Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-14 00:00:00

Представник відповідача Кучер А.А. звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Волиньобленерго» до [PERSON] про стягнення вартості необлікованої електричної енергії. Заяву обґрунтовано тим, що 11 вересня 2025 року Камінь-Каширський районний суд увалив рішення в цивільній справі за позовом ПрАТ «Волиньобленерго» до [PERSON] про стягнення вартості необлікованої електричної енергії, яким у задоволенні позову було відмовлено. Під час розгляду справи відповідач [PERSON] користувався правовою допомогою адвоката Кучера А.А. відповідно до договору від 10.05.2022 і поніс судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 12 500 грн. У відзиві на позов [PERSON] зазначав, що попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат, які відповідач планує понести в зв`язку з розглядом справи, становить 10 000 грн, яка складається з витрат на правничу допомогу. Вказував, що детальніша сума витрат буде зазначена в додатково наданих суду документах. У судовому засіданні 11 вересня 2025 року представник відповідача згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України до закінчення судових дебатів зробив заяву про надання відповідних доказів про понесенні [PERSON] витрати на правничу допомогу протягом 5 днів після винесення судом основного рішення по справі. Посилаючись на викладені обставини, представник відповідача просить увалити додаткове рішення у справі за позовом ПрАТ «Волиньобленерго» до [PERSON] про стягнення вартості необлікованої електричної енергії, яким стягнути з позивача на користь відповідача понесені ним судові на правничу допомогу у розмірі 12 500 гривень. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає до задоволення повністю. Відповідно до частини 1, пункту 1 частини 3 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з частинами 1 та 2 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову на відповідача; 2) у разі відмови в позові на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Рішенням Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 11.09.2025 у цивільній справі за позовом ПрАТ «Волиньобленерго» до [PERSON] про стягнення вартості необлікованої електричної енергії у задоволенні позову відмовлено. Під час розгляду справи відповідач [PERSON] користувався правовою допомогою адвоката Кучера А.А., що підтверджується договором про надання правничої допомоги від 10.05.2022. У відзиві на позов [PERSON] навів попередній розрахунок судових витрат, які складатимуться з витрат на правничу допомогу, та зазначив їх орієнтовний розмір у сумі 10 000 гривень. У судовому засіданні до закінчення судових дебатів представник відповідача заявив, що після ухвалення рішення у справі відповідач має намір подати докази про перелік і точний розмір понесених ним витрат на правничу допомогу. Згідно зі статтею 246 ЦПК України якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною першою цієї статті, суд вирішує питання про судові витрати без повідомлення учасників справи. Якщо суд вважатиме за необхідне, для вирішення питання про судові витрати він може призначити судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу. У відповідності до абз. 2 ч. 3 ст. 259 ЦПК України суд може вирішити питання розподілу судових витрат у додатковому рішенні після ухвалення рішення за результатами розгляду справи по суті. Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Згідно з частинами 1 та 3 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. На підтвердження витрат, пов`язаних із правничою допомогою адвоката, які Базильчук В.В. поніс у зв`язку з розглядом вищевказаної справи, відповідач у строк, визначений ч. 8 ст. 141 ЦПК України, подав копію договору про надання правової допомоги від 10 травня 2022 року, укладеного між [PERSON] та адвокатом Кучером А.А., акт прийняття-передачі наданих послуг від 12 вересня 2025 року, квитанцію до прибуткового касового ордера №1409-25 від 12.09.2025. Наданими документами підтверджується, що [PERSON] оплатив витрати на правничу допомогу на загальну суму 12 500 гривень. Згідно з висновками, викладеними в постанові Верховного Суду від 28.12.2020 у справі № 640/18402/19, розмір гонорару адвоката, встановлений сторонами договору у фіксованому розмірі не залежить від обсягу послуг та часу витраченого представником позивача, а отже є визначеним. Відповідно до правової позиції, викладеної в постанові Верховного Суду від 30.09.2020 у справі №379/1418/18, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то в суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. Таким чином, слідуючи наведеним вище нормам закону та судовій практиці, зважаючи на наявність належних доказів, що підтверджують факт і розмір понесених відповідачем витрат на професійну правничу допомогу, які в загальному склали 12 500 грн, беручи до уваги, що в задоволенні позовних вимог відмовлено повністю, суд вважає за необхідне ухвалити додаткове рішення, яким стягнути з позивача на користь відповідача понесені ним судові витрати на професійну правничу допомогу.

Outcome: approved