Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-18 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з даним позовом, в якому просить стягувати з [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітніх доньок [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 3200 грн., на кожну дитину, щомісячно, до досягнення дітьми повноліття. Позовні вимоги обгрунтовані тим, що 12.10.2014 сторони зареєстрували шлюб у виконавчому комітеті Мякохідської сільської ради Бершадського району Вінницької області, актовий запис № 4. Під час шлюбу в сторін народилося дві доньки [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Подружнє життя сторін не склалося і рішенням Бершадського районного суду Вінницької області від 13.01.2025 в справі № 129/3238/24 шлюб між сторонами було розірвано. Діти проживають з позивачкою та перебувають на її утриманні. Відповідач жодної матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, хоча здоровий, працездатний, інших утриманців не має, працевлаштувався на роботу в Республіці Польща. Позивачка намагалася домовитися з відповідачем щодо матеріального утримання дітей, однак він категорично відмовляється, а тому позивачка змушена звернутися до суду з даним позовом. Представник позивачки, адвокат Куцяк Ф.Г., подав до суду заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи у його відсутність та відсутність позивачки. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи в суді, причини неявки суду не повідомив. Будь-яких клопотань від нього на адресу суду не надходило. Враховуючи те, що відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та проводить його в даному судовому засіданні на підставі доказів наявних у справі. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та усі зібрані по справі докази, давши їм оцінку в сукупності, суд дійшов наступних висновків. Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] є батьками двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] (свідоцтвом про народження серії [NUMBER] ) та [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження Республіки Польща [NUMBER] ). Діти проживають з позивачкою та перебувають на її утриманні. Відповідач в добровільному порядку не надає матеріальної допомоги на утримання дітей. Суд вважає встановленим, що між сторонами виникли спірні правовідносини, що полягають у обов`язку матері, батька утримувати неповнолітніх дітей. Відповідно до ч.2 ст.51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч.3 ст.51 Конституції України). Статтею 180 СК України визначено обов`язок батьків утримувати дитину, а саме батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Постановою Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 р. №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" у п.17 встановлено, що за відсутності згаданої домовленості той із батьків, з ким проживає дитина, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. При цьому аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст.183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст.184 СК) і виплачуються щомісячно. Відповідно ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти)присуджуються у частці від доходу її матері,батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини,разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. При визначенні розміру аліментів, суд виходить із того, що відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Статтею 184 СК України встановлено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Необхідність встановлення розміру аліментів у твердій грошовій сумі може виникнути за наявності у платника аліментів нерегулярного або мінливого доходу, або отримання частини доходу в натурі. Стягнення аліментів у твердій грошовій сумі є можливим і в інших випадках, якщо суд прийде до висновку, що визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) платника є неможливим, ускладненим або суттєво порушує інтереси однієї із сторін. Згідно статті 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини та приписи ч.ч.7, 8 ст.7 СК України зобов`язують суд при вирішенні будь-яких питань щодо дітей виходити із якнайкращого забезпечення їх інтересів. Визначаючи розмір аліментів, суд враховує матеріальне становище сторін: позивачки, на утриманні якої перебувають двоє малолітніх дітей та стосовно якої відсутні відомості про її доходи, а також відповідача, щодо якого відсутні відомості про його непрацездатність, стан здоров`я, наявність у нього інших утриманців, виходячи із принципів справедливості, співмірності та верховенства права, суд вважає за необхідне в інтересах дітей стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 3200 гривень, на кожну дитину, щомісячно, до досягнення дітьми повноліття. Суд вважає, що аліменти на утримання дітей у вказаному розмірі будуть достатніми для їх матеріального забезпечення і відповідають принципу рівноправності визначених обов`язків кожного з батьків по матеріальному утриманню та забезпеченню дітей в межах своїх здатностей і фінансових можливостей, умов життя, необхідних для їх розвитку. Одночасно суд вважає за необхідне роз`яснити сторонам, що відповідно до ст.192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось з них, а також положення ст.185 Сімейного кодексу України щодо обов`язку того з батьків, з кого присуджено аліменти на дитину, брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Оскільки позивачка була звільнена від сплати судового збору за подання позовної заяви про стягнення аліментів, тому згідно зі ст. 141 ЦПК України, судовий збір слід стягнути з відповідача на користь держави в сумі 1211,20 грн.

Outcome: approved