Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-18 00:00:00

Позивач звернулася до суду з даним позовом. Свої вимоги мотивує тим, що 28.01.2006 вона уклала шлюб з [PERSON] , який зареєстрували у Відділі РУЦСу м. Дрогобича Дрогобицького міськрайонного управління юстиції Львівської області, серія [NUMBER] , актовий запис № 31. У шлюбі народилися троє дітей: дочка - [PERSON] , [INFO] , дочка - [PERSON] , [INFO] та дочка - [PERSON] , [INFO] . Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області по справі №442/1997/15-ц від 15 квітня 2015 року, шлюб між ними розірвано. Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області по справі № 2-3032/09 від 26 жовтня 2009 року за її позовом до [PERSON] було вирішено стягувати аліменти у її користь на утримання дочки, [PERSON] , [INFO] та дочки [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі по 500 грн. щомісяця, починаючи з 14 вересня 2009 року і до досягнення ними повноліття. Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області по справі № 442/1998/15-ц від 21 квітня 2015 року за моїм позовом до [PERSON] було вирішено стягувати аліменти у її користь на утримання дочки [PERSON] у твердій грошовій сумі у розмірі 500 грн. щомісяця, до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягувати з дня пред`явлення позову до суду, тобто з 17.03.2015 року. Позивач вказує, що дочка [PERSON] на даний час вона проживає з нею та продовжує навчання. Враховуючи те, що дочка навчається на стаціонарній формі навчання у навчальному закладі, не має джерела доходів, а знаходиться на її утриманні, вважає, що з відповідача необхідно стягнути аліменти на час навчання дитини. Позивач вказує, що аліменти відповідач нікому не платить, стягнень по виконавчим документам з відповідача не проводиться, інших неповнолітніх дітей, повнолітніх дочки, сина немає. Відповідач служить у ЗСУ, отримує високе забезпечення, яке повністю витрачає на свої потреби. Вважає, що відповідач має можливість виконувати покладений на нього чинним законодавством та моральними принципами обов`язок батька, та здійснювати гідну матеріальну допомогу для утримання та забезпечення належного рівня життя та розвитку нашій дочці, оскільки працює офіційно та отримує високий дохід. 19.12.2026 ухвалою судді справа прийнята до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) учасників справи. Відповідач не скористався правом на відзив. Строки для подання відзиву та відповіді на відзив закінчились, а тому відповідно до частини восьмої статті 178 ЦПК України та частини восьмої статті 279 ЦПК України суд розглядає справу у порядку спрощеного провадження на підставі доказів та письмових пояснень, викладених у заявах по суті справи. Клопотання про розгляд справи за участю сторін від учасників справи не надходило. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що шлюб між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] розірвано, що підтверджується копією рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 15.04.2015 у справі №442/1997/15-ц. Свідоцтвом про народження серія [NUMBER] , виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану міста Дрогобича Дрогобицького міськрайонного управління юстиції Львівської області 12.01.2008, актовий запис №38, підтверджується, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] є батьками [PERSON] , яка народилась [INFO] . Довідкою №288 від 11.12.2025 Бориславського центру професійної освіти підтверджується, що [PERSON] , з 01.09.2025 навчається на першому курсі в Закладі професійної (професійно-технічної) освіти «Бориславський центр професійної освіти» денного відділення (наказ про зарахування № «З-УДЗ» від 01.09.2025) і знаходиться на повному державному забезпеченні. Термін закінчення навчання 28.02.2027. У відповідності до частини першої статті 199 Сімейного кодексу (далі - СК) України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Згідно з частиною другою статті 199 СК України, право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Відповідно до частини третьої статті 199 СК України, право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. У відповідності до частини першої статті 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. У відповідності до частини першої статті 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних утриманців, наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, та інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з частиною другою статті 200 СК України, при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання, зокрема, другим з батьків. В постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 серпня 2018 року у справі №748/2340/17 зроблено висновок по застосуванню статті 199 СК України, який полягає в тому, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: походження дитини від батьків або наявність між ними іншого юридично значущого зв`язку (усиновлення); досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину). Отже, правовий аналіз статей 199, 200 СК України вказує на те, що законодавець пов`язує обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, коли батьки можуть надавати таку матеріальну допомогу. СК України ґрунтується на принципі рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. Тож стягнення з батьків аліментів на утримання повнолітніх дочки, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, є одним із механізмів забезпечення реалізації особою права на освіту, який узгоджується із соціальною спрямованістю держави та моральними засадами суспільства. Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення ними повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Тож, обов`язковими обставинами, що підлягають доказуванню у цій справі, є наявність у відповідача можливості надавати таку матеріальну допомогу та існування потреби у зв`язку з навчанням у матеріальній допомозі. У постанові від 16 лютого 2022 року у справі №381/2423/20 (провадження №61-17937св21) Верховний Суд виснував, що стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, потрібних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, існує незалежно від форми навчання. При визначенні розміру аліментів потрібно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Приписи цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. З матеріалів справи встановлено, що дочка сторін досягла повноліття, є студенткою першого курсу у Закладі професійної (професійно-технічної) освіти «Бориславський центр професійної освіти», не має власного заробітку, а отже, потребує матеріальної допомоги. Звертаючись до суду з даним позовом, позивачка вказувала, що відповідач має матеріальну можливість надавати доньці допомогу у зв`язку з продовженням нею навчання. Відповідач, у свою чергу, на доводи позивачки не висловив жодних заперечень. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, виходячи із принципів змагальності та диспозитивності, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини, на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог і заперечень, оцінивши належним чином зібрані по справі докази кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір у розмірі 1331, 20 грн.

Outcome: approved