Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-18 00:00:00

Адвокат Усенко А.О. звернулася в інтересах [PERSON] , [PERSON] до суду з позовом, в якому просить усунути перешкоди користуванні житловим приміщенням- квартира [ADDRESS] , шляхом виселення [PERSON] , [PERSON] без надання іншого житлового приміщення. В обґрунтування позову позивачі зазначили, що є співвласниками вказаної квартири на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом та станом на 09.01.2024 зареєстровані за цією адресою. Перебуваючи у фактичних шлюбних відносинах з відповідачем -1 [PERSON] , [PERSON] надала добровільну згоду на вселення відповідача -1, а також відповідача -2 [PERSON] (батька відповідача-1) у квартиру за зазначеною вище адресою. З 04.10.2016 у квартирі [ADDRESS] був зареєстрований відповідач- 1 [PERSON] , а з 15.03.2021 зареєстрований відповідач-2 [PERSON] . З 05.06.2022 фактичне спільне проживання позивача з відповідачами припинилося. У зв`язку із ситуацією в країні позивач разом зі своєю неповнолітньою донькою були змушені виїхати за кордон. З липня 2022 року спілкування позивача з відповідачами припинилося остаточно. З 08.01.2024 [PERSON] та [PERSON] знято з реєстрації у квартирі. Наразі відповідачі продовжують проживати у квартирі позивача. Позивачем направлена вимога відповідачам про добровільне виселення з її квартири. На прохання звільнити квартиру вони не реагують, самовільно продовжуючи проживати у цій квартирі. Позивач вказує, що відповідачі спільне господарство з позивачем не ведуть, угоду про проживання в будинку позивач з ними не укладала, відповідачі часто зловживають алкогольними напоями, чим створюють значні незручності для позивача. Проживання відповідачів у квартирі перешкоджають праву вільно володіти, розпоряджатися та користуватися своєю власністю, що зумовлює необхідність звернення до суду з позовною заявою про усуненням перешкод у користуванні житловим приміщенням шляхом виселення без надання іншого житлового приміщення. Ухвалою Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 06.05.2024 відкрито загальне позовне провадження, призначене підготовче провадження. Відповідачі проти задоволення позову заперечили, у відзиви на позов вказали, що на підтвердження позовних вимог позивачка вказує на той факт, що начебто за час перебування з відповідачем-1 за в фактичних шлюбних відносинах, зокрема у період з жовтня 2016 року (3 моменту реєстрації в квартирі), а фактично з 2013 року, вона добровільно надала згоду на проживання у помешканні відповідачів. Однак в квітні 2024 з невідомих причин позивачка заявила у листі від 22.04.2024 про те, що відповідачі самовільно проживають у спірній квартирі, а також що вони перешкоджають позивачці користуватися своєю власністю. Вказують, що втрата сімейних зв`язків сама по собі не є підставою для виселення колишнього члена сім`ї та припинення сервітуту на житлове приміщення. Фактично відповідачами жодні вимоги закону не порушувалися, натомість вони повністю поклали на себе обов`язок з утримання спірної квартири, починаючи з червня 2022 року, коли позивачка із дитиною виїхала за кордон. 06.12.2024 відповідачі звернулися до суду зі зустрічною позовною заявою, в якій просять визнати право користування квартирою [ADDRESS] . Звертаючись до суду зі зустрічним позовом, відповідачі вказали, що [PERSON] з 14.09.2013 перебував у фактичних шлюбних стосунках з позивачкою [PERSON] . Він переселився до неї у спірну квартиру, де вона мешкала з донькою [PERSON] . Він та [PERSON] розпочали ремонт спірної квартири, паралельно замінюючи сантехніку, придбаваючи домашню техніку (пральну, посудомийну машину, телевізор тощо). У 2016 році батьки [PERSON] продали 2-кімнатну квартиру і передали гроші в розмірі 11 тис. доларів від продажу [PERSON] для допомоги погасити заборгованість за кредитами. 04.10.2016 [PERSON] зареєструвала [PERSON] у спірній квартирі. Після смерті матері [PERSON] , останній запросив свого батька- [PERSON] в січні 2019 року мешкати в спірну квартиру, де спільно проживав із цивільною дружиною. [PERSON] не заперечувала, та 15.03.2021 зареєструвала [PERSON] у своїй квартирі. 12.04.2019 [PERSON] продав свою 3- кімнатну квартиру і передав виручені за неї кошти [PERSON] як свій внесок у покращення житлових умов [PERSON] та [PERSON] за умовою, що він надалі буде проживати з нами. На ці кошти відповідачка купила 2-кімнатну квартиру, яку оформила на себе одноосібно. А цій квартирі зареєструвала [PERSON] 25.04.2019, але фактично він проживав у спірній квартирі а згодом 15.03.2021 і зареєструвала [PERSON] . У червні 2022 року [PERSON] вирішила шукати притулку за кордоном. З вересня 2022 року активний зв?язок між ними втрачено. Вона перестала відповідати на дзвінки, і спілкувалися лише перепискою у месенджерах. Вони продовжували проживати у квартирі, дбали про неї і сплатили частково реструктуруваний борг. Про зняття з реєстрації дізналися лише з отриманих документів від суду у кінці червня 2024 року. Також відповідачі вказують, що 12.04.2019 [PERSON] продав свою 3-кімнатну квартиру і виручені кошти передав [PERSON] у сумі 1 млн. 234 тис. 180 грн. (еквівалентно на той час $ 48 000). Втім Марина самовільно розпорядилася коштами цими коштами і 22.04.2019 придбала за ці кошти 2-кімнатну квартиру на своє ім`я. [PERSON] був зареєстрований за цією адресою. 17.02.2021 [PERSON] знятий з реєстрації у цій квартирі з причини термінового її продажу. 23.02.2021 2-кімнатну квартиру [PERSON] продала, гроші від продажу залишила собі. Відповідачка згодом 15.03.2021 зареєструвала позивача-2 у своїй квартирі. З початком повномасштабної війни рф проти України [PERSON] з донькою виїхала за кордон. Відповідачі зазначають, що вселені у спірну квартиру за згодою її власниці, як члени її родини, постійно проживають і користуються житловим приміщенням, несуть обов`язки по його утриманню, а також не мають іншого власного житла. Ухвалою від 27.01.2025 зустрічна позовна заява залишена без руху, наданий строк на усунення недоліків позову. Ухвалою від 27.01.2025 у задоволенні заяв [PERSON] , [PERSON] про забезпечення зустрічного позову [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про визнання права користування квартирою відмовлено. Ухвалою від 18.02.2025 прийнято до спільного розгляду зустрічний позов [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про визнання права користування квартирою з первісним позовом [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням шляхом виселення без надання іншого житлового приміщення, об`єднавши їх в одне провадження, надавши цивільній справі єдиний унікальний номер № 932/3683/24, провадження № 2/932/235/25. Ухвалою від 19.02.2025 зустрічна позовна заява [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про визнання права користування квартирою - залишена без руху. Позивачі за зустрічним позовом (відповідачі за первісним позовом) усунили недоліки позовної заяви у встановлений судом строк. Відповідачі за зустрічним позовом заперечували проти задоволення зустрічного позову та вказали, що позивачі за первісним позовом, посилаючись на норми права та на правову позицію Верховного Суду, стверджують про наявність правових підстав для визнання за ними права користування квартирою [ADDRESS] , вказуючи на те, що позивачі є членами родини відповідачів за зустрічним позовом. Одночасно з тим, позивачами не надається жодних доказів того, що позивач-1 та відповідач-1 є подружжям у розумінні ст. 21 СК України та того, що відповідач-2 е дитиною позивача-1. Також відповідачі за зустрічним позовом зазначають, що договори купівлі-продажу квартир позивачів за зустрічним позовом на момент, коли позивачі приймали рішення щодо проживання з відповідачами в квартирі [ADDRESS] , вони мали власне житло, але з власної волі позбулися його не маючи на те вагомих причин. Звертає увагу суду, що твердження позивачів за зустрічним позовом про те, що грошові кошти від продажу квартир були передані відповідачу-1 за зустрічним позовом не відповідають дійсності та не підтверджується жодним доказом. Будь-які відносини між відповідачем-1 та позивачем-1 припинились ще у 2022 році, в шлюбі сторони не перебувають та ніколи не перебували, родинних зв?язків між відповідачем-1 та позивачами не має, спільного господарства сторони не ведуть. позивачі безоплатно, на власний розсуд користуються житловим приміщення відповідачів та одночасно з цим мають грошові кошти від продажу власних квартир, на які б могли придбати собі житло, але не роблять цього, переслідуючи власну вигоду та зловживаючи становищем, що склалося. Крім того, відповідач-2, [PERSON] , яка досягла повноліття, має право володіння, користування та розпорядження своїм майном, яка взагалі ніколи не перебувала у родинному зв`язку із позивачами, не вела з ними спільного господарства, яка не є ані донькою, ані онукою позивачам, у випадку задоволення зустрічного позову, буде вимушена або шукати собі за власний кошт інше житло для проживання на території України або проживати з позивачами, які є для неї сторонніми особами, особами іншої статі та які зловживають алкогольними напоями. Позивачі за зустрічним позовом надалі відповідь на відзив, в якому вказали, що відповідачем не наведено доказів зловживання позивачами алкогольних напоїв, відсутністю поваги до відповідачів, що свідчить про безпідставність вимог про виселення. Крім того, відповідач-1 за зустрічним позовом в первісній позовній заяві повідомила суд про те, що перебувала в фактичних шлюбних відносинах з позивачем-1. Позивач-1 за зустрічним позовом підтверджує ці обставини, які мали місце у період з 2013 року по 2024 рік, коли він дізнався про намір відповідачки виселити його та його батька із квартири. Крім того, відповідачка зазначила, що вона добровільно та за власним бажанням зареєструвала позивачів у власній квартирі. Тривалий час проживала із ними і вела спільне господарство та виховувала доньку [PERSON] . Жодних конфліктів за цей час не виникало, до правоохоронних органів вона не зверталася. Фактично позивачами жодні вимоги закону не порушувалися, натомість вони повністю поклали на себе обов`язок з утримання спірної квартири, починаючи з червня 2022 року, коли позивачка із дитиною виїхала за кордон, а отже мають право користуватися квартирою. Постановою Дніпровського апеляційного суду від 23.07.2025 ухвала Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 27.01.2025 залишена без змін. Протокольною ухвалою від 10.06.2025 закрито підготовче засідання, та призначений розгляд справи по суті на 16.07.2025. У судове засідання 16.07.2025 представник відповідачів не з`явився, у зв`язку з чим судове засідання відкладене на 07.08.2025, Під час судового засідання представником відповідачів за первісним позовом подане клопотання про допит та виклик свідків, яке задоволено судом, у зв`язку з чим судове засіданні відкладене на 15.09.2025. Викликаний для допиту свідок [PERSON] 15.09.2025 у судове засідання не з`явився. Представник відповідачів за первісним позовом, відповідач -1 за первісним позовом просили відкласти судове засідання задля надання можливості його допитати, зазначали, що він не може з`явитися у зв`язку з проходженням лікувальної комісії, та, начебто, призову. На підтвердження цього факту доказів не надано. Судове засідання відкладалося на 13.11.2025. У призначене на 13.11.2025 свідок [PERSON] , який повідомлений належним чином про виклик до суду, не з`явився, у зв`язку з чим судове засідання відкладалося на 02.12.2025. У призначене на 02.12.2025 свідок [PERSON] , який повідомлений належним чином про виклик до суду, не з`явився, у зв`язку з чим судове засідання відкладалося на 10.12.2025. У призначене на 10.12.2025 свідок [PERSON] , який повідомлений належним чином про виклик до суду, не з`явився, у зв`язку з чим судове засідання відкладалося на 16.12.2025. У зв`язку з чим, судом ухвалою від 16.12.2025 застосовані заходи процесуального примусу у виді приводу свідка [PERSON] призначене на 08.01.2026 привід свідка не виконаний, свідок у судове засідання не заявився, повідомлений належним чином. Відповідачі за первісним позовом у судове засідання не з`явилися, повідомлені належним чином, про причини неявки не повідомили. Через неявку в судове засідання свідка [PERSON] , суд, заслухавши думку учасників справи про можливість розгляду справи за відсутності свідка, вирішив,

Outcome: approved