Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-14 00:00:00

виклад позиції позивача: позивач Товариство з обмеженою відповідальністю "Коллект Центр" звернувся в суд з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 0966593261 від 06.10.2020 в сумі 61710.00 грн. В обґрунтування вимог позивач вказує, що на підставі Заявки-анкети № 3285357 на умовах Пропозиції (оферти) на укладення електронного Договору позики, що акцептована відповідачем, шляхом підписання електронним підписом Відповідача, було укладено Договір надання позики між Товариством з обмеженою відповідальністю "Інфінанс" та [PERSON] , в тому числі і на умовах фінансового кредиту № 0966593261 від 06 жовтня 2020 року. Відповідно до умов викладених в оферті, Правил та Заявки-анкети становлять єдиний документ - Договір. Договір позики укладено в електронній формі, шляхом підписання електронним підписом відповідача (вчиненим одноразовим ідентифікатором з урахуванням положень ч. 6 і 12 п. 1 ст. З, ст. 12, п. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», ч. 1 ст. 205 Цивільного Кодексу України), в якості аналога власноручного підпису позичальника. Відповідно до умов Договору позики відповідачу надано кредит в розмірі 4000.00 грн, строк користування кредитом - 30 днів, строк дії Договору - 3 роки, відсоткова ставка - 1.75 % за один день користування кредитом. Строк та умови користування кожним траншем є окремим та визначається сторонами відповідно до умов Договору. Всі інші умови які визначають порядок і умови надання ТОВ «Інфінанс» грошових коштів у позику на умовах фінансового кредиту, права та обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладання та належного виконання умов Договору та Електронного договору, а також регулюють відносини, що виникають між Товариством і Позичальником викладені у правилах, з якими ознайомився Позичальник до укладення Договору, та які є невід`ємною частиною Договору (Оферти та Акцепту Оферти). Генерація і надсилання одноразового ідентифікатора, використаного для підписання Заявки і, відповідно, укладення Договору здійснюється наступним чином: клієнт на веб-сайті натискає відповідну кнопку для підписання заявки/договору, силами програмного забезпечення генерується одноразовий ідентифікатор ключа для підписання, доступу до якого працівники товариства не мають. Вказаний ключ автоматично через АРІ-сервіс надсилається на телефонний номер Клієнта, верифікований в його Особистому кабінеті на сайті. Для цього використовуються послуги оператора СМС-відправлень. Після введення Клієнтом згенерованого ключа у відповідне поле для підписання, програма звіряє згенерований та введений ключі, і у випадку їх співпадіння заявка/договір вважаються підписаними. Пропозиція (Оферта) укласти Договір надання позики та надання кредиту згідно Заявки-анкети № 3285357 від 06.10.2020 року підписана кредитодавцем, а Акцепт оферти на укладання Договору надання позики та отримання кредиту згідно Заявки-анкети № 3285357 від 06.10.2020 року підписано позичальником, електронним цифровим підписом (одноразовий ідентифікатор в якості особистого підпису), який було надіслано за допомогою СМС-повідомлення на телефонний номер зазначений позичальником в особистому кабінеті на сайті кредитодавця. Підписанням договору відповідач підтвердив, що він ознайомлений з усіма його істотними умовами та йому була надана вся інформація, передбачена вимогами чинного законодавства. Таким чином, відповідач здійснив дії, спрямовані на укладання договору шляхом заповнення заяви про надання (отримання) кредиту на сайті, з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору, та зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки, на рахунок якої, в подальшому, кредитодавцем було перераховано грошові кошти у розмірі, встановленому Договором. Зазначені умови є публічною пропозицією розумінні ст. ст. 641, 644 ЦК України. 16 грудня 2021 року укладено договір № 16-12/21 відповідно до якого ТОВ "Інфінанс" відступило на користь ТОВ «Вердикт капітал» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 0966593261. 10 січня 2023 року було укладено договір № 10-01/2023 відповідно до якого ТОВ «Вердикт капітал» відступило на користь ТОВ «Коллект центр» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 0966593261. Таким чином, ТОВ «Коллект центр» наділено правом вимоги до відповідача за договором № 0966593261. Станом на день звернення в суд заборгованість за договором відповідачем не погашається, проценти за користування кредитними коштами не сплачуються, у зв`язку з чим у відповідача обліковується прострочена заборгованість. Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом за Договором №0966593261 від 06 жовтня 2020 року, що підлягає стягненню з позичальника станом на день формування позовної заяви відповідно до розрахунку заборгованості, становить 153970.00 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) - 4000.00 грн; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги -112310.00 грн; заборгованість за нарахованими процентами згідно Договору (з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості) - 37660.00 грн; заборгованість за пенею та/або штрафами - 0.00 грн; заборгованість за комісіями - 0.00 грн; інфляційні збитки - 0.00 грн; нараховані 3% річних -0.00 грн. Проте, враховуючи принцип розумності, співмірності і пропорційності позивач просить стягнути заборгованість у розмірі 61710.00 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) - 4000.00 грн; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 57710.00 грн; заборгованість за нарахованими процентами згідно Договору (з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості) - 0.00 грн; заборгованість за пенею та/або штрафами - 0.00 грн; заборгованість за комісіями - 0.00 грн; інфляційні збитки - 0.00 грн; нараховані 3% річних - 0.00 грн. Відповідач через представника 02 грудня 2025 року подала відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги в частині стягнення розміру заборгованості по процентах не визнає, вважає їх безпідставними і необґрунтованими та такими, що не підлягають до задоволення з огляду на наступне. Між ТОВ «Інфінанс» та відповідачкою було укладено Договір №0966593261. Відповідно до умов Договору позики відповідачу надано кредит в розмірі 4000.00 грн., строк користування кредитом - 30 днів, строк дії Договору - 3 роки, відсоткова ставка - 1,75% за один день користування кредитом. Разом з тим, при визначенні загальної суми заборгованості, позивач здійснює розрахунок заборгованості по сплаті процентів за користування кредитом з дати укладення Договору (06.10.20) по дату формування позовної заяви (29.10.25), вказуючи про те, що розмір такої заборгованості становить 153970 грн. При цьому позивач не нараховує штрафних санкцій, передбачених ст.625 ЦК України, а саме розраховує заборгованість по сплаті процентів. Окрім цього, розрахунок здійснюється за ставкою 1,75% за один день користування кредитом в період з 06.10.20 по 05.11.20, а решту строку обраховується за відсотковою ставкою 3,5% за один день користування кредитом, хоча в позовній заяві такий спосіб обрахунку не пояснює. Однак, відповідно до основних умов кредиту, зазначених в акцепті оферти строк користування кредитом - 30 днів. Загальна вартість кредиту у грошовому вираженні становить: 2100 грн. за умови належного виконання умов Договору та відсутності пролонгації. Загальна вартість кредиту у грошовому вираженні становить: 4200 грн. за умови неналежного виконання умов Договору. Відповідно до правил надання грошових коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту за умовами програми «MoneyBoom Loyal», копія яких додана до позову, загальний строк Пролонгації кредитом не може перебільшувати більше 30 календарних дні. Таким чином, нарахування позивачу відсотків за період з 06.10.20 по 29.10.25, навіть у випадку неповернення кредиту після спливу 30 днів вважає протиправним, оскільки згідно основних умов кредиту його загальна вартість у випадку неналежного виконання має становити 4200 грн, а не 153 970 грн. Продовження позичальником користування кредитними коштами після закінчення строку кредитування є обставиною, з якою умови договору пов`язують пролонгацію дії договору, що за своєю суттю є відкладальною обставиною згідно ст.212 ЦК України. Невиконання або неналежне виконання боржником договірних зобов`язань не може розглядатися як «відкладальна обставина» в розумінні частини першої статті 212 ЦК України, оскільки фактично призводить до інших умов договору (строку кредитування та процентної ставки), які визначені між сторонами згідно кредитного договору, зокрема, 30 днів та 1.75 % за один день користування кредитом. Звертає увагу, що починаючи з 05 листопада 2020 року ТОВ «Інфінанс», як кредитодавець, не мало права нараховувати проценти за Договором від 06 жовтня 2020 року. Вважає, що зазначення у договорі різних строків кредитування та різних процентних ставок та водночас визначення загальної вартості кредиту призводить до неправильного, а то й різного тлумачення та розуміння його сторонами договору, зокрема, позичальником. Зазначає, виходячи із розрахунку заборгованості, поданого позивачем згідно умов кредитного договору, при визначенні відсотків за користування кредитом у 30 днів, проценти, нараховані позивачем після спливу вказаного терміну у декілька десятків разів перевищили заборгованість за наданим кредитом, тому згідно умов договору, розмір відсотків за користування кредитом навіть у випадку неналежного виконання умов Договору не може перевищувати 4200 грн, що відповідає ставці 3,5% за один день користування кредитом за умови неналежного виконання умов Договору, а строк нарахування таких відсотків не може перевищувати 30 днів. Спростовуючи обставини зазначені у позові запереченнями викладеними у відзиві, обґрунтовуючи їх нормами діючого законодавства та актуальною практикою Верховного Суду, зокрема, висновками, викладеними у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 грудня 2022 року у справі № 753/8945/19 (провадження №61-8829сво21), постанові Верховного Суду від 18 травня 2022 року у справі №613/1436/17, постановою Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 та іншими актуальними правовими висновками щодо предмета спору, представник відповідача просила відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Представник позивача в суді надала пояснення, у яких проти обставин викладених у відзиві заперечила. Зазначила, що відповідачка підписала договір за допомогою електронного підпису, при цьому ознайомилася з умовами договору. Звернула увагу суду на те, що договір підписано за допомогою одноразового ідентифікатора, та такий спосіб передбачений законом. Також зазначила, що відповідачка не надала жодних достатніх, достовірних доказів, які б спростовувала позовні вимоги. Просила позовні вимоги задоволити та стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 0966593261 від 06.10.2020 в сумі 61710.00 грн; витрати на правову допомогу 16000.00 грн та судовий збір 2422,40 грн. Представник відповідача в суді позовні вимоги не визнала, надала пояснення, обґрунтовуючи їх обставинами викладеними у відзиві на позовну заяву. У задоволенні позовних вимог представник відповідача просила відмовити в повному обсязі. Процесуальні дії у справі. 03 листопада 2025 року відкрито провадження у справі, постановлено, що справа підлягає розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін та призначено судове засідання о 09.30 год 25 листопада 2025 року, однак, судове засідання відкладено за клопотанням представника відповідача на 09.00 год 16 грудня 2025 року та на 09.30 год 15 січня 2026 року. Встановлені судом обставини. Оцінка аргументів сторін та норми права, застосовані судом. Висновки суду. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, враховуючи вимоги ст. 6 Європейської конвенції з прав людини, відповідно до якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків, суд вважає, що справу слід вирішити в межах тих доказів, які були отримані в ході судового розгляду, а також на підставі наявних письмових доказів, які містяться у матеріалах справи. Дотримуючись принципів змагальності та диспозитивності судового процесу, оцінивши докази з точки зору належності, допустимості та достатності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задоволити частково з наступних підстав. 06 жовтня 2020 року між ТОВ "Інфінанс" та [PERSON] укладено Договір №0966593261 строком користування кредитом 30 днів, строком дії договору - 3 роки, відсоткова ставка 1.75% за один день користування кредитом. Строк та умови користування кожним траншем є окремим та визначається Сторонами відповідно до умов Договору. Всі інші умови які визначають порядок і умови надання ТОВ «Інфінанс» грошових коштів у позику на умовах фінансового кредиту, права та обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладання та належного виконання умов Договору та Електронного договору, а також регулюють відносини, що виникають між Товариством і Позичальником викладені у правилах, з якими ознайомився Позичальник до укладення Договору, та які є невід`ємною частиною Договору (Оферти та Акцепту Оферти). Генерація і надсилання одноразового ідентифікатора, використаного для підписання Заявки і, відповідно, укладення Договору здійснюється наступним чином: клієнт на веб-сайті натискає відповідну кнопку для підписання заявки/договору, силами програмного забезпечення генерується одноразовий ідентифікатор ключа для підписання, доступу до якого працівники товариства не мають. Вказаний ключ автоматично через АРІ-сервіс надсилається на телефонний номер Клієнта, верифікований в його Особистому кабінеті на сайті. Для цього використовуються послуги оператора CMC-відправлень. Після введення Клієнтом згенерованого ключа у відповідне поле для підписання, програма звіряє згенерований та введений ключі, і у випадку їх співпадіння заявка/договір вважаються підписаними. Пропозиція (Оферта) укласти Договір надання позики та надання кредиту згідно Заявки-анкети № 3285357 від 06.10.2020 року підписано Кредитодавцем, а Акцепт оферти на укладання Договору надання позики та отримання кредиту згідно Заявки-анкети № 3285357 від 06.10.2020 року підписано Позичальником, електронним цифровим підписом (одноразовий ідентифікатор в якості особистого підпису), який було надіслано за допомогою СМС-повідомлення на телефонний номер зазначений Позичальником в особистому кабінеті на сайті Кредитодавця. Підписанням договору відповідач підтвердила, що вона ознайомлена з усіма його істотними умовами та їй була надана вся інформація, передбачена вимогами чинного законодавства. Таким чином, відповідач здійснила дії, спрямовані на укладання договору шляхом заповнення заяви про надання (отримання) кредиту на сайті, з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору, та зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки, на рахунок якої, в подальшому, Кредитодавцем було перераховано грошові кошти у розмірі, встановленому Договором. 16 грудня 2021 року укладено договір № 16-12/21 відповідно до якого ТОВ "Інфінанс" відступило на користь ТОВ «Вердикт капітал» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 0966593261. 10 січня 2023 року було укладено договір № 10-01/2023 відповідно до якого ТОВ «Вердикт капітал» відступило на користь ТОВ «Коллект центр» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 0966593261. Таким чином, ТОВ «Коллект центр» наділено правом вимоги до відповідача за договором № 0966593261. Станом на сьогоднішній день заборгованість за договором відповідачем не погашається, проценти за користування кредитними коштами не сплачуються, у зв`язку з чим у відповідача обліковується прострочена заборгованість. Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом за Договором №0966593261 від 06 жовтня 2020 року, що підлягає стягненню з відповідача [PERSON] станом на день формування позовної заяви відповідно до розрахунку заборгованості, становить 153970.00 грн. Проте, позивач враховуючи принцип розумності, співмірності і пропорційності просить стягнути заборгованість у розмірі 61710.00 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) - 4000.00 грн; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 57710.00 грн; заборгованість за нарахованими процентами згідно Договору (з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості) - 0.00 грн; заборгованість за пенею та/або штрафами - 0.00 грн; заборгованість за комісіями - 0.00 грн.; інфляційні збитки - 0.00 грн; нараховані 3% річних - 0.00 грн. Відповідно до основних умов кредиту, зазначених в акцепті оферти строк користування кредитом - 30 днів. Загальна вартість кредиту у грошовому вираженні становить: 2100 грн за умови належного виконання умов Договору та відсутності пролонгації. Загальна вартість кредиту у грошовому вираженні становить: 4200 грн за умови неналежного виконання умов Договору. Відповідно до правил надання грошових коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту за умовами програми «MoneyBoom Loyal», копія яких додана до позову, загальний строк Пролонгації кредитом не може перебільшувати більше 30 календарних дні. Таким чином, нарахування позивачу відсотків за період з 06.10.20 по 29.10.25 після спливу 30 днів є протиправним, оскільки згідно основних умов кредиту його загальна вартість у випадку неналежного виконання має становити 4200 грн, а не 153 970 грн. Продовження позичальником користування кредитними коштами після закінчення строку кредитування є обставиною, з якою умови договору пов`язують пролонгацію дії договору, що за своєю суттю є відкладальною обставиною згідно ст.212 ЦК України. Невиконання або неналежне виконання боржником договірних зобов`язань не може розглядатися як «відкладальна обставина» в розумінні частини першої статті 212 ЦК України, оскільки фактично призводить до інших умов договору (строку кредитування та процентної ставки), які визначені між сторонами згідно кредитного договору, зокрема, 30 днів та 1.75 % за один день користування кредитом. Враховуючи наведене, починаючи з 05 листопада 2020 року ТОВ «Інфінанс», як кредитодавець, не мало права нараховувати проценти за Договором від 06 жовтня 2020 року. Зазначення у договорі різних строків кредитування та різних процентних ставок та водночас визначення загальної вартості кредиту призводить до неправильного, а то й різного тлумачення та розуміння його сторонами договору, зокрема, позичальником. Таким чином, в даному випадку потрібно застосовувати правило тлумачення Сontra proferentem. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 грудня 2022 року у справі № 753/8945/19 (провадження №61-8829сво21) зазначено, що: «Contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem - слова договору повинні тлумачитися проти того, хто їх написав). Особа, яка включила ту або іншу умову в договір, повинна нести ризик, пов`язаний з неясністю такої умови. Це правило застосовується не тільки в тому випадку, коли сторона самостійно розробила відповідну умову, але й тоді, коли сторона скористалася стандартною умовою, що була розроблена третьою особою. Це правило підлягає застосуванню не тільки щодо умов, які «не були індивідуально узгоджені» (not individually negotiated), але також щодо умов, які хоча і були індивідуально узгоджені, проте були включені в договір «під переважним впливом однієї зі сторін» (under the dominant influence of one of the party). Contra proferentem має на меті поставити сторону, яка припустила двозначність, в невигідне становище. Оскільки саме вона допустила таку двозначність. Сontra proferentem спрямований на охорону обґрунтованих очікувань сторони, яка не мала вибору при укладенні договору (у тому числі при виборі мови і формулювань). Сontra proferentem застосовується у тому випадку, коли очевидно, що лише одна сторона брала участь в процесі вибору відповідних формулювань чи формулюванні тих або інших умов в договорі чи навіть складала проект усього договору або навіть тоді, коли сторона скористалася стандартною умовою, що була розроблена третьою особою. У разі неясності умов договору тлумачення умов договору повинно здійснюватися на користь контрагента сторони, яка підготувала проект договору або запропонувала формулювання відповідної умови. Поки не доведене інше, презюмується, що такою стороною була особа, яка є професіоналом у відповідній сфері, що вимагає спеціальних знань (постанова Верховного Суду від 18 травня 2022 року у справі №613/1436/17). Однак, позивач, нараховуючи заборгованість, виходив з іншого строку кредитування та процентної ставки, що свідчить про істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків сторін договору, в той час коли відповідач, як споживач банківських послуг, є слабшою стороною цих правовідносин. Таким чином, зазначення в кредитному договорі різних строків кредитування та процентних ставок призвело до неясності такої умови договору, як строк кредитування, що в даному випадку слід тлумачити проти того, хто їх написав (Contra proferentem), тому відсутні підстави для стягнення нарахованих відсотків після закінчення строку дії Договору. В цьому випадку право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статі 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання (постанова Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12). Окрім цього, як вбачається із розрахунку заборгованості, поданого позивачем згідно умов кредитного договору, при визначенні відсотків за користування кредитом у 30 днів, проценти, нараховані позивачем після спливу вказаного терміну у декілька десятків разів перевищили заборгованість за наданим кредитом. Таким чином, розмір відсотків за користування кредитом у випадку неналежного виконання умов Договору не може перевищувати 4200 грн, що відповідає ставці 3,5% за один день користування кредитом за умови неналежного виконання умов Договору, а строк нарахування таких відсотків не може перевищувати 30 днів. Відповідно до вимог статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Відповідно до частин третьої, четвертої статті 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» інформація, що надається клієнту, повинна забезпечувати правильне розуміння суті фінансової послуги без нав`язування її придбання. Фінансова установа під час надання інформації клієнту зобов`язана дотримуватися вимог законодавства про захист прав споживачів. Таким чином, виходячи з вищевикладеного, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача за кредитним договором № 0966593261 від 06 жовтня 2020 року заборгованість 8200 грн, з яких: 4000 грн заборгованість за кредитом; 4200 грн заборгованість за процентами. В решті позовних вимог слід відмовити. В силу вимог ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до вимог ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковий для виконання сторонами. Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, а зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК. В силу вимог ч. 1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до вимог ч. 1 ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно з вимогами ч. 1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його в строк, встановлений договором. Положенням ст.610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до вимог п. 3 ч.1 ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором, або законом. Згідно з абз. 1 ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (ч. 1 ст. 1077 Цивільного кодексу України). Вимогами ст. 514 Цивільного кодексу України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Частиною 1 ст. 1078 Цивільного кодексу України встановлено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановлені обставини справи, суд доходить висновку, що в даному випадку мають місце порушення відповідачем прав позивача, які підлягають захисту шляхом стягнення з [PERSON] в користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект центр» заборгованості за Договором № 0966593261 від 06 жовтня 2020 року в сумі 8200 грн. Згідно з вимогами ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Розподіл судових витрат. Суд зазначає наступне: матеріалами справи підтверджується факт отримання сторонами послуг адвоката та понесення витрат в суді. Статтею 137 ЦПК України встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Доля цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язані зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою: 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Отже зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Пунктами 1,2 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача. Частиною 8 статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Вирішуючи питання обґрунтованості розміру заявлених представником позивача витрат на професійну правничу допомогу та пропорційності їх складності правовому супроводу справи в суді, суд враховує те, що справа про стягнення заборгованості за кредитним договором є малозначною справою, всі обставини по цій справі були встановленні в судовому порядку. Розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою, такої ж позиції притримується Верховний суд в постанові від 03 жовтня 2019 року по справі № 922/445/19. На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу в сумі 16000,00 грн у справі до суду надано копію договору про надання правничої допомоги № 01-07/2024 від 01 липня 2024 року, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Коллект центр» та адвокатським об`єднанням «Лігал ассістанс» (а.с.40-42), витяг з акту № 14 про надання юридичної допомоги від 30.09.2025року (а.с.45). Що стосується суми заявлених витрат на професійну правничу допомогу, то відповідач вважає, що їх розмір є неспівмірним із складністю справи та заперечує щодо його стягнення. При визначенні суми відшкодування витрат суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. Такий же правовий висновок зробила Велика Палата ВС у справі № 755/9215/15-ц (постанова від 19.02.2020). Суд вважає заявлені позивачем витрати на правничу допомогу неспівмірними зі складністю справи, а також із реально наданими позивачем послугами, оскільки позовна заява є типовою для такого роду позовів. Крім цього, відповідач також понесла витрати на правничу допомогу у розмірі 5000 грн, що підтверджує договором про надання правничої допомоги №47/25 від 24 листопада 2025 року (а.с. 107) та платіжною інструкцією №@2РL715605 від 09 січня 2025 року (а.с.106). Тому у стягненні 16000 грн понесених витрат на правову допомогу слід відмовити. Відповідно до ч. 2 п.1 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, а саме сплачений судовий збір, слід стягнути з відповідача пропорційно задоволеним вимогам. При розподілі судових витрат, суд враховує пропорційність задоволених вимог: позов заявлено з ціною 61710.00 грн та задоволено на суму 8200 грн, тобто на 13% (8200х100:61710). Таким чином, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у сумі 315,00 грн (2422,40х13:100).

Outcome: partial