Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-14 00:00:00

[PERSON] (далі позивач) звернувся до Вишгородського районного суду Київської області з позовом до [PERSON] (далі відповідач) про розірвання шлюбу. Позовні вимоги обґрунтовані наявністю підстав для розірвання шлюбу між позивачем та відповідачкою, зареєстрованого 28.05.2013 у виконавчому комітеті Гатненської сільської ради Києво Святошинського району Київської області, актовий запис № 4. Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 08.09.2025 цивільну справу № 363/4585/25 передано на розгляд до Іванківського районного суду Київської області. 07.10.2025 матеріали цивільної справи за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу надійшли до суду. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями було визначено головуючого суддю Мовчана В.В. Ухвалою Іванківського районного суду Київської області від 14.10.2025 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами. Розгляд справи призначено на 28.11.2025. Ухвалою Іванківського районного суду Київської області від 28.11.2025 вирішено перейти до розгляду справи з повідомленням (викликом) сторін. Розгляд справи призначено на 15.01.2026. Сторони у судове засідання не з`явилися. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, однак з клопотаннями до суду не зверталися, про причини неявки суд не повідомили. Згідно з ч. 8 ст. 279 ЦПК України, при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, розглянувши подані матеріали, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 28.05.2011 між [PERSON] та [PERSON] виконавчим комітетом Гатненської сільської ради Києво Святошинського району Київської області було зареєстровано шлюб, про що зроблено актовий запис № 4. Від шлюбу у подружжя народилася донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначає, що підставою для розірвання шлюбу є те, що позивач та відповідач не підтримують шлюбних відносин вже більше 10 років та за цей час уже створили інші родини. На даний час спілкуються лише як батьки спільної дитини. Інших відносин не підтримують. Враховуючи викладене, суд дійшов до висновку про необхідність розірвання шлюбу, виходячи з такого. Згідно з ч. 1 ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 21, ч. 1 ст. 24 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 110-112 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Згідно з ст. 109 СК України, шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Позивач скористався даним правом та звернувся до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має наміру зберігати шлюб з відповідачем, що підтверджується фактом звернення до суду з заявою та виявленням свого бажання щодо розірвання шлюбу. Суд вважає, що причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б його інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого шлюб підлягає розірванню. Судом не встановлено обставин, відповідно до норм чинного законодавства, які б унеможливлювали розірвання шлюбу. Згідно з ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 3 ст. 115 СК України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Оцінивши докази в їх сукупності, з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, беручи до уваги той факт, що сторони подружніх відносин не підтримують, суд дійшов висновку, що шлюб між позивачкою та відповідачем підлягає розірванню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача. Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачем при зверненні до суду було сплачено судовий збір у розмірі 1 211, 20 грн., однак понесені позивачем судові витрати щодо сплати судового збору при зверненні до суду з позовом не підлягають відшкодуванню відповідачем, відповідно до правил статті 141 ЦПК України, оскільки позивач, звертаючись до суду з позовом, не просив суд про відшкодування судових витрат.

Outcome: approved