Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-11 00:00:00

20.10.2025 ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» звернулось до Лисянського районного суду Черкаської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи тим, що 28.01.2022 між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та [PERSON] укладено в електронній формі договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту №2874460. Відповідно до умов Договору відповідачу було надано грошові кошти на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користуванням кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. Сума кредиту складає 20 000 гривень. Товариство свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі, надало відповідачу грошові кошти в обсязі та у строк визначений умовами кредитного договору. Відповідач зобов`язань за кредитним договором належним чином не виконав, через, що виникла заборгованість в сумі 98165,44 гривень, в тому числі заборгованість за тілом кредиту 20000,00, заборгованість за відсотками 78165,44 гривень. 10.08.2023 року ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит Капітал», уклали Договір факторингу №ККЛУ 10082023, відповідно до умов якого ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» отримало право грошової вимоги за кредитними договорами до боржників ТОВ «Лінеура Україна», включно і до [PERSON] за кредитним договором №2874460 від 28.01.2022 року. Добровільно відповідач кредитну заборгованість в сумі 98165,44 гривень не погашає. За таких обставин позивач просить стягнути з відповідача на його користь суму зазначеної кредитної заборгованості, сплачений судовий збір в розмірі 2422, 40 гривень та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 8000,00 гривень. Ухвалою суду від 03.11.2025 позовну заяву було передано за підсудністю до Покровського районного суду міста Кривого Рогу. Ухвалою від 04.12.2025 позовна заява прийнята до розгляду, відкрите провадження у справі, постановлено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, визначені строки подачі заяв по суті. В судове засідання представник позивача не з`явився, в позові зазначив про можливість розгляду справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, 17.12.2025 рок до суду від нього надійшов відзив, в якому позов визнає частково в межах тіла кредиту у розмірі 20 000,00 гривень, стягнення відсотків та витрат на правову допомогу заперечує, посилається, що менше ніж за місяць почалась російська агресія і це є форс-мажорною обставиною, він втратив стабільний дохід та роботу, що зробило неможливим своєчасне виконання зобов`язання. Зазначає, що кредит є короткостроковим і закінчення строку кредитування припиняє нарахування договірних відсотків, однак позивач надав розрахунок надвисоких відсотків, в якому нарахування продовжується роками. Суму 78165,44 гривень позивач назвав «відсотками», що складає майже 400% боргу, та яка має ознаки прихованих штрафних санкцій, що заборонено нараховувати у воєнний час. Витрати на правову допомогу вважає завищеними та необгрунтованими і неспівмірними зі складністю справи. Просив суд стягнути лише тіло кредиту 20 000,00 гривень, відмовити у задоволенні позовних вимог щодо стягнення відсотків у розмірі 78165,44 гривень та відмовити у стягненні витрат на правову допомогу або зменшити її до 500, 00 гривень. 03.01.2026 він нього до суду надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, поданий раніше відзив підтримує. Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до ст. 247 ч. 2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про таке. Судом встановлено, що 28.01.2022 між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та [PERSON] укладено в електронній формі договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту №2874460 у розмірі 20 000,00 гривень. Договір підписано відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором - Н605. Відповідно до п.1.1. договору №2874460 від 28.01. 2022 року укладення цього договору здійснюється сторонами за допомогою ІТС Товариства, доступ до якої забезпечується споживачу через Веб-сайт або мобільний додаток. Електронна ідентифікація споживача здійснюється при вході споживача в особистий кабінет, в порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», в тому числі, шляхом перевірки Товариством правильності введення коду, направленого Товариством на номер мобільного: телефону споживача, вказаний при вході, та/або шляхом перевірки правильності введення пароля входу особистого кабінету. При цьому, споживач самостійно і за свій рахунок забезпечує і оплачує технічні, програмні комунікаційні ресурси, необхідні для організації каналів доступу і підключення до Веб-сайту/ІТС Товариства. Пунктом 1.2. укладеного договору визначено, що на умовах, встановлених договором, Товариство надає споживачу кредит у гривні, а споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Сума кредиту складає - 20 000,00 гривень. Тип кредиту - кредит. Відповідно до п.1.3. договору строк кредиту - 360 днів. Періодичність платежів зі сплати процентів - 30 днів. Згідно із п.1.4.1. договору, стандартна процентна ставка становить 1,99% в день. Відповідно до п.1.5.1. договору, орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення договору складає: за стандартною ставкою за весь строк кредиту 7004,32 %.( а.с. 16-33). Пунктами 2.1., 2.2. Кредитного договору передбачено, що кредит надається безготівковим шляхом (перерахування коштів кредиту за реквізитами платіжної картки № [NUMBER] або іншої платіжної картки Клієнта, реквізити якої надані Клієнтом Товариству з метою отримання кредиту). Сума кредиту перераховується Товариством протягом двох робочих днів з моменту укладення Договору. Одночасно з підписанням Кредитного договору відповідач підписав Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для клієнта та реальної річної процентної ставки (а.с.34-35), відповідно до яких розписано повернення кредиту частинами та сплата відсотків щомісячно в період з 28.01.2022 року до 23.01.2023 року; зазначена реальна процентна ставка 7 004,32 % річних. В той же день і час відповідач підписав Паспорт споживчого кредиту (а.с.12-15), відповідно до якого сума кредиту на споживчі потреби - 20 000 грн, строк кредитування - 360 днів, стандартна процентна ставка - 726,35 % річних ( або 1,99 % в день), знижена процентна ставка - 7,26 % річних ( або 0,02% в день), реальна річна процентна ставка 7004,32 %, спосіб надання кредиту - шляхом перерахування Кредитодавцем грошових коштів за реквізитами платіжної картки, зазначеної споживачем, не пізніше трьох календарних днів від дати підписання договору. З довідки про ідентифікацію, вбачається, що [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , з яким укладено договір №2874460 від 28.01.2022 року, ідентифікований ТОВ «Лінеура Україна». Акцепт договору позичальником здійснено шляхом підписання аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора Н 605, відправленого 28.01.22 року на номер телефону [NUMBER] . ( а.с.36) Згідно із довідкою ТОВ «УПР», перераховано суму 20000,00 гривень на карту клієнта [NUMBER] ( а.с.38) Як вбачається із розрахунку заборгованості за договором №2874460 від 28.01.2022 року, сума заборгованості відповідача перед ТОВ «Лінеура Україна» за період з 28.01.2022 по 23.01.2023 та станом на 10.08.2023 року складає 98165,44 гривень, в тому числі заборгованість за тілом кредиту 20000,00, заборгованість за відсотками 78165,44 гривень ( а.с. 39-50) 10.08.2023 року ТОВ «Лінеура Україна» (клієнт) та ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» (фактор), уклали Договір факторингу №ККЛУ-10082023, відповідно до умов якого фактор передає грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступає факторові права грошової вимоги (права вимоги) до боржників за кредитними договорами (портфель заборгованості). Згідно з п.1.2. договору факторингу № ККЛУ-10082023, внаслідок передачі (відступлення) права вимоги за цим договором, фактор заміняє клієнта у кредитних договорах, що входять до портфеля заборгованості, та набуває прав грошових вимог клієнта за цими кредитними договорами, включаючи право вимагати від боржників належного виконання всіх грошових та інших зобов`язань боржників за кредитними договорами. ( а.с. 51-58) Акт прийому-передачі реєстру боржників підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього договору, що також підтверджується платіжною інструкцією № 72296 від 10.08.2023 року ( а.с.60-62) Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу №ККЛУ-10082023 від 10.08.2023 року ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло права грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором в сумі 98165,44 гривень, в тому числі заборгованість за тілом кредиту 20000,00, заборгованість за відсотками 78165,44 гривень ( а.с.59) Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15 ЦК України, частина перша статті 16 ЦК України). За правилом частини першої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України). Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі. Відповідно до висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України). У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Відповідно до положень статей 1077, 1078 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Згідно з статтею 1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Частинами першою, другою статті 1082 ЦК України встановлено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Суд звертає увагу, що боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на її погашення первісному кредитору і таке виконання є належним. Як зазначалось вище та встановлено судом між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» 10.08.2023 року було укладено Договір факторингу №ККЛУ-10082023, за умовами якого останній набув статусу нового кредитора та отримав право грошової вимоги по відношенню до [PERSON] за кредитним договором №2874460 від 28.01.2022 року. Зазначене підтверджується копією договору факторингу від 10 серпня 2023 року, витягом з реєстру боржників та актом приймання-передачі. Таким чином позивачем доведено право вимоги до [PERSON] за кредитним договором №2874460 від 28.01.2022 року про стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту в сумі 20 000,00 гривень. На день розгляду справи в суді зобов`язання відповідачем не виконане, відповідач не заперечує наявність заборгованості за тілом кредиту у розмірі 20 000,00 гривень і зазначена сума підлягає стягненню з нього. Що стосується розміру відсотків за користування кредитними коштами, який був погоджений сторонами кредитного договору та відповідно до розрахунку заборгованості складав 78165,44 гривень, слід зазначити наступне. Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05 квітня 2023 року у справі № 910/4518/16, вирішуючи виключну правову проблему щодо визначення періоду нарахування кредиторських вимог, що виникли у зв`язку з невиконанням договору банківського кредиту, які за своєю сутністю є процентами за користування кредитом, зробила такі висновки: - припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України (пункт 91 постанови); - вказаних вище висновків Велика Палата Верховного Суду також дійшла у постановах від 28 березня 2018 у справі № 444/9519/12 (пункти 53, 54) та від 04 лютого 2020 року у справі № 912/1120/16 (пункт 6.19). Велика Палата Верховного Суду вважає, що підстав для відступу від таких висновків немає (пункт 92 постанови); - якщо боржник не сплатив суму боргу, яка складається з тіла кредиту та процентів, нарахованих в певній сумі на час закінчення строку кредитування чи на час пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, то прострочення такого грошового зобов`язання не призводить до подальшої зміни його розміру, але в боржника виникає додатковий обов`язок щодо сплати річних процентів, нарахованих відповідно до статті 625 ЦК України (пункт 100 постанови); - у разі порушення позичальником зобов`язання з повернення кредиту настає відповідальність - обов`язок щодо сплати процентів відповідно до статті 625 ЦК України у розмірі, встановленому законом або договором (пункт 103 постанови). Відповідно до умов кредитного договору сторони погодили суму кредиту у розмірі 20 000 грн (пункт 1.2 договору), строк кредитування в межах якого здійснюється нарахування процентів за користування кредитом - 360 днів (пункт 1.3 договору), розмір процентів за користування кредитом, зокрема стандартну процентну ставку у розмірі 1,99% в день, яка застосовується протягом усього строку кредитування, а також індивідуальну знижену процентну ставку, яка застосовується у порядку та на умовах, визначених договором (пункт 1.4 договору). Згідно з розрахунком заборгованості за договором №2874460 від 28.01.2022 року, сума заборгованості відповідача перед ТОВ «Лінеура Україна» за період з 28.01.2022 по 23.01.2023 та станом на 10.08.2023 року складає 98165,44 гривень, в тому числі заборгованість за тілом кредиту 20000,00, заборгованість за відсотками 78165,44 гривень. Розрахунок заборгованості зроблений за період з 28.01.2022 по 23.01.2023 року, тобто в межах строку кредитування, передбаченого умовами договору. Обставин, які б вказували на помилковість розрахунку судом не встановлено. Відповідачем факту заборгованості та її розміру не спростовано, зустрічних контррозрахунків не надано, відтак суд доходить висновку про необхідність стягнення заборгованості за відсотками за користування кредитними коштами у сумі 78165,44 гривень. Відповідач станом на день укладення договору кредиту 28.01.2022 ( до початку воєнного стану) зазначав у Договорі місце свого мешкання Київська область, м. Вишневе, відповідно до інформації з Єдиної інформаційної системи соціальної сфери не є внутрішньо переміщеною особою ( а.с.125) Підсумовуючи викладене, суд доходить висновку про наявність підстав для стягнення в примусовому порядку з відповідача суми непогашеного тіла кредиту у розмірі 20 000,00 гривень , а також заборгованості за відсотками за користування кредитними коштами у сумі 78165,44 гривень. Згідно з ч.1,2 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні із позовом до суду ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» сплатив судовий збір у сумі 2422 грн 40 коп., які підлягають стягненню з відповідача. Щодо витрат на правову допомогу суд зазначає таке. Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Відповідно до ч.1 ст.137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до ч.4 ст.137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Таким чином, суду повинні бути надані на підтвердження понесених витрат на правову допомогу договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про їх відшкодування. На підтвердження понесених витрат на правову допомогу позивач надав копії: Договору про надання правничої допомоги від 01.07.2025 року ( а.с 68 ),акт приймання-передачі наданих послуг від 08.10.2025 з детальним описом робіт, виконаних адвокатом (а.с.69-70), ордер № 1381377 від 02.07.2025 ( а.с.71) У постанові Верховного Суду від 20 жовтня 2021 року у справі № 757/29103/20-ц (провадження № 61-11792св21) зазначено, що у разі підтвердження обсягу наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, обґрунтованості їх вартості, витрати за такі послуги підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України). Визначальним у цьому випадку є факт надання адвокатом правової допомоги у зв`язку із розглядом конкретної справи. Відповідачем заявлено клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу в зв`язку з їх не співмірністю зі складністю справи, позовна заява є типовою, формується автоматизовано, вказує, що витрати часу на підготовку позову 6 годин 30 хвилин є завищеними і не відповідає реальності, просив зменшити їх розмір до 500,00 грн. При стягненні витрат на правову допомогу суд враховує обставини справи, її значення для позивача, категорію справи, не визнання відповідачем позову, обсяг наданих адвокатом послуг, ту обставину, що розгляд справи судом проводився у спрощеному позовному провадженні, а також враховує принципи пропорційності, співмірності та розумності судових витрат, вважає, що стягненню з відповідача на користь позивача підлягають витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3000,00 грн., який буде достатнім, співмірним і справедливим у даному випадку.

Outcome: approved