Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-13 00:00:00

15 вересня 2025 року [PERSON] через свого представника адвоката Квятковського Б.М. звернулася до суду з позовною зая про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, яка залишилась після смерті її брата [PERSON] , який помер [INFO] . Вказує, що вона являється спадкоємцем після смерті своєї матері [PERSON] та рідного брата [PERSON] . Її мати [PERSON] , являлась спадкоємцем [PERSON] , яка, у свою чергу, була власником кв. [ADDRESS] (далі квартира). [PERSON] до дня смерті проживала у квартирі разом із сином [PERSON] . Після смерті матері, з 03.08.2018 року в даній квартирі проживав її брат, який прийняв спадщину шляхом спільного проживання, проте до нотаріальної контори не звертався та спадщину не оформляв. [INFO] [PERSON] помер. Вказує, що 03.10.2009 року вона уклала шлюб із [PERSON] та з часу одруження постійно проживала на території Республіки Польща, де 10.05.2013 року їй було надано дозвіл на постійне проживання. Після смерті брата [PERSON] , у встановлений законом строк, вона не мала можливості своєчасно звернутись до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини з тих причин, що її постійне місце проживання Республіка Польща. В листопаді 2019 року вона звернулась до Першої Луцької Державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину їй було відмовлено, у зв`язку із пропущенням шестимісячного строку для прийняття спадщини. Як наслідок, вона змушена була звернутись до Луцького міськрайонного суду Волинської області із позовною заявою до Луцької міської ради про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 24.06.2020 у справі № 161/18695/19 їй було визначено додатковий строк для подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини терміном у два місяці з дня вступу рішення суду в законну силу, кінцевий термін якого склав до 07.10.2020 року. Однак, у зв`язку із запровадження карантину на території України, діють обмеження у пересуванні громадян, які здійснюють в`їзд та виїзд на територію України. Оскільки, місце її постійного проживання являється Республіка Польща, чоловік за характером роботи часто перебуває у відрядженнях, а на утриманні в сім`ї є двоє малолітніх дітей, які потребують догляду, а також із урахуванням введення на території України та Республіки Польща карантинних заходів, вона не мала можливості, у визначений судовим рішенням додатковий строк, прибути на Україну та з`явитись до нотаріальної контори для подання заяви про прийняття спадщини. Відтак, 29.09.2020 року через консульство України в місті Гданськ Республіки Польща вона оформила заяву про прийняття спадщини, яку направила поштовим зв`язком на адресу [PERSON] , який являвся її представником на території України. У свою чергу, [PERSON] її заяву про прийняття спадщини отримав лише 13.10.2020 року, що зумовило несвоєчасне отримання та подання заяви до Першої Луцької державної нотаріальної контори. В подальшому, рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 02 грудня 2021 року визначено позивачу додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті брата [PERSON] , який помер [INFO] , терміном 3 (три) місяці з дня набрання рішенням суду законної сили. Вищевказане рішення суду набрало законної сили 05.01.2022 року, а строк подачі заяви для прийняття спадщини визначено до 05.04.2022 року. 24.02.2022 року Указом Президента України на території України було введено воєнний стан у зв?язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, який неодноразово продовжувався та дії і по сьогодні. Об?єктивно побоюючись за своє життя за здоров?я позивач не змогла у визначені судом терміни прибути на територію України для подання відповідної заяви про прийняття спадщини після смерті брата. Станом на час подання цієї позовної заяви, ситуація на території України, в тому числі на території Волинської області, відносно стабільна, а тому Позивач змушена повторно звертатись із позовною заявою до суду для визначення ій додаткового строку на прийняття спадщини після смерті брата. Викладені вище обставини про причини неможливості своєчасного отримання та подання до нотаріальної контори її заяви про оформлення спадщини вважає поважними та враховуючи, що вона єдиний спадкоємець після смерті брата та має переважне право на прийняття спадщини, просить суд визначити їй додатковий строк для подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , терміном у три місяці з дня вступу рішення суду в законну силу. Ухвалою судді від 17 вересня 2025 року відкрито загальне позовне провадження у справі з призначенням підготовчого засідання. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Представник Луцької міської ради надіслав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, покладається на розсуд суду з приводу задоволення позовних вимог. Дослідивши та оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги до задоволення не підлягають. Судом встановлено, що позивач [PERSON] , являється донькою [PERSON] . Зазначене підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 11.01.1986 року Луцьким МВ ЗАГС Волинської області за актовим записом № 99 та скороченою копією свідоцтва про шлюб, виданою 03.10.2009 року Відділом РАЦС у м. Гданську Поморського воєводства Республіки Польща за актовим записом № 2459/2009. Також матеріалами справи встановлено, що [PERSON] являється рідним братом [PERSON] та сином [PERSON] , що стверджується відповідним свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 04.05.1987 року Відділом РАЦС Луцької міської ради. [PERSON] померла [INFO] , що підстверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 03.08.2018 року Луцьким МВ ДРАЦС ГТУЮ у Волинській області. На момент своєї смерті, [PERSON] , як спадкоємцю майна [PERSON] , належала на праві власності кв. [ADDRESS] , яка, у свою чергу, була набутою у власність останньої на підставі біржової угоди купівлі-продажу від і 08.12.1997 року. Після смерті [PERSON] , починаючи з 03.08.2018 року у вищевказаній квартирі продовжував проживати [PERSON] , який відповідно до ст.1268 ЦК України, вважається таким, що прийняв спадщину шляхом спільного проживання, проте до нотаріальної контори не звертався та спадщину не оформляв. [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 09.04.2019 року Луцьким МВ ДРАЦС ГТУЮ у Волинській області. Відповідно до статті 4 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Частиною першою статті 1222 ЦК України визначено, що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народженні живими після відкриття спадщини. Відповідно до статей 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), яке може здійснюватися за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно зі статтями 1220-1221, 1223 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою, і саме з нього виникає право на спадкування, а місцем відкриття - є останнє місце проживання спадкодавця. Якщо місце проживання спадкодавця невідоме, місцем відкриття спадщини є місцезнаходження нерухомого майна або основної його частини, а за відсутності нерухомого майна - місцезнаходження основної частини рухомого майна. Саме спадкування може відбуватися за заповітом або за законом. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не, проживав постійно із спадкодавцем, має особисто подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За, письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (стаття 1272 ЦК України). Відповідно до статей 1273-1275 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, подавши нотаріусу за місцем відкриття спадщини відповідну заяву. Відповідно до статей 1268-1270 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відмова від прийняття спадщини є безумовною і беззастережною, проте вона може бути відкликана протягом строку, встановленого для її прийняття. Відповідно до статей 1296-1298 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину, яке видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Отже прийняття спадщини як за заповітом, так і за законом є правом спадкоємця й залежить виключно від його власної волі. Вчинення або невчинення спадкоємцем дій, з якими законодавець пов`язує прийняття спадщини, має визначальне значення для висновку про дотримання спадкоємцем процедури входження у спадкування і остаточно дає відповідь на питання про прийняття спадщини. Так, для прийняття спадщини спадкоємцем, який на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, необхідно особисто подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Це є обов`язковим для обох видів спадкування. Виникнення у спадкоємця права на спадкування за законом залежить виключно від дій спадкоємців попередньої черги та, лише у разі відмови тих від спадщини, неприйняття ними спадщини або позбавлення права на спадщину, робить названу особу учасником спадкових правовідносин, які, як правило, базуються на родинних стосункам спадкодавця і спадкоємця. При цьому такі дії теж повинні бути вчинені у строк, встановлений законом для прийняття спадщини. Пропущення такого строку позбавляє спадкоємця можливості прийняти спадщину через подання заяви до нотаріальної контори і потребує пред`явлення ним позову про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини. При цьому прийняття спадщини з умовою чи із застереженням не допускається. Неприйняття спадкоємцем спадщини може бути виражено фактично, коли спадкоємець протягом строку, встановленого для прийняття спадщини, не здійснює дій, що свідчать про намір прийняти спадщину, або може бути виражено явно, коли спадкоємець шляхом подання заяви до нотаріальної контори виражає свою незгоду прийняти спадщину. Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (стаття 1272 ЦК України). Судом встановлено, що позивач у встановлений законом строк до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після [PERSON] не зверталася. Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 24.06.2020 року в цивільній справі № 161/18695/19, позов [PERSON] до Луцької міської ради про визначення додаткового строку для прийняття спадщини було задоволено; визначено їй додатковий строк для подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини терміном два місяці з дня вступу рішення суду в законну силу. Дане судове рішення набрало законної сили 07.10.2020 року. Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 02 грудня 2021 року визначено позивачу додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті брата [PERSON] , який помер [INFO] , терміном 3 (три) місяці з дня набрання рішенням суду законної сили. Вищевказане рішення суду набрало законної сили 05.01.2022 року. Однак, позивач у встановлені вказаними рішеннями суду строки заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті [PERSON] не подала. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропущення строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було і він не скористався правом на прийняття спадщини, правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні. Отже судом можуть бути визнані поважними причинами тільки ті, які свідчать, що у спадкоємця були реальні перешкоди для подання такої заяви. Звертаючись до суду з даним позовом, позивач наголошувала, що нею пропущено строк, визначений статтею 1270 ЦК України, для прийняття спадщини через істотні труднощі, викликані перебування її за кордоном та відсутність можливості звернутися до нотаріуса через запровадження з 24.02.2022 на території України воєнного стану. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України). Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина шоста статті 81 ЦПК України). Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України). За змістом частин першої-третьої статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Під час розгляду справи в суді встановлено, що позивач не довела належними доказами, що вона була позбавлена можливості вчасно надіслати поштою до нотаріальної контори заяву (повідомлення, телеграму) про прийняття спадщини чи подати відповідну заяву або надіслати її консулу. Введення на території України воєнного стану не є універсальною причиною для поновлення будь яких процесуальних строків. Проживання позивачки на території Польщі також не може розглядатися як поважна причина для поновлення строку на прийняття спадщини, оскільки вона не була обмежена в можливості протягом строку на прийняття спадщини подати відповідну заяву у зручний для неї спосіб. Також суд звертає увагу на те, що відповідно до Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296, спадкоємці можуть подати засобами поштового зв`язку до нотаріуса заяву про прийняття спадщини як із засвідченням справжності підпису так і без засвідчення. Нотаріус в такому випадку заводить спадкову справу. Якщо ж спадкоємець знаходиться за кордоном і не має можливості приїхати в Україну для подання заяви для прийняття спадщини у відведений для цього законодавством строк, але бажає прийняти спадщину, то йому потрібно звернутися до будь-якого нотаріуса тієї країни, де він знаходиться, або звернутися до консульського відділу України для оформлення заяви про прийняття спадщини, якому надіслати належним чином оформлену заяву про прийняття спадщини нотаріусу в Україні, на підставі якої буде заведено спадкову справу. При цьому, днем подання такої заяви буде день відправлення поштового листа, незалежно від того, коли він був доставлений та вручений нотаріусу. Таким чином, суд, оцінивши зазначені позивачем підстави пропуску строку прийняття спадщини, дійшов висновку про відсутність підстав для визначення [PERSON] додаткового строку для прийняття спадщини після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Наведені позивачем обставини не є поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини, оскільки не пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. А тому, з врахуванням викладеного, в задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Outcome: dismissed