Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що з відповідачем по справі вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з 02 серпня 2003 року. Від шлюбних відносин мають двох дітей: повнолітнього [PERSON] , [INFO] , та неповнолітнього [PERSON] , [INFO] . Сімейне життя поступово погіршувалось, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Їх сім`я фактично розпалася через несхожість характерів, відсутністю взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов`язки. Вони втратили один до одного почуття любові, довіри. Відносин як чоловік та жінка не підтримують, відповідач не піклується про створення нормальних стосунків, кожен з них влаштовує особисте життя на власний розсуд. Просить розірвати шлюб та залишити їй шлюбне прізвище « [PERSON] ». Позивач [PERSON] до початку судового засідання надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце судового засідання, не з`явився у судове засідання без повідомлення причин, правом на надання відзиву не скористався. У зв`язку з тим, що позивач не заперечувала проти розгляду справи по суті за відсутності відповідача, суд за її згоди ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Суд, розглянувши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. 02 серпня 2003 року виконкомом Раївської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області за актовим записом №4 зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] від 02 серпня 2003 року. Від шлюбних відносин сторони мають неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 13 січня 2014 року. Статтею 24 Сімейного кодексу України закріплено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 3 ст. 105 Сімейного кодексу України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 СК України. Відповідно до ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя. Принцип добровільності шлюбу закріплений у ст. 51 Конституції України у відповідності до якого шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Чинне законодавство України забороняє примушування до шлюбу. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. У відповідності до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З огляду на вищевикладене та беручи до уваги те, що шлюбні відносини між сторонами по даній справі остаточно припинені та більше не відновлювалися, позивач від позову не відмовилася, суд дійшов висновку про те, що родина сторін розпалася остаточно, відновлення бути не може і шлюб підлягає розірванню. При цьому, позивачу слід залишити шлюбне прізвище « [PERSON] ». Також, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір, що був сплачений нею при зверненні до суду, у розмірі 1211,20 грн., у відповідності до ст.141 ЦПК України.

Outcome: approved