Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-13 00:00:00

ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» звернулося до Пирятинського районного суду Полтавської області з позовом до [PERSON] , про стягнення заборгованості за Договором про надання споживчого кредиту по продукту «Комфортний» № 1335332 від 10.12.2023. Даний позов мотивований тим, що 10.12.2023 між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» та [PERSON] укладено Договір про надання споживчого кредиту № 1335332 у формі електронного документа з використанням електронного підпису одноразового ідентифікатора А765. Відповідно до умов договору, позивач надав відповідачці кредит у гривні в сумі 4 000,00 грн, яка в свою чергу зобов`язувалася одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені умовами договору. Строк кредиту 360 днів. Відсоткова ставка фіксована та становить: стандартна процентна ставка 2,50%, знижена процентна ставка 0,010 %. ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» свої зобов`язання за договором виконало, та надало позичальнику грошові кошти. 24.12.2024 року було укладено Договір факторингу №24122024, відповідно до якого, а також відповідно до Реєстру боржників від 24.12.2024 року, ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» відступило на користь ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ»право вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 1335332 від 10.12.2023. Відповідно до Реєстру боржників від 24.12.2024 року, ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ»набуло права грошової вимоги до відповідачки в сумі 34 099,89 грн, з яких: 3 999,99 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 30 099,90 грн - сума заборгованості за відсотками. Таким чином ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ»наділено правом вимоги до відповідачки за договором № 1335332 від 10.12.2023. З врахуванням вищенаведеного, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість в сумі 34 099,89 грн, судові витрати, які поніс позивач у зв`язку з пред`явленням даного позову та розгляду справи, які складаються із судового збору в сумі 3 028,00 грн за подання даного позову та 10 000,00 грн - витрати на правову допомогу. Представник позивача у судове засідання не з`явився, однак позовна заява містить клопотання представника позивача про розгляд справи у його відсутності, на позовних вимогах наполягає. 01 грудня 2025 року відповідачка зверталася до суду із заявою про відкладення розгляду справи для врегулювання судового спору. Судове засідання 01 грудня 2025 року було відкладено на 14 січня 2026 року. 14 січня 2026 року відповідачка у судове засідання не з`явилася, причину неявки суду не повідомила. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 10 грудня 2023 року між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» та [PERSON] , шляхом підписання останньою аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора А765, було укладено Договір про надання споживчого кредиту по продукту «Комфортний» № 1335332 (далі Договір № 1335332) (а.с. 24-28). Відповідно до п. 1.3 Договору, сума кредиту складає 4 000,00 грн. Тип кредиту кредит. Відповідно до п. 1.4 Договору, строк кредиту 360 днів. Відповідно до п. 1.5 Договору, тип процентної ставки-фіксована. Відповідно до п. 1.5.1 Договору, стандартна процентна ставка 2,50%. Відповідно до п. 1.5.2 Договору,знижена процентна ставка 0,010 %. Окрім цього, [PERSON] було підписано аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора 4765 Паспорт споживчого кредиту, Таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної процентної ставки за договором про споживчий кредит (а.с. 28, 30-31). Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» свої зобов`язання за Договором № 1335332 від 10.12.2023 року виконало належним чином, перерахувавши на банківську картку [PERSON] , через ТОВ «ПАЙТЕК», кредитні кошти в сумі 4 000,00 грн, що підтверджується листом ТОВ «ПАЙТЕК УКРАЇНА» від 14.01.2025, за № 20250114-97 (а.с. 18) та Випискою про рух коштів по картці, що належить [PERSON] (а.с. 108-113). Згідно розрахунку заборгованості за Договором № 1335332 від 10.12.2023 року, заборгованість [PERSON] перед ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» становила 34 099,89 грн, з яких: 3 999,99 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 30 099,90 грн - сума заборгованості за відсотками (а.с. 34). 24.12.2024 року було укладено Договір факторингу №24122024, відповідно до якого, а також відповідно до Реєстру боржників від 24.12.2024 року, ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» відступило на користь ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ»право вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 1335332 від 10.12.2023 (а.с. 16, 38, 76-84). ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» направило [PERSON] повідомлення про відступлення права грошової вимоги за кредитним договором № 1335332 від 10.12.2023 (а.с. 32). Відповідно до ч. 1ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Згідно ч. 3 ст. 207 ЦК України використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Згідно Закону України «Про електронну комерцію», на правовідносини стосовно кредитного договору №00-8367157 від 13.06.2023 року поширюється дія цього закону. Частина 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» визначає, що електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Відповідно до ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 527 ЦК України передбачено, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.ч. 1,3 ст. 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Згідно вимог ч. 1 ст. 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, а ч. 1 ст. 526 ЦК України встановлює, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст. 530 ЦПК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Судом встановлено, що свої зобов`язання перед [PERSON] ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» виконало у повному обсязі, надавши їй кредитні кошти за Договором № 1335332 від 10.12.2023. Натомість, відповідачка свої зобов`язання за вказаним договором ані перед первісним кредитором, ані перед новим кредитором - позивачем у справі не виконала, заборгованість не погасила. При цьому, перехід права вимоги від ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» до ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» за кредитним договором № 1335332 від 10.12.2023 року підтверджено належними доказами. За наведених обставин, позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за кредитним договором є обґрунтованим та підлягає задоволенню у повному обсязі. Щодо вимог позивача про здійснення нараховування органом (особою), що здійснює примусове виконання рішення в порядку ч. ч. 10, 11 ст. 265 ЦПК України інфляційних втрат та 3% річних, починаючи з дати набрання рішенням суду законної сили та стягнення отриманих сум інфляційних втрат і 3% річних, а також роз`яснення даному органу чи особі, що здійснюватиме примусове виконання рішення суду, що у разі часткової сплати основного боргу, інфляційні трати і 3% річних нараховуються на залишок заборгованості, що залишився, при цьому день часткової оплати не включається до періоду часу, за який може здійснюватися таке нарахування, суд зазначає таке. Відповідно до ч. ч. 10, 11 ЦПК України суд, приймаючи рішення про стягнення боргу, на який нараховуються відсотки або пеня, може зазначити в рішенні про нарахування відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення з урахуванням приписів законодавства України, що регулюють таке нарахування. Остаточна сума відсотків (пені) у такому випадку розраховується за правилами, визначеними у рішенні суду, органом (особою), який здійснює примусове виконання рішення суду і відповідні дії (рішення) якого можуть бути оскаржені в порядку, передбаченому розділом VII цього Кодексу. Тобто, при прийнятті рішення про стягнення боргу, на який нараховуються відсотки або пеня, суд може вирішити питання нарахування відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення. Однак, це є правом суду, а не обов`язком, та має вирішуватись з урахуванням обставин конкретної справи. Також суд зазначає, що відповідно до Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» від 15 березня 2022 року, а також п. 18 Перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Кредитні відносини між сторонами у справі виникли 14 квітня 2024 року, тобто у період дії в Україні воєнного стану, який діє і на даний час. Отже, суд вважає, що вимоги позивача про здійснення нараховування органом (особою), що здійснює примусове виконання рішення в порядку ч. ч. 10, 11ст. 265 ЦПК України інфляційних втрат та 3% річних, починаючи з дати набрання рішенням суду законної сили та стягнення отриманих сум інфляційних втрат і 3% річних, а також роз`яснення даному органу чи особі, що здійснюватиме примусове виконання рішення суду, що у разі часткової сплати основного боргу, інфляційні трати і 3% річних нараховуються на залишок заборгованості, що залишився, при цьому день часткової оплати не включається до періоду часу, за який може здійснюватися таке нарахування, є такими, що не підлягають задоволенню. Щодо судових витрат по справі, суд вказує наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи викладене, з відповідачки підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2 422,40 грн, який був сплачений позивачем відповідно до платіжної інструкції від 07 серпня 2025 року № 3773 (а.с. 15). Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з ч. 2, 3 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Статтею 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» передбачено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація та досвід адвоката, фінансовий стан клієнта й інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним і враховувати витрачений адвокатом час. Позивач поніс витрати на професійну правничу допомогу у сумі 10 000,00 грн, що підтверджується Договором про надання правової допомоги № 10/12-2024 від 10.12.2024 року (а.с. 74-75), Заявкою №6139 на виконання доручення до Договору № 10/12-2024 від 10.12.2024 року (а.с. 20-21) та Актом прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) згідно Договору № 10/12-2024 від 10.12.2024 року (а.с. 35). Враховуючи вищезазначене, витрати на правничу допомогу у сумі 10 000,00 грн, які поніс позивач у зв`язку із розглядом даної справи, є доведеними належними доказами, а тому такі витрати підлягають стягненню з відповідачки на користь позивача.

Outcome: approved