Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-13 00:00:00

03 червня 2025 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] , третя особа: Орган опіки та піклування в особі Служби у справах дітей виконавчого комітету Шевченківської районної у м.Полтаві ради про позбавлення батьківських прав та стягнення додаткових витрат на утримання дитини, у якому прохала позбавити [PERSON] батьківських прав щодо [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] .Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] додаткові витрати на дитину - [PERSON] , [INFO] у розмірі 33910 грн. Посилається на те, що між сторонами було зареєстровано шлюб, який рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 01.11.2019 шлюб між сторонами було розірвано. Від даного шлюбу у сторін народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які проживають із позивачем. Починаючи із лютого 2020 року та до цього часу діти разом із позивачеи проживають за адресою- [ADDRESS] . У 2023 році [PERSON] зареєструвала шлюб із [PERSON] та змінила прізвище на « [PERSON] ». Починаючи із лютого 2020 року та до цього часу позивач самостійно виховує та утримує дітей, без їхнього батька, разом із чоловіком- [PERSON] , якого діти вважають своїм батьком. Батько дітей втратив зв`язок із дітьми, їхнім життям не цікавиться, участі у їхньому житті не приймає. Останній раз батько бачив дітей у 2021 році і більше не виявляв жодної ініціативи у спілкуванні з дітьми та зацікавленості у їх житті. Старший син пам`ятає батька, але повністю втратив з ним емоційний зв`язок, а менша донька, в силу свого віку батько взагалі не пам`ятає. Батько дітей ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків та абсолютно байдужий до дітей. Крім того, [PERSON] коштів на утримання дітей не надає, матеріально їх не утримує. Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 22.08.2019 року по справі № 554/7107/19 вирішено стягнути із [PERSON] аліменти на користь [PERSON] у розмірі 1/3 частини всіх видів доходів щомісячно на утримання спільних дітей- [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , починаючи з 06.08.2019 року і до досягнення дітьми повноліття. Аліменти за вказаним рішенням відповідач також не сплачує. У 2024 році рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 18.10.2024 року по справі № 554/6055/24 вирішено стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] пеню у розмірі 135716 грн. Відповідач має заборгованість перед позивачем по сплаті аліментів, що підтверджується листом з відділу виконавчої служби. Вказані факти свідчать про байдужість відповідача до своїх дітей та виконання своїх батьківських обов`язків, їх матеріальному утриманні. Фактично виховання дітей займається чоловік позивачки- [PERSON] , який взяв на себе всі обов`язки батька по відношенню до дітей своєї дружини, займається іх вихованням, матеріально утримує дітей. Батько дітей жодного разу не звертався до компетентних органів чи суду з приводу усунення перешкод у вихованні дітей та жодного разу не брав участі у судових процесах ініційованих матір`ю. Вказане свідчить про можливість позбавлення його батьківських прав стосовно дітей. Крім того, зазначає про те, що у [PERSON] наявне захворювання -сколіоз грудно-поперекового відділу хребта, що підтверджується випискою із медичної картки , дитини було призначено лікування. За проведення лікування позивач сплатила 21500 грн. Крім того син навчається у комп`ютерній школі, яку також оплачує позивач. Всього мати понесла витрати на навчання та лікування дитини в розмірі 67820 грн. Позивач зазначає, що відповідач має сплатити вказаної суми, а саме 33910 грн. Ухвалою судді від 03.06.2025 року відкрито загальне позовне провадження по справі, призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 02.10.2025 року закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до судового розгляду по суті. Ухвалою суду від 27.11.2025 року визнано явку відповідача обов`язковою. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала та прохала його задовольнити. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи, шляхом направлення судових повісток про виклик до суду рекомендованим листом, які повернулися із відміткою адресат відсутній за вказаною адресою, що є належним повідомленням згідно п.4 ч.8 ст. 128 ЦПК України. Додатковий клопотань від відповідача не надходило. Правом на подання відзиву відповідач не скористався. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про дату та час слухання справи повідомлені належним чином. Згідно ст. 280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, якщо відповідач не з`явився без поважних причин або без повідомлення причини, не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. З цих підстав суд, відповідно до ст. ст. ч.4 ст. 223, 280 ЦПК України, розглянув справу у заочному порядку та ухвалив рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позову посилаючись на таке. Встановлено, що між сторонами було укладено шлюб, який зареєстрований 26 квітня 2014 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Куйбишевського районного управління юстиції у місті Донецьку, актовий запис № 122, та який рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 01 листопада 2019 року, справа № 554/2527/19, провадження № 2/554/1457/2019 розірвано. Рішення набрало законної сили. Від даного шлюбу у сторін народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом серії [NUMBER] , виданого Київським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції 17 жовтня 2015 року, актовий запис №1056 та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом серії [NUMBER] , виданого Київським районним у місті Полтаві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області 25 жовтня 2017 року, актовий запис № 1313. Діти проживають разом із матір`ю - [PERSON] 08 липня 2023 року позивач уклала шлюб із [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданого Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Полтаві Східного міжрегіонального управління Міністерств юстиції 08.07.2023 року, актовий запис № 736 та взяла прізвище чоловіка « [PERSON] ». Починаючи із лютого 2020 року діти разом із позивачем проживають за адресою- [ADDRESS] . За вказаною адресою також проживає чоловік позивача- [PERSON] . Вказане підтверджується довідкою від 15.05.2025 року , виданої за підписом голови правління ЖБК «БУДІВЕЛЬНИК-2». Починаючи із лютого 2020 року позивач самостійно виховує та утримує дітей, без їхнього батька, разом із чоловіком- [PERSON] . Діти вважають [PERSON] своїм батьком, мають з ним прихильні відносини. Батько дітей втратив зв`язок із дітьми, участі у їхньому житті не приймає. Останній раз батько бачив дітей у 2021 році і більше не виявляв жодної ініціативи у спілкуванні з дітьми та зацікавленості у їх житті. Старший син пам`ятає батька, але повністю втратив з ним емоційний зв`язок, а менша донька, в силу свого віку батько взагалі не пам`ятає. Батько дітей ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків , ні матеріально, ні фізично їх не підтримує. Так, рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 22.08.2019 року по справі № 554/7107/19 вирішено стягнути із [PERSON] аліменти на користь [PERSON] у розмірі 1/3 частини всіх видів доходів щомісячно на утримання спільних дітей- [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , починаючи з 06.08.2019 року і до досягнення дітьми повноліття. Вказане рішення перебуває на примусовому виконанні у Шевченківському відділі державної виконавчої служби у місті Полтаві Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. Ні добровільно, ні у примусовому порядку, відповідач коштів на утримання дітей не сплачує. У 2024 році рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 18.10.2024 року по справі № 554/6055/24 вирішено стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] пеню у розмірі 135716 грн. Згідно довідки-розрахунку заборгованості по аліментах за підписом старшого державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Полтаві Н.Губи станом на 01.04.2025 заборгованість за виконавчим листом № 554/7107/19 складає 189033 грн., штраф 11632,80 грн. Заборгованість нараховується із 01.01.2022. Вказану заборгованість відповідачем так і не погашено. Батько самоусунувся від участі у вихованні та житті , що підтверджується наступними доказами. Так, згідно листа за підписом директора КП « Центр первинної медико-санітарної допомоги № 2 Полтавської міської ради» І.Гордійчук від 14.04.2025 № 408 вбачається, що плановими профілактичними оглядами , профілактичними щепленнями та візитами з приводу хвороб дітей займається мати. Під час огляду дітей в амбулаторії діти чисті та охайні, одягнені відповідно віку та пори року. Мати виконує рекомендації лікаря. Згідно довідок за підписом директора приватної школи «Чарівний світ» П.Лещенка від 25.03.2025 № 25, 26 вбачається, що батько, [PERSON] , не відвідує індивідуальні батьківські консультації, не виходить на зв`язок із класним керівником. Мати [PERSON] , приділяє значну увагу вихованню [PERSON] , [PERSON] , постійно підтримує зв`язок зі школою та класним керівником. Згідно консультативного висновку психолога щодо встановлення психоемоційного зв`язку учениці 2 класу та учня 3 класу приватної школи «Чарівний світ» від 23.05.2025 № 43 вбачається, що зі слів обох дітей, [PERSON] та [PERSON] не виявляють ніяких почуттів до біологічного батька , [PERSON] . [PERSON] не пам`ятає як біологічний батько виглядає. Вітчим, [PERSON] , якого діти називають батьком, бере активну участь у вихованні та піклуванні обох дітей. Зі слів дітей , він виявляє батьківську любов та підтримку: допомагає під час виконання домашніх завдань, грає з дітьми в ігри, забезпечує всіх необхідним. [PERSON] та [PERSON] мають належний , стабільний психоемоційний зв`язок з мамою, [PERSON] , та вітчимом, [PERSON] . Відповідач не проявляє заінтересованості до своїх дітей, внаслідок чого не бере жодної участі в їхньому вихованні, не займається їхнім фізичним, духовним та культурним вихованням. Згідно висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , 12 жовтня 2017 року затвердженого Рішенням виконавчого комітету Шевченківської районної у м. Полтаві ради 26 серпня 2025 року №180 за підписом голови С.Хавренкова вбачається, що [PERSON] доцільно позбавити батьківських прав щодо [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Вказані вище обставини свідчать про небажання батька виконувати свої батьківські обов`язки по відношенню до дітей , приймати участь у їхньому житті , матеріально їх забезпечувати, а тому існує необхідність позбавити його батьківських прав. Відповідно до ч.1 ст.165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона/він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти. У статті 8 Конституції України закріплено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права, а норми Конституції України є нормами прямої дії. Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно із частиною сьомою статті 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. За правилами статті 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави - учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Статтею 150 СК України передбачений обов`язок батьків щодо виховання та розвитку дитини. Згідно із частинами другою та четвертою статті 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Пунктами 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» судам роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. В рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» зазначено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. Суд дійшов висновку, що [PERSON] , [INFO] без поважних на те причин, участі у житті дітей- [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] не приймає, та не проявляє щодо них батьківського піклування, матеріально їх не утримує. Жодних об`єктивних даних, які б вказували на наявність перешкод у намірі відповідача займатися вихованням дітей, судом не встановлено. Також судом не встановлено жодних об`єктивних даних, які б вказували на те, що відповідач намагається виконувати батьківські обов`язки, та виявляла бажання приймати участь у їхньому житті та розвитку. Відповідно до п.1, 6 ч.1 ст. 166 СК України позбавлення батьківських прав призводить до ряду правових наслідків, зокрема, до втрати особистих немайнових прав щодо дитини, втрати інших права, заснованих на спорідненості з дитиною. Виходячи з наведеного, а також враховуючи фактичне не бажання батька піклуватися про своїх дітей , суд приходить до висновку, що позбавлення батьківських прав відповідача відповідає інтересам дітей і є доцільним. На переконання суду позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] відносно дітей- [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] не зашкодить інтересам дітей, їхньому подальшому вихованню та утриманню. З врахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача в цій частині підлягають до задоволення. Окрім невиконання своїх обов`язків по утриманню дитини, відповідач не бере жодної участі і у додаткових витратах, які необхідні для нормального утримання дитини. Позивач прохає стягнути із відповідача 1/ 2 додаткових витрат на навчання та лікування сина у розмірі 33910 грн. Зазначає те, що нею понесені витрати на лікування та навчання сина у сумі 67820 грн. Так, згідно виписки із медичної картки амбулаторного ( стаціонарного) хворого [PERSON] вбачається, що останній має захворювання-сколіоз грудно-поперекового відділу хребта. Двобічна випукла деформація стоп. Дитині призначено лікування. Так, матеріали справи містять квитанцію від 31.03.2025 р. на суму 5500 грн., квитанцію від 31.03.2025 на суму 5400 грн. , квитанцію від 31.03.2025 на суму 5400 грн. , квитанцію від 25.04.2025 на суму 5400 грн. на оздоровчий комплекс ФОП [PERSON] . Позивачем також надано довідки про навчання сина у комп`ютерній школі. Так, згідно довідки із ТОВ «Освітні технології Лтава» від 16.05.2025 за підписом директора Н.О.Теслі, зі змісту якої вбачається, що [PERSON] пройшов навчання за програмою «Перший крок» в Академії IT STEP-номер договору 031012832. Замовником послуг виступає [PERSON] . Термін навчання з 16.10.2022 по 06.10.2024. За навчання сплачено 34050 грн. Згідно довідки від 16.05.2025 за підписом директора ФОМ «[PERSON]» із [INFO] вбачається, що студент [PERSON] навчається у Малій комп`ютерній академії, номер договору- 031015025. Замовником послуг виступає [PERSON] . Термін навчання з 01.04.2025 по 05.03.2030. За навчання сплачено 12270 грн. Стосовно стягнення суми додаткових витрат суд вважає за необхідне зазначити наступне. Відповідно до ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. У своїй Постанові КЦС ВС від 04 грудня 2019 року у справі № 320/383/19 зазначає, що додатковими витратами є витрати у вигляді щомісячних платежів, пов`язані з хворобою дитини. Додаткові витрати, зумовлені особливими обставинами, можуть бути присуджені судом у вигляді конкретної суми, що підлягає одноразовій сплаті, або у вигляді щомісячних чи інших періодичних платежів, здійснюваних протягом певного строку чи постійно. Позивачем надано виписку із медичної картки амбулаторного ( стаціонарного) хворого [PERSON] із якої вбачається, що останній має захворювання-сколіоз грудно-поперекового відділу хребта. Двобічна випукла деформація стоп. Дитині призначено лікування. На підтвердження проходження необхідного лікування чуду надано квитанції від 31.03.2025 р. на суму 5500 грн., квитанцію від 31.03.2025 на суму 5400 грн. , квитанцію від 31.03.2025 на суму 5400 грн. , квитанцію від 25.04.2025 на суму 5400 грн. на оздоровчий комплекс ФОП [PERSON] . Загальна сума таких витрат складає 21800 грн. Оскільки витрати на лікування являються додатковими витратами у розумінні ст. 185 СК України, тому такі витрати підлягають стягненю також із відповідача , а саме у розмірі 1/ 2 суми таких витрат , що складає пропорційно сумі 21800 грн- 10900 грн. У постанові КЦС ВС від 26 серпня 2020 року у справі № 336/1488/19 зазначено, що навчання особи з метою здобуття професійної освіти не відноситься до тих особливих обставин, які передбачають можливість стягнення додаткових витрат з батьків на утримання дитини. Отже, такі витрати не є додатковими витратами, які викликані особливими обставинами, у розумінні статті 185 СК України. Крім того у Постанові КЦС ВС від 12 січня 2022 року у справі № 545/3115/19 зазначено, що наявність переплати за аліментами може бути підставою для відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення додаткових витрат на дитину. Витрати на ремонт технічних пристроїв, на лікування, відвідування секцій і позашкільних закладів не є додатковими витратами у розумінні вимог СК України та охоплюються розміром аліментів, що стягуються з одного з батьків на утримання дитини. Позивач не довела існування особливих обставин, які зумовили б необхідність платного навчання дитини у приватних закладах ТОВ «Освітні технології Лтава», [INFO] при наявності можливості проходження навчання у державних закладах освіти, не навела мотивів вибору саме таких закладів навчання саме за такою ціновою політикою, що, зокрема, залежить від матеріальних можливостей та бажання батьків, а також погодження такого вибору з батьком дитини. Витрати на навчання у комп`ютерній школі не є додатковими витратами у розумінні ст. 185 СК України, а тому в задоволенні вимог про їх стягнення слід відмовити. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, із відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в сумі 1211,20 грн. за позовну вимогу немайнового характеру , а саме про позбавлення батьківських прав. За вимогу про стягнення додаткових витрат на дитину позивач не сплачувала, оскільки звільнена від такої сплати . Згідно ЗУ «Про судовий збір» за вимогу майнового характеру фізичною особою або фізичною особою-підприємцем сплачується 1 відсоток ціни позову, але не менше 1211,20 грн. Позивач прохала стягнути 33910 грн. додаткових витрат. Судом задоволено вимоги про стягнення із відповідач додаткових витрат на суму 10900 грн. Відсоток задоволених вимог складає 32,14% д заявленої суми. Оскільки позовні вимоги у цій частині підлягають частковому задоволенню, то із відповідача у відповідності до п.3 ч.2 ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню на користь держави 32,14% від суми судового збору 1211,20 грн, а саме у сумі 387,6 грн.

Outcome: partial