Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-12 00:00:00

ТзОВ «Споживчий центр» звернулося до суду з позовом, в якому просили стягнути з [PERSON] на свою користь борг за кредитним договором № 26.01.2024-100000001 від 26.01.2024 року в розмірі 27 720,00 грн., а також судові витрати по справі. Свої вимоги мотивували тим, що 26 січня 2024 року між ТзОВ «Споживчий центр» та [PERSON] був укладений кредитний договір, відповідно до якого останньому надано кредит у розмірі 14 000,00 грн. строком на 42 дні. На виконання вимог Закону України «Про споживче кредитування», Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей згідно Закону України «Про електронну комерцію» з відповідачем було укладено кредитний договір у письмовій формі у вигляді електронного документа у відповідності до вимог ст. 639 ЦК України, а для його підписання надано одноразовий ідентифікатор, який було надіслано в смс-повідомленні на фінансовий номер телефону відповідача. Кредитодавець виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши відповідачу кредит відповідно до умов укладеного договору шляхом перерахування коштів на електронний платіжний засіб споживача за № [NUMBER] . В подальшому, строк кредитного договору було продовжено за ініціативою позичальника спочатку на 56 днів, а потім на 70 днів, про що укладено додаткові договори від 08.02.2024 року та від 22.02.2024 року. Однак, [PERSON] кредитні кошти не повернув в повному обсязі та не виконав інші свої зобов`язання за вказаним договором, у зв`язку з чим в нього станом на дату подання позову виникла заборгованість в розмірі 27 720,00 грн., з яких: заборгованість за кредитом - 14 000,00 грн. та заборгованість за нарахованими відсотками - 13 720,00 грн. Такі дії свідчать про відмову відповідача від добровільного повернення боргу, в зв`язку з чим виникла необхідність у зверненні до суду з даним позовом. В судове засідання представник позивача за довіреністю № 2705/25-07 від 27.05.2025 року (а.с. 11) Лисенко О.С. не з`явилася, в позовній заяві висловила прохання про розгляд справи за відсутності представника ТзОВ «Споживчий центр». Відповідач відзиву на позов не подавав, в судове засідання не з`явився та про причини неявки суд не повідомив, хоч був належно повідомлений про час та місце розгляду справи у встановленому законом порядку шляхом направлення йому судової повістки рекомендованим листом з повідомленням про вручення від 10.12.2025 року, яка не вручена в зв`язку з відсутністю адресата за вказаною адресою. Також [PERSON] викликався в судове засідання шляхом поміщення оголошення про виклик його до суду на сайті Долинського районного суду Івано-Франківської області 15.12.2025 року (а.с. 40). За таких обставин суд 12.01.2026 року постановив ухвалу про заочний розгляд даної справи у відповідності до вимог ст. 280 ЦПК України. Дослідивши та оцінивши всі здобуті й перевірені у судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлений позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Загальні правила щодо форми договору визначено у ст. 639 ЦК України, згідно з якою договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріальне посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Згідно ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису вiдповiдно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Як встановлено в судовому засіданні, 26 січня 2024 року відповідач [PERSON] ознайомився з умовами пропозиції ТзОВ «Споживчий центр» про укладення кредитного договору (кредитної лінії) (оферти), у якій визначено порядок кредитування, умови надання та повернення кредиту, строк дії договору (а.с. 15-18). Після ознайомлення з умовами кредитування та прийняття запропонованої пропозиції (оферти), відповідач підписав одноразовими ідентифікаторами Е787, А787 заявку кредитного договору № 26.01.2024-100000001 (кредитної лінії), яка є невід`ємною частиною пропозиції про укладення кредитного договору та відповідь позичальника про прийняття пропозиції (акцепт) кредитного договору № 26.01.2024-100000001 (кредитної лінії), а також паспорт споживчого кредиту (а.с. 13-14,18-20). Вищенаведене свідчить про укладення між сторонами по справі кредитного договору в електронній формі. Згідно з умовами кредитного договору № 26.01.2024-100000001, сума кредиту складає 14 000,00 грн., строк, на який надається кредит - 42 днів з дати його надання, дата повернення (виплати) кредиту - 07.03.2024 року. Для перерахування коштів позичальником зазначено реквізити електронного платіжного засобу: 4149-43ХХ-ХХХХ-7122. Процентна ставка «Економ» - фіксована незмінна в розмірі 2 % за один день користування кредитом, яка застосовується первинного періоду та протягом кожних перших 14 днів з дня отримання чергового траншу включно. Процентна ставка «Стандарт» - 2,5 % за один день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається кредит, окрім періоду застосування процентної ставки «Економ». Відповідно до квитанції системи LigPay, виданої АТ КБ «ПриватБанк» (а.с. 23), на підставі кредитного договору № 26.01.2024-100000001 було перераховано кредитні кошти в розмірі 14 000,00 грн. на картковий рахунок № [NUMBER] . В подальшому, строк кредитного договору було збільшено за ініціативою позичальника спочатку на 56 днів, а потім на 70 днів, про що відповідачем було надіслано ТзОВ «Споживчий центр» пропозиції про укладення додаткового договору до кредитного договору (кредитної лінії) (оферти) від 08.02.2024 року та від 22.02.2024 року (а.с. 21-22), що підписані позичальником одноразовими ідентифікаторами К449 та К269. Як вбачається з наданої позивачем довідки-розрахунку про стан заборгованості за кредитним договором № 26.01.2024-100000001 від 26.01.2024 року (а.с. 34), заборгованість [PERSON] складає 27 720,00 грн., з яких: заборгованість за кредитом - 14 000,00 грн. та заборгованість за нарахованими відсотками - 13 720,00 грн. За вищевикладених обставин, враховуючи, що відповідач [PERSON] істотно порушив умови укладеного з позивачем кредитного договору, своєчасно кредит не погашав та не повернув позичені кошти, суд вважає, що заявлений позов підлягає до задоволення і з нього на користь ТзОВ «Споживчий центр» слід стягнути 27 720,00 грн. заборгованості за кредитним договором № 26.01.2024-100000001 від 26.01.2024 року. Питання судових витрат суд вирішує у відповідності з вимогами ст. 141 ЦПК України, в якій зазначено, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Таким чином, з відповідача на користь позивача слід стягнути 2 422,40 грн. сплаченого ними судового збору згідно платіжної інструкції № СЦ00058217 від 28.11.2025 року (а.с. 8). На підставі викладеного, ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», ст.ст. 207,526,610,625,638,1048-1050,1054,1055 ЦК України,

Outcome: approved