Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-18 00:00:00

До Вінницького міського суду Вінницької області звернулася Служба у справах дітей Вінницької міської ради з позовом до [PERSON] та [PERSON] про відібрання дитини від матері без позбавлення батьківських прав, позбавлення батьківських прав батька та стягнення аліментів на утримання дитини. Позов мотивований тим, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] . Батьки дитини з 2017 року перебували у шлюбі, який розірвано рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 18.08.2025 у справі № 127/20011/25, але фактично спільно не проживали протягом останніх семи років. Відповідач [PERSON] з дня народження та по теперішній час не проживав з дитиною, не спілкувався та не цікавився життям і розвитком доньки, не підтримував з нею родинних відносин та матеріальної допомоги дитині не надавав, а дитина фактично не знає свого батька. Мати дитини [PERSON] тривалий час зловживала спиртними напоями та неналежно виконувала свої батьківські обов`язки щодо доньки, внаслідок чого дитина 07.05.2025 була поставлена на облік служби у справах дітей Вінницької міської ради як така, що опинилася у складних життєвих обставинах. Відповідно до повідомлення відділу поліції № 1 ВРУП ГУНП у Вінницькій області, 28.04.2025 за місцем проживання [PERSON] , яка перебувала у стані сильного алкогольного сп`яніння, сталася бійка за участю сімох осіб, серед яких була і [PERSON] . Дана подія відбулася на очах у малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , яка, за повідомленням поліції, перебувала у наляканому стані, брудному вигляді, була голодна, на обличчі у дівчинки були садна та подряпини. З метою захисту дитини, працівники поліції вилучили дівчинку із небезпечного сімейного середовища та доставили її до лікувального закладу КЗ « ВМКЛ «Центр матері та дитини». Після взяття на облік дитини, мати [PERSON] виявила бажання змінити свою поведінку на краще: працевлаштувалася, орендувала однокімнатну квартиру з належними житлово-побутовими умовами та на короткий час припинила вживати спиртні напої. 16.06.2025 з метою захисту прав та законних інтересів малолітньої дитини, [PERSON] , [INFO] , за заявою матері, було влаштовано до сім`ї патронатного вихователя [PERSON] , де дитина перебуває до теперішнього часу. У вересні 2025 року відповідачка [PERSON] знову почала зловживати спиртними напоями, допустила прогули на роботі, не прийшла на заплановану зустріч з донькою. 04.05.2025 та 05.09.2025 працівниками служби у справах дітей міської ради, Вінницького міського центру соціальних служб та сектору ювенальної превенції ВРУП ГУНП було відвідано матір дитини за місцем проживання у орендованій квартирі, але [PERSON] там була відсутня, тому було прийнято рішення відвідати попереднє місце її проживання. 05.09.2025 [PERSON] було розшукано за адресою: [ADDRESS] , де вона перебувала у стані сильного алкогольного сп`яніння разом з особами сумнівної поведінки, у жахливих антисанітарних умовах. Відповідачка [PERSON] , крім доньки [PERSON] , [INFO] , є матір`ю ще чотирьох дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які відібрані від матері без позбавлення її батьківських прав відповідно до рішення Кодимського районного суду Одеської області від 12.03.2020 року у справі справа № 503/1813/19. Відповідно до вказаного рішення суду, дитина [PERSON] , [INFO] , відібрана також і від батька [PERSON] , без позбавлення його батьківських прав. Всі четверо вищезазначених дітей перебувають під опікою матері відповідачки - громадянки [PERSON] та проживають у Одеській області. З серпня 2023 року на розгляді Кодимського районного суду Одеської області перебуває справа № 503/1038/23 за позовом [PERSON] про позбавлення батьківських прав [PERSON] та, зокрема, [PERSON] відносно підопічних їй дітей. Своєю поведінкою відповідачі порушують вимоги ст.ст. 150, 180 Сімейного кодексу України, які покладають на батьків обов`язки по вихованню та утриманню дітей. Вищевикладене й стало підставою для звернення позивача до суду із вимогами про відібрання дитини [PERSON] , [INFO] , від матері [PERSON] без позбавлення її батьківських прав та позбавлення батьківських прав [PERSON] батьківських прав відносно дитини [PERSON] , [INFO] , а також стягнення з відповідачів на користь і утримання дитини аліментів в розмірі та частки від усіх видів їх доходів, відповідно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі позову і до досягнення дитиною повноліття, шляхом перерахування коштів на особистий рахунок дитини, відкритий у банківській установі. Ухвалою суду від 29.09.2025 вищевказану заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, розгляд якої вирішено провести у порядку загального позовного провадження. Також, даним судовим рішенням запропоновано відповідачам, зокрема, надати суду відзив на позовну заяву і докази по справі, роз`яснено наслідки ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин. З матеріалів справи вбачається, що ухвалу суду від 29.09.2025 та копію позовної заяви із доданими до неї документами отримано відповідачами 07.10.2025 та 15.10.2025, що підтверджується відповідними рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень. (а.с. 64-65) Також, зважаючи на неодноразові зміни місця свого проживання відповідачами, судом було повідомлено відповідачів про розгляд справи через оголошення на офіційному вебсайті судової влади України. Таким чином, суд вжив усіх можливих заходів для повідомлення відповідачів про розгляд справи. Отже, враховуючи положення ст. 128 ЦПК України, вважається, що відповідачі були належним чином повідомлені про розгляд справи. У строк, визначений вищевказаним судовим рішенням від відповідачів відзиви на позов не надійшли. Будь-які докази по справі чи клопотання від відповідачів на адресу суду також не надійшли. Ухвалою суду від 30.10.2025 в судове засідання викликано свідків, закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті. Відповідачі в судове засідання повторно не з`явились, хоча відповідно до ст. 128 ЦПК України, належним чином були повідомленими про дату, час і місце розгляду справи. Про причини неявки суду не повідомлено. Таким чином, відповідачі не з`явились в судове засідання без поважних причин. Від відповідачів на адресу суду заяви про відкладення розгляду справи та/або розгляд справи у їх відсутність не надходили. Представник позивача не заперечувала щодо розгляду справи у відсутність відповідачів та проведення заочного розгляду справи. Враховуючи вищевикладене, думку представника позивача, а також положення ст.ст. 223 і 280 ЦПК України, суд ухвалив провести судове засідання у відсутність відповідачів та провести заочний розгляд справи (ухвала суду постановлена без оформлення окремого документа та занесена до протоколу судового засідання). У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити, аргументуючи мотивами, викладеними в позовній заяві. При розгляді справи судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно зі свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 16.02.2022 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), батьками [PERSON] , [INFO] , записані [PERSON] та [PERSON] , актовий запис № 418. (а.с. 10) Згідно відомостей з ЄДРСР, які перебувають у публічному доступі, вбачається, що рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 18.08.2025 у справі № 127/20011/25, яке набрало законної сили 25.09.2025, шлюб між [PERSON] та [PERSON] зареєстрований 10.08.2017 розірвано. Наказом служби у справах дітей Вінницької міської ради № 127 від 07.05.2025 [PERSON] , [INFO] , взято на облік, як дитину, що перебуває у складних життєвих обставинах, у зв`язку із ухиленням батьків від виконання своїх обов`язків з виховання дитини. (а.с. 11) Рішенням Кодимського районного суду Одеської області від 12.03.2020 у справі № 503/1813/19, яке згідно відомостей з ЄДРСР, які перебувають у публічному доступі, набрало законної сили, ухвалено наступне: «Відібрати у [PERSON] , [INFO] , без позбавлення батьківських прав, малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Відібрати у [PERSON] , [INFO] , без позбавлення батьківських прав, малолітню дочку [PERSON] , [INFO] . Малолітніх дітей [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] передати органу опіки та піклування Кодимської районної державної адміністрації Одеської області. Стягнути з [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , аліменти на утримання малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з 18.09.2019 року і до досягнення дітьми повноліття, які перераховувати на особисті рахунки дітей відкриті у відділенні Державного ощадного банку України. Стягнути з [PERSON] , [INFO] , РНОКПП невідомий, аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з 18.09.2019 року і до досягнення дитиною повноліття, які перераховувати на особистий рахунок дитини відкритий у відділенні Державного ощадного банку України. Зобов`язати орган опіки та піклування Кодимської районної державної адміністрації Одеської області, у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду, відкрити у відділенні Державного ощадного банку України особисті рахунки на ім`я дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] ». Згідно відомостей з ЄДРСР, які перебувають у публічному доступі, вбачається, що ухвалою Кодимського районного суду Одеської області від 26.04.2024 у справі № 503/1038/23, яка набрала законної сили 26.04.2024, відкрито провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , третя особа на стороні позивача: орган опіки та піклування Кодимської міської ради Подільського району Одеської області, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 08.09.2022 у справі № 127/18632/22, яка згідно відомостей з ЄДРСР, які перебувають у публічному доступ, набрала законної сили 20.09.2022, на [PERSON] накладено адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850, 00 гривень. (а.с. 22-23) Так, з вищевказаної постанови суду вбачається наступне: «21.07.2022 о 21.30 год. [PERSON] ухилилась від виконання своїх батьківських обов`язків, а саме перебувала в дворі будинку [ADDRESS] у п`яному вигляді, тримаючи на руках малолітню дитину [PERSON] , [INFO] , що могло завдати шкоди життю і здоров`ю дитини». Згідно відомостей з ЄДРСР, які перебувають у публічному доступі, вбачається неодноразове притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушень, відповідальність за які передбачена ст. 1732 КУпАП, однак данні правопорушення не були вчиненні відносно [PERSON] та/або малолітньої [PERSON] . Діти [PERSON] [PERSON] , [INFO] , з 25.05.2020, [PERSON] , [INFO] , і [PERSON] , [INFO] , з 25.08.2020, та [PERSON] , [INFO] , з 29.01.2025 перебувають на обліку служби у справах дітей Кодимської міської ради, як діти, позбавлені батьківського піклування, що підтверджується відповідними витягами електронних обліково-статистичних карток дітей. (а.с. 33-36) З повідомлення Відділу поліції № 1 Вінницького РУП ГУНМ у Вінницькій області від 29.04.2025, вбачається, що «28.04.2025 о 19:50 год. на спецлінію «102» відділу поліції № 1 ВРУП ГУНП у Вінницькій області надійшло повідомлення про те, що за адресою: [ADDRESS] , відбувається бійка за участю чотирьох дорослих осіб, також присутня малолітня дитина. (ЄО № 6929 від 28.04.2025) Під час виїзду на місце події було виявлено семеро осіб між якими відбувалась бійка. Зокрема на місці події була присутня [PERSON] , [INFO] , прож. [ADDRESS] , яка перебувала з явними ознаками сильного алкогольного сп`яніння, також мала неохайний, брудний зовнішній вигляд, поруч із нею була малолітня донька [PERSON] , [INFO] , яка була в наляканому стані, брудному вигляді та на обличчі з лівого боку було помітно садно та подряпини з обох боків обличчя, на запитання хто вдарив дитину мати відповіла, що особи, з якими вони випивали. Під час опитування очевидцю події [PERSON] , остання повідомила, що мати [PERSON] ?янова, протягом дня розпивала алкогольні напої та не доглядала за дитиною, дитина була у брудному одязі (бруд від фекалій та сечі), а також просила їсти, мати в свою чергу відправляла малолітню гуляти на вулицю, оскільки продовжувала далі розпивати алкогольні напої. Відносно матері [PERSON] ?янової раніше цього ж року вже складався протокол про адміністративне правопорушення за неналежне виконання батьківських обов`язків, а саме за розпивання алкогольних напоїв в присутності дитини». (а.с. 37) Із рапорту інспектора з ЮП СВГ ВП № 1 ВРУП ГУНП у Вінницькій області лейтенанта поліції В. Покотила від 05.09.2025 вбачається наступне: « [PERSON] про те, що 05.09.2025 близько 15:50 год. мною спільно із представниками служби у справах дітей Вінницької міської ради було встановлено та відвідано місце перебування [PERSON] , [INFO] , жит. [ADDRESS] , яка перебувала за адресою [ADDRESS] . Під час відвідування вказаного місця перебування було виявлено [PERSON] із явними ознаками алкогольного сп`яніння. Остання у свою чергу підтвердила вживання алкогольних напоїв. Крім того, за зовнішніми ознаками санітарний стан та побутові умови за вказаною адресою є незадовільними. При цьому [PERSON] перебувала в компанії інших осіб, які також мали явні ознаки алкогольного сп`яніння. Із [PERSON] було проведено бесіду профілактичного характеру щодо недопущення протиправних дій у майбутньому та наголошено на відповідальності за порушення вимог чинного законодавства, зокрема, у сфері виконання батьківських обов`язків». (а.с. 38) Відповідно до повідомлення КНП «Вінницька міська клінічна лікарня «Центр матері та дитини» Департаменту охорони здоров`я Вінницької міської ради № 681 від 29.04.2025, 28.04.2025 на приймальне відділення працівником Ювенальної превенції [PERSON] була доставлена дитина [PERSON] , [INFO] , котра проживає за адресою: [ADDRESS] . (а.с. 39) Наказом Служби у справах дітей Вінницької міської ради № 150 від 10.06.2026 за заявою матері [PERSON] влаштовано з 16.06.2025 до сім`ї патронатного вихователя [PERSON] малолітню дитину [PERSON] , [INFO] , на час подолання або мінімізації дитиною та/або її батьками/законними представниками складних життєвих обставин. (а.с. 40) Як вбачається із акту обстеження житлово-побутових умов проживання дитини від 30.04.2025 за адресою: [ADDRESS] , під час обстеження вдома були матір дитини - [PERSON] та її співмешканець [PERSON] ; [PERSON] повідомила, що дитина - [PERSON] ?янова Каріна була вилучена працівниками служби під час бійки 28.04.2025 та перебуває у КНП «ВМКЛ «ЦМ та Д». Зі слів матері [PERSON] , стан дитини задовільний, вона відвідувала [PERSON] щоб передати смаколики та необхідні речі, але побачити дитину лікарі не дозволили, оскільки від неї відчувався запах алкоголю і вона мала неналежний зовнішній вигляд після бійки (синці на обличчі). Стосовно інформації про батька дитини - [PERSON] , то [PERSON] зазначила, що місце його знаходження їй невідомо, з дитиною він не спілкується, матеріальної допомоги не надає. Під час бесіди, [PERSON] повідомила, що з дітьми, які проживають з бабою вона спілкується за допомогою мобільного зв`язку. (а.с. 44-45) Як вбачається із акту обстеження житлово-побутових умов проживання дитини від 05.09.2025 за адресою: [ADDRESS] , на момент відвідування члени комісії з числа працівників служби у справах дітей спільно з інспектором сектора ювенальної поліції за вказаною адресою побачили громадянку [PERSON] , яка була з явними ознаками алкогольного сп`яніння, зокрема мала нечітку мову, нестійку ходу, від неї відчувався стійкий запах спиртного. [PERSON] повідомила, що не прийшла на заплановану зустріч 05.09.2025 до психолога Вінницького міського центру соціальних служб та співбесіду до служби у справах дітей через негативні події, які сталися в її житті, а 04.09.2025 приїхала до своєї знайомої, де вони протягом доби вживали алкогольні напої. [PERSON] пояснила, що їй потрібно декілька днів для того, щоб привести себе до належного вигляду та стану, оскільки на даний момент вона не спроможна нічого вирішувати. (а.с. 41) Із актів обстеження житлово-побутових умов проживання дитини від 04.09.2025 та 05.09.2025 за адресою: [ADDRESS] вбачається, що обстежити житлово-побутові умови проживання за вказаною адресою не було можливості, оскільки мешканці були відсутні. (а.с. 42-43) З висновку виконавчого комітету Вінницької міської ради від від 18.09.2025 № 01/00/011/57368 вбачається, що орган опіки та піклування Вінницької міської ради вважає доцільним відібрання дитини [PERSON] , [INFO] , від матері [PERSON] без позбавлення її батьківських прав та позбавлення батька [PERSON] батьківських прав щодо дитини [PERSON] , [INFO] . (а.с. 7-9) Згідно з ч. 2 ст. 4 ЦПК України у випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах. Відповідно до п. 2 п. 5 ч. 1 ст. 164 СК України зазначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва. Мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось із них (ч. 3 ст. 164 СК України). Згідно із ч. 1 ст. 170 СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених п. 2 п. 5 ч. 1 ст. 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування. Під час ухвалення рішення про позбавлення батьківських прав та/або про відібрання дитини від батьків або одного з них без позбавлення їх батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу (ч. 4 ст. 164, абз. 3 ч. 1 ст. 170 СК України). Згідно із ч. 1, ч. 2 ст. 171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Водночас, враховуючи вік дитини, судом було прийнято рішення про відсутність необхідності заслухання її думки. У судовому засіданні в якості свідка було допитано головного спеціаліста відділу превентивної роботи служби у справах дітей Вінницької міської ради [PERSON] , яка повідомила суду, що 28.04.2025 за місцем проживання [PERSON] із малолітньою [PERSON] відбулась бійка між чоловіками, які перебували в стані алкогольного сп`яніння, в присутності дитини. Свідок повідомила, що сім`я проживала в приватному будинку, де мати дитини разом із співмешканцем орендували одну кімнату, а в решті приміщень проживали інші особи. В будинку збирались компанії для вживання алкоголю. Свідок повідомила, що дитина була неохайна, руки та обличчя були брудними. Після інциденту дитину було відібрано у матері і поміщено до центру матері та дитини. 07.05.2025 дитину було взято на облік служби у справах дітей Вінницької міської ради і згодом мати почала виправляти свою поведінку, орендувала разом із співмешканцем квартиру із задовільними умовами, влаштувалась на роботу. Однак [PERSON] пропрацювала недовго - близько півтора місці та після отримання довідки про працевлаштування, яку мала надати службі у справах дітей, звільнилась. В орендованій квартирі сім`я також прожила недовго - близько двох місяців. За згодою [PERSON] дитину в червні 2025 року було влаштовано до патронатної сім`ї на період подолання матір`ю складних життєвих обставин. Свідок зазначила, що приблизно до серпня 2025 року мати цікавилась донькою, просила зустрічей з нею, однак після того, як її співмешканця мобілізували, вона перестала цікавитись дитиною, з`їхала з орендованої квартири та на зв`язок не виходить. Постійного місця проживання [PERSON] немає, наразі не працює та з серпня 2025 року до служби у справах дітей Вінницької міської ради не зверталась і взагалі не цікавилась донькою. Свідок повідомила, що про батька малолітньої [PERSON] їй нічого не відомо. Також в судовому засіданні в якості свідка було допитано [PERSON] , яка є фахівцем із соціальної роботи Вінницького міського центру соціальних служб. Свідок повідомила, що сім`я [PERSON] отримує послуги із соціального супроводу з 08.05.2025. [PERSON] відвідувала психолога, з нею проводилися профілактичні бесіди, однак з кінця вересня місяця 2025 року вона на контакт не виходить, змінила місце проживання та не повідомила нове. Свідок зазначила, що в останній телефонній розмові [PERSON] відмовилась від соціальних послуг. Після мобілізації співмешканця [PERSON] дитина відійшла для неї на другий план, вона перестала цікавитись дитиною та не проявляє до неї інтересу. Також свідок повідомила, що [PERSON] було рекомендовано пройти лікування і емоційного стану, і від алкогольної залежності, однак [PERSON] вважала, що в неї все добре і вона не є залежною. У судовому засіданні в якості свідка було також допитано інспектора з ювенальної превенції СВГ ВП № 1 ВРУП ГУНП у Вінницькій області [PERSON] , який підтвердив повідомлені свідком [PERSON] обставини щодо бійки за участю матері [PERSON] в присутності дитини. Свідок зазначив, що [PERSON] перестала з`являтись і виходити на зв`язок із службою у справах дітей, яка й звернулась до поліції. Свідок повідомив, що довгий час не міг встановити місце проживання [PERSON] , однак наприкінці листопада 2025 року виявив її за адресою: [ADDRESS] , в стані сильного алкогольного сп`яніння (навіть не могла стояти на ногах) в ранішню пору доби близько 7-8 години ранку. [PERSON] повідомила йому, що за вказаною адресою не проживає, а прийшла в гості, і наразі проживає по [ADDRESS] . Свідок зазначив, що провів із [PERSON] профілактичну бесіду щодо виконання батьківських обов`язків, на що вона відреагувала зверхньо і, на його думку, дитина [PERSON] не цікавила. Свідок зауважив, що по зовнішньому вигляду [PERSON] було видно, що вона постійно зловживає алкогольними напоями. Також в судовому засіданні в якості свідка було допитано [PERSON] , яка є помічником патронатного вихователя [PERSON] , до сім`ї якого було влаштовано малолітню [PERSON] . Свідок зазначила, що [PERSON] проживає в патронатній сім`ї вісім місяців, де у неї є власна кімната. Спочатку із дитиною було важко, оскільки вона була не привчена до елементарної гігієни та не знала про існування інших продуктів харчування, крім сала та супу. З поведінки дитини було зрозуміло, що її часто залишали саму. Дитина ходила по ночах, ховала їжу. Свідок повідомила, що у дитини не було сезонного одягу, одягу який би відповідав її віковій категорії та розміру; була наявна мовленева відсталість, порушення довгострокової пам`яті та нестача ваги близько 30 %. Також свідок повідомила, що під час перших спільних походів до магазину дитина крала різні дрібнички та раділа, коли бачила на вулиці наповнені смітники, куди бігла, як з`ясувалось, з метою віднайти щось їстівне. У дитини були панічні атаки щодо присутності незнайомих чоловіків. Свідок зазначила, що [PERSON] розповідала, як її тато бив маму та її. Свідок зауважила, що мати декілька разів відвідувала дитину, приносила гостинці і спочатку дитина чекала на маму, однак потім припинила про неї згадувати; наразі дитина позитивна та активна. Ухвалою суду від 19.01.2026 було продовжено судовий розгляд справи за відсутності свідка [PERSON] , враховуючи думку представника позивача (ухвала суду постановлена без оформлення окремого документа та занесена до протоколу судового засідання). Згідно з ч. 1 ст. 90 ЦПК України показання свідка - це повідомлення про відомі йом у обставини, які мають значення для справи. Не є доказом показання свідка, який не може назвати джерела своєї обізнаності щодо певної обставини. Тому, при оцінці показань свідків судом проаналізовано процес формування, збереження і передачі відомостей свідками. Судом прийнято до уваги, що свідки надавали показання, посилаючись на інформацію, якою володіють особисто. Показання свідків узгоджуються з поясненнями представника позивача та не суперечать матеріалам справи. Тому, судом прийнято до уваги показання свідків. Відповідно до ч. 1 та ч. 5 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Згідно із ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1 і ч. 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно з ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ч. 1 ч. 3 ст. 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви, а відповідач - разом з поданням відзиву. Сторонами по справі у відповідності до ч. 4 ст. 83 ЦПК України не було повідомлено про неможливість подання доказів у встановлений законом строк. Будь-які клопотання про витребування доказів по справі в зв`язку з неможливістю їх самостійного надання та заяви про забезпечення доказів до суду сторонами по справі не подавалися. Заяви про те, що доданий до справи або поданий до суду учасником справи для ознайомлення документ викликає сумнів з приводу його достовірності або є підробленим, до суду не надходили. Суд вважає, що кожна із сторін по даній справі була належним чином поінформована про право надати суду будь-які докази для встановлення наявності або відсутності обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, а також прокоментувати їх. Крім того, сторони по справі не були позбавлені можливості повідомити суду й інші обставини, що мають значення для справи. Також, судом в ухвалі суду від 29.09.2025 було роз`яснено сторонам по справі наслідки ненадання суду доказів по справі, дії в разі неможливості надання доказів, а також право і порядок звернення до суду із заявами та клопотаннями. Отже, кожній стороні надавалася розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони. Згідно із ч. 1 ст. 12 ЦК України особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд. Відповідно до ч. 2 і ч. 3 ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з п. 2, п. 4, п. 6 п. 7 ч. 2 ст. 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані: сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом. Відповідно до ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Згідно із ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, заслухавши представника позивача та показання свідків, дослідивши письмові пояснення викладені позивачем в позовній заяві та оцінивши, відповідно до ст. 89 ЦПК України, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів, наявних в справі, у їх сукупності, враховуючи наведене, прийшов до переконання в тому, що позов підлягає задоволенню. Так, в ході розгляду справи було встановлено, що батьками малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] . Дитина перебуває на обліку в службі у справах дітей Вінницької міської ради з 07.05.2025 як така, що опинилася у складних життєвих обставинах, у зв`язку із ухиленням батьків від виконання своїх обов`язків з виховання дитини. Батько дитини - [PERSON] з народження доньки із нею не проживав, не спілкувався та не цікавився її життям і розвитком, не підтримував з нею родинних відносин та матеріальної допомоги дитині не надавав. Відповідач взагалі не підтримує будь-яких контактів з дитиною та не цікавиться нею. Мати дитини - [PERSON] зловживає спиртними напоями, зокрема в присутності малолітньої [PERSON] . Дитина неодноразово ставала свідком бійок дорослих в стані алкогольного сп`яніння за участю її матері та сторонніх для неї осіб. Малолітня [PERSON] під час проживання із матір`ю мала неохайний вигляд, була голодна, проживала в антисанітарних, зокрема, умовах, їй не приділялось належної уваги. Мати не займалась вихованням та розвитком доньки. [PERSON] наразі не працює і продовжує зловживати алкоголем. З 16.06.2025 дитина за згодою матері була влаштована до патронатної сім`ї [PERSON] , де наразі її психологічний та фізичний стан значно покращився. Також судом встановлено, що [PERSON] , крім доньки [PERSON] , [INFO] , є матір`ю ще чотирьох дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які на підставі рішення Кодимського районного суду Одеської області від 12.03.2020 року у справі справа № 503/1813/19 відібрані від матері без позбавлення її батьківських прав та передані бабусі - [PERSON] . Наразі в провадженні Кодимського районного суду Одеської області перебуває цивільна справа № 503/1038/23 за позовом [PERSON] про позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] відносно підопічних їй дітей. При вирішенні спору судом враховано, що даний спір стосується чутливої сфери правовідносин, а тому першочергове значення має надаватися саме найкращими інтересами дитини та створенню умов для її духовного та фізичного розвитку. Згідно із законодавством України позбавлення батьківських прав є винятковим заходом, який застосовується лише тоді, коли усі інші не дають позитивних результатів. У статті 51 Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Регулювання сімейних відносин з метою забезпечення кожної дитини сімейним вихованням здійснюється Сімейним кодексом України (ст. 1 СК України). У частині першій статті 121 СК України передбачено, що права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. У статті 141 СК встановлено рівність прав та обов`язків батьків щодо дитини. Зокрема, визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні, відповідно до ч. 1 ст. 157 СК України. Відповідно до ст. 6 СК України правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття. Повноліття за українським законодавством настає з вісімнадцяти років, згідно ч. 1 ст. 34 ЦК України. Отже до досягнення 18 років фізична особа має правовий статус дитини. Наявність у особи правового статусу дитини означає, що така особа має відповідні права та обов`язки дитини. Спеціальні норми, які конкретизують обсяг прав та обов`язків дитини, містяться як у Сімейному кодексі України, так і у Цивільному кодексі України. Крім того, права дитини підлягають спеціальному захисту на підставі положень Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини). Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України (ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства»). Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (ч. 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства»). Згідно зі ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Відповідно до п. 1 ст. 18 і п. 1 ст. 27 Конвенції про права дитини держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Пунктом першим статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Пунктом першим і другим статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Відповідно до ч. 1 - ч. 4 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. У рішенні ЄСПЛ від 11 липня 2017 року, заява № 2091/13 у справі «М.С. проти України» йдеться про визначення «інтересів дитини», їх місця у взаємовідносинах між батьками. У згаданому рішенні ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагодійним. В ході розгляду справи судом встановлено, що відповідачі ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків, не піклуються про фізичний та духовний розвиток своєї дочки, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умови для отриманню нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, судом розцінюються як ухилення від виховання дитини батьками, внаслідок їх поведінки та свідомого нехтування своїми обов`язками. Суд вважає, що вищезазначені обставини негативно впливають на розвиток дитини як складову виховання, не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі. Батьки дитини несуть відповідальність за її виховання і розвиток. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, судом розцінюється як ухилення від виховання дитини батьками, внаслідок їх поведінки та свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Доцільність відібрання малолітньої [PERSON] від матері [PERSON] без позбавлення її батьківських прав та позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно доньки, встановлена висновком виконавчого комітету Вінницької міської ради № 01/00/011/57368 від 18.09.2025. (а.с. 7-9) Судом прийнято до уваги, що висновок органу опіки та піклування має рекомендаційний характер для суду і не є обов`язковими та повинен оцінюватись судом за правилами, встановленими ст. 89 ЦПК України. Однак, враховуючи вищевказане, суд погоджується з вищезазначеним висновком, оскільки він є достатньо обґрунтованим та не суперечить інтересам дитини. Суд прийшов до висновку, що поведінка батьків дитини не відповідає нормам суспільної моралі, призводить до негативних наслідків, зокрема створює реальну загрозу для життя дитини, її здоров`я та морального розвитку. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приймаючи до уваги надані представником позивача в ході розгляду справи пояснення, беручи до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи), суд прийшов до висновку, що відповідачка неналежним чином виконує рекомендації фахівців, не вчиняє дії, які б були достатніми для покращення життя і розвитку дитини. Водночас судом прийнято до уваги, що відповідачка намагалась припинити зловживання алкоголем, хоча це й мало короткостроковий ефект; за рекомендацією фахівців покращила умови проживання дитини, змінивши місце проживання (орендувала квартиру із задовільними умовами для проживання дитини), і влаштувалась на роботу, хоча й ненадовго; періодично відвідувала дитину у сім`ї патронатного вихователя. Так, такі дії відповідачки не свідчать про те, що відбуваються істотні зміни у житті дитини в кращий бік, що відповідачка самоусвідомила наслідки своєї поведінки, змінила погляди на батьківські обов`язки, що вона може стати взірцем для своєї дитини і забезпечити їй розвиток у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагодійним. Водночас відповідач батько малолітньої дитини взагалі не вчиняв будь-яких дій, які б вказували на його бажання приймати участь в житті доньки. Зокрема, за час перебування на розгляді даної справи в суді, судом не встановлено наявність будь-яких дій з боку відповідача, спрямованих на хоч якесь піклування відносно дитини. При цьому, як встановлено судом в ході розгляду справи, відповідач був відсутній у житті дитини з її народження, не підтримує будь-яких контактів з дитиною та не цікавиться нею. Таким чином, суд вважає, що в даній конкретній ситуації існують виключні обставини, за яких [PERSON] можна позбавити батьківських прав, що не суперечить статті 9 Конвенції про права дитини, статті 8 Конвенції (див. рішення ЄСПЛ у справі «Ньяоре проти Франції» Gnahore v. France), № 40031/98, п. 59, ECHR 2000-IX). Отже, зазначені вище обставини переконують суд у наявності підстав для задоволення позову щодо позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Встановлені в ході розгляду справи обставини вказують на те, що мати не може забезпечити доньці належне виховання, а сім`я, в якій зростає дитина не є наразі для неї тим середовищем, в якому б вона могла отримати належний розвиток, нормальне самоусвідомлення, а також засвоїти загальні норми моралі, відчути атмосферу доброзичливості, безпеки, підтримки та любові. Виходячи з того, що стан малолітньої [PERSON] покращився під час її перебування у сім`ї патронатного вихователя [PERSON] , тобто під час розлучення дитини із матір`ю, вказує на те, що при належній увазі до дитини та її перебуванні у іншому середовищі, ніж її сім`я, яке для неї є стійким, сприятливо впливає на психоемоційний стан [PERSON] та її розвиток. Суд дійшов переконання, що наразі залишення малолітньої [PERSON] із матір`ю не забезпечить дитині розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагодійним. Отже, зазначені вище обставини переконують суд в наявності достатніх підстав для відібрання [PERSON] , [INFO] , від матері без позбавлення її батьківських прав, що відповідає, в даному випадку, найкращим інтересам дитини. Враховуючи положення ч. 1 ст. 170 СК України, суд прийшов до висновку про передачу дитини на опікування органам опіки та піклування Вінницької міської ради. У даному випадку судом на перше місце поставлено «якнайкращі інтереси дитини», оцінка яких включала в себе оцінку і знаходження балансу між усіма елементами, необхідними для прийняття рішення в даному випадку стосовно даних осіб (див. пункт 47 Зауважень загального порядку Комітету ООН з прав дитини № 14 (2013) про право дітей на приділення першочергової уваги якнайкращому забезпеченню їх інтересів (Пункт 1 статті 3). Згідно із ч. 3 ст. 166 та ч. 4 ст. 170 СК України при задоволенні позову про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав, щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ч. 1 ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 2 ст. 141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Зокрема, у відповідності до положень ст. 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно з ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. При визначені розміру аліментів та матеріальних можливостей відповідачів судом враховано стан здоров`я та матеріальне становище дитини. Разом з тим, на час ухвалення судового рішення суду не повідомлено ні позивачем, ні відповідачами відомостей щодо: стану здоров`я та матеріального становища платників аліментів; відсутності/наявності у платників аліментів непрацездатних чоловіка/дружини, батьків, дочки, сина; наявності/відсутності рухомого та/або нерухомого майна; грошових коштів. Позивачем не надано доказів здійснення витрат платниками аліментів, у тому числі, на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи. Водночас, судом враховано наявність у відповідачки, крім малолітньої [PERSON] , ще четверо неповнолітніх дітей, а у відповідача - ще однієї малолітньої доньки [PERSON] , спільної із відповідачкою, на утримання яких з відповідачів стягуються аліменти на підставі рішення Кодимського районного суду Одеської області від 12.03.2020 року у справі справа № 503/1813/19. Крім того судом прийнято до уваги, що відповідачі не скористались своїми процесуальними правами, не надали суду будь-яких доказів, які б спростовували доводи позивача та/або повинні були бути враховані судом при вирішенні даного спору. Згідно із ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд не визначає мінімального розміру аліментів на дитину, оскільки такий встановлюється законом, а не судовим рішенням. При присудженні аліментів суд ураховує, що їх розмір на одну дитину не може бути меншим, ніж визначений законом, зокрема ч. 2 ст. 182 СК України. Згідно з ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Судом прийнято до уваги, що аліменти на утримання дитини необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. Розмір аліментів, зокрема, обумовлюється фінансовими можливостями обох батьків, які в рівній мірі зобов`язані утримувати дитину, забезпечувати її потреби необхідні для її віку, розвитку тощо. При цьому, стягнення аліментів не повинно погіршувати становище іншого порівняно зі становищем одержувача аліментів. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно із ст. 179 СК України аліменти є власністю дитини. Неповнолітня дитина має право на самостійне одержання аліментів та розпорядження ними відповідно до Цивільного кодексу України. Суд дійшов до переконання в наявності підстав для стягнення на користь дитини аліментів на її утримання, оскільки відповідачі зобов`язані та можуть надавати щомісячне утримання дитині, з [PERSON] в розмірі 1/6 частки заробітку (доходу) щомісячно, а з [PERSON] в розмірі 1/5 частки заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду та до досягнення дитиною повноліття. Перерахування аліментів здійснювати на особистий рахунок дитини, який матір або інші законні представники дитини зобов`язані відкрити у відділенні Державного ощадного банку України у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Встановлений даним рішенням суду розмір аліментів на утримання дитини, є гарантією її прав, встановлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини. Проживання батька/матері окремо від дитини не повинно впливати на обсяг їх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Суд звертає увагу, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, а також зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, на що, в тому числі, необхідні й фінансові витрати. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності, відповідно до ч. 1 ст. 155 СК України. Суд звертає увагу сторін по справі, що ухвалення даного судового рішення не позбавляє платника або одержувача аліментів права звернутися до суду в разі зміни згодом матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених Сімейним кодексом України, на підставі ч. 1 ст. 192 СК України. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходив з наступного. Оскільки позивач на момент звернення до суду був звільнений від сплати судового збору на підставі Закону України «Про судовий збір», а також положення ст. 141 ЦПК України, з відповідачів в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 12 112, 00 гривень (по 3 028, 00 гривень за кожну вимогу немайнового характеру (3 028, 00 гривень х 4)) по 6 056, 00 гривень з кожного. Доказів понесення сторонами по справі інших судових витрат суду не надано. У відповідності до ч. 6 ст. 164 СК України рішення суду про позбавлення батьківських прав після набрання ним законної сили підлягає направленню до державного органу реєстрації актів цивільного стану за місцем реєстрації народження дитини. Суд вважає за необхідне роз`яснити відповідачці, що якщо відпадуть причини, які перешкоджали належному вихованню дитини її матір`ю, суд за її заявою може постановити рішення про повернення їй дитини на підставі ч. 3 ст. 170 СК України. Також суд вважає за необхідне роз`яснити відповідачу, що у відповідності до ст. 169 СК України особам, позбавленим батьківських прав, надано право звернутися до суду з позовом про їх поновлення. На підставі викладеного та

Outcome: approved