Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-14 00:00:00

Адвокат Череватий П.М. 11.09.2025 в інтересах позивача [PERSON] звернувся в суд з позовом про розірвання шлюбу між [PERSON] та відповідачем [PERSON] , який було укладено 27.03.2019 року та у якому спільних неповнолітніх дітей у сторін не має. Позивач вказав, що не бажає перебувати у шлюбі із відповідачкою, оскільки сторони на даний час не проживають разом, не ведуть спільного господарства, не підтримують подружніх стосунків. Вважає, що шлюб між ними існує формально, а тому просить його розірвати. Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16 вересня 2025 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідач [PERSON] відзиву на позов не пордавала. Позивач [PERSON] та представник позивача - адвокат Череватий П.М. в судове засідання не з`явилися. Представник позивача подав суду заяву про розгляд справи у відсутності сторони позивача, [PERSON] позовні вимоги підтримує повністю та просить суд їх задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, хоча належним чином була повідомлена про дату, час та місце судового розгляду, що підтверджується документально. Відзиву на позовну заяву не подала. Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, суд зі згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.280 ЦПК України. Суд, дослідивши та оцінивши докази по справі, встановив [PERSON] та [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі із 27 березня 2019 року, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 27.03.2019 Тернопільським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області. У даному шлюбі неповнолітніх дітей не має. Судом із поданого позову з`ясовано, що сторони не проживають разом, не підтримують подружніх стосунків, не ведуть спільного господарства, позивач не бажає перебувати у шлюбі із відповідачкою, оскільки це суперечить його інтересам. Сумісне життя подружжя і збереження сім`ї є неможливим. Шлюб існує лише формально. Відповідно до вимог ст. ст. 111, 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність неповнолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Згідно із ч.1 ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.1 ст.55 СК України, дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Положеннями частини третьої та четвертої статті 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням прав дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість. За таких обставин, суд вважає, що шлюб слід розірвати так, як подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, оскільки порушує його особисті права та законні інтереси. На підставі наведеного та

Outcome: approved