Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-14 00:00:00

06 вересня 2025 року позивач АТ «Акцент-Банк» звернувся до суду із позовною заявою до відповідачки [PERSON] , в якій прохає стягнути заборгованість за кредитним договором № б/н від 02 жовтня 2019 року, станом на 05 вересня 2025 року, у сумі 23770 гривень 38 копійок, яка складається із заборгованості за тілом кредиту у сумі 14287 гривень 55 копійок та заборгованості за відсотками у сумі 9482 гривні 83 копійки (а. с. 1-7). В обґрунтування позовних вимог вказав, що 02 жовтня 2019 року відповідачка приєдналася до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку з метою отримання банківських послуг та відкриття банківського рахунку, шляхом підписання Анкети-Заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг А-Банку. Відповідачці було надано кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на рахунок зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 44.4 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом та видано платіжну картку. Позивач свої зобов`язання виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачці кредит (встановив кредитний ліміт) у розмірі, відповідно до умов Договору. У зв`язку із порушенням зобов`язання відповідачкою, станом на 05 вересня 2025 року остання має заборгованість 23770 гривень 38 копійок, яка складається із заборгованості за тілом кредиту у сумі 14287 гривень 55 копійок, заборгованості за відсотками у сумі 9482 гривні 83 копійки та заборгованості по штрафам у сумі 0 гривень, яку позивач прохає стягнуту з відповідачки разом із судовими витратами. Ухвалою суду від 15 жовтня 2025 року у справі відкрито спрощене позовне провадження, з викликом сторін (а. с. 58), яка надіслана учасникам справи 15 жовтня 2025 року за вихідним № 25032/25-вих/2/204/4456/25 (а. с. 59). Представник позивача в судове засідання не з`явився, в позові прохав про розгляд справи за його відсутності, не заперечував проти ухвалення заочного рішення (а. с. 6 на звороті). Відповідачка в судове засідання не з`явилася, про дату, місце та час розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки суду не відомі. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням кожен окремо та в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог та, спираючись на вимоги ст. ст. 223, 247, 280 ЦПК України, ухвалив заочне рішення без фіксування судового процесу технічними засобами. Судом встановлено, що 07 лютого 2025 року відповідач підписав Анкету-заяву позивача про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ «Акцент-Банк» та заяву щодо встановлення кредитного ліміту за карткою/рахунком (а. с. 6, 7-8 та на звороті). 02 жовтня 2019 року відповідачка власноручно підписала заяву позивача про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в А-Банку, відповідно до якої остання погодилась з тим, що дана заява разом з Умовам та Правилами надання банківських послуг і тарифами, правилами користування, основними умовами обслуговування і кредитування, розташованими в рекламному буклеті, складають між нею і банком договір про надання банківських послуг, з умовами якого ознайомлена та згодна до його укладання (а. с. 10). Відповідачкою також було підписано електронним підписом 02 жовтня 2019 року, шляхом підтвердження ОТП 26 з номера телефону [NUMBER] (вказаний у Анкеті-заяві (а. с. 10)), у відповідності з Умовами та Правилами надання банківських послуг, паспорт споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка» (а. с. 11 та на звороті), за умовами якого, банком надано їй кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на кредитну картку, строком на 240 місяців, із пільговою процентною ставкою 0,000001% на місяць та базовою процентною ставкою 3,9% в місяць (46,8% річних), 3,7% в місяці (44,4 % річних). Відповідно до довідки за картками АТ «Акцент-Банк», [PERSON] відкрито картковий рахунок № [NUMBER] та видано кредитні картки: № [NUMBER] соком дії до грудня 2024 року; № [NUMBER] строком дії до липня 2027 року; № [NUMBER] строком дії до грудня 2031 року (а. с. 18). 02 жовтня 2019 року відповідачці було встановлено та збільшено кредитний ліміт у сумі 10000 гривень, відповідно до кредитного договору № б/н від 02 жовтня 2019 року, який поступово збільшувався та 25 квітня 2024 року був збільшеній до 14300 гривень (а. с. 19). Відповідно до наданого суду розрахунку заборгованості, станом 05 вересня 2025 року, за нею утворилася заборгованість у розмірі 23770 гривень 38 копійок, яка складається із загального залишку: заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) у розмірі 14287 гривень 55 копійок та заборгованості за процентами у сумі 9482 гривні 83 копійки (а. с. 14 на звороті). Згідно з вимогами ст. ст. 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до вимог ст. ст. 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Нормами ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Приписами п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України визначено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори. Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 14 ЦК України, цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї. Згідно з вимогами ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Приписами ч. 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно з вимогами ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів. Отже, передумовою для виникнення у позичальника обов`язку повернути кредитні кошти та сплатити проценти за користування ними має бути встановлений факт отримання і використання кредитних коштів відповідачкою. За приписами ст. ст. 526, 530, 610, та ч. 1 ст. 612 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Згідно з вимогами ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). При цьому в законодавстві визначаються різні поняття: як «строк договору», так і «строк (термін) виконання зобов`язання» (статті 530, 631 ЦК України). Відповідно до вимог ст. 638 ЦК України договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі. Якщо є електронна форма договору, то і підписувати його потрібно електронним підписом. Так, приписами ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. При цьому, за змістом наведеного Закону електронним підписом, тобто одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Згідно з вимогами п. 5 ч. 3 Постанови про затвердження Положення про застосування цифрового власноручного підпису в банківській системі України, цифровий власноручний підпис - власноручний підпис фізичної особи, створений на екрані електронного сенсорного пристрою та нерозривно пов`язаний з електронним документом, підписаним цим підписом. З огляду на викладене, суд доходить висновку про те, що, підписавши вказану заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, відповідачка погодилася зі всіма умовами кредитування, штрафами, пеню, відсотками за користування кредитними коштами. Так, позивачем на підтвердження своїх вимог, щодо користування відповідачкою кредитними коштами позивача за кредитним договором № б/н від 02 жовтня 2019 року, надано суду виписку по картковому рахунку відповідачки за період з 02 жовтня 2019 рок по 23 квітня 2024 року (а. с. 12-17 та на звороті). Вказана виписка є первинним банківським документом, а тому є належним доказом у справі. Отже, вказаною випискою підтверджено, що відповідачка користувалася вказаними кредитними коштами позивача, але не повернула, а тому станом на 05 вересня 2025 року, за нею утворилася заборгованість у розмірі 23770 гривень 38 копійок, яка складається із загального залишку: заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) у розмірі 14287 гривень 55 копійок та заборгованості за відсотками у сумі 9482 гривні 83 копійки. З огляду на викладене, враховуючи, що відповідачкою отримано грошові кошти від позивача, однак не виконано взятого на себе обов`язку щодо їх повернення на умовах визначених договором, суд доходить висновку, що право позивача на отримання власних коштів порушено, а тому підлягає захисту, а відтак останній має право вимагати стягнення заборгованості із [PERSON] , реалізував це право, звернувшись до суду. Натомість, відповідачка жодних заперечень на предмет позову до суду не надала. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим, ухваленим відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, має відповідати завданню цивільного судочинства. Судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях, а тому, виходячи із наведеного вище, суд доходить висновку, що позовна заява підлягає задоволенню та із [PERSON] на користь АТ «Акцент-Банк» на підставі кредитного договору № б/н від 02 жовтня 2019 року, станом на 05 вересня 2025 року, підлягає стягненню заборгованість у сумі 23770 гривень 38 копійок, яка складається із заборгованості за кредитом (тілом кредиту) у сумі 14287 гривень 55 копійок та заборгованості за відсотками у сумі 9482 гривні 83 копійки. Понесені позивачем судові витрати суд стягує з відповідача на користь позивача, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved