Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-11 00:00:00

22.09.2025 позивач звернувся до суду з позовом і просить стягнути з відповідача заборгованість по орендній платі за користування службовим житлом за адресою: [ADDRESS] в розмірі 49 451,28 гривень та судові витрати. Позов обгрунтовує тим, що 21.02.2022 між Управлінням комунального майна Чернігівської обласної ради та [PERSON] укладено договір найму службового житла. Рішенням Чернігівської обласної ради від 16.09.2022 «Про передачу об`єктів нерухомого майна в господарське відання та до статутного капіталу комунального підприємства «Ліки Чернігівщини» Чернігівської обласної ради та Договору про відступлення права вимоги від 01.09.2023 до КП «Ліки Чернігівщини» Чернігівської обласної ради перейшли всі права та обов`язки наймодавця за договором найму службового житла розташованого за адресою: [ADDRESS] . Отже, починаючи з 01.09.2023 плата за найм службового приміщення мала проводитись на користь нового орендодавця. Проте, відповідач у період з вересня 2023 по серпень 2025 сплачував орендну плату на користь Управління комунального майна Чернігівської обласної ради хоча, неодноразово, відповідача повідомлялось про заміну орендодавця і роз`яснювалось право повернення на підставі заяви помилково сплачених коштів на рахунок обласного бюджету. 19.05.2025 відповідачу було направлено претензію із вимогою сплатити заборгованість, натомість вона залишена без задоволення. Отже, всупереч взятих на себе зобов`язань по договору найму службового житла від 21.02.2022 за [PERSON] обліковується заборгованість по сплаті орендної плати у сумі 49 451,28 гривень. 13.10.2025 представником відповідача до суду подано відзив на позовну заяву, згідно якого просить відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки за період з червня 2022 по грудень 2024 включно, відповідачем сплачено на рахунок Управління комунального майна Чернігівської обласної ради, орендну плату в розмірі 49 919,81 грн. Відносно збільшення розміру орендної плати до 2060,47 грн вимоги є безпідставними, оскільки розмір місячної плати за користування квартирою не був узгоджений сторонами. І основне, оскільки КП «Ліки Чернігівщини» Чернігівської обласної ради вже не є власником спірної квартири, отже у нього відсутнє право на стягнення плати за її користування. У судовому засіданні представник позивача адвокат Судак Д.Г. позов підтримав та просить його задовольнити. Відносно збільшення розміру плати за найм помешкання, посилається на п. 4.3 Договору найму службового житла яким передбачено, що розмір плати за найм помешкання змінюється наймодавцем в односторонньому порядку станом на 01 січня кожного календарного року, а також корегується (переглядається) внесенням змін до чинного законодавства тощо. У судовому засіданні відповідач та його представник адвокат Ковалюх В.М. просили відмовити у задоволенні позовних вимог, з підстав викладених у відзиву. Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, проте подав письмові пояснення та просить задовольнити позов, оскільки відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання, при цьому одностороння відмова від його виконання не допускається. Судом встановлені фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. 21.02.2022 між Управлінням комунального майна Чернігівської обласної ради та [PERSON] укладено договір найму службового житла за адресою: [ADDRESS] . Рішенням Чернігівської обласної ради від 16.09.2022 «Про передачу об`єктів нерухомого майна в господарське відання та до статутного капіталу комунального підприємства «Ліки Чернігівщини» Чернігівської обласної ради та Договору про відступлення права вимоги від 01.09.2023 до КП «Ліки Чернігівщини» Чернігівської обласної ради перейшли всі права та обов`язки наймодавця за договором найму службового житла розташованого за адресою: [ADDRESS] . Згідно акту приймання передачі від 27.03.2023 до статутного капіталу КП «Ліки Чернігівщини» Чернігівської обласної ради передано об`єкти нерухомості комунальної власності області, у тому числі службове житло в [ADDRESS] . Отже, з 01.09.2023 плата за найм службового житла мала проводитись відповідачем на користь позивача. Згідно Додаткової угоди № 1 від 01.09.2023 до Договору найму службового житла від 21.02.2022, КП «Ліки Чернігівщини» Чернігівської обласної ради та [PERSON] дійшли згоди внести відповідні зміни до Договору найму службового житла та уклали цю Додаткову угоду, згідно умов якої змінився орендодавець та відбулось підвищення розміру місячної плати за найм помешкання у 2023, який складає 2 060,47 грн. Позивач посилається на п. 4.3 Договору найму службового житла від 21.02.2022, а саме, що розмір плати за найм помешкання змінюється Наймодавцем в односторонньому порядку. 14.09.2023 позивач звернувся листом з описом до відповідача та надав для ознайомлення та підписання проєкт Додаткової угоди № 1 від 01.09.2023, згідно якої відбулась зміна наймодавця. Проте, відповідач від підписання Додаткової угоди відмовився. Претензія відповідачу із вимогою сплатити заборгованість залишена без задоволення. Згідно розрахунку, заборгованість [PERSON] за договором найму службового житла від 21.02.2022 за період з вересня 2023 по серпень 2025, включно становить 49 451,28 гривень. Проте, рішенням Чернігівської обласної ради від 16.12.2024 № 18-21/VIII надано згоду та безоплатно передано із спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Чернігівської області та з бухгалтерського обліку КП «Ліки Чернігівщини» Чернігівської обласної ради нерухоме майно квартиру [ADDRESS] , у комунальну власність Коропської селищної ради. Згідно акту приймання передачі основних засобів від 01.07.2025 юридична особа КП «Ліки Чернігівщини» Чернігівської обласної ради на підставі розпорядження селищного голови від 27.06.2025 № 16 передала у комунальну власність Коропської селищної територіальної громади в особі Коропської селищної ради службову квартиру [ADDRESS] . Відповідно до частин 1, 2 ст. 770 ЦК України у разі зміни власника речі, переданої у найм, до нового власника переходять права та обов`язки наймодавця. Згідно із ч. 1 ст. 810 ЦК України за договором найму (оренди) житла одна сторона - власник житла (наймодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (наймачеві) житло для проживання у ньому на певний строк за плату. Верховний Суд у постанові від 09 січня 2019 року в справі № 689/1157/16-ц дійшов висновку про те, що право на передання майна у найм (оренду) має його власник або ж особа, якій належать майнові права. У разі передачі майна у найм (оренду) не його власником судовому захисту підлягатимуть порушені таким чином права власника майна. Предметом договору найму житла можуть бути помешкання, зокрема квартира або її частина, житловий будинок або його частина (ч. 1 ст. 812 ЦК України). Сторонами у договорі найму житла можуть бути фізичні та юридичні особи (ч. 1 ст. 813 ЦК України). Відповідно до ч. 3 ст. 815 ЦК України наймач зобов`язаний своєчасно вносити плату за житло. Наймач зобов`язаний самостійно вносити плату за комунальні послуги, якщо інше не встановлено договором. З огляду на ч. ч. 1, 3 ст. 820 ЦК України, розмір плати за користування житлом встановлюється у договорі найму житла. Наймач вносить плату за користування житлом у строк, встановлений договором найму житла. Якщо строк внесення плати за користування житлом не встановлений договором, наймач вносить її щомісяця. Так, п. 4.2 Договору найму житла передбачено, що плата за найм помешкання сплачується наймачем щомісячно не пізніше останнього числа поточного місяця на рахунок обласного бюджету. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] на рахунок Управління Комунального майна Чернігівської обласної ради за період з лютого 2022 по листопад 2024 сплачено орендну плату за найм службового житла в розмірі 49 919,81 грн. Крім того, за змістом ст. 526 ЦК України цивільне законодавство містить загальні умови виконання зобов`язання, що полягають у його виконанні належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Це правило є універсальним і підлягає застосуванню як до виконання договірних, так і недоговірних зобов`язань. Згідно зі статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної Палати Касаційного цивільного суду від 23 січня 2019 року у справі № 355/385/17 (провадження № 61-30435сво18) міститься висновок, про те, що у ст. 629 ЦК України закріплено один із фундаментів на якому базується цивільне право - обов`язковість договору. Тобто, з укладенням договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають обов`язки (а не лише суб`єктивні права), які вони мають виконувати. Не виконання обов`язків, встановлених договором, може відбуватися при: (1) розірванні договору за взаємною домовленістю сторін; (2) розірванні договору в судовому порядку; (3) відмові від договору в односторонньому порядку у випадках, передбачених договором та законом; (4) припинення зобов`язання на підставах, що містяться в главі 50 ЦК України; (5) недійсності договору (нікчемності договору або визнання його недійсним на підставі рішення суду). Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст. 611 ЦК України). Позивач посилається, що відповідачем не виконуються умови Договору, у зв`язку з чим утворилась заборгованість. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Однією із загальних засад цивільного законодавства є свобода договору (п. 3 ч. 1 ст. 3 ЦК). Частиною 1 ст. 627 ЦК передбачено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ч. 1 ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Оскільки умовами Договору найму службового житла від 21.02.2022, а саме п 4.3 передбачено право наймодавця зміни розміру плати за найм помешкання в односторонньому порядку, отже збільшення розміру орендної плати є законним правом позивача. Проте, орендар не був належним чином повідомленим про зміну орендодавця, підвищення розміру плати за найм помешкання, що підтверджується відсутністю рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення. Отже, орендар діяв сумлінно, не знаючи про зміну орендодавця, збільшення орендної плати, а отже суд визнає оплату оренди попередньому власнику, як належне виконання відповідачем зобов`язання і перед КП «Ліки Чернігівщини» Чернігівської обласної ради. Таким чином, новий власник не може вимагати повторної оплати від орендаря за той самий період, але може вимагати повернення цих коштів у попереднього власника як безпідставно набутих (Постанова Верховного Суду від 30.08.2024 у справі № 905/1137/20). За ст. 1212 ЦК України: Новий власник має право вимагати повернення коштів, отриманих попереднім власником за оренду, з підстав безпідставного збагачення, бо підстава отримання цих коштів відпала На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню за їх недоведеністю.

Outcome: approved