Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-12 00:00:00

ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» звернулось в суд з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором кредитної лінії № 540152832 від 27.10.2024 в розмірі 92391,00 грн та понесених судових витрат. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 27.06.2024 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] уклали договір кредитної лінії № 540152832, відповідно до якого відповідач отримала кредит у вигляді кредитної лінії в розмірі кредитного ліміту на суму 29 900,00 грн, початковий строк дисконтного періоду кредитування 30 днів, строк кредитування 1826 днів, кінцева дата повернення кредиту 26.11.2029 зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 0.5% в день протягом дисконтного періоду та 1.00% в день після закінчення дисконтного періоду. 30.12.2024 між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено договір факторингу №МВ-ТП/15, у відповідності до умов якого ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» передало (відступило) ТОВ «Таліон Плюс» за плату, а ТОВ «Таліон Плюс» прийняло належні ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, вказаними у реєстрі боржників, укладеними між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» і боржниками. Відповідно до реєстру боржників від 30.12.2024 до договору факторингу № МВ-ТП/15 від 30.12.2024 ТОВ «Таліон Плюс» набуло права грошової вимоги до відповідача за договором кредитної лінії №540152832 від 27.10.2024. Відповідачка не виконує свої зобов`язання, у зв`язку з чим станом на 24.05.2025 виникла заборгованість за кредитним договором в загальному розмірі 92 391,00 грн, з яких: 29 900 грн заборгованість за тілом кредиту; 62 491,00 грн заборгованість за відсотками за користування кредитом. Оскільки, відповідач, належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання, в судове засідання не з`явилась без повідомлення причин, відзив не подала та представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, то судом постановлено ухвалу про заочний розгляд цієї справи. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши подані сторонами докази, суд дійшов таких висновків. Суд в межах заявлених позовних вимог та наданих доказів у справі встановив наступні факти та правовідносини. Істотними умовами кредитного договору, відповідно до змісту ч. 1 ст. 638 та ст. 1054 ЦК України, є умови про мету, суму і строк кредиту, умови і порядок його видачі, розмір, порядок нарахування та виплата процентів, відповідальність сторін. Згідно з ч. 2 ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. За приписами ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема, електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом (ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію»). 27.10.2024 [PERSON] звернулась до ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» із заявою на отримання грошових коштів у кредит та була ознайомлена з паспортом споживчого кредиту, який підписана електронним підписом одноразовим ідентифікатором. 27.10.2024 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] в електронному вигляді уклали договір про надання кредитної лінії № 540152832, який підписано сторонами електронними підписами, в тому числі відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором. Відповідно до інформації, наданої АТ КБ "Приват Банк" на виконання ухвали про витребування доказів від 02.12.2025, на ім`я [PERSON] в банку емітовано карту № [NUMBER] , відповідно виписки за договором б/н за період 27.10.2024-27.10.2024, 27.10.2024 на вищезазначений картковий рахунок було здійснено зарахування в сумі 29 900 грн. За умовами кредитного договору кредитодавець зобов`язався надати позичальникові кредит у вигляді кредитної лінії в розмірі кредитного ліміту на суму 29 900,00 грн. на умовах строковості (до 26.11.2029, п. 7.3.), зворотності, платності, а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом (0.50% в день протягом дисконтного періоду та 1.00% в день після закінчення дисконтного періоду, п. п. 8.3. 8.5.). ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» надало кредит відповідачу шляхом перерахування грошових коштів на картковий рахунок відповідача, що підтверджується довідкою щодо здійснення переказу грошових коштів, відповідно якої ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» здійснило переказ котів в сумі 29 200 грн на платіжну картку № [NUMBER] . 30.12.2024 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» уклали договір факторингу №МВ-ТП/15, відповідно до умов якого, клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату на умовах, визначених цим Договором. Відповідно до реєстру прав вимоги від 30.12.2024 до договору факторингу № МВ-ТП/15 від 30.12.2024 ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» набуло права грошової вимоги до відповідача за договором кредитної лінії № 540152832 від 27.06.2024. Статтями 12, 13, 81 та 83 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Сторони та інші учасники справи подають докази безпосередньо до суду. Відповідно до ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Відступлення права вимоги це договірна передача зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредиторові. Згідно з ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Заміна осіб у зобов`язанні пов`язана з тим, що попередні учасники зобов`язань вибувають з цих відносин, а їх права та обов`язки переходять до суб`єктів, які їх замінюють. Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання зобов`язання є належним. За таких обставин, суд дійшов висновку, що до позивача, як нового кредитора, перейшло право вимоги до відповідача за договором про надання кредитної лінії №540152832 від 27.06.2024. Згідно з розрахунком, наданим позивачем, взяті на себе зобов`язання за кредитним договором відповідач не виконала, у зв`язку з чим станом на 24.05.2025 року за кредитним договором виникла заборгованість в розмірі 92 391,00 грн, з яких: 29 90,00 грн заборгованість за тілом кредиту; 62 491,00 грн заборгованість за відсотками за користування кредитом . За приписами ст. ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612, ст. 629 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається. Договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1 статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. За змістом ч. ч. 1, 2 ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів (ч. 2 ст. 1050 ЦК України). Згідно з ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. З наданого розрахунку вбачається, що за період з 27.10.2024 до 26.11.2024 включно (30 днів) відсотки нараховувались з розрахунку 0.5% в день, тобто 149,50 грн (29 900,00 грн х 0.5% / 100%), а з 01.12.2024 до 24.05.2025 включно з розрахунку 1 % в день, тобто 299,00 грн (29900,00 х 1% / 100%), що відповідає умовам договору. За таких обставин, враховуючи те, що відповідач не виконала передбачені кредитним договором і законом зобов`язання, внаслідок чого утворилася заборгованість за кредитним договором, то суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню шляхом стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту в розмірі 29 900,00 грн та за відсотками за користування кредитом в розмірі 62 491,00 грн, а всього 92 391,00 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір та витрати на професійну правничу допомогу.

Outcome: approved