Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №7253 від 15.02.2024 у розмірі 36 300 грн 00 коп. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що відповідно до укладеного між товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Процент» та [PERSON] кредитного договору №7253 від 15.02.2024, отання отримала кредит у розмірі 4 000 грн, строком на 365 днів, шляхом переказу на його платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,5 % від суми кредиту за кожен день користування (547,5% річних). У зв`язку з порушеннями зобов`язань, заборгованість [PERSON] за кредитним договором №7253 від 15.02.2024 становить 4 000 грн - заборгованість за кредитом; 32 000 грн - заборгованість за нарахованими процентами за період з 15.02.2024 по 14.02.2025, що нараховані відповідно до п.1.2. Кредитного договору за ставкою 2,5 % за кожен день користування кредитом ( 912,5% річних) та Графіку платежів. Посилаючись на невиконання [PERSON] своїх зобов`язань щодо повернення позики та сплати відсотків, просить стягнути з останньої на свою користь вказану заборгованість та понесені судові витрати. Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити, а розгляд справи проводити за його відсутності. Не заперечував щодо заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася у встановленому законом порядку, про причини своєї неявки суд не повідомила, заяву про розгляд справи за її участі та відзив на позовну заяву не подала. З огляду на зазначене, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, проти чого не заперечує у своїй заяві позивач. Ненадання відповідачем відзиву та доказів в обґрунтування своїх можливих заперечень проти позову з причини ухилення від участі в судовому засіданні, дає суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що відповідає положенням ч.1 ст.280 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що між товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Процент» та [PERSON] укладено кредитний договір №№7253 від 15.02.2024, відповідно до умов якого [PERSON] отримала кредит у розмірі 4 000 грн, строком на 365 днів, шляхом переказу на його платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2,5 % від суми кредиту за кожен день користування (912,5% річних). Кредитний договір був укладений в електронному вигляді шляхом реєстрації Відповідача на веб-сайті в мережі Інтернет https://procent.com.ua та підписання кредитного договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором, відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». Підписання Кредитного договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором є прямою і безумовною згодою [PERSON] з умовами кредитного договору, Правилами надання коштів та банківських металів у кредит, з яким вона ознайомився перед підписанням кредитного договору та отриманням кредиту. Зразок кредитного договору, Правила кредитування ТОВ «ФК «Процент» (далі Правила), умови кредитування, викладені для загального доступу в мережі Інтернет на сторінці сайту https://procent.com.ua/uk/about_us. Кредитний договір був підписаний [PERSON] 15.02.2024 о 10:10:33, шляхом введення електронного підпису з одноразовим ідентифікатором 009732 в особистому кабінеті на веб-сайті в мережі Інтернет https://procent.com.ua. Кредитні кошти у розмірі 4 000 грн відправлені [PERSON] на платіжну картку № [NUMBER] емітовану АТ КБ «ПриватБанк», що підтверджується платіжною інструкцією від 15.02.2024. Відповідно до п.1.2. кредитного договору, Позивач нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі 2,5 % від суми кредиту за кожен день користування (312,5% річних). Строк надання кредиту відповідно до п.1.3. Кредитного договору становить 365 днів. Відповідно до п.1.3. періодичність платежів зі сплати процентів ставлять кожні 30 днів, що відображено в Додатку №1 до кредитного договору. Відповідно до п.п.4.1. кредитного договору, позичальник зобов`язується у встановлений строк (п.1.3. Кредитного договору) повернути кредит та сплатити проценти за його користування. У відповідності до розрахунку заборгованості у [PERSON] за кКредитним договором №7253 від 15.02.2024 наявна заборгованість у загальному розмірі 36 500 грн, яка складається з 4 000 грн - заборгованість за кредитом; 32 500 грн - заборгованість за нарахованими процентами за період з з 15.02.2024 по 14.02.2025, що нараховані відповідно до п.1.2. Кредитного договору за ставкою 2,5 % за кожен день користування кредитом ( 912,5% річних) та Графіку платежів. Відповідно до ч.1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. За правилами ст.ст.626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно із ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Загальні правила щодо форми договору визначені ст.639 ЦК України, відповідно до якої: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Підписання кредитного договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором є прямою і безумовною згодою відповідача з умовами кредитного договору. Таким чином, між кредитором та відповідачем укладений кредитний договір у електронній формі, що прирівнюється до письмової форми договору з всіма правовими наслідками невиконання зобов`язань за договором. Укладений договір відповідає вимогам Закону, оскільки визначені у ньому умови кредитування сторонами погоджені, що свідчить про добровільне волевиявлення сторін. [PERSON] зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконала, своєчасно не сплатив нараховані відсотки відповідно до Графіку платежів, у зв`язку з чим виникла заборгованість за нарахованими процентами за користування кредитом, тому у позивача виникло право вимагати виконання зобов`язання за договором. Матеріали справи свідчать, що у [PERSON] виникла заборгованість за кредитним договором, а її дії та наміри не свідчать про виконання договірних зобов`язань за кредитним договором та повернення кредиту. Судом таких доказів також не здобуто, що вказує на обґрунтованість позову. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги позивача ТОВ «ФК «Процент» про стягнення з [PERSON] заборгованості є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Позивач також просить стягнути з [PERSON] витрати на правову допомогу у розмірі 10 000 грн. Відповідно до ст.137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Зі змісту положень даної норми вбачається, що витрати на правничу допомогу адвоката складаються з: гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також сум, що підлягають сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, і ці суми встановлюються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Вказаною нормою також передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі: складністю справи та виконаних адвокатом робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вищезазначених вимог суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. На підтвердження розміру фактично понесених витрат на правову допомогу представником позивача надано суду: договір про надання юридичних послуг від 03.06.2024 №03/06/2024, акт приймання-передачі наданих послуг №7 від 27.11.2024, витяг з реєстру №1 від 27.11.2024 до акту приймання-передачі наданих послуг №7. Верховний Суд у справах №905/1795/18 та №922/2685/19 зауважував, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved