Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-12 00:00:00

06 жовтня 2025 року позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом в якому просив суд, Визнати за [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , право приватної власності на гараж з підвалом загальною площею приміщень 41.4 кв.м.,: загальна площа гаража 20,7 кв. м., загальна площа підвалу 20,7 кв. м., розташованого на земельній ділянці, яка є комунальною власністю Кароліно-Бугазської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за заповітом. Позивач в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив справу розглядати без його участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Представник Кароліно-Бугазької сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином надав заяву про розгляд справи без його участі. Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані до неї документи приходить до висновку, що даний позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено судом, в серпні 2024 року помер батько позивача - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Овідіопольським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) 27 серпня 2024 року. (актовий запис № 204 від 27 серпня 2021 року Право приватної власності зареєстровано належним чином, що підтверджується довідкою комунального підприємства Овідіополської районної ради «Овідіополь-Сервіс» №530 від 04.09.2019 року. За життя, на підставі рішення Роксоланівської сільської ради № 9 від 14 вересня 1986 року, за погодженням з районним архітектором Овідіопольської районної ради за № 243 від 08 грудня 1986 року, померлий [PERSON] набув право на будівництво приватного гаражу на виділеній для будівництва земельній ділянці орієнтовною площею 0,024 га. за адресою: [ADDRESS] . На зазначеній земельній ділянці померлий побудував гараж з підвалом. Загальна площа гаража 20,7 кв. м., загальна площа підвалу 20,7 кв. м.. Загальна площа приміщень 41.4 кв.м.. На побудоване нерухоме майно спадкодавець не зареєстрував право власності належним чином через настання смерті. Право приватної власності померлого [PERSON] на побудоване нерухоме майно у вигляді гаражу з підвалом загальною площею приміщень 41.4 кв.м. розташованого за адресою: [ADDRESS] підтверджується: -рішенням Роксоланівської сільської ради № 9 від 14 вересня 1986 року про виділення спадкодавцю земельної ділянки для будівництва приватного авто гаражу, за погодженням районним архітектором; -будівельним паспортом на будівництво побутових будівель № 243 від 08 грудня 1986 року яким, районним архітектором Овідіопольської районної ради, померлому погоджено будівництво гаражу для автомобілю та здійснено розбивку будівель на місцевості; -архівним витягом № Л-75 від 04.06.2025 року, відповідно якого рішенням Кароліно-Бугазської сільської ради № 170 від 11.12.2003 року «Про впорядкування адреси гаражів в селі Кароліно-Бугаз», адресу існуючих гаражів по вул. Індустріальній змінено на [ADDRESS] . Присвоєно існуючим гаражам по [ADDRESS] номери корпусів та номери гаражів, згідно додатку 2. Згідно додатку 2 до рішення виконкому Кароліно-Бугазської сільської ради № 170 від 11.12.2003 року існуючому гаражу померлого Лихошерстова присвоєно номер корпуса-2, номер гаражу [ADDRESS] ; -довідкою Каролино-Бугазської сільської ради від 25.08.2025 року за № Л-464, відповідно якої будівля гаража померлого [PERSON] розташована на земельній ділянці орієнтовною площею 0,024 га., яка не приватизована та у власність не передавалась. Відповідно Постанови Верховної ради України від 17 липня 2020 року №807-ІХ «Про утворення та ліквідацію районів» зазначена будівля гаража має наступне місце розташування: [ADDRESS] . -Технічним паспортом об`єкта нерухомого майна, згідно якого об`єктом нерухомого майна є гараж з підвалом загальною площею 41.4 кв.м. розташований за адресою: [ADDRESS] , побудований у 1987 році. Таким чином, після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді гаража з підвалом загальною площею приміщень 41.4 кв.м. розташованого за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до заповіту, посвідченого 23 травня 2005 року секретарем Кароліно-Бугазської сільської ради Овідіопольського району Одеської області Софієнко Ніною Іванівною, зареєстрованого в реєстрі за № 38, спадкоємцем після померлого у серпні 2024 року [PERSON] є позивач у справі - [PERSON] . Особи що мають право на обов`язкову частку у спадщині, та інші спадкоємці за заповітом відсутні. Відповідач [PERSON] є донькою померлого [PERSON] та спадкоємцем першої черги за законом. З метою отримання Свідоцтва про право на спадщину за заповітом після померлого Позивач звернувся до приватного нотаріуса Білгород-Дністровського районного нотаріального округу Одеської області Базан Тетяни Петрівни. За моїм зверненням нотаріусом заведена спадкова справа № 17/2025. 19 вересня 2025 року приватним нотаріусом Білгород-Дністровського районного нотаріального округу Одеської області Базан Тетяною Петрівною Позивачу видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на право спільної сумісної власності на квартиру розташовану за адресою: [ADDRESS] . Листом нотаріуса від 07.08.2025 року за № 201/02-14 Позивача повідомлено про відсутність можливості видачі свідоцтва про право на спадщину на гараж № [NUMBER] розташований за адресою: [ADDRESS] після смерті померлого [INFO] [PERSON] у зв`язку з відсутністю правоустановчих документів та державної реєстрації права власності, виданих та вчинених належним державним органом в установленому законом порядку на ім`я померлого. Для визнання за Позивачем, як спадкоємцем, права власності на вищевказане майно нотаріусом йому рекомендовано звернутись до суду. Відповідно до ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Як роз`яснено в п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Узагальнивши судову практику Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у своєму листі від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» вказав, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числа й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). Згідно положень ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатись своєю власністю. Право власності є непорушним. Згідно ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Стаття 1217 ЦК України передбачає, що спадкування здійснюється за заповітом або законом. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися в наслідок його смерті. Згідно ч. 1 ст. 1220 ЦК України - спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України - спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Статтею 1233 ЦК України передбачено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до ч. 1 та ч. 5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Гарантії здійснення права власності та його захисту закріплені в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950р., зокрема, в ст. 1 Першого протоколу до неї (ратифіковано законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР), яка є складовою правової системи відповідно до ст.9 Конституції України, а також у вітчизняному законодавстві. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження, та доведення перед судом їх переконливості, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи із принципів розумності, виваженості, справедливості, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог представника позивача в заявлених нею межах та про існування правових підстав для їх задоволення.

Outcome: approved