільного проживання з [PERSON] , відповідач вчиняла щодо нього домашнє насильство, навіть нанесла ножове поранення. Родичі [PERSON] намагалися допомагати з вихованням дітей, з їх лікуванням, доглядом. Домовлялися про відвідування басейну [PERSON] , оскільки у нього є проблеми з ногою. Проте оскільки [PERSON] безвідповідально ставилася до виконання своїх батьківських обов`язків, тому проблему з ногою [PERSON] так і не вирішили у дитинстві, хоча дитина могла бути здоровою за умови належного догляду від батьків. Після вилучення дітей, [PERSON] лише цікавилася чому їй припинили здійснювати виплати на їх утримання. Долею самих дітей не цікавилася. За час перебування Нестора в родині [PERSON] , його мати жодного разу не цікавилася його життям або місцем перебування. Малолітня [PERSON] в режимі відеоконференції пояснила суду, що бачила свою матір дуже давно, приблизно рік назад. Коли вона перебувала в лікарні з іншими дітьми, то мама сказала, що забере їх додому, проте так і не забрала. Пояснила, що не хоче жити з мамою. В школу вона не ходила, коли жила разом з мамою та її чоловіком, а мама пояснювала це тим, що у неї немає грошей щоб водити дітей до школи. В квартирі завжди був бардак, а мама часто говорила відповідним службам, що зробить ремонт, проте не робила його. На даний час [PERSON] ходить в 7 клас, їй подобається жити в «Довірі», оскільки тут затишно, є ремонт, а [PERSON] від цього спокійніше. Малолітній [PERSON] в режимі відеоконференції пояснив суду, що навчається в 6 класі. Йому хочеться жити разом з мамою, яка годувала його, піклувалася про нього, одягала. Тому він вважає, що йому краще жити з мамою. Проте з вересня 2024 року вона не телефонувала йому та не приїжджала до нього жодного разу. [PERSON] , яка згідно розпорядження Дніпровського міського голови № 1-19/11-рк від 19 листопада 2020 року призначена на посаду директора Комунального закладу соціального захисту «Центр соціальної підтримки дітей та сімей «Довіра» Дніпровської міської ради з 20 листопада 2020 року (а.с.172) в режимі відеоконференції пояснила суду, що на даний час діти: [PERSON] та [PERSON] перебувають у вказаному закладі на підставі направлення від Служби у справах дітей від 26 вересня 2024 року та з 27 вересня 2024 року зараховані в «Довіру». Згідно наказу департаменту соціальної політки Дніпровської міської ради № 40 від 02 березня 2022 року було організовано евакуацію дітей в с. Домбоки Мукачівського району Закарпатської області, куди 27 вересня 2024 року приїхали діти - [PERSON] та [PERSON] . Діти були дуже збуджені, в стресі, але швидко освоїлися. [PERSON] не вистачає уваги від матері, він за нею сумує, а тому він і сказав, що хоче жити з нею. З розмов з дітьми було з`ясовано, що під час спільного проживання з матір`ю, діти до шкоди не ходили, оскільки мати говорила, що вони будуть навчатися вдома. Проте такий освітній процес не був організований. Також мати палила цигарки разом з [PERSON] , часто вчиняла сварки зі своїм чоловіком, билася з ним та навіть говорила, що хоче його убити. За час перебування дітей в «Довірі» мати жодного разу не цікавилася дітьми. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, третіх осіб, з`ясувавши думку малолітніх [PERSON] , [PERSON] , та без з`ясування думки малолітнього [PERSON] , у зв`язку з тим, що він досяг лише повних 3 років, дослідивши надані докази, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до положень ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, а кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Спірні правовідносини сторін регулюються положеннями СК України, Законом України «Про охорону дитинства». Відповідно до ст.150 СК України батьки зобов`язанні виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати до самостійного життя. Згідно положень ч.2 ст.157, ст.180-182 цього Кодексу той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні та утриманні. Статтею 165 цього Кодексу передбачено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. У судовому засіданні було встановлено, що відповідач [PERSON] є матір`ю малолітньої [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , актовий запис № 36 (а.с.6). Батьком дитини записаний [PERSON] . Також відповідач [PERSON] є матір`ю малолітнього [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , актовий запис № 6 (а.с.7). Батьком дитини записаний [PERSON] . Крім того, відповідач [PERSON] є матір`ю малолітнього [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , актовий запис № 36 (а.с.8). Батьком дитини записаний [PERSON] , який помер [INFO] (а.с.13). Згідно копії свідоцтва про шлюб (а.с.207) [PERSON] 11 серпня 2022 року уклала шлюб з [PERSON] , внаслідок чого після змінила прізвище на « [PERSON] ». Таким чином судом встановлено, що відповідач [PERSON] є матір`ю малолітніх [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Наказами начальника управління-служби у справах дітей Лівобережної адміністрації Дніпровської міської ради № №37,38,39 від 28 лютого 2023 року діти були взяті на облік, як діти, які перебувають у складних життєвих обставинах (а.с.14-16). Згідно звернення на урядову гарячу лінію № 1545 від 21 серпня 2024 року, заявник [PERSON] повідомив про невиконання [PERSON] батьківських обов`язків, оскільки діти часто залишаються на дворі без батьків, без їх нагляду граються на вулиці, постійно брудні, голодні, а в квартирі немає електрики, повний безлад. Вихованням дітей ніхто не займається, вони вже 2 роки не відвідують школу, а [PERSON] є дитиною інвалідом, проте не забезпечений ортопедичним взуттям. Соціальні працівники бездіють, жодних заходів для притягнення батьків до відповідальності не вчиняють (а.с.17). З акту обстеження умов проживання від 10 вересня 2024 року з`ясовано, що на момент відвідування родини діти були вдома, а старші діти школу не відвідують, в квартирі відсутня електрика у зв`язку з відключенням за борги, санітарно-побутові умови незадовільні. Дітей було вилучено з родини, а матері надано два тижні для покращення умов проживання дітей (а.с.18). Судом встановлено, що згідно листів відділення поліції № 2 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області від 19 лютого 2023 року, від 22 червня 2023 року (а.с.33, 34) відносно [PERSON] та [PERSON] складено протоколи за ст. 184 КУпАП, а відносно відповідачки також за ст. 173-2 КУпАП, де потерпілим є малолітній [PERSON] . Зазначене свідчить про те, що [PERSON] не належним чином виконувала свої батьківські обов`язки у зв`язку з чим діти були вилучені з родини. Від Дніпровської гімназії № 118 до управляння-служби у справах дітей Лівобережної адміністрації Дніпровської міської ради 01 лютого 2024 року, 18 березня 2024 року, 22 квітня 2024 року та 16 вересня 2024 року були скеровані клопотання про проведення роботи щодо соціального захисту [PERSON] , яка з грудня 2023 року не відвідує навчання. В клопотаннях вказано, що мати дитини зрідка виходила на зв`язок з класним керівником дитини, вела себе агресивно, але після того як заспокоювалася обіцяла, що дитина повернеться до навчального процесу. Проте результатів не було. Також в вересні 2024 року повідомила, що дітей вилучили з родини та вона докладає зусиль для їх повернення в родину. З характеристики ЗЗСО «Святовасилівський ліцей» на учня 5 класу - [PERSON] , судом встановлено, що дитина з 1 класу відвідувала вказаний навчальний заклад, хлопчик мав гарні успіхи в навчанні, та як дитина з особливими освітніми потребами був забезпечений планшетом, м`яким кріслом та підставкою для ніг. З кінця навчального 2023-2024 року мати повідомила, що буде переводити дитину в іншу школу. З вересня 2024 року дитина навчальний процес не відвідувала, а місце знаходження родини - не відоме. Таким чином відповідач з 2023 року не забезпечила отримання своїми дітьми [PERSON] та [PERSON] початкової освіти. Згідно висновку про недоцільність повернення малолітніх [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на виховання в родину [PERSON] та [PERSON] від 19 вересня 2024 року (а.с.42) було встановлено, що дітей повертати в родину недоцільно у зв`язку з тим, що таке повернення суперечить інтересам дітей. Актами від 27 вересня 2024 року діти [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] були передані до Комунального закладу соціального захисту «Центр соціальної підтримки дітей та сімей «Довіра» Дніпровської міської ради (а.с.43-45). Згідно листа Комунального закладу соціального захисту «Центр соціальної підтримки дітей та сімей «Довіра» Дніпровської міської ради від 24 квітня 2025 року з моменту передачі дітей, мати не відвідувала їх, матеріально не забезпечувала (а.с.57). Відповідно до дослідженого судом Висновку органу опіки та піклування Лівобережної адміністрації Дніпровської міської ради від 20 червня 2025 року, працівниками сектору ювенальної превенції відділу поліції Дніпровського районного відділення поліції головного управління національної поліції в Дніпропетровській області протягом 2023-2024 років тричі складали протоколи за ч. 1 ст. 184 КУпАП відносно [PERSON] та [PERSON] . Дітей було вилучено з родини, а батькам наданий час для покращення умов проживання дітей, який не дав позитивних змін. Було також встановлено, що мати веде антисоціальний спосіб життя, має шкідливі звички та свідомо ухиляється від виконання батьківських обов`язків, вихованням та утриманням дітей не займається. Тому орган опіки та піклування прийшов до висновку про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно малолітніх [PERSON] , [PERSON] , та [PERSON] , матір`ю яких вона є (а.с.102-106). Судом також встановлено, що [PERSON] помер [INFO] (а.с.13). Статтею 165 Сімейного кодексу України передбачено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Судом встановлено, що згідно відомостей про зареєстрованих у житловому приміщені осіб від 30 вересня 2025 року, за місцем реєстрації відповідача [PERSON] разом з нею на території Святовасилівської сільської ради зареєстровані діти: [PERSON] , [PERSON] (а.с.208). Наказами Святовасилівської сільської ради від 18 червня 2025 року № № 7,8,9 малолітні [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] були взяті на облік як діти, які перебувають у складних життєвих обставинах (а.с.124-126), Наказами Святовасилівської сільської ради від 30 вересня 2025 року було скасовано накази № № 7,8,9 про взяття [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на облік як дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах (а.с.209, 212, 215). Також наказом виконавчого комітету Святовасилівської сільської ради № 1 від 04 червня 2025 року малолітнього [PERSON] було тимчасово влаштовано в родину троюрідної сестри - [PERSON] (а.с.220). Оскільки малолітня дитина [PERSON] зареєстрована разом з матір`ю на території Святовасилівської сільської ради, тому позивач має право на звернення з позовом до суду. Досліджені докази на думку суду підтверджують той факт, що відповідач, як мати дітей з 2023 року не приділяє належної уваги щодо їх виховання, не забезпечує отримання ними початкової освіти, не виконує батьківські обов`язки. Також суд вважає, що відповідач не приділяє уваги до здоров`я дітей, оскільки [PERSON] є дитиною з особливими освітніми потребами, має проблеми з ногою, а мати не займалася його належним лікуванням. Також з пояснень [PERSON] , в родині якої на даний час мешкає малолітній [PERSON] , судом було встановлено, що дитина не добирала вагу на момент передачі в родину та не мала щеплень згідно календаря щеплень для відповідного віку, а також мати з вересня 2024 року не цікавиться життям дітей, не відвідує їх, матеріально не забезпечує, що в сукупності свідчить про невиконання нею батьківських обов`язків. Взяття дітей на облік як таких, що опинилися в складних життєвих обставинах, складені акти обстеження умов проживання дітей та клопотання і характеристики з місць їх навчання свідчать про те, що мати з 2023 року не виконує свої батьківські обов`язки, хоча об`єктивних перешкод для цього не має. Статтею 3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року (редакція зі змінами,схваленими резолюцією від 21 грудня 1995 року), яка ратифікована Постановою ВР № 789-XII від 27.02.91 року (далі - Конвенція), передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державни ми чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Частиною 1 ст. 7 Конвенції передбачено, що дитина має право знати своїх батьків і має право на їх піклування. Згідно з ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Відповідно до п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 20 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Згідно з абз. 2 п. 18 вищезгаданої постанови Пленуму Верховного Суду України, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Позбавлення батьківський прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Суд вважає, що під час розгляду справи знайшов своє підтвердження факт ухилення з боку відповідача від виконання батьківських обов`язків відносно своїх малолітніх дітей, оскільки докази про те, що вона належно виконує батьківські обов`язки в матеріалах справи відсутні. На думку суду досліджені докази та думка малолітньої [PERSON] свідчать про неналежний рівень виховання та спілкування з дітьми з боку відповідача, яка свідомо з моменту відібрання дітей не виявляє наміру забирати їх, приділяти увагу та піклуватися про них. Також відповідач з того часу не цікавиться життям дітей, не утримує їх, не відвідує заклад де перебувають діти та родину [PERSON] . Тому суд вважає, що відповідач умисно ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню та утриманню дітей, оскільки вона не приймає жодної участі у їх вихованні, не спілкується з ними, в тому числі після тимчасового влаштування [PERSON] до родини [PERSON] , а малолітніх [PERSON] та [PERSON] до закладу «Довіра», не проявляє заінтересованості в їх подальшій долі, не цікавиться їх успіхами, не піклується про їх фізичний та духовний розвиток, не виявляє інтерес до їх внутрішнього світу, стану здоров`я, у зв`язку з чим є підстави для позбавлення відповідача батьківських прав виходячи виключно з інтересів дітей. Суд вважає, що попередження відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дітей з покладанням на органи опіки та піклування контролю за виконанням батьківських обов`язків з боку [PERSON] не буде ефективним способом захисту прав та інтересів малолітніх дітей з урахуванням того, що всі питання щодо життя дітей її не цікавлять. Тому суд вважає доцільним застосувати виключну міру, яка тягне за собою серйозні правові наслідки для матері - позбавлення батьківських прав. На підставі викладеного, суд оцінивши надані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, з точки зору їх достатності і взаємного зв`язку у їх сукупності вважає, що існують правові підстави для задоволення позову. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку із задоволенням позову відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі по 1 211 гривень 20 копійок за кожною вимогою, оскільки позивач звільнений від його сплати.

Outcome: approved