Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-12 00:00:00

До Новобаварського районного суду міста Харкова надійшла позовна заява позивача Комунального підприємства «Харківські теплові мережі», подана його представником до відповідача [PERSON] , яка є власником нежитлових приміщеннь в підвальній частині №III, IV,IVa,V,Va,VIa загальною площею 71,6 кв.м. в житловому будинку літ "А-5" за адресою: [ADDRESS] і просить суд стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 8643,86 грн., з яких: - 7706,58 грн. заборгованості за бездоговірне споживання теплової енергії та за індивідуальним договором про надання послуги з постачання теплової енергії за період з листопада 2019 року по лютий 2023 року включно; - 225,68 грн. заборгованості з абонентської плати з червня 2022 року по вересень 2023 року включно за індивідуальним договором про надання послуги з постачання теплової енергії; - 711,60 грн. заборгованості за послугу з технічного обслуговування ВБС за індивідуальним договором про надання послуги з постачання теплової енергії за період з липня 2022 року по вересень 2023 року включно. - судові витрати, що складаються з суми судового збору, та витрати, пов`язані з відправкою відповідачу позовної заяви з додатками. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що КП «ХТМ» надає послуги з теплопостачання згідно чинного законодавства. У приміщенні відповідача проходить внурішньобудинковий трубопровід системи опалення, отже відповідач, як власник приміщення, є споживачем теплової енергії. Вказане підтверджується актами обстеження: від 30.09.2021 №176/1182, від 03.06.2024 №176/1437, від 12.06.2024 №176/1431. Відповідачу приписувалось замовити та надати розрахунок теплового навантаження, укласти договір з позивачем, але вказані вимоги відповідачем на виконані. У червні 2022 року здійснено нарахування поставлену теплову енергію за період з листопада 2019 року по листопад 2021 року (особовий рахунок [NUMBER] ) та з грудня 2021 по лютий 2023 року (17601-9309), а також проведено нарахування абонентської плати та плати за послуги з обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання за відповідні періоди, про що складено відповідні первинні документи. Відсутність оплати змушує позивача звертатись до суду з цим позовом. Вказана позовна заява містить відомості про те, що документ сформовано в системі «Електронний суд». Ухвалою Новобаварського районного суду міста Харкова від 29.09.2025 року позов залишено без руху. Надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви протягом 10 днів з дня отримання копії даної ухвали. На виконання ухвали суду від 29.09.2025 року представником позивача вказані недоліки позовної заяви були усунуті. Ухвалою Новобаварського районного суду міста Харкова від 06 жовтня 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі. Призначено судове засідання. 19 листопада 2025 року зареєстрована заява представника відповідача адвоката Третьякової Н.Ю., сформована в сиситемі «Електронний суд», відповідно до якої остання просила застосувати строк позовної давності та відмовити позивачу у задоволенні вимог поза межами строків позовної давності. В обґрунтування зазначила, що за загальним правилом позовна давність триває безперервно з моменту усвідомлення учасником правовідносин порушення його права і до спливу цього строку звернення до суду. Водночас під час дії карантину та воєнного стану законодавець застосував нову конструкцію, якою тимчасово доповнив перелік обставин, які впливають на перебіг позовної давності, а саме продовження позовної давності. Строк дії карантину неодноразово продовжувався, а скасований він був з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27 червня 2023 року № 651 «Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2». Отже, під час дії карантину позовна давність була продовжена з 02 квітня 2020 року до 30 червня 2023 року. Поряд із цим Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» було введено воєнний стан в Україні із 05години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України. Надалі строк дії воєнного стану в Україні неодноразово продовжувався Указами Президента України, цей стан триває до теперішнього часу. В умовах дії воєнного стану строк звернення до суду (позовна давність) було продовжено від початку воєнного стану до 29 січня 2024 року, а після 30 січня 2024 року перебіг такого строку зупинився. В подальшому, Законом України «Про внесення зміни до розділу "Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України щодо поновлення перебігу позовної давності» від 14.05.2025 № 4434-IX, пункт 19 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України був виключений. Цей Закон набрав законної сили через три місяці з дня, наступного за днем його опублікування, а саме 04.09.2025. Після 4 вересня 2025 року строк позовної давності знову рахується. Як вбачається із матеріалів справи, позовна заява була подана до суду через систему електронного суду 24.09.2025, що підтверджується карткою руху документів. Відтак, позовні вимоги можуть бути задоволені виключно в межах строку позовної давності, а саме за 3 календарні роки до моменту подання позовної заяви, тобто з 24.09.2022 до 24.09.2025. Натомість, як вбачається із позовної заяви, позивач просить суд стягнути заборгованість за надані послуги за період з листопада 2019 року по лютий 2023 року в розмірі 7706,58 грн.; з червня 2022 року по вересень 2023 року в розмірі 225,68 грн.; з липня 2022 року по вересень 2023 року в розмірі 711,60 грн. На переконання відповідача, до вимог, які виникли до 24.09.2022 має бути застосована позовна давність. Заява про застосування до спірних правовідносин подається до винесення судом судового рішення. Зважаючи на викладене, просила застосувати до спірних правовідносин позовну давність та відмовити в задоволенні позову в частині у зв`язку із пропуском строку позовної давності. В судове засідання учасники справи не з`явились, повідомлені належним чином про дату, час і місце розгляду справи. Представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, в якій позовні вимоги підтримав, просив задовольнити позов та не заперечував проти заочного розгляду справи. Належним чином повідомлена відповідачка, в судове засідання не з`явилась, представником відповідача подано заяву про застосування строку позовної давності. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, судом не здійснювалося. Суд, дослідивши письмові докази, приходить до наступного висновку. Як вбачається з інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 12.09.2024 та копії договору купівлі-продажу серії та номер 4089 від 04.12.2015, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Жовнір Я.В., довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 12.09.2024 №394563101, [PERSON] на праві власності належить нежитлові приміщення в підвальній частині №III, IV,IVa,V,Va,VIa загальною площею 71,6 кв.м. в житловому будинку літ "А-5" за адресою: [ADDRESS] (а.с. 12-15, 19-20). У приміщенні відповідача проходить внурішньобудинковий трубопровід системи опалення, що підтверджується актами обстеження: від 30.09.2021 №176/1182, від 03.06.2024 №176/1437, від 12.06.2024 №176/1431 (а.с. 16, 17, 18). Відповідачу приписувалось замовити та надати розрахунок теплового навантаження, укласти договір з позивачем, але вказані вимоги відповідачем на виконані. Відповідно до відомості нарахувань та оплату за послуги з теплопостачання, на відповідача [PERSON] відкрито особовий рахунок [NUMBER] , [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] . Отже відповідач, як власник приміщення, є споживачем теплової енергії. З листопада 2019 року по листопад 2021 року відповідачем здійснювалось бездоговірне споживання теплової енергії (централізоване опалення). Згідно Актів від 18.10.2019,18.10.20, 15.10.2021, 22.10.2022 у будиноку за адресою: [ADDRESS] було підключено опалення (а.с.41-48) У червні 2022 року здійснено нарахування поставлену теплову енергію за період з листопада 2019 року по листопад 2021 року (особовий рахунок [NUMBER] ) та з грудня 2021 по лютий 2023 року (особовий рахунок [NUMBER] ). Розмір заборгованості на оплату за теплову енергіюв розмірі 7706,58 грн. підтверджується Актами виконаних робіт по відпустку теплової енергії, Рахунками фактурами на оплату на суми 1,793,60 rpн., 3138,52 rpн., 296,56 rpн., 643,85 rpн., 957,71 rpн., 876,34 rpн., розрахунками нарахувань/перерахувань використаної теплової енергії (а.с.7,8, 24-38). Розмір заборгованості в сумі 225,68 грн. з абонентської плати з червня 2022 року по вересень 2023 року включно та 711,60 грн. заборгованості за послугу з технічного обслуговування ВБС також підтверджується розрахунком заборгованості та Рахунками фактурами на оплату (а.с.11, 24-38). Зазначені обставини стороною відповідача не оспорюється та не спростовується. З 01.12.2021 на підставі ч. 5 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 у багатоквартирних будинках набрали чинності індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії та індивідуальний договір про надання послуги з постачання гарячої води, які є публічними договорами приєднання та опубліковані на офіційному сайті КП «Харківські теплові мережі» в мережі Інтернет www.hts.kharkov.ua 31.10.2021 року. Відповідно до п. 4 Індивідуальних договорів фактом приєднання споживача до умов договору (акцеп\-тування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання виконавцю підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка за надану послугу, факт отримання послуги. Згідно з п. 5 Індивідуальних договорів Виконавець зобов`язується надавати споживачу послугу відповідної якості, а споживач зобов`язується своєчасно та в повному обсязі оплачувати надану послугу. Розрахунковим періодом відповідно до п. 32 Індивідуальних договорів є календарний місяць. Відповідно до п. 34 Індивідуальних договорів споживач здійснює оплату щомісяця не пізніше останнього числа місяця, що настає за розрахунковим періодом, що є граничним строком внесення плати за спожиту послугу. Пунктами 51, 52 Індивідуальних договорів передбачено, що договір набирає чинності з моменту акцептування його споживачем, але не раніше ніж через 30 днів з моменту опублікування і діє протягом одного року з дати набрання чинності (п. 51). Якщо за один місяць до закінчення строку дії договору жодна із сторін не повідомить письмово іншій стороні про відмову від договору, договір вважається продовженим на черговий однорічний, період (п. 52). Виходячи з положень п. 4 Індивідуальних договорів датою їх акцептування є 01.12.2021 року, тобто факт отримання послуг. Окрім того, з 01.07.2022 набрали чинності публічний договір з технічного обслуговування та Поточного ремонту внутрішньобудинкових систем теплопостачання багатоквартирних будинків житлового фонду комунальної та інших форм власності та публічний договір з технічного обслуговування, та поточного ремонту внутрішньобудинкових систем гарячого водопостачання багатоквартирних будинків житлового фонду комунальної та інших форм власності, які опубліковані на офіційному сайті КП «Харківські теплові мережі» в мережі Інтернет www.hts.kharkov.ua 01.06.2022. Згідно з п. 2 Публічних договорів договір вважається укладеним між виконавцем та споживачами багато\-квартирного будинку через 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті виконавця (https://www.hts.kharkov.ua), якщо протягом цього періоду власники квартир та нежитлових приміщень, площа яких разом перевищує 50 відсотків загальної площі всіх квартир та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку, не повідомили виконавця про свою відмову від укладання договору. Відповідно до п. 4 зазначених договорів фактом приєднання споживача до умов договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання виконавцю підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка за надану послугу, факт отримання послуги. Окрім того, відповідно до п. 5 Публічних договорів виконавець зобов`язується надати споживачу послуги з технічного (у тому числі аварійного) обслуговування та поточного ремонту внутрішньобудинкових систем теплопостачання, постачання гарячої води, а споживач зобов`язується своєчасно і в повному обсязі оплатити виконавцю надані послуги за затвердженою вартістю в строки та умовах, визначених цим Договором. Пунктами 13, 14, 15 Публічних договорів передбачено, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць (п. 13). Плата за послугу включається до єдиного рахунку на оплату послуг з постачання теплової енергії та постачання гарячої води (п. 14). Споживач здійснює оплату щомісяця не пізніше останнього числа місяця, що настає за розрахунковим періодом, що є граничним строком внесення плати за отримані послуги (п. 15). Згідно з п.п. 30, 31 Публічних договорів договір набирає чинності з моменту акцептування його споживачем, але не раніше ніж через 30 днів з моменту опублікування і діє протягом одного року з дати набрання чинності (п. 30). Якщо за один місяць до закінчення строку дії цього договору жодна із сторін не повідомить письмово іншій стороні про відмову від договору, цей договір вважається продовженим на черговий однорічний термін (п. 31). Всього за період з листопада 2019 року по лютий 2023 року заборгованість відповідача за постачання теплової енергії склала 7706,58 грн., за період з червня 2022 року по вересень 2023 року несплачена відповідачем абонентська плата за індивідуальним договором про надання послуги з постачання теплової енергії складає 225,68 грн.; за період з липня 2022 року по вересень 2023 року заборгованість за послуги технічного обслуговування ВБС за індивідуальним договором про надання послуги з постачання теплової енергії складає 711,60 грн. (а.с. 54). Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що заборгованість до теперішнього часу відповідачем не погашена. Згідно зі ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року №1875-ІV, обов`язок по укладанню договору зі споживачем покладений на виконавця послуг - житлово-експлуатаційну організацію, а не на виробника послуг, яким є позивач. Такий порядок надання послуг з опалення та гарячого водопостачання також передбачений «Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених Постановою Кабінету міністрів України від 21липня 2005 року №630. Відповідно до п. 18 вищезазначених правил розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. Згідно вимог п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №1875 від 24 червня 2004 року споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Аналогічні висновки містяться у постанові Великої Палати Верховного Суду від 07 липня 2020 року у справі № 712/8916/17 (провадження № 14-448 цс 19) та в постановах Верховного Суду від 26 вересня 2018 року у справі № 750/12850/16-ц (провадження № 61-11107 св 18), від 06 листопада 2019 року у справі № 642/2858/16 (провадження № 61-26204 св 18), від 04 вересня 2022 року у справі № 201/1807/21 (провадження № 61-2572 св 22), від 07 листопада 2023 року у справі № 643/17352/20 (провадження № 61-9449 св 22), від 22 грудня 2023 року у справі № 607/2611/22 (провадження № 61-9399 св 23), від 25 березня 2024 року у справі № 462/1232/23 (провадження № 61-16076св23). Відповідно до ч.1 ст. 317 Цивільного Кодексу України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Частина 2 ст. 317 ЦК України зазначає, що на зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Згідно ст. 322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Однак відповідач, отримуючи надані їй послуги з теплопостачання, вказані послуги своєчасно не оплачує, у зв`язку з чим за нею утворилась заборгованість за дані послуги у розмірі 8643,86 грн., з яких: - 7706,58 грн. заборгованості за бездоговірне споживання теплової енергії та за індивідуальним договором про надання послуги з постачання теплової енергії за період з листопада 2019 року по лютий 2023 року включно; - 225,68 грн. заборгованості з абонентської плати з червня 2022 року по вересень 2023 року включно за індивідуальним договором про надання послуги з постачання теплової енергії; - 711,60 грн. заборгованості за послугу з технічного обслуговування ВБС за індивідуальним договором про надання послуги з постачання теплової енергії за період з липня 2022 року по вересень 2023 року включно. В силу ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Разом з тим, відповідачем подано заяву про застосування строку позовної давності. Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 №211 «Про поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (дата набрання чинності 12.03.2020), з урахуванням постанови КМУ №392 від 20.05.2020 «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», у чинній редакції, з метою запобгання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19 з 12.03.2020 на всій території України встановлено карантин. Законом України від 30.03.2020 №540-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічна: гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби COVID-19 розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема, пунктом її такого змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України: метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину». Зазначений Закон України від 30.03.2020 №540-ІХ набрав чинності 02.04.2020. Постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2023 року № 651 "Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширеня на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричини коронавірусом SARS-CoV-2" відмінено з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 року на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенні, території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2. Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеку" і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022, дію якого неодноразово продовжено, зокрема, Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 08.11.2023, яким затверджено Указ Президента «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 06.11.2023 № 734/2023. За приписами пункту 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, який доповнено Законом України № 2120-IX від 15.03.2022 (дата набрання чинності 17.03.2022), у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, і 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії. В подальшому пунктом 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, в редакції Закону України № 3450-IX від 08.11.2023 (дата набрання чинності 30.01.2024) зазначені строки були зупинені на строк дії такого стану. Таким чином, період з 12.03.2020 по 29.01.2024 не включається у перебіг позовної давності за позовними вимогами про стягнення заборгованості за простроченими щомісячними платежами відповідача починаючи з листопада 2019 року. Відновлення строків позовної давності передбачено Законом від 14.05.2025 №4434-IX "Про внесення зміни до розділу "Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України щодо поновлення перебігу позовної давності" яким виключено з ЦК України пункт 19 розділу "Прикінцеві та перехідні положення", який набрав чинності 04.09.2025, і саме з цієї дати було поновлено перебіг строків позовної давності до вимог позивача. З огляду на вищевикладене, суд прийшов до висновку, що на час дії встановленого карантину строк позовної давності, встановлений ст.257 ЦК України, не сплив а заява представника відповідача про застосування строку позовної давності задоволенню не підлягає. При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2422,40 грн (а.с.1). Крім того, позивач поніс судові витрати, пов`язані з розглядом справи, а саме витрати пов`язані з надсиланням відповідачу копій поданих до суду документів, на підтвердження зазначених витрат представником позивача надано фіскальні чеки АТ «Укрпошта» на суму 110,00 грн. (а.с. 56, 65). За змістом ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Суд вирішує питання про розподіл судових витрат, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, та у зв`язку із задоволенням позовних вимог у повному обсязі, стягує на користь позивача з відповідача судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2422,40 грн. та витрати, пов`язані з розглядом справи (пов`язані з надсиланням відповідачу копій поданих до суду документів) у розмірі 110,00 грн. На підставі викладеного і

Outcome: approved