Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-14 00:00:00

12.11.2025 позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитом у сумі 37535,62 грн. за кредитним договором б/н від 08.04.2021 посилаючись на те, що остання з метою отримання банківських послуг звернулася до АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та підписала Заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг та погодила наступні умови : тип кредиту та розмір кредитного ліміту відновлювальна кредитна лінія до 50000,00 грн., тип кредитної картки «Універсальна», строк кредитування 12 місяців з пролонгацією, процентна ставка 42,0% річних; узгоджено розмір та періодичність платежів, розмір мінімального обовязкового платежу 5% від заборгованості, але не менше 100 грн. щомісячно та ін. Заяву відповідачем підписано власноручно на планшеті. Відповідач отримала кредитну картку номер [NUMBER] , строк дії 02/25, тип Універсальна, а також отримані наступні картки: кредитна картка номер [NUMBER] , строк дії 03/18, тип Універсальна; кредитна картка номер [NUMBER] , строк дії 05/28, тип Універсальна. Відповідач користувалася кредитним лімітом, повертала використану суму кредитного ліміту та сплачувала відсотки за користування кредитом, але припинила своєчасно надавати позивачу грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов'язаннями, що має відображення у розрахунку заборгованості, а також підтверджується випискою по рахунку. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості відповідач станом на 30.09.2025 має заборгованість 37535,62 грн., яка складається з наступного: 29992,24 грн. - заборгованість за тілом кредиту та 7543,38 грн. заборгованість за простроченими відсотками, яку позивач просить стягнути з відповідача разом із судовими витратами в сумі 2422,40 грн. До позову додав клопотання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження (а.с.6), та просить суд здійснювати розгляд справи за відсутності позивача (а.с.5). Ухвалою від 17.11.2025 відкрито спрощене провадження у справі та призначено судове засідання на 18.12.2025, визначено відповідачу строк для подання відзиву (а.с.46). Копію ували направлено сторонам, однак направлена відповідачу кореспонденція повернулася до суду 27.11.2025 з позначкою «адресат відсутній» (а.с.50), в зв`язку з чим розгляд справи було відкладено на 15.01.2026. Направлена відповідачу кореспонденція повертається до суду не врученою відповідачу із поміткою «адресат відсутній» (а.с.50,57). Відповідно до позиції Верховного Суду у справі № 755/17944/18 від 10.05.2023 довідка поштового відділення з позначкою про неможливість вручення судової повістки у зв`язку "відсутній за вказаною адресою" вважається належним повідомленням сторони про дату судового розгляду. Окрім направлення повісток на адресу зареєстрованого місця проживання відповідача, [PERSON] також повідомлялася про дати судових засідань шляхом направлення SMS-повідомлення щодо судової повістки-повідомлення про судове засідання на вказаний в позовній заяві номер телефону відповідача, однак SMS не доставлено так як абонент тимчасово недоступний (а.с.51,56), таким чином судом застосовано всі можливі способи повідомити відповідача про дату, час та місце розгляду даної справи. Представник позивача в судове засідання не з'явився, в матеріалах справи наявна його заява про розгляд справи без його участі, позов підтримує. Також вказав, що не заперечує щодо ухвалення заочного рішення у справі (а.с.5). Відповідач в судове засідання повторно не з'явилася, про дату, час та місце судового розгляду повідомлялася належним чином, причини неявки не повідомила. Відзив на позовну заяву від відповідача до суду не надходив. Також до суду не надходили від відповідача заяви чи клопотання щодо розгляду справи. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За таких обставин, з письмової згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів, про що судом протокольно винесено ухвалу. В зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, фіксація судового процесу на підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог п.1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставою для виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Відповідно до ст. 81 ч. 1 ЦПК України кожна особа повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що позивач має чинну банківську ліцензію за №22 на право надання банківських послуг від 05.10.2011 та Статут АТ КБ «ПриватБанк» (а.с.39). Як вбачається з матеріалів справи, 08.04.2021 між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір б/н шляхом підписання Заяви про приєднання до Умов та Правил надання послуг, в якій остання на підставі власного волевиявлення підписанням заяви приєдналася до умов і правил надання банківських послуг АТ КБ «ПриватБанк», приймає всі права та обов`язки та зобов`язується їх належним чином виконувати. Основні умови кредитування відновлювана кредитна лінія, розмір кредитного ліміту 50000,00 грн. для карт «Універсальна», строк кредитування 12 місяців з пролонгацією, спосіб і строк надання кредиту - безготівковим шляхом, процентна ставка 42% річних для карт «Універсальна» (а.с.9-18,19-22). Заяву про приєднання до умов та правил надання послуг відповідачем підписано власноруч на планшеті, що відповідає вимогам Постанови НБУ від 13.12.2019 № 151 Про затвердження Положення про застосування цифрового власноручного підпису в банківській системі України. Факт відкриття позивачем кредитної лінії відповідачеві [PERSON] підтверджується Випискою за договором № б/н за період з 08.04.2021 по 01.10.2025, наявної у матеріалах справи, з якої вбачається, що відповідач активно користувався кредитними коштами, здійснюючи фінансові операції, в тому числі, в магазинах, отримання готівки у банкоматах тощо (а.с.27); Довідкою підтверджується підписання між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] кредитного договору, за яким надавалися кредитні картки: [NUMBER] , строк дії 02/25, тип Універсальна та 4149609057726475, строк дії 05/28, тип Універсальна (а.с.29); Довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на [PERSON] підтверджується інформація про старт карткового рахунку 08.04.2021, подальші зміни кредитного ліміту, який 22.01.2025 було збільшено до 30000,00 грн. (а.с.28). Взяті на себе зобов'язання за договором № б\\н від 08.04.2021 Банк виконав своєчасно і повністю, надавши відповідачу кредитні ресурси, в порушення умов договору відповідач зобов'язання за договором належним чином не виконувала. Згідно з наданим банком розрахунком, відповідач з 22.01.2025 витрачала кредитні кошти та вносила платежі на погашення кредиту, має заборгованість станом на 30.09.20 за тілом кредиту 25 у розмірі 29992,24 грн. та за простроченими відсотками в розмірі 7543,38 грн., а загальна заборгованість за наданим кредитом становить 37535,62 грн. (а.с.24-26). Вказані обставини не спростовані відповідачем. У постанові Верховного Суду від 30.06.2023 в справі N 274/7221/19 зазначено, що доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність". Згідно з цим Законом підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Водночас, відповідно до пункту 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04.07.2018 № 75 виписки з клієнтських рахунків є підтвердженням виконаних за операційний день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Відповідно виписка за рахунком, що міститься в матеріалах справи, може бути належним доказом заборгованості позичальника за сумою кредиту, яка повинна досліджуватися судом у сукупності з іншими доказами. Подібні висновки Верховний Суд виклав у постановах від 16.09.2020 у справі № 200/5647/18, від 20.10.2020 у справі № 456/3643/17), від 28.10.2020 у справі № 760/7792/14, від 17.12.2020 у справі N 278/2177/15. Таким чином, виписка з карткового рахунку, додана до позовної заяви, є належним та допустимим доказом, що підтверджує розмір заборгованості за тілом кредиту, а також доказом існування між сторонами кредитних правовідносин, ураховуючи факт користування позичальником кредитними коштами, часткового повернення отриманих коштів у кредит. Нормами статей 526, 527, 530 ЦК України визначено, що зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. За змістом статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Частиною 1 ст. 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором чи законом. Відповідно до ч. 2 ст. 1054 та ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України наслідками порушення боржником зобов`язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. На підставі наведеного вище, виходячи з «балансу ймовірностей» як стандарту доказування, котрий ЄСПЛ у рішенні «J.K. AND OTHERS v. SWEDEN» (заява № 59166/12) від 23.08.2016 визнає притаманним саме цивільним справам, відповідно до якого доведення факту вважається виконаним, якщо на підставі поданих доказів можна зробити висновок, що факт швидше мав місце, ніж не мав, суд доходить до висновку, що [PERSON] отримала кредитні кошти, користувалася ними однак, в порушення умов договору свої зобов'язання за договором належним чином не виконала, у зв`язку з чим виникла заборгованість, розмір якої ним не спростовано, контррозрахунок суду не надано, а отже заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню та, відповідно до статі 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 2422,40 грн.

Outcome: approved