Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-13 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про зміну способу стягнення аліментів, в обґрунтування якого посилається на те, що з відповідачем вони перебували у шлюбі, який було розірвано на підставі рішення Гощанського районного суду Рівненської області від 29.11.2018, справа №5557/477/18. Від шлюбу мають двоє неповнолітніх дітей син [PERSON] , [INFO] , донька [PERSON] , [INFO] . Рішенням Гощанського районного суду Рівненської області від 17.11.2021 у справі №557/1391/21, було задоволено її позов до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей та стягнуто з [PERSON] на її користь аліменти: на утримання сина [PERSON] , 2014 року народження у розмірі 1700 грн. щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та на утримання доньки [PERSON] , 2016 року народження у розмірі 1300 грн. щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 26.08.2021 до досягнення дітьми повноліття. Діти зареєстровані та проживають разом з нею. Зазначає, що з огляду на рівень інфляції у країні, зростання споживчих цін та дорослішання дітей, визначений раніше судом розмір аліментів на утримання неповнолітніх дітей є недостатній для їх належного фізичного та морального розвитку. Відповідач на даний час ухиляється від добровільного виконання свого обов`язку щодо утримання неповнолітніх дітей, хоча є здоровим і має таку можливість. З вересня 2025 [PERSON] проходить службу в ЗСУ за мобілізацією і вона вважає, що він має можливість сплачувати аліменти на утримання спільних неповнолітніх дітей у більшому розмірі, ніж той, що був визначений судом раніше. Посилаючись на приписи ст.ст. 180-184, 192 Сімейного кодексу України просить змінити спосіб стягнення аліментів та стягувати з [PERSON] на її користь аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 часини всіх видів заробітку відповідача щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і досягнення старшою дитиною повноліття. Процесуальні дії у справі. Ухвалою Гощанського районного суду від 25.11.2025 було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду 09.01.2026 у порядку спрощеного провадження з викликом сторін та надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву. Ухвалою від 09.01.2026 вирішено здійснювати заочний розгляд справи. Інші процесуальні дії по справі судом не здійснювалися. Розгляд справи проведено у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до статті 279 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) з повідомленням сторін. Заяви (клопотання) учасників справи. Позивач в судове засідання не з`явилася, але подала до суду заяву, згідно якої просить справу розглянути у її відсутності, позовні вимоги підтримала повністю, просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частки усіх видів доходу відповідача щомісячно. Проти заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, був завчасно та належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи відповідно до вимог ст.128 ЦПК України. Суд, виконуючи вимоги ст. 280 ЦПК, враховуючи, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без поважних причин та без повідомлення причин, не подав відзив та позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, ухвалив провести заочний розгляд справи. Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши докази у справі за принципами встановленими ст. 89 ЦПК України, вважає що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1.ст. 4 ЦПК України). Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч. 1 ст. 13 ЦПК України). Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що сторони є батьками неповнолітніх дітей: [PERSON] , [PERSON] [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що стверджується свідоцтвами про народження серії [NUMBER] , видане 25.07.2014 виконавчим комітетом Симонівської сільської ради Гощанського району Рівненської області та серії [NUMBER] , видане 19.10.2016 Симонівською сільською радою Гощанського району Рівненської області. Відповідно до рішення Гощанського районного суду Рівненської області від 17.11.2021 у справі №557/1391/21, було частково задоволено позов [PERSON] до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей та стягнуто з [PERSON] на її користь аліменти у твердій грошовій сумі: на утримання сина [PERSON] , 2014 року народження у розмірі 1700 грн. щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; на утримання доньки [PERSON] , 2016 року народження у розмірі 1300 грн. щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 26.08.2021 до досягнення дітьми повноліття. Неповнолітні діти сторін проживають разом з позивачем за адресою: [ADDRESS] , що стверджується Витягами з реєстру територіальної громади №2023/007822394 від 28.09.2023 та №2024/014567238 від 03.12.2024. Звертаючись до суду, в обґрунтування позову позивачка зазначила, що аліменти у визначеному судом розмірі, з огляду на рівень споживчих цін, вік дітей є недостатніми для їх гармонійного фізичного та духовного розвитку. Згідно довідки, видана в/ч № [NUMBER] МОУ за №3928 від 12.11.2025, [PERSON] перебуває на військовій службі у в/ч [NUMBER] з 10.09.2025. Оцінка суду доказів та аргументів сторін. Мотиви застосування норм права судом. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою ВР України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Спірні правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються Сімейним кодексом України (далі - СК України). Згідно ч.2 ст.51 Конституції України, ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Тобто, зазначеною нормою СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів не тільки у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них, але і в інших випадках, передбачених цим Кодексом. При цьому, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, що передбачено ст.7 СК України. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Відповідно до ст.183 та ст.184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181СК України).Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст. ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Такий висновок також узгоджується із правовою позицією, висловленою Верховним Судом України у постанові від 5 лютого 2014 року у справі № 6-143цс-13, яка є обов`язковою для виконання в силу ст. 360-7 ЦПК України, відповідно до якої вимоги зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватись, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст. ст. 182 - 184 СК України, не може обумовлюватись разовим її здійсненням й відповідно з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження. З урахуванням встановлених обставин, приймаючи до уваги, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, зважаючи на обов`язок обох батьків утримувати дитину, імперативну норму про можливість зміни саме способу стягнення аліментів, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги ґрунтуються на положеннях Сімейного кодексу України, відповідають інтересам дітей, їх рівню життя, необхідного для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини, не погіршать їх матеріального становища і визначення указаного позивачем способу та розміру стягнення аліментів призведе до дотримання прав дітей на утримання від батька відповідно до положень Закону. За правилами ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, в той же час, ст.192 СК України, якою регулюються правовідносини щодо зміни розміру аліментів, не містить норми про те, що зміна розміру аліментів присуджується з дати звернення до суду з зазначеним позовом. Згідно п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм сімейного кодексу України про розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", у випадку зміни розміру аліментів у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням суду законної сили. Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору на підставі ст. 5 ч.1 п. 3 Закону України «Про судовий збір», суд стягує з відповідача судовий збір на користь держави у сумі 1211,20 грн., відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved