Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-14 00:00:00

Стислий виклад позицій сторін та учасників справи. Заявниця [PERSON] звернулась до Стрийського міськрайонного суду Львівської області із заявою, в якій просить встановити, що свідоцтво про право власності на квартиру [ADDRESS] , видане згідно з розпорядженням від 26.01.1996, зареєстрованим Стрийським міжміським бюро технічної інвентаризації на праві спільної часткової власності у реєстрову книгу за № 5655 від 30.01.1996, належить [PERSON] та [PERSON] . В обґрунтування заявлених вимог покликається на те, що заявниці [PERSON] , її померлому чоловіку [PERSON] та дітям [PERSON] , [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності, виданого згідно з розпорядженням від 26.01.1996, зареєстрованим Стрийським міжміським бюро технічної інвентаризації на праві спільної часткової власності у реєстрову книгу за № 5655 від 30.01.1996, належить на праві спільної часткової власності квартира [ADDRESS] . При видачі свідоцтва про право власності на квартиру в ньому була допущена помилка, а саме прізвище заявниці та її чоловіка записано як « [PERSON] » та « [PERSON] », замість вірного « [PERSON] » та « [PERSON] ». Чоловік заявниці [PERSON] помер [INFO] , відтак у встановлений законом порядок заявниця звернулася до приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, однак у зв`язку із розбіжністю написання прізвища у документах, що посвідчують особу заявниці та її померлого чоловіка із написанням їх прізвищ у свідоцтві про право власності на квартиру, виданого згідно з розпорядженням від 26.01.1996, зареєстрованим Стрийським міжміським бюро технічної інвентаризації на праві спільної часткової власності у реєстрову книгу за № 5655 від 30.01.1996, не дозволяє реалізувати заявниці її право на спадкування. Таким чином, встановлення факту належності правовстановлюючого документа - свідоцтва про право власності на квартиру має для заявниці юридичне значення, оскільки дозволить реалізувати право на прийняття спадщини та право розпоряджатися своєю власністю. Заінтересована особа правом на подання відзиву не скористалася. Заяви (клопотання) учасників справи, процесуальні дії у справі. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи від 11.12.2025 головуючим суддею в справі визначено суддю Валовін Ю.В. /а.с. 13/. Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 15.12.2025 заяву [PERSON] про встановлення факту, що має юридичне значення, прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 12.01.2026. Роз`яснено сторонам їх процесуальні права /а.с. 14/. Розгляд справи по суті відбувся 12.01.2026 без участі сторін. Заявниця [PERSON] в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, вимоги заяви підтримує та просить такі задовольнити /а.с. 20/. Представник заінтересованої особи Стрийської міської ради - Малишкін М.В. в судове засідання не з`явилась, подала до суду клопотання про розгляд справи без її участі, просить вирішити справу відповідно до вимог чинного законодавства /а.с. 22-23/. У зв`язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу в порядку ст. 247 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Відповідно до ч. 6 ст. 259 ЦПК України у виняткових випадках залежно від складності справи складання повного рішення (постанови) суду може бути відкладено на строк не більш як на десять днів, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження - не більш як на п`ять днів з дня закінчення розгляду справи. Згідно з ч. 4, 5 ст. 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення. Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Як зазначено у постанові Об`єднаної палати Касаційної цивільної палати Верховного Суду України від 05.09.2022 у справі № 1519/2-5034/11 (провадження № 61-175сво21) з урахуванням розумності положення ч. 5 ст. 268 ЦПК України слід розуміти так: у разі ухвалення судового рішення за відсутності учасників справи суд повинен зазначати датою ухвалення ту дату, на яку було призначено розгляд справи, та вказувати в резолютивній частині дату складення повного судового рішення. Проте в разі зазначення судом датою ухвалення судового рішення дати складення повного судового рішення, внаслідок чого дата судового засідання та дата ухвалення судового рішення не збігатимуться, це не є порушенням прав сторін. Враховуючи вищенаведене, розгляд справи відбувся 12.01.2026 без участі сторін, однак датою ухвалення рішення у справі за заявою [PERSON] про встановлення факту, що має юридичне значення, є дата складення повного судового рішення 15.01.2026. Враховуючи вищенаведене, дата ухвалення рішення у справі за заявою [PERSON] про встановлення факту, що має юридичне значення, є дата складення повного судового рішення 15.01.2026, що не суперечить розумності положення ч. 5 ст. 268 ЦПК України. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Судом встановлено, що 30.01.1996 Стрийською міською Радою народних депутатів видано свідоцтво про право власності на квартиру (будинок) на ім`я [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , відповідно до якого квартира, яка знаходиться за адресою [ADDRESS] , належить вказаним вище особам на праві спільної часткової власності в рівних долях /а.с. 10/. Згідно з копією паспорта громадянина України серії [NUMBER] , вбачається, що такий видано Стрийським МВ УМВС України у Львівській області 06.08.1996 та належить [PERSON] , [INFO] /а.с. 6/. 05.05.1973 заявниця [PERSON] , [INFO] , уклала шлюб із [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого повторно 23.03.2007. Після реєстрації шлюбу заявниця отримала прізвище чоловіка [PERSON] /а.с. 8/. Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого виконавчим комітетом Стрийської міської ради 07.08.2025, судом встановлено, що чоловік заявниці [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] /а.с. 9/. Судом встановлено та підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 19.11.2025 № 83306792, що після смерті [PERSON] приватним нотаріусом Безегою О.І. відкрито спадкову справу № 38/2025 /а.с. 11/. Згідно з відомостями виконавчого комітету Стрийської міської ради про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб від 20.11.2025 № 765 судом встановлено, що за адресою: [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] /а.с. 12/. Відтак судом встановлено, що спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з допущеною помилкою під час запису прізвища заявниці та її померлого чоловіка у свідоцтві про право власності на квартиру, що унеможливлює заявниці [PERSON] реалізувати своє право на прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті чоловіка [PERSON] , та розпоряджатися своєю власністю на свій розсуд. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з ч. 1, 2 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах. Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема, про встановлення фактів, що мають юридичне значення (пункт 5 частини другої статті 293 ЦПК України). До таких фактів законодавець у статі 315 ЦПК України відносить: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Отже, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав; чинне законодавство не передбачає іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення такого факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Аналогічний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30.05.2018 у справі № 761/16799/15-ц (провадження № 14-139цс18), у постанові від 10.04.2019 у справі №320/948/18. У пункті 12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» міститься роз`яснення про те, що при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документів, відповідно до чинного законодавства. Поряд з цим, суд може встановити факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу, наприклад, трудової книжки, іншого документу, що посвідчує трудовий стаж. Частина 3 ст. 12 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч. 1-4 ст. 77 ЦПК України). Частина 1 ст. 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Так, досліджені судом копія свідоцтва про право власності на квартиру (будинок) від 30.01.1996, копія паспорта громадянина України серії [NUMBER] , копія свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого повторно 23.03.2007, копія свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 19.11.2025 № 83306792, відомості виконавчого комітету Стрийської міської ради про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб від 20.11.2025 № 765, дають підстави стверджувати поза всяким сумнівом, що при видачі 30.01.1996 Стрийською міською Радою народних депутатів свідоцтва про право власності на квартиру, яка знаходиться за адресою [ADDRESS] , було допущено помилку у написанні прізвищ заявниці та її чоловіка, а саме замість вірного [PERSON] , [PERSON] , вказано [PERSON] , [PERSON] . У суду відсутні підстави ставити під сумнів істинність фактів, зазначених у згаданих документах, оскільки такі відповідають і не суперечать обставинам, відомості про які містяться в зібраних по справі доказах. На підставі досліджених доказів у справі, які оцінено за вимогами допустимості, належності, достатності та взаємного зв`язку, судом встановлено, що свідоцтво про право власності на квартиру [ADDRESS] належить [PERSON] та [PERSON] . Встановлення даного факту має для заявниці юридичне значення, оскільки дасть їй можливість реалізувати своє право на прийняття спадщини після смерті її чоловіка [PERSON] . Розподіл судових витрат між сторонами. Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом, таким чином судові витрати слід віднести на рахунок заявника.

Outcome: approved