Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-13 00:00:00

07 жовтня 2025 року [PERSON] через свого представника звернувся до суду з вищевказаною позовною заявою на обґрунтування якої зазначив, що він є власником житлового приміщення [ADDRESS] . У вказаному гуртожитку створене ОСББ «Явір 2011». Рішенням Загальних зборів ОСББ «Явір 2011» (пункт 7) від 07 квітня 2021 року затверджено розмір внесків на утримання будинку з 01 березня 2021 року з розрахунку 7, 87 грн./м.кв. Разом з тим, рішенням Господарського суду Волинської області від 28 лютого 2024 року в справі №903/125/23 визнано недійсним рішення загальних зборів Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Явір 2011» від 07 квітня 2021 року, оформленого протоколом № 21, в частині пунктів 7-8. Постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 10 вересня 2024 року дане рішення місцевого суду залишено без змін. Фактично визнано недійсним встановлення внеску на утримання будинку в розмірі 7, 87 грн за м. кв площі. Відтак, наслідком визнання недійсним рішення Загальних зборів ОСББ від 07 квітня 2021 року є безпідставність нарахування йому як співвласнику внесків на утримання будинку за період з 01 березня 2021 року по 01 вересня 2025 року з розрахунку 7,87 грн за м.кв. 14 липня 2025 року звернувся до ОСББ «Явір 2011» з вимогою виконати рішення суду у справі № 903/125/23, а саме: протягом 7 днів звернутись із листом до ТзОВ «Місцевий обчислювальний центр» про внесення відомостей про переплату із внеску на утримання будинку по житловому приміщенню № 38. Нарахування внеску на утримання будинку за наступні місяці проводити з розрахунку 4,57 грн/ м.кв. Реагуючи на вказану заяву, ОСББ «Явір 2011» надав позивачу копію заяви про проведення перерахунку від 20 серпня 2025 року № 09/06, оригінал якої за твердженням голови правління подав до ТОВ «Місцевий обчислювальний центр», який здійснює механізовану обробку інформації нарахування платежів (розрахунки, перерахунки) на підставі відомостей, які подаються до товариства правлінням ОСББ. Разом з тим, здійснюючи черговий платіж за комунальні послуги 23 вересня 2025 року, виявилось, що перерахунок сплачених коштів з внеску на утримання будинку ТОВ «Місцевий обчислювальний центр» проведено не було. Під час з?ясування причин не проведення перерахунку сплачених коштів з внеску на утримання будинку, працівниками ТОВ «Місцевий обчислювальний центр» позивачу було повідомлено, що від правління ОСББ «Явір 2011» надійшла вказівка не проводити перерахунок з внеску на утримання будинку, оскільки відсутнє судове рішення щодо зобов?язання вчинити такі дії. Разом з тим, відсутні нормативні документи, які вимагають обов?язкової наявності судового рішення на вчинення таких дій, зокрема зважаючи на ту обставину, що ТОВ «Місцевий обчислювальний центр» здійснює механізовану обробку інформації з нарахування платежів (розрахунки, перерахунки) на підставі відомостей, які подаються до товариства правлінням ОСББ. Крім того, така заява ОСББ «Явір 2011» була подана на виконання досудової вимоги, яку ОСББ отримало, як наслідок ухвалення рішення господарським судом Волинської області від 28 лютого 2024 року у справі №903/125/23. Станом на 01 жовтня 2025 року перерахунок розміру заборгованості на утримання будинку за вищезазначений період не здійснено. Бездіяльність відповідачів щодо не проведення перерахунку, як результату ухвалення рішення господарським судом Волинської області, порушує майнові права позивача та зумовлює необхідність судового захисту. Враховуючи наведене, просить суд зобов`язати ОСББ «Явір 2011» та ТзОВ «Місцевий обчислювальний центр» здійснити перерахунок внеску на утримання будинку на житлове приміщення № 38 за адресою: [ADDRESS] , за період з 01 березня 2021 року по 01 серпня 2025 року з розрахунку 4, 57 грн., а також стягнути з відповідачів на свою користь понесені судові витрати. 03 листопада 2025 року від ТзОВ «Місцевий обчислювальний центр» надійшов відзив на позовну заяву. Зазначає, що Центр виконує обчислювальні і інформаційні роботи за дорученням комунальних підприємств на основі заключних договорів, виконує їх вказівки. Такий договір № 93, укладений між ТзОВ «Місцевий обчислювальний центр» та ОСББ «Явір 2011» 03 червня 2011 року, згідно якого центр зобов?язується «Приймати, як обов?язкові, всі вказівки ОСББ, щодо суми нарахувань, боргів, методології та інше» - п. 2.5 договору. Обчислювальний центр ретельно виконує свої обов?язки перед ОСББ згідно вказаного договору. Відповідно до листа ОСББ «Явір 2011» №39/09-19 від 27 вересня 2019 року проводилися нарахування по 7,87 грн. за кв.м., цей тариф дійсний до цього часу. Жодних листів ОСББ про перерахунок оплати за адресою позивача до обчислювального центру по даний час не надходило. Обчислювальний центр зможе зробити перерахунок лише за листом ОСББ «ЯВІР 2011», про що знає, як керівництво ОСББ, так і позивач. Враховуючи зазначене, обчислювальний центр по суті позовної заяви не може виступати в ролі відповідача і щось додатково пояснити не в змозі. Розгляд справи просить проводити у його відсутності. Представник позивача у судове засідання не з`явився, попередньо подав заяву про розгляд справи у його відсутності, заявлені вимоги підтримує у повному обсязі. Представник ТзОВ «Місцевий обчислювальний центр» у судове засідання не з`явився, у відзиві на позовну заяву просив розгляд справи здійснювати у його відсутності. Представник ОСББ «ЯВІР 2011» у судове засідання не з`явився, про день, час, місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується підписом в рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення, причини неявки суду не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи, відзив на позовну заяву від нього на адресу суду не надходили. Відповідно до ч.1 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Установлених ст.223 ЦПК підстав для відкладення розгляду справи суд не вбачає, а тому вважає за можливе розглядати справу у відсутності сторін за наявними у справі матеріалами. Згідно з вимогами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв?язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши та оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд. Згідно абзацу 10 п. 9 рішення Конституційного Суду України від 30.01.2003 року № 3-рп/2003 правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Позивач по справі [PERSON] є власником житлового приміщення № 38, загальною площею 35, 4 кв.м. у гуртожитку, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] . У вказаному гуртожитку створено ОСББ «Явір 2011» на підставі статуту, затвердженого рішенням установчих зборів співвласників багатоквартирного будинку від 11 лютого 2011 року. Рішенням Загальних зборів ОСББ «Явір 2011» (пункт 7) від 07 квітня 2021 року затверджено розмір внесків на утримання будинку з 01 березня 2021 року з розрахунку 7, 87 грн./м.кв. Разом з тим, рішенням Господарського суду Волинської області від 28 лютого 2024 року в справі №903/125/23 визнано недійсним рішення загальних зборів Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Явір 2011» від 07 квітня 2021 року, оформленого протоколом № 21, в частині пунктів 7-8 порядку денного зборів: Про визначення внеску (затвердження кошторису) на утримання будинку ОСББ «Явір 2011» та Про внесок на утримання будинку ОСББ «Явір 2011» в період з 01 лютого 2019 року по 01 квітня 2021 року. Постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 10 вересня 2024 року вищевказане рішення суду залишено без змін. Фактично визнано недійсним встановлення внеску на утримання будинку в розмірі 7,87 грн. за м. кв. площі. Звертаючись до суду з даним позовом, позивач свої вимоги обґрунтовував тим, що у зв`язку із скасуванням судом рішення загальних зборів ОСББ «Явір 2011» від 07 квітня 2021 року, яким з 01 березня 2021 року було затверджено розмір внесків на утримання будинку в розмірі 7,87 грн., такі внески в період з 01 березня по 01 серпня 2025 року повинні були розраховуватися виходячи з 4, 57 грн., чого відповідачами здійснено не було. Пунктом 14 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (далі - Закон) передбачено, що управитель багатоквартирного будинку це фізична особа - підприємець або юридична особа - суб`єкт підприємницької діяльності, яка за договором із співвласниками забезпечує належне утримання та ремонт спільного майна багатоквартирного будинку і прибудинкової території та належні умови проживання і задоволення господарсько-побутових потреб. Судом встановлено і це не заперечувалося сторонами по справі, що ОСББ «Явір 2011» є управителем гуртожитку, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Власником житлового приміщення №38, загальною площею 35, 4 кв.м. у вказаному гуртожитку є позивач [PERSON] . Відповідно до ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Згідно з ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Частиною 1 ст. 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів є, зокрема, відновлення становища, яке існувало до порушення. Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд. Згідно абзацу 10 п. 9 рішення Конституційного Суду України від 30.01.2003 року № 3-рп/2003 правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Заявлені позивачем вимоги зводяться до перерахунку внесків за утримання будинку у період з 01 березня 2021 року по 01 серпня 2025 року згідно з тарифом 4, 57 грн. за кв. м, розмір якого був незаконно збільшений рішеннями загальних зборів. На переконання суду позивач коректно визначив спосіб захисту вказаного права в частині пред`явлення позовних вимог до ОСББ «ЯВІР 2011», який є управителем гуртожитку, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , і просив ОСББ ОСББ «ЯВІР 2011» здійснити перерахунок платежів за утримання будинку у період з з 01 березня 2021 року по 01 серпня 2025 року за попереднім тарифом 4, 57 грн. за кв. м, розмір якого був незаконно збільшений рішеннями загальних зборів. У свою чергу, ТОВ «Місцевий обчислювальний центр» не може бути належним відповідачем у справі, оскільки товариство здійснює лише механізовану, фактично технічну обробку інформації з нарахування платежів (розрахунки, перерахунки) на підставі тарифів, які надаються управителями багатоквартирних будинків, в даному випадку ОСББ «Явір 2011». Жодних доказів того, що ТОВ «Місцевий обчислювальний центр» отримало від ОСББ «Явір 2011» документи щодо перерахунку позивачу внесків на утримання будинку матеріали справи не містять. Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити частково та зобов`язати ОСББ «Явір 2011» здійснити перерахунок внеску на утримання будинку на житлове приміщення [ADDRESS] , за період з 01 березня 2021 року по 01 серпня 2025 року з розрахунку 4, 57 грн. Вирішуючи питання про стягнення з відповідача ОСББ «Явір 2011» на користь позивача судових витрат, суд враховує наступне. Відповідно до положень ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Частинами 3 та 4 ст. 137 ЦПК України передбачено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Так, зокрема, представник позивача просить стягнути з відповідача понесені позивачем витрати на оплату правничої допомоги у розмірі 5000 грн. У підтвердження понесених витрат на правничу допомогу представник позивача долучає до матеріалів справи наступні документи: договір про надання правової допомоги від 02 жовтня 2025 року; акт прийому наданих послуг з професійної правничої допомоги 09 грудня 2025 року; квитанцію до прибуткового касового ордеру №28 від 02 жовтня 2025 року. Суд, розподіляючи витрати, понесені позивачем на професійну правничу допомогу, приходить до висновку про те, що наявні в матеріалах справи докази не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу у вказаному розмірі з відповідача, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у додатковій постанові від 14 листопада 2018 року у справі № 753/15687/15. При цьому, суд звертає увагу на те, що справа є малозначною в силу вимог закону та не є складною. За таких обставин, суд вважає, що витрати на професійну правничу допомогу у загальному розмірі 5000 грн. є завищеними, належним чином не обґрунтованими, не підтвердженими належними та допустимими доказами та становлять надмірний тягар для відповідача, що суперечить принципу розподілу судових витрат. Враховуючи складність справи та виконані роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, суд дійшов висновку про необхідність зменшити їх розмір та стягнути із відповідача ОСББ «Явір 2011» на корить позивача понесені у даній справі витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3000 грн. Крім того, на підставі ч. 1ст. 141 ЦПК України, у зв`язку з задоволенням позову з відповідача ОСББ «Явір 2011» на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, а саме по сплаті судового збору в розмірі 1211, 20 грн.

Outcome: partial