Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-12 00:00:00

Представник ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» звернувся в суд з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором у розмірі 33296,23 грн та судові витрати. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 17.12.2024 між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та [PERSON] було укладено договір кредитної лінії №457630651 у формі електронного документу з використанням електронного підпису. За загальними умовами кредитного договору відповідач отримала кредитні кошти на суму 10747,00 грн на умовах строковості, платності користування та зобов`язалася повернути кредит, сплатити проценти за користування коштами та виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених договором. Первісний кредитор свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому кредитним договором. В свою чергу, відповідач не виконала свої зобов`язання щодо повернення наданих їй кредитних коштів, у зв`язку з чим у неї виникла заборгованість. Крім того, 18.02.2025 року між первісним кредитором та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» було укладено договір факторингу № МВ-ТП/22, відповідно до умов якого до ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» перейшло право грошової вимоги за кредитним договором №457630651. Відповідач свої зобов`язання по поверненню кредиту належним чином не виконує, у зв`язку з чим заборгованість становить 33296,23 грн, з яких: 10747,00 грн заборгованість по кредиту; 22011,88 грн заборгованість по процентам за користування кредитом; 537,35 грн заборгованість по комісії за надання кредиту. У зв`язку з цим, позивач просив суд стягнути вищезазначену заборгованості за договором, а також судові витрати, що пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 2 422,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000 грн. Ухвалою від 11.11.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження та призначено судове засідання для розгляду справи по суті в порядку спрощеного позовного провадження. Представник позивача у судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позов підтримала та не заперечувала проти ухвалення заочного рішення по справі. В судове засідання [PERSON] не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, що відповідає положенню п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України та правовій позиції КЦС ВС від 10.05.2023 № 755/77944/18 (61-185-св23). Однак, судові повістки повернулися на адресу суду без вручення з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Верховний Суд у постанові від 18.03.2021 у справі №911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі №800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження №11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі №913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі №10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі №24/260-23/52-б). Окрім того, суд вважає, що факт неотримання відповідачем у справі кореспонденції, яка направлена судом з дотриманням вимог процесуального закону за належною адресою, суд вважає таким, що зумовлений не об`єктивними причинами, а є наслідком суб`єктивної поведінки відповідача. Суд зазначає, що небажання відповідача надавати докази, зокрема з причини ухилення від участі в судових засіданнях, дає суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем. Також, відповідно до ч.11 ст. 128 ЦПК України відповідач була повідомлена про дату, час і місце проведення судового засідання, призначеного на 13.01.2026 через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, про що в матеріалах справи наявне підтвердження. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Враховуючи те, що у справі є достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи у їх відсутність, що відповідає положенням ч. 3 ст. 211 та ст. ст. 280-282 ЦПК України. З врахуванням вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши та оцінивши наявні у справі письмові докази, які наявні в електронному вигляді та прикріплені до матеріалів справи, щодо їх належності, допустимості, достовірності та достатності, надавши їм оцінку в сукупності, встановивши фактичні обставини справи, приходить до наступного висновку. Відповідно до ст.129 Конституції України суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права. Основними засадами судочинства є: рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; забезпечення доведеності вини; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; підтримання публічного обвинувачення в суді прокурором; забезпечення обвинуваченому права на захист; гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; розумні строки розгляду справи судом; забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення; обов`язковість судового рішення. Частиною 1 ст.13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідного до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів , поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що між сторонами склались відносини зобов`язального характеру, що підтверджується укладеним договором кредиту та договором факторингу. Так, 17.12.2024 між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та [PERSON] укладено договір кредитної лінії №457630651 у формі електронного документа. Так, відповідач за допомогою мережі Інтернет, перейшла на офіційний сайт Товариства - www.moneyveo.ua, ознайомилася з Правилами надання грошових коштів у позику, які є невід`ємною частиною кредитного договору. Після чого добровільно без примусу чи тиску остання заявила про бажання отримання коштів, подавши відповідну Заявку, в якій вказала свої персональні дані, а саме: прізвище, ім`я, по-батькові, паспортні дані, номер телефону, ідентифікаційний номер, адресу електронної пошти, номер банківської картки для перерахування коштів та місце реєстрації/проживання. Відповідно до п. 4 ст. 11 Закону «Про електронну комерцію», пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом її розміщення в мережі Інтернет, в інших інформаційно-телекомунікаційних системах або шляхом надсилання електронного повідомлення, метою якого є пряме чи опосередковане просування товарів, робіт та послуг або ділової репутації особи, яка провадить господарську або незалежну професійну діяльність. Закон «Про електронну комерцію» прямо передбачає, що оферта може включати всі необхідні умови шляхом перенаправлення споживача до іншого електронного документа. Надання фінансових послуг клієнтам здійснюється кредитодавцем за допомогою використання дистанційних каналів обслуговування шляхом укладення відповідного Електронного договору в наступному порядку: клієнт обирає доступний йому кредитний продукт та ознайомлюється з цим правилами, заповнює заявку, вказує всі дані, визначені в заявці як обов`язкові, зазначає суму грошових коштів, яку він бажає отримати. Кредитодавець перевіряє кредитоспроможність клієнта шляхом здійснення аналізу вказаних в заявці даних, своєчасності здійснення платежів за раніше укладеними Електронними договорами з кредитодавцем (за наявності) та інформації, отриманої з інших джерел тому числі з бюро кредитних історій. На основі оцінки фінансового стану та кредитоспроможності клієнта за діючою на момент оцінки внутрішньою методикою прийняття кредитного рішення кредитодавець визначає суму кредиту (кредитного ліміту), інформаційно-комунікаційна система кредитодавця здійснює ідентифікацію, автентифікацію та авторизацію клієнта, формує його особистий кабінет, надає доступ Клієнту до особистого кабінету та генерує оферту (типову форму Електронного договору). Кредитодавцем здійснюється належна перевірка Клієнта відповідно до вимог законодавства про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення. Відповідно до 4.1.6. Правил надання коштів та банківських металів у кредит, за результатами прийняття позитивного рішення, по заявці клієнт та кредитодавець укладають кредитний договір в порядку передбаченому в кожному окремому Електронному договорі обраного клієнтом кредитного продукту: грошові кошти в рахунок кредиту надаються, клієнту способом визначеним кожним окремим Електронним договором. (Розділ 4 Правил). Таким чином, ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» перед тим, як погоджувати заявку на кредитування, не лише перевірило особисті дані [PERSON] , а і платіжну картку з метою ідентифікації, тобто перевірило чи дійсно платіжна картка належить позичальнику. 17.12.2024 о 16:47:01 год відповідач підписала кредитний договір електронним підписом, створеним за допомогою одноразового персонального ідентифікатора BSAH. Відповідно до п.п. 2.1. договору кредитодавець зобов`язується надати позичальникові кредит у формі кредитної лінії, на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом та комісію за надання кредиту відповідно до умов, зазначених у цьому договорі, додатках до нього та правилах надання коштів та банківських металів у кредит Товариства з обмеженою відповідальністю «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА». Загальний розмір кредиту за цим договором становить 10747 грн 00 коп. (десять тисяч сімсот сорок сім грн. нуль коп.). Разом із тим позичальнику на умовах та у порядку, що передбачені цим договором, можуть бути надані додаткові грошові кошти у кредит шляхом надання додаткових траншів (п.2.2). Згідно з п 2.3. кредитодавець надає позичальнику перший транш за договором у розмірі, що дорівнює загальному розміру кредиту 17.12.2024 (що є датою надання Кредиту).. Пунктом 7.3 договору встановлена кінцева дата повернення (виплати) Кредиту 16.01.2030. Таким чином, судом встановлено, що 17.12.2024 між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та [PERSON] укладено договір кредитної лінії №457630651 в електронній формі з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем та підписаний накладенням електронного підпису, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора. При цьому, кредитор виконав свої зобов`язання за кредитним договором у повному обсязі, перерахувавши кошти в сумі 10747,00 грн на платіжну картку, вказану відповідачем у заявці на отримання кредитних коштів. На підтвердження дійсного переказу коштів згідно зазначеного договору відповідачу [PERSON] суду надано платіжне доручення від 17.12.2024 на суму 10747,00 грн, а також довідку ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» № 457630651/21102025/Э від 21.10.2025 про успішне зарахування коштів. Також, довідкою АК КБ «Приватбанк» від 25.11.2025, яка надійшла на виконання вимог ухвали суду від 11.11.2025, підтверджено факт перерахування коштів 17.12.2024 на суму 10747,00 грн на картковий рахунок [NUMBER] , який належить [PERSON] (а.с. 42,43). Проте матеріали справи не містять доказів на підтвердження повернення коштів на погашення зобов`язань. Зокрема, відповідач не була позбавлена процесуальної можливості на спростування обставин щодо не перерахування їй коштів, надавши відповідну виписку по рахунку. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Частино 1 ст.1048 ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Відповідно до ч. 2 ст. 1048 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Нормами ч. 1 ст. 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Тобто, належним виконанням зобов`язання з боку відповідача є повернення кредиту в строки, у розмірі та у валюті, визначеними кредитним договором та сплата процентів за користування ним. За нормою ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Згідно з ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Також встановлено, що 18.02.2025 між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» укладено договір факторингу № МВ-ТП/22. На виконання вимог договору факторингу № МВ-ТП/22, ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» передало ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» реєстр прав вимоги № б/н від 18.02.2025 до Договору факторингу № МВ-ТП/22 від 18.02.2025 зокрема, щодо кредитного договору № 457630651 від 17.12.2024. Отже ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» отримало право вимоги до [PERSON] на загальну суму 23 293,01 грн, що підтверджується розрахунком заборгованості ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» на момент відступлення права вимоги. Уклавши договір факторингу, ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» у встановленому законом порядку набуло право вимоги до відповідача за кредитними зобов`язаннями за договором №457630651 від 17.12.2024. Згідно розрахунку заборгованості ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» за договором №457630651 від 17.12.2024 станом на 17.07.2025 загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем становить 38 669,73 грн, з яких: 10747,00 грн - прострочена заборгованість за кредитом, 22 011,88 грн - прострочена заборгованість за нарахованими процентами, 537,35 грн комісія, 5 373,50 грн - неустойка. Доказів того, що [PERSON] сплатила заборгованість за кредитним договором, а також щодо неправомірності здійснення розрахунку заборгованості за наданим кредитом чи нарахування відсотків за користування кредитними коштами, суду не надано, також не надано спростування наданих позивачем розрахунків. Також, представник ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС», а особі адвоката А. Колінько, надіслала повідомлення про дострокове з 15.07.2025 розірвання Договору, на підставі п.7.2.2 кредитного договору № 321742105 від 12.10.2024 та про необхідність оплати всієї суми заборгованості в розмірі 38669,73 грн. Як вбачається із розрахунку заборгованості ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» відповідач не здійснила жодної оплати за кредитом. Проте позивач, діючи в межах своїх прав, самостійно визначив обсяг та склад позовних вимог, що підлягають до стягнення. У зв`язку з цим, позивач просив суд стягнути частину заборгованості за договором кредитної лінії, а саме загальну суму заборгованості за кредитним договором, заявлену до стягнення, що становить - 33296,23 грн, з яких: 10747,00 грн заборгованість по кредиту; 22011,88 грн заборгованість по процентам за користування кредитом; 537,35 грн заборгованість по комісії за надання кредиту. Відповідно до ч. 3 ст.12, ч. 1, ч. 5 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Положеннями ст. 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Таким чином, зважаючи на те, що відповідач порушила умови кредитного договору, у добровільному порядку ухиляється від сплати заборгованості за таким, суд дійшов висновку, що позові вимоги слід задовольнити у повному обсязі та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість в сумі 33296,23 грн. Крім того, позивач у зв`язку із захистом свої прав поніс судові витрати по сплаті судового збору при поданні позовної заяви у розмірі 2422,40 грн, тому, відповідно до ч. 1 ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає дана сума судового збору. Щодо відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд виходить з наступного. Відповідно до ч.1, п. 1 ч.3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно із ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. В підтвердження понесених позивачем судових витрат на професійну правничу допомогу суду було надано договір про надання правничої допомоги № 5 від 02.12.2024 року, додаткова угода № 1730 до договору про надання правничої допомоги, акт прийому-передачі наданих послуг від 02.09.2025 на загальну суму 5000 грн, довіреність від 14.02.2025 року, свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю №73. Таким чином, враховуючи повне задоволення позову, суд вважає, що сума судових витрат позивача, понесених на оплату правничої допомоги, підлягає до повного відшкодування відповідачем у сумі 5000 грн.

Outcome: approved