Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-14 00:00:00

У вересні 2025 року позивач ТОВ «Факторинг Партнерс» звернувся до суду з позовом до [PERSON] , у якому просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за договором № 2111774404751 від 27.04.2021 року у розмірі 61890,54 грн., витрати по сплаті судового збору в сумі 2422,40 грн. та понесені витрати на правову допомогу у розмірі 16000 грн. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 27.04.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Служба миттєвого кредитування" та [PERSON] укладено Договір № 2111774404751. За умовами договору Товариство зобов`язалося надати позичальникові кредит без конкретної споживчої мети, на суму, яка зазначається та погоджується сторонами в заяві-анкеті, та складає 5100,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, нараховані згідно умов цього договору, його додатків та правил. На виконання умов укладеного договору позикодавцем перераховано грошові кошти на рахунок позичальника у розмірі 5100.00 грн. Однак, відповідач неналежним чином не виконував грошові зобов`язання, тому у нього виник борг у сумі 95139, 99 грн. Проте, враховуючи принцип розумності, співмірності і пропорційності позивач просить стягнути заборгованість у розмірі 61890, 54 грн., яка складається з заборгованості за основним зобов`язанням в сумі 5100,00 грн. та заборгованості за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги в розмірі 56790, 54 грн. 01.12.2021 укладено договір № 1-12 відповідно до якого ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "СЛУЖБА МИТТЄВОГО КРЕДИТУВАННЯ" відступило на користь ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 2111774404751 . 10.01.2023 було укладено договір № 10-01/2023 відповідно до якого ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило на користь ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 2111774404751 . 18.02.2025 було укладено договір № 18-02/25 відповідно до якого ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» відступило на користь ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 2111774404751. Відповідач відмовляється добровільно сплатити заборгованість, а тому позивач просить стягнути борг за рішенням суду. Процесуальні дії суду. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.09.2025 року визначено головуючого суддю Мартинцову І.О. Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 15.09.2025 року відкрито провадження, призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін. Представник ТОВ «Факторинг Партнерс» у позовній заяві просив здійснювати розгляд за його відсутності, проти заочного розгляду справи та винесення заочного рішення не заперечує. З відомості з реєстру територіальної громади від 12.09.2025 року вбачається, що відповідач [PERSON] значиться зареєстрованим за адресою: [ADDRESS] . За зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання відповідача суд направляв ухвалу про відкриття провадження, яка була вручена останньому 29.09.2025 року (поштове повідомлення про отримання міститься в матеріалах справи). Однак, відповідач, будучи належним чином повідомленим про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження за адресою зареєстрованого місця проживання, своїм процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву не скористалася, та за відсутності доказів поважності причин неподання учасниками розгляду заяв по суті справи, суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що відповідає положенню частини восьмої статті 178 Цивільного процесуального кодексу України. Відповідно до ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, суд вважає, що заявлений позов підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне. Фактичні обставини справи: Судом достовірно встановлено, що 27.04.2021 року між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та [PERSON] укладено Договір про надання фінансових послуг №2111774404751«Стандартний». За умовами кредитного договору ТОВ «Служба миттєвого кредитування» зобов`язалось надати позичальнику погоджену між сторонами в заяві-анкеті суму коштів в розмірі 5 100,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, нараховані згідно умов договору, його додатків та правил. Орієнтовний строк повернення кредиту 17 днів з моменту отримання кредиту (п. 1.3. Договору). Відповідно до п. 1.9. Договору граничний строк кредитування (строк дії кредитного договору): 1 (один) рік. Згідно п. 1.4. Договору проценти за користування кредитом розраховуються від суми кредиту за кожний день користування (далі «процентна ставка»), протягом фактичного строку користування кредитом починаючи з першого дня перерахування суми кредиту у наступному розмірі: а) 1.4 % за кожен день користування кредитом за умови сплати всіх нарахованих процентів за користування кредитом не пізніше, ніж протягом орієнтовного строку повернення кредиту; б) починаючи з першого дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 2.24 % порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п. 1.4.а); в) починаючи з 15 дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 1,38% порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п. 1.4.6); г) починаючи з 30 дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 2,65% порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п. 1.4.в). д) тип процентної ставки фіксована. Аналогічні умови кредитування погоджено сторонами також в паспорті споживчого кредиту ( Додаток № 3 до Кредитного договору) та Заяві-анкеті ( для отримання кредиту). Договір, паспорт, анкета та інші документи укладено в електронній формі шляхом підписання електронним підписом відповідача, одноразовим ідентифікатором. При укладенні договору про надання фінансових послуг сторонами також було погоджено графік платежів за договором (Додаток № 2 до договору), в якому міститься інформація про погодження сторонами платежів та супутніх послуг., загальний розмір яких становить 6242, 40 грн., з яких 5100,00 грн. сума кредиту, 1142,40 грн. - проценти за користування кредитом. ТОВ «Служба миттєвого кредитування» свої зобов`язання перед відповідачем [PERSON] виконало та надало останньому кредит в сумі 5100 грн., шляхом зарахування кредитних коштів 27.04.2021 року на картку відповідача, що підтверджується листом ТОВ «ФК ВЕЙ ФОР ПЕЙ». 01.12.2021 року між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір факторингу № 1-12 та реєстр боржників, відповідно до умов яких первісний кредитор ТОВ «Служба миттєвого кредитування» передає (відступає) новому кредитору ТОВ «Вердикт Капітал» свої права вимоги за кредитними договорами, останнє з яких сплачує первісному кредитору за відступлення права вимоги грошові кошти. Із витягу з додатку № 3 до договору факторингу № 1-12 від 01.12.2021 року вбачається, що ТОВ «Вердикт Капітал» набуло право вимоги до відповідача за кредитним договором № 2111774404751 від 27.04.2021 року у розмірі 37638,00 грн., яка складається з 5100 грн. заборгованості за тілом кредиту, 32538,00 грн. заборгованості за відсотками. 10.01.2023 року між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» укладено договір відступлення прав вимоги № 10-01/2023, відповідно до умов якого ТОВ «Вердикт Капітал» передає (відступає) новому кредитору ТОВ «Коллект Центр» свої права вимоги за кредитними договорами та договорами забезпечення до них і сплачує первісному кредитору за відступлення права вимоги грошові кошти. Згідно витягу з додатку № 3 до договору факторингу № 10-01/2023 від 10.01.2023 року, ТОВ «Вердикт Капітал» відступило на користь ТОВ «Коллект Центр» право вимоги до відповідача за кредитним договором № 2111774404751 від 27.04.2021 року у розмірі 95139 грн. 99 коп., яка складається з 5100 грн. заборгованості за тілом кредиту, 90039 грн. 99 коп. заборгованості за відсотками. 18.02.2025 року між ТОВ «Коллект Центр» та ТОВ «Факторинг Партнерс» укладено договір відступлення прав вимоги № 18-02/25, відповідно до умов якого ТОВ «Коллект Центр» передає (відступає) новому кредитору ТОВ «Факторинг Партнерс» свої права вимоги за кредитними договорами та договорами забезпечення до них і сплачує первісному кредитору за відступлення права вимоги грошові кошти. Згідно витягу з додатку № 3 до договору факторингу № 18-02/25 від 18.02.2025 року, ТОВ «Коллект Центр» відступило на користь ТОВ «Факторинг Партнерс» право вимоги до відповідача за кредитним договором № 2111774404751 від 27.04.2021 року у розмірі 95139 грн. 99 коп., яка складається з 5100 грн. заборгованості за тілом кредиту, 90039 грн. 99 коп. заборгованості за відсотками. Таким чином, суд вважає, що ТОВ «Факторинг Партнерс» надано належні, достатні та допустимі докази на підтвердження переходу права вимоги до відповідача за вказаним кредитним договором № 2111774404751 від 27.04.2021 року, боржником за яким є відповідач по справі. Нормативно-правове обґрунтування. Відповідно до частини 1статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частиною 1 статті 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до змісту частини 1 статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Згідно зі статею 627 ЦК України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до частини 12 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статті 12 цього Закону є оригіналом такого документа. Відповідно до частини 1статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язуються надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до частини 1статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти) у строк і в порядку, що встановлені договором. Частиною 2 статті 1050 ЦК України визначено, що якщо договором встановлено обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. Згідно з пункту 1 частини 1статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом (частини 3статті 512 ЦК України). Жодних обмежень щодо заміни кредитодавця у зобов`язанні, що випливає з кредитного договору, закон не містить, таких обмежень не встановлено. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (статті 514 ЦК України). Згідно зі статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до положень статтей 1077, 1079 цього ж Кодексу за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор), яким може бути лише банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції, передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Частина 1 статті 1078 ЦК України визначає, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога) а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Відповідно достатті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Оцінка суду. Матеріалами справи підтверджено неналежне виконання позичальником умов кредитного договору щодо повернення кредитних коштів (тіла кредиту), а тому позовні вимоги в частині стягнення суми заборгованості за основною сумою боргу в розмірі 5100 грн підлягають задоволенню. При цьому, судом встановлено, що позивачем заявлено вимогу про стягнення заборгованості за відсотками в сумі 56790,54 грн., розмір яких визначено ТОВ Факторинг Партнерс» в розрахунку заборгованості станом на 16.08.2025 року, який не містить вказівку на періоди та порядок їх нарахування. Однак, враховуючи узгоджений сторонами Графік платежів судом достовірно встановлено, що нарахування відсотків позивачем було здійснено за межами встановленого в договорі строку кредитування 16 днів. Відповідно до частини 4 статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Так, нарахування відсотків понад строку кредитування суперечить усталеній правовій позиції Великої Палати Верховного Суду, згідно з якою цивільне законодавство чітко розмежовує: проценти за користування кредитом (ст. 1048 ЦК України) як плату за правомірне користування коштами, що діє лише у межах погодженого строку, та відповідальність за прострочення (ст. 625 ЦК України) як наслідок неправомірного користування. Зокрема, у постановах від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12 та від 04.02.2020 у справі № 912/1120/16 Велика Палата Верховного Суду однозначно вказала, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом як плату за правомірне користування припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування. На думку суду, фактичним строком надання кредиту (правомірного користування) є саме: орієнтовний строк повернення кредиту 16 днів з моменту отримання кредиту, узгоджений також у додатках до договорів. Встановлення «граничного строку» в 1 рік (365 днів) без чіткого розмежування періодів нарахування процентів створює правову невизначеність, яка, за принципом contra proferentem, має тлумачитись проти сторони, що склала проект договору (кредитора), та на користь слабшої сторони (споживача). Таким чином, після закінчення короткого орієнтовного строку повернення ( 16 днів), який є фактичним строком правомірного користування, право нарахування процентів за статтею 1048 ЦК України за базовою ставкою (1,4) припинилося. Нарахування коштів за підвищеною процентною ставкою, що починаються застосовуватися саме з першого дня, наступного за орієнтовним строком повернення, за своєю правовою суттю є не платою за правомірне користування, а мірою відповідальності за порушення грошового зобов`язання, оскільки вони застосовуються виключно через факт прострочення. Враховуючи вищевказані правові позиції Верховного Суду, суд вважає, що відповідач мав право нарахувати відсотки лише за 16 днів користування кредитом в сумі 1142,40 грн., що відповідає розміру нарахованих відсотків в Заяві--Анкеті для отримання кредиту (Додаток № 1 до Кредитного договору) та Графіку платежів (Додаток № 2 до Кредитного договору). В іншій частині позовних вимог щодо стягнення відсотків суд підстав для задоволення позову не вбачає. Таким чаном з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором № 2111774404751 від 27.04.2021 року в сумі 6242,40 грн., яка складається з простроченої заборгованості за сумою кредиту 5100 грн., простроченої заборгованості за процентами 1142,40 грн. Крім того, згідно вимог ст. 141 ЦПК України, у зв`язку із частковим задоволенням позову з відповідача підлягають стягненню на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору пропорційно до задоволених вимог в сумі 244,32 грн. Вирішуючи питання щодо стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до частин 1 та 3 (пункт 1) статті 133 та частин 1 - 3 статті 137 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Так, на підтвердження понесених витрат на надання правової допомоги позивачем подано договір № 02-07/2024 про надання правничої допомоги від 02.07.2024р., заявку на отримання юридичної допомоги № 232 від 01.07.2025 року, витяг з акту № 15 про надання юридичної допомоги від 31.07.2025 року, затверджені тарифи на юридичні послуги, згідно яких витрати на правову допомогу позивача склали 16000 грн. Відповідач не подав клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу, надану позивачем у справі. Проаналізувавши зміст наданих позивачем документів на підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу, суд, враховуючи предмет спору, обсяг досліджених адвокатом документів, сталу практику даної категорії справ та часткове задоволення позову дійшов висновку, що за даних обставин наявні підстави для стягнення з відповідача на користь ТОВ « Факторинг Партнерс» витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 1613,79 грн., що є пропорційним до розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial