Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з даним позовом, в якому просив розірвати шлюб з відповідачем [PERSON] . Свої вимоги мотивував тим, що сімейне життя не склалося через різні характери, різні погляди щодо сім`ї, обов`язків подружжя. З відповідачем фактично припинили шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть. Вони втратили почуття любові та поваги один до одного. Подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе Оскільки відповідач не виявила бажання в позасудовому порядку розірвати шлюб, змушений звернутися до суду. 04.12.2025 після виконання вимог ст. 187 ЦПК України у справі відкрито провадження та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Сторони у судове засідання не прибули, заявили письмові клопотання про розгляд справи у їх відсутності; позивач у письмовій заяві позовні вимоги підтримав повністю, які просив задовольнити; відповідач у письмовій заяві позовні вимоги визнала, не заперечила проти розірвання шлюбу. Враховуючи неявку в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та надані докази, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення в повному обсязі за наступних підстав. Згідно зі ст.ст. 21, 24 Сімейного кодексу України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований в органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст.110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред"явлений одним із подружжя. Встановлено, що сторони у справі [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , зареєстрували шлюб 26.09.2009 у Міському відділі реєстрації актів цивільного стану Новоград-Волинського міськрайонного управління юстиції Житомирської області, актовий запис № 300, що стверджується свідоцтвом про шлюб. Дошлюбне прізвище відповідача [PERSON] . У сторін є неповнолітні діти : [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , про місце проживання яких спір відсутній. Відповідно ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, що мають істотне значення. Таким чином, з урахуванням обставин, викладених в позовній заяві, перебуваючи у шлюбі, сторони не змогли створити міцної сім`ї, поступово втратили зв`язки між собою, отже, сім`я припинила своє існування. За таких обставин, суд приходить до висновку, що сім`я розпалася остаточно. Шлюб існує лише формально і його збереження суперечило б інтересам позивача, що має суттєве значення для нього, тому є підстави для розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 2 ст. 115 Сімейного кодексу України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Отже, позов обґрунтований і підлягає задоволенню. Вирішуючи питання судових витрат, суд доходить наступного. Так, при подачі позову до суду позивачем було сплачено 1211,20 грн згідно платіжної інструкції № 2.346051607.1 від 09.10.2025. Отже, взявши до уваги визнання відповідачем позову та вимоги ст. 141, 142 ЦПК України, ст. 7 ЗУ "Про судовий збір", суд стягує з відповідача на користь позивача 50 відсотків судового збору, що становить 605,60 грн. Разом з цим, решту частину судового збору, а саме 50 відсотків, що становить 605,60 грн, суд повертає позивачу з державного бюджету.

Outcome: approved