Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-15 00:00:00

Адвокат Усенко М.І., діючи в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «КРЕДИТ-КАПІТАЛ», звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідачки заборгованість за кредитним договором в розмірі 11 400 грн та судові витрати по справі. В обгрунтування позовних вимог зазначив, що 5 вересня 2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «СЕЛФІ КРЕДИТ» та [PERSON] було укладено Договір № 403081 про надання споживчого кредиту по продукту «NewShort», відповідно до умов якого Товариство з обмеженою відповідальністю «СЕЛФІ КРЕДИТ» надало [PERSON] кредитні кошти у розмірі 1 500 грн, а остання зобов`язалася повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом і порядку та строки, визначені Договором про надання споживчого кредиту. Указаний договір укладено шляхом направлення його тексту підписаного зі Сторони Товариства електронним підписом, в Особистий кабінет Споживача для ознайомлення та підписання. Договір підписано споживачем одноразовим ідентифікатором М223 5 вересня 2022 року. Товариство з обмеженою відповідальністю «СЕЛФІ КРЕДИТ» свої зобов`язання виконало в повному обсязі, надавши відповідачці кредит відповідно до умов укладеного договору. Відповідачка підтвердила виникнення своїх зобов`язань, відповідно до умов укладеного Договору, шляхом прийняття виконання зобов`язання Товариства з обмеженою відповідальністю «СЕЛФІ КРЕДИТ», а саме отримала кредитні кошти. [PERSON] не повернула в повному обсязі кредит Товариству з обмеженою відповідальністю «СЕЛФІ КРЕДИТ», а також не виконала в повному обсязі всі інші свої грошові зобов`язання перед позивачем за договором після спливу строку кредитування, встановленого умовами цього договору, у зв`язку із чим станом на 1 лютого 2024 року допустила заборгованість на загальну суму 11 400 грн, яка складається з: заборгованості за тілом кредиту у розмірі 1 500 грн, заборгованості за процентами у розмірі 9 900 грн. 1 лютого 2024 року позивач та первісний кредитор Товариство з обмеженою відповідальністю «СЕЛФІ КРЕДИТ» уклали договір факторингу № 01022024, згідно з умовами якого позивач набув право грошової вимоги до відповідачки за договором № 403081 від 5 вересня 2022 року. Таким чином до позивача перейшло право вимоги до відповідачки на загальну суму 11 400 грн. З урахуванням викладеного просить стягнути з [PERSON] суму заборгованості за договором про надання споживчого кредиту в розмірі 11 400 грн. 28 листопада 2025 року у справі відкрито провадження та справу призначено до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження із викликом сторін. У судове засідання представник позивача не з`явився, у позовній заяві зазначив про підтримання позовних вимог та просить суд: позов задовольнити; розглядати справу без його участі. Відповідачка у судове засідання не прибула. У відзиві на позов позовні вимоги визнала, не заперечувала проти задоволення позову та просила суд зменшити витрати на правничу допомогу до 2 000 грн, вважаючи заявлений позивачем розмір витрат на правничу допомогу у 8 000 грн неспівмірним зі складністю справи, ціною позову, часу, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт. Розгляд справи просила проводити без її участі. У відповідності до частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно з частиною восьмою статті 178 Цивільного процесуального кодексу України у разі не подання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до статті 263 Цивільного процесуального кодексу України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Згідно статті 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи. Причиною спору між сторонами стало невиконання відповідачем умов договору кредитування. Правовідносини, що виникли між сторонами регулюються чинним Цивільним кодексом України, умовами Кредитного договору. Вивчивши матеріали цивільної справи, дослідивши та оцінивши в судовому засіданні письмові докази в їх сукупності, встановивши таким чином фактичні обставини справи, суд прийшов до наступних висновків. Відповідно до статті 12 Цивільного процесуального кодексу України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно статті 76 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно статті 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд установив, що між Товариством з обмеженою відповідальністю «СЕЛФІ КРЕДИТ» та [PERSON] було укладено Договір № 403081 про надання споживчого кредиту по продукту «NewShort», відповідно до умов якого Товариство з обмеженою відповідальністю «СЕЛФІ КРЕДИТ» надало [PERSON] кредитні кошти у розмірі 1 500 грн, а остання зобов`язалася повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом і порядку та строки, визначені Договором про надання споживчого кредиту. Договір № 403081 про надання споживчого кредиту по продукту «NewShort» укладено шляхом направлення його тексту підписаного зі Сторони Товариства електронним підписом, в Особистий кабінет Споживача ( [PERSON] ) для ознайомлення та підписання. Договір підписано [PERSON] 5 вересня 2022 року одноразовим ідентифікатором М223. Товариство з обмеженою відповідальністю «СЕЛФІ КРЕДИТ» свої зобов`язання виконало в повному обсязі, надавши відповідачці кредит відповідно до умов укладеного договору. Вказане відповідачкою не заперечується. В порушення визначених умов Договору [PERSON] в кінцевому підсумку не повернула кошти, а також не виконала в повному обсязі всі інші свої грошові зобов`язання перед Кредитодавцем за цим договором, у зв`язку з чим загальний розмір заборгованості становить 11 400 грн, що складається з: заборгованості по тілу кредиту 1 500 грн та заборгованості за процентами в розмірі 9 900 грн. 1 лютого 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» та первісним кредитором Товариством з обмеженою відповідальністю «СЕЛФІ КРЕДИТ» укладено договір факторингу № 01022024, згідно з умовами якого Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» набуло право грошової вимоги зокрема і до [PERSON] за договором № 403081 від 5 вересня 2022 року. За наслідками укладеного договору факторингу до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» перейшло право вимоги до [PERSON] на загальну суму 11 400 грн, яка згідно Витягу з реєстру боржників до договору факторингу № 01022024 від 1 лютого 2024 року складається із залишку по тілу кредиту в розмірі 1 500 грн та залишку по відсотках у розмірі 9 900 грн. Суд погоджується з розрахунком заборгованості, наданим Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «КРЕДИТ-КАПІТАЛ», з огляду на відсутність жодних заперечень з боку [PERSON] щодо правильності та підставності арифметичних обчислень. Відповідно до статті 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит і сплатити проценти. Частиною першою статті 1049 Цивільного кодексу України встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до статті 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з вимогами статті 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а в відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, звичайно ставляться. Відповідно до статтей 527, 530 Цивільного кодексу України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до частин першої, другої статті 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Щодо порядку укладення договорів в електронній формі, то такий порядок регламентується Законом України «Про споживче кредитування» та Законом України «Про електронну комерцію». Зокрема, статтею 13 Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що Договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Відповідно до статті 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Відповідно до статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Таким чином, суд вважає, що при укладенні 5 вересня 2022 року Договору № 403081 про надання споживчого кредиту по продукту «NewShort», було дотримано усіх вимог законодавства, тому договір вважається укладеним та підлягає виконанню обома сторонами. Щодо стягнення заборгованості за договором факторингу. Згідно положень пункту 1 частини першої статті 512 Цивільного кодексу України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 Цивільного кодексу України визначено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з частиною першою статті 1077 Цивільного кодексу України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до статті 1078 Цивільного кодексу України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Всупереч умов договору відповідачка [PERSON] не виконала свої зобов`язання по поверненню кредитних коштів. Згідно статті 514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до частини першої статті 516 Цивільного кодексу України - заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до змісту статтей 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений термін, відповідно закону, договору. Як передбачено статтею 629 Цивільного кодексу України,договір є обов`язковим для виконання сторонами. Отже, позичальник зобов`язаний виконувати кредитний договір у відповідності до його умов та вимог закону. Таким чином, зважаючи на те, що відповідачка порушила умови кредитного договору, у добровільному порядку ухилилася від сплати заборгованості за таким, суд дійшов висновку, що з відповідачки на користь позивача необхідно стягнути заборгованість за Договором №403081 про надання споживчого кредиту по продукту «NewShort». Відповідно до частини першої статті 141 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно платіжної інструкції № 32874 від 17 листопада 2025 року позивачем було сплачено на користь держави судовий збір в сумі 2 422 грн 40 коп. У відповідності до статті 142 Цивільного процесуального кодексу України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджет 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позов. Відтак позивачу підлягає поверненню 50 відсотків судового збору, що складає 1 211 грн 20 коп. Інша частина судового збору, яка дорівнює 1 211 грн 20 коп. підлягає стягненню з відповідачакина користь позивача. Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідачки витрат на правову допомогу у розмірі 8 000 грн та заперечень з цього приводу вмої відповідачки, суд приходить до наступних висновків. Згідно статті 26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Визначення договору про надання правової допомоги міститься в статті першій Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», згідно з якою договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Відповідно до частини третьої статті 27 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Договір про надання правової допомоги за своєю правовою природою є договором про надання послуг, який в свою чергу, врегульовано Главою 63 Цивільного кодексу України. Зокрема, стаття 903 Цивільного кодексу України передбачає, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництвата надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Статтею 133 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до частин третьої, четвертої статті 137 Цивільного процесуального кодексу України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Враховуючи предмет позову, складність та обсяг самої справи, співмірність складності справи із наданими адвокатом послуг, а також клопотання відповідачки про зменшення витрат на правову допомогу, суд приходить до висновку про стягнення з відповідачки на користь позивача 2 000 грн витрат понесених позивачем на правову допомогу.

Outcome: approved