Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-18 00:00:00

27.11.2025 року представник Приватного акціонерного товариства "Миколаївська теплоелектроцентраль" звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої вимоги мотивували тим, що позивач надавав теплову енергію за період з 2023-2025 роки до буд. [ADDRESS] . Відповідачі не сплачує кошти за теплову енергію, у зв`язку з чим виникла відповідна заборгованість. Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 28.11.2025 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. 17.12.2025 року до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому в задоволені позовних вимог просить відмовити. 19.12.2025 року до суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив. 19.12.2025 року до суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив. 25.12.2025 року до суду від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив. Положеннями статті 174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть учать у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи і оцінивши отримані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що [PERSON] є споживачем теплової енергії за адресою: ка. [ADDRESS] . Позивач здійснював постачання теплової енергії до вищевказаної квартири в період з 2023-2025 р., що підтверджується копіями нарядів на підключення будинку до теплових мереж на початку опалювального сезону. Однак відповідачем оплата послуг за надану теплову енергію не здійснювалась, в зв`язку з чим утворилась заборгованість. Відповідно до наданого позивачем розрахунку сума боргу відповідача за спожиту теплову енергію за період з 01.11.2023 по 31.10.2025 р. складає 11589 грн. ПрАТ «Миколаївська ТЕЦ» було подано до Заводського районного суду м. Миколаєва заяву про видачу судового наказу про стягнення з [PERSON] на користь Приватного акціонерного товариства «Миколаївська теплоелектроцентраль» борг за спожиту теплову енергію. Виданий на підставі заяви позивача Заводським районним судом м. Миколаєва судовий наказ про стягнення боргу за спожиту теплову енергію скасовано ухвалою суду від 16.10.2025 року по справі № 487/5367/25. Вирішуючи питання щодо обґрунтованості позовних вимог, суд зазначає таке. Відповідно до ч. 3 ст. 24 Закону України "Про теплопостачання" та п. 4 Правил користування тепловою енергією, затверджених Постановою КМУ від 03.10.2007 року №1198, споживач зобов`язаний вчасно проводити розрахунки за спожиту теплову енергію та здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та цих Правил. Загальні положення про плату за комунальні послуги та строки їх внесення передбачені ст.ст. 67, 68 Житлового кодексу України, та визначено, що плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Квартирна плата та плата за комунальні послуги в будинках державного і громадського житлового фонду вносяться щомісяця в строки, встановлені Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: 1) споживачі (індивідуальні та колективні); 2) управитель; 3) виконавці комунальних послуг. Виконавцями комунальних послуг є: послуг з постачання теплової енергії - теплопостачальна організація. Згідно ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний в тому числі оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Відповідно до ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки невизначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Статтею 19 Закону України «Про теплопостачання» визначено, що споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Згідно п. 40 «Правил користування тепловою енергією», затверджених Постановою КМУ №1198 від 03.10.2007 року (із мінами та доповненнями) споживач теплової енергії вчасно проводити розрахунки за спожиту теплову енергію та здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та цих Правил. Статями 68,162 Житлового кодексу України визначено, що наймач зобов`язаний своєчасно вносити плату за комунальні послуги. Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язань і одностороння зміна умов договору не допускається. Положеннями ст.ст. 610, 611 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно з частиною першою статті 76ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України). Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку що відповідачем [PERSON] не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження своїх заперечень проти позову. За такого, позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі у сумі 11589,10 грн. Відповідно до статті 141 ЦПК України відповідачів слід стягнути судовий збір за подачу позову до суду у розмірі 3028,00 грн.

Outcome: approved