Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-13 00:00:00

До Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області надійшла заява [PERSON] , заінтересована сторона: Магдалинівська селищна рада, про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, Заявник посилається на те, що [INFO] помер батько [PERSON] . Після його смерті залишилася спадщина, що складається із домоволодіння в [ADDRESS] , та приватизованої земельної ділянки загальною площею 0,4355 га, що включає присадибну земельну ділянку площею 0,2500 га, передану для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, та земельної ділянки площею 0,1855 га, передану для ведення особистого селянського господарства. Заявник зазначає, що відповідно до ст. 1261 ЦК України він являється єдиним спадкоємцем першої черги за законом. Заявник також вказує, що через похилий вік батька та його стан здоров`я, в 2017 році забрав його за своїм місцем проживання [ADDRESS] , доглядав за ним до його смерті. Весь цей час до дня смерті батько постійно, безперервно проживав у нього, перебував під його доглядом. Батько помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть Серія [NUMBER] . Зважаючи на постійне проживання з батьком, 10.09.2025 року звернувся до приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, проте отримав постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій в зв`язку з відсутністю підтвердження факту спільного сумісного проживання зі спадкодавцем по день смерті. Тому звернувся із заявою, в якій прохає встановити юридичний факт постійного проживання зі спадкодавцем в період з 2017 року до моменту відкриття спадщини [INFO] . Заявник в судове засідання не з`явився, представник заявника надав заяву про розгляд справи без їх участі, заявлені вимоги підтримав. Представник заінтересованої сторони Магдалинівської селищної ради - в судове засідання не з`явився, надавши до суду заяву в якій прохав розглянути справу без його участі. Вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши докази, суд вважає, подана заява підлягає задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження серія [NUMBER] від 02.11.1961 року заявник [PERSON] є сином [PERSON] . Батько заявника помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть Серія [NUMBER] від 10.12.2021 року. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на домоволодіння в [ADDRESS] , та приватизовану земельну ділянку загальною площею 0,4355 га, що включає присадибну земельну ділянку площею 0,2500 га, передану для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, та земельної ділянки площею 0,1855 га, передану для ведення особистого селянського господарства. Згідно Акту суміжного проживання з померлим від 15.09.2025 року, складений депутатом Магдалинівської селищної ради, [PERSON] з 2017 року проживав без реєстрації в [ADDRESS] сумісно зі своїм сином по день смерті. Згідно довідки Магдалинівської селищної ради від 15.09.2025 року [PERSON] дійсно доглядав за своїм батьком [PERSON] , [INFO] . Постановою приватного нотаріуса Самарівського районного нотаріального округу відмовлено у вчиненні нотаріальної дії (видачі свідоцтва про право на спадщину). Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. За змістом ч. 1 ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. У постанові Верховного суду Касаційного цивільного суду від 10 січня 2019 року по справі № 484/747/17 при розгляді касаційної скарги у вирішенні аналогічного спору даної категорії зазначено: «Місцем проживання фізичної особи згідно з частиною першою статті 29 ЦК України є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Статтями 2, 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Місцем проживання є адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік. Таким чином, відсутність реєстрації місця проживання позивача за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані позивачем, та оцінені судом.» Аналогічна правова позиція викладена в Постановах ВС від 4 липня 2018 року у справі № 404/2163/16-ц (провадження № 61-15926св18), від 1 липня 2020 року у справі № 222/1109/17 (провадження № 61-43496св18). Таким чином, проживаючи спільно з батьком на протязі більше ніж п`ять років до дня його смерті, заявник фактично прийняв спадщину, як передбачено змістом ст. 1268 ЦК України. Пунктом 6 Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 встановлено, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п. У відповідності із п. 7 Постанови Пленуму ВСУ №5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд вправі розглядати справи про встановлення фактів родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника, одержання компенсації тощо. Виходячи з обставин справи, суд вважає, що позивачем доведено належними і допустимими доказами обставини постійного проживання зі спадкодавцем у вказаний нею період, а саме: з 2017 року до моменту відкриття спадщини [INFO] . Тому суд вважає, що є законні підстави для задоволення поданої заяви.

Outcome: approved