Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-13 00:00:00

В обґрунтування позовних вимог зазначено, згідно договору купівлі-продажу будинку від 10.01.2001 року, посвідченого приватним нотаріусом по Лисичанському міському нотаріальному округу, А.П.Лопухіною, позивач придбала житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] . Житловий будинок загальною площею 56,0 кв.м. з господарськими будівлями та спорудами складається з: АІЖа-Житловий будинок дерев`яний, обкладений цеглою, житловою площею 26,80 м. кв.; Б літня кухня самана, дерев`яна; Г-сарай шлаколітий, дерев`яний; Е-сарай дерев`яний; П-погріб кам`яний; Д-літній душ цегляний; У-вбиральня цегляна; № 1, 2, 4 - споруди, огорожа. Даний договір купівлі-продажу було зареєстровано в Лисичанському державному малому комунальному підприємстві «Бюро технічної інвентаризації» 05 лютого 2001 року. Відмітку вчинено на договорі купівлі-продажу житлового будинку від 10.01.2001 року. Згідно даних технічного паспорту від 25 грудня 2000 року Житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами складається з: АІЖа-Житловий будинок дерев`яний, обкладений цеглою, загальною площею 56,0 кв.м., житловою площею 26,80 м. кв., 1960 року побудови; Б літня кухня самана, дерев`яна, площа 38,2 кв.м., 1970 року побудови; Г-сарай шлаколітий, дерев`яний, 27,9 кв.м., 1970 року побудови; . Е-сарай дерев`яний, 4,7 кв.м., 1970 року побудови; П-погріб кам`яний, 14,3 кв.м., 1960 року побудови; Д-літній душ цегляний; У-вбиральня цегляна; № 1, 2, 4 - споруди, огорожа. Позивач звернулася до реєстратора речових прав на нерухоме майно щодо внесення відомостей про належне позивачу майно до Державного реєстру речових прав, але отримала письмову відмову з роз`ясненням щодо судового порядку визнання права власності на майно. Відмова продиктована відсутністю в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відомостей щодо об`єкта нерухомого майна. Вважає необхідним вернутись до суду з вимогою визнати право власності на належне позивачу майна на підставі наявних доказів такого права у встановленому законодавством порядку. Просить суд визнати за нею право власності на належний їй будинок. В судове засідання сторона позивача надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримано в повному обсязі. Відповідач про розгляд справи належним чином неодноразово повідомлений, від відповідача не надійшло відзиву, заяв та клопотань про відкладення розгляду справи . Вивчивши позов та матеріали справи суд приходить до висновку, позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до паспорту і довідки від 29.08.2023 року №1832-7001872845 позивачка є внутрішньо переміщеною особою. Відповідно до договору купівлі-продажу житлового будинку від 10.01.2001 року за адресою: [ADDRESS] за реєстраційним № 138 засвідчений приватним нотаріусом будинок перейшов до позивача на праві приватної власності. Технічним паспортом, від 25.12.2000 року реєстровий №45 на домоволодіння, за адресою: [ADDRESS] підтверджується право власності позивача на домоволодіння за зазначеною адресою. Відповідно до рішення про відмову в проведенні реєстраційних дій №74277324 від 25.07.2024 року позивачу було відмовлено в проведенні реєстраційних дій . Державний реєстратор прав на нерухоме майно [шатенко Світлана Василівна, Виконавчий комітет Миргородської міської ради, Полтавська обл., розглянувши заяву вія 06.06.2024 за реєстраційним номером 61394123 (далі - Заява) відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127, та Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 жовтня 2011 року № 1 141, встановив наявність обставин, які є підставою для відмови в проведенні реєстраційних дій: - після завершення строку, встановленого частиною третьою статті 23 цього Закону, не усунені обставини, що були підставою для прийняття рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав. Для реєстрації права власності на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] заявником подано договір купівлі-продажу житлового будинку від 10.01.2001 року, реєстровий номер 138, посвідчений приватним нотаріусом Лисичанського нотаріального округу. В поданому договорі відомості про технічні характеристики об`єкта нерухомого майна відсутні. Оскільки чинним законодавством передбачена обов`язковість внесення до Державного реєстру загальної площі об`єкта нерухомого майна під час проведення державної реєстрації прав, то відсутність технічних характеристик в поданих документах не дає змоги виконати вимоги законодавства в частині внесення відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Відомості щодо проведення технічної інвентаризації об`єкта нерухомого майна для отримання інформації з ЄДССБ про технічні характеристики об`єкта нерухомого майна заявником не надані. Окрім того, відповідно до пункту 3 частини 3 статті 10 Закону, державний реєстратор під час проведення державної реєстрації прав, що виникли в "установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, а також під час проведення державної реєстрації прав, які набуваються з прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, обов`язково запитує від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, інформацію (довідки, засвідчені в установленому законодавством порядку копії документів тощо), необхідну для такої реєстрації, яку не отримано. Довідкою про оціночну вартість об`єкта нерухомості від 05.08.2024 року підтверджується оціночна вартість об`єкта Житловий будинок загальною площею 56,0 кв.м. житловою площею 26,80 м. кв. Відповідно до Договору купівлі-продажу та технічного паспорту від 25 грудня 2000 року Житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами складається з: АІЖа-Житловий будинок дерев`яний, обкладений цеглою, загальною площею 56,0 кв.м., житловою площею 26,80 м. кв., 1960 року побудови; Б літня кухня самана, дерев`яна, площа 38,2 кв.м., 1970 року побудови; Г-сарай шлаколітий, дерев`яний, 27,9 кв.м., 1970 року побудови; . Е-сарай дерев`яний, 4,7 кв.м., 1970 року побудови; П-погріб кам`яний, 14,3 кв.м., 1960 року побудови; Д-літній душ цегляний; У-вбиральня цегляна; № 1, 2, 4 - споруди, огорожа. Таким чином вимога про визнання права власності на будинок за адресою: [ADDRESS] , підлягає задоволенню. Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За змістом статті 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. У статті 328 ЦК України визначено презумпцію правомірності набуття власності. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Враховуючи, що відповідно до статті 328 цього Кодексу набуття права власності - це певний юридичний склад, з яким закон пов`язує виникнення в особи суб`єктивного права власності на певні об`єкти, суд при застосуванні цієї норми повинен встановити, за яких саме передбачених законом підстав, у який передбачений законом спосіб позивач набув право власності на спірний об`єкт і чи підлягає це право захисту в порядку, визначеному статтею 392 ЦК України (аналогічну правову позицію викладено Верховним Судом у постанові від 21 листопада 2018року у справі № 920/615/16, від 05 вересня 2019року у справі № 907/310/18). Стаття 392 ЦК України, в якій ідеться про визнання права власності, не породжує, а підтверджує наявне у позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, у тому випадку, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює наявне у позивача право власності, а також у разі втрати позивачем документа, який посвідчує його право. Таким чином суд підтверджує наявне право власності, набуте раніше на законних підставах, відповідно до ст. 392 ЦК України, а рішення спрямоване на захист, існуючого, наявного, права, що виникло у позивача з передбачених законодавством підстав і підтверджується належними та допустимими доказами. Підтвердження права власності на зруйноване майно необхідно позивачам для отримання матеріального відшкодування від держави. Указом Президента України . № 64/2022 від 24. лютого 20.22року, у зв`язку з військовою агресією РФ проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки, і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан, який неодноразово був продовжений та станом на час розгляду справи триває. Відповідно де Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих РФ, затвердженого Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22 грудня 2022року № 309. (у редакції станом на час і розгляду справи), територію де розташоване домоволодіння включено до території активних бойових дій та бойові дії на даній території не завершені, а саму територію віднесено до тимчасово окупованої РФ території України. Відповідно до ст.349 ЦК право власності на майно припиняється в разі його знищення, але суд при задоволенні позову керується практикою ЄСПЛ та міжнародними нормами. Згідно зі статтею 1 Першого протоколу до Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів. Поняття «майно» у першій частині статті 1 Першого протоколу до Конвенції має автономне значення, яке не обмежується правом власності на фізичні речі та є незалежним від формальної класифікації в національному законодавстві. Право на інтерес теж по суті захищається статтею 1 Першого протоколу до Конвенції. Враховуючи, що суд при задоволенні позову керується ст. 392 ЦК України, інші вимоги задоволенню не підлягають. Враховуючи вищезазначене,

Outcome: approved