Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-19 00:00:00

Описова частина Короткий зміст вимог У грудні 2024 року [PERSON] звернулась до суду із зазначеною заявою, в якій просить визнати [PERSON] , [INFO] недієздатною та встановити над нею опіку та призначити опікуном [PERSON] , [INFO]. Заява обґрунтована тим, що [PERSON] є її рідна сестра. [PERSON] є інвалідом в зв`язку з психічним захворюванням та їй встановлення друга група інвалідності безстроково. Унаслідок психічної хвороби вона не може висловлювати свої думки, приготувати собі їжу, не розуміє обставин, що відбувається навколо неї, не розуміється у грошах, не може дати оцінку своїм діям чи діям оточуючих. Тривалий час [PERSON] опікується [PERSON] та її дітьми, які також є інвалідами 2 групи, між ними виникли добрі відносини, вони прислухаються до нього, поважають. На теперішній час вони проживають разом з ним, він їх повністю забезпечує всім необхідним. Заявниця не має можливості дбати про сестру та її дітей, створювати необхідні побутові умови, забезпечувати її доглядом та лікуванням, так як не має фінансової і фізичної можливості, має поганий стан здоров`я та не заперечує проти призначення [PERSON] 1986 року народження опікуном над її сестрою - [PERSON] , 1959 року народження. Рух справи Ухвалою Татарбунарського районного суду Одеської області від 23 грудня 2024 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, призначено її до розгляду в порядку окремого. До того ж залучено до участі у справі, як заінтересованих осіб - [INFO] і [PERSON] . Доручено Південному міжрегіональному центру з надання безоплатної правової допомоги призначити адвоката для захисту прав особи, щодо якої подано заяву про визнання недієздатним - [PERSON] , [INFO] , яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , та забезпечити прибуття до Татарбунарського районного суду Одеської області на судове засідання для участі у розгляді справи. Ухвалою Татарбунарського районного суду Одеської області від 06 лютого 2025 року витребувано у КНП «Татарбунарська багатопрофільна лікарня» Татарбунарської міської ради медичну документацію щодо [PERSON] , [INFO] та призначено у даній цивільній справі судово-психіатричну експертизу, яку провести за участі [PERSON] , [INFO] . Провадження зупинено на час проведення експертизи. Ухвалою Татарбунарського районного суду Одеської області від 22 жовтня 2025 року поновлено провадження та призначено справу до судового розгляду Аргументи, доводи, клопотання учасників справи Заявник та її представник у судове засідання не з`явились. Представник заявника, адвокат Климук А. П., надала до суду заяву, в якій просила провести розгляд справи провести за їх відсутності. [PERSON] в судовому засіданні просив вимоги заяви задовольнити. Представник органу опіки та піклування виконавчого комітету Лиманської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області Поджарова Л. В. у судовому засіданні просила задвольнити вимоги заяви. Представник [PERSON] адвокат Дукін С. В. у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, в якій підтримав вимоги заяви та просив справу розглянути за їх відсутності. Відповідно до положень ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. У такому разі фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності з вимогами ч. 2 ст. 247 ЦПК України, не здійснюється. Фактичні обставини справи, встановлені судом З копії паспорту громадянина України серії [NUMBER] виданого Татарбунарським РВ УМВС України в Одеській області 24.06.2004 року вбачається, що [PERSON] (заявник), народилася [INFO] в с. Приморське Татарбунарського району Одеської області (а.с.2). Відповідно до копії повторного свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 26 квітня 2018 року, батьками [PERSON] , [INFO] є [PERSON] та [PERSON] (а.с.3). Копією паспорта громадянина України № [NUMBER] , виданого 17.09.2021 року органом 5146 (а.с.4) підтверджується, що [PERSON] , народилась [INFO] в с. Приморське Татарбунарського району Одеської області; РНОКПП [NUMBER] . З Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України №00048407821 від 11 грудня 2024 року підтверджується, що [PERSON] , народилась [INFO] , батьками якої записані [PERSON] та [PERSON] (а.с.6). Відповідно до копії виписки із акта огляду МСЕК № 061738 від 25.10.2007 року, [PERSON] , [INFO] має ІІ групу інвалідності безстроково (а.с.7). Згідно витягу з висновку (подання) опікунської ради при виконавчому комітеті Лиманської сільської ради про доцільність призначення [PERSON] опікуном над гр. [PERSON] , 1959 року народження, [PERSON] , 1983 року народження та [PERSON] , 1986 року народження, за умови визнання зазначених осіб в судовому порядку недієздатними відповідно до законодавства (а.с.9-11), згідно якого, у разі визнання судом [PERSON] , 1959 року народження, [PERSON] , 1983 року народження та [PERSON] , 1986 року народження недієздатними, вважати доцільним встановлення опіки та призначення [PERSON] , [INFO] опікуном над [PERSON] , 1959 року народження, [PERSON] , 1983 року народження та [PERSON] , 1986 року народження. Відповідно до висновку судово-психіатричного експерта № 566 від 13.08.2025 Одеської філії судових експертиз Державної установи «Інститут судової психіатрії Міністерства охорони здоров`я України» [PERSON] , [INFO] , страждає хронічним стійким психічним розладом у вигляді «Помірної розумової відсталості», (що відповідає діагностичним критеріям рубрики F71 за МКХ-10), внаслідок чого за своїм психічним станом вона не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними (а.с.72-75). Мотивувальна частина Згідно з частинами першою, другою статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За частиною першою статті 16 ЦК України, частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів. Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування усіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зав`язків, відносин і залежностей. Усебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення. За загальним правилом (частина 1 статті 12 ЦПК України), суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, кожна з яких, відповідно до частини 1 статті 81 ЦПК України повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Оцінивши доводи заяви, а також дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку. Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права Відповідно до частини першої статті 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка (ч. 1 ст. 42 ЦК України). Згідно зі статтею 55 ЦК України опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки. Відповідно до статті 58 ЦК України опіка встановлюється над малолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, які визнані недієздатними. Згідно з частиною першою статті 67 ЦК України опікун зобов`язаний дбати про підопічного, про створення йому необхідних побутових умов, забезпечення його доглядом та лікуванням. Тлумачення зазначених норм права дає підстави стверджувати, що недієздатні особи є особливою категорією людей (фізичних осіб), які внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу тимчасово або постійно не можуть самостійно на власний розсуд реалізовувати майнові та особисті немайнові права, виконувати обов`язки й нести юридичну відповідальність за свої діяння. У частині першій статті 60 ЦК України визначено, що суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Відповідно до частини 1 статті 300 ЦПК України суд, ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи (у тому числі обмеження або позбавлення права неповнолітньої особи самостійно розпоряджатися своїми доходами) чи визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна. Системно проаналізувавши зміст частини першої статті 60 ЦК України та частини першої статті 300 ЦПК України можливо дійти висновку, що обов`язковою умовою призначення судом конкретної фізичної особи опікуном над недієздатною фізичною особою є наявність подання органу опіки та піклування щодо доцільності призначення саме цієї особи опікуном. Аналогічний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 20 травня 2020 року у справі № 736/1508/17 (провадження № 61-39361св18), від 23 листопада 2021 року у справі № 751/9572/19 (провадження № 61-3053св21), від 28 лютого 2024 року у справі № 372/3474/21 (провадження № 61-16349св23), від 27 листопада 2024 року у справі № 341/1526/23 (провадження № 61-6358св24),від 04 грудня 2024 року у справі № 634/1126/23 (провадження № 61-9837св24), від 28 травня 2025 року у справі № 641/7190/23 (провадження № 61-16711св24) та від 17 вересня 2025 року у справі № 686/21841/24 (провадження № 61-4759св25). У постанові Верховного Суду від 08 січня 2024 року у справі № 753/1905/22 (провадження № 61-8758св23) зроблено висновок про те, що призначення опікуна недієздатної особи здійснюється за поданням органу опіки та піклування, яке повинне відповідати вимогам закону щодо його обґрунтованості та змісту, має бути подано в належній процесуальній формі згідно з вимогами ЦПК України. При внесенні подання орган опіки та піклування має врахувати якнайкращі інтереси особи, над якою встановлюється опіка. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України). Відповідно до статті 62 ЦК України опіка або піклування встановлюються за місцем проживання фізичної особи, яка потребує опіки чи піклування, або за місцем проживання опікуна чи піклувальника. У частинах другій-п`ятій статті 63 ЦК України визначено, що опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою. Опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. Фізичній особі може бути призначено одного або кількох опікунів чи піклувальників. Опікун зобов`язаний дбати про підопічного, про створення йому необхідних побутових умов, забезпечення його доглядом та лікуванням (частина перша статті 67 ЦК України). При призначенні опікуна важливі і обов`язково повинні враховуватися особисті приязні взаємини між опікуном і підопічним, що забезпечить нормальне життєзабезпечення підопічного. Можливість особи здійснювати повноваження опікуна перевіряються органом опіки та піклування, який висловлює пропозиції про доцільність призначення опікуна (постанови Верховного Суд від 07.04.2022 року в справі № 712/10043/20 та від 24.07.2024 року в справі №727/597/24). Аналогічні положення зазначені у Правилах опіки та піклування, затверджених наказом Державного комітету України у справах сім`ї та молоді Міністерства освіти України, Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства праці та соціальної політики України 26 травня 1999 року № 34/166/131/88 (далі - Правила опіки та піклування). Відповідно до пункту 3.1 Правил опіки та піклування для безпосереднього здійснення опіки та піклування органами опіки та піклування призначається опікун чи піклувальник. При призначенні опікуна (піклувальника) беруться до уваги його можливості виконувати опікунські обов`язки, стосунки між ним та підопічним. Опікун чи піклувальник призначається лише за його згодою і, як правило, з числа родичів чи близьких підопічному осіб. Опікунами (піклувальниками) не можуть бути особи, які: не досягли 18 років; визнані в установленому порядку недієздатними або обмежено дієздатними; перебувають на обліку або лікуються в психоневрологічних та наркологічних закладах; раніше були опікунами чи піклувальниками та з їх вини опіку чи піклування було припинено; позбавлені батьківських прав; інтереси яких суперечать інтересам осіб, що підлягають опіці чи піклуванню; засуджені за скоєння тяжкого злочину. У постанові Верховного Суду від 08.01.2024 року у справі № 753/1905/22 (провадження № 61-8758св23) зроблено висновок про те, що призначення опікуна недієздатної особи здійснюється за поданням органу опіки та піклування, яке повинне відповідати вимогам закону щодо його обґрунтованості та змісту, має бути подано в належній процесуальній формі згідно з вимогами ЦПК України. При внесенні подання орган опіки та піклування має врахувати якнайкращі інтереси особи, над якою встановлюється опіка. Обов`язковою умовою призначення судом конкретної фізичної особи опікуном над недієздатною фізичною особою є наявність подання органу опіки та піклування щодо доцільності призначення саме цієї особи опікуном. Такий висновок викладений також в постановах Верховного Суду від 07.04.2022 року в справі № 712/10043/20, від 26.01.2024 року в справі №742/887/23, від 28.02.2024 року в справі № 372/3474/21 (провадження № 61-16349св23). Частиною другою статті 3 СК України передбачено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сімейний кодекс України регулює зокрема сімейні особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, між батьками та дітьми, усиновлювачами та усиновленими, між матір`ю та батьком дитини, між бабою, дідом, прабабою, прадідом та внуками, правнуками, рідними братами та сестрами, мачухою, вітчимом та падчеркою, пасинком, між іншими членами сім`ї, визначеними у ньому (стаття 2 СК України). Згідно з абзацом п`ятим пункту 6 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 03.06.1999 року №5-рп/99 у справі про офіційне тлумачення терміну «член сім`ї» членами сім`ї є, зокрема особи, які постійно з ним мешкають і ведуть спільне господарство. До таких осіб належать не тільки близькі родичі (рідні брати, сестри, онуки, дід і баба), але й інші родичі чи особи, які не перебувають з особою у безпосередніх родинних зв`язках (брати, сестри дружини (чоловіка); неповно рідні брати і сестри; вітчим, мачуха; опікуни, піклувальники, пасинки, падчерки й інші). Обов`язковими умовами для визнання їх членами сім`ї, крім спільного проживання, є: ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах та утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин. Кодекс законів про працю України передбачає, що близькими родичами чи свояками є батьки, подружжя, брати, сестри, діти, а також батьки, брати, сестри і діти подружжя (стаття 25-1 КЗпП України). Положеннями статті 1 Закону України «Про запобігання корупції» визначено, що близькі особи - це члени сім`ї суб`єкта, зазначеного у частині першій статті 3 цього Закону, а також чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, рідний та двоюрідний брати, рідна та двоюрідна сестри, рідний брат та сестра дружини (чоловіка), племінник, племінниця, рідний дядько, рідна тітка, дід, баба, прадід, прабаба, внук, внучка, правнук, правнучка, зять, невістка, тесть, теща, свекор, свекруха, батько та мати дружини (чоловіка) сина (дочки), усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, особа, яка перебуває під опікою або піклуванням зазначеного суб`єкта. Члени сім`ї: особа, яка перебуває у шлюбі із суб`єктом, зазначеним у частині першій статті 3 цього Закону, та діти зазначеного суб`єкта до досягнення ними повноліття - незалежно від спільного проживання із суб`єктом; будь-які особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки із суб`єктом, зазначеним у частині першій статті 3 цього Закону (крім осіб, взаємні права та обов`язки яких не мають характеру сімейних), у тому числі особи, які спільно проживають, але не перебувають у шлюбі. Отже, законодавством не передбачено вичерпного переліку членів сім`ї та визначено критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями віднесення до кола членів однієї сім`ї є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважним причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки осіб, які об`єдналися для спільного проживання. Такий висновок викладено Верховним Судом у постанові від 31.03.2020 року у справі №205/4245/17 (провадження №61-17628св19). Згідно з частиною 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розрізнено поняття «родичі» та «члени сім`ї». До загальних ознак сім`ї належать: спільне проживання, пов`язаність спільним побутом; взаємні права та обов`язки. Разом з тим, ознаки членів сім`ї не можна розглядати окремо від підстав створення сім`ї, оскільки спільне проживання та побут та наявність взаємних прав та обов`язків можуть бути і у інших суб`єктів, які не є членами сім`ї. Близькі члени родини (або близькі родичі) - законодавчий термін, що позначає родичів (членів сім`ї) особи, які мають особливі права та/або обов`язки через тісні стосунки з особою. Отож, член сім`ї (у сімейно-правовому аспекті) - це особа, яка має тісний правовий зв`язок із сім`єю, що ґрунтується на шлюбі, спорідненні, усиновленні, інших формах влаштування дітей-сиріт і дітей, позбавлених батьківського піклування, характеризується спільністю життя та інтересів, наявністю взаємних прав і обов`язків, передбачених сімейним законодавством. Виходячи з аналізу частини першої статті 60 ЦК України та частини першої статті 300 ЦПК України, обов`язковою умовою призначення судом конкретної фізичної особи опікуном над недієздатною фізичною особою є наявність подання органу опіки та піклування щодо доцільності призначення саме цієї особи опікуном. У поданні опікунської ради при виконавчому комітеті Лиманської сільської ради, яке затверджено рішенням виконавчого комітету Лиманської сільської ради від 27 листопада 2024 року за № 89, вказано про доцільність призначення [PERSON] опікуном [PERSON] , [INFO] , у разі визнання її недієздатною. Відповідно до положень частини третьої статті 12, частин першої, п`ятої, шостої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно зі статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Разом з тим, ні саме подання опікунської ради при виконавчому комітеті Лиманської сільської ради, яке затверджено рішенням виконавчого комітету Лиманської сільської ради від 27 листопада 2024 року за № 89, ні рішення виконавчого комітету Лиманської сільської ради від 27 листопада 2024 року за № 89 не містять належної мотивації, а також будь-яких обґрунтувань, з посиланням на відповідні докази, щодо можливості заявника бути опікуном та визначення конкретних обставин, які зумовлюють необхідність такого призначення, а містить лише посилання на можливість [PERSON] бути опікуном. Подання не містить відповідного обґрунтування того, що заявник має можливість на постійній основі дбати про [PERSON] , створювати їй необхідні побутові умови, забезпечувати її постійним доглядом та лікуванням, оскільки у висновку відсутні відомості про його місце роботи, доходи, тощо. Матеріали справи також не містять будь-яких доказів про наявність у [PERSON] позитивного відношення та прив`язаності до особи, яка бажає стати опікуном, що свідчило б про наявність довірливих та доброзичливих стосунків між ними, а відтак і про те, що призначення опікуном саме заявника відповідатиме її інтересам. Під час розгляду справи встановлено, що [PERSON] є військовозобов`язаним. У поданні органом опіки та піклування не було з`ясовано питання можливості призначення опікуном [PERSON] , який є військовозобов`язаним, а в умовах воєнного стану орган опіки має належно з`ясувати питання доцільності призначення саме його опікуном, ураховуючи закріплений у Конституції України обов`язок захисту Вітчизни та загальну мобілізацію, з урахуванням усіх обставин. У постанові Верховного Суду від 28 травня 2025 року у справі № 641/7190/23 зазначено, що саме орган опіки та піклування на підставі звернення особи чоловічої статі призовного віку із заявою про призначення його опікуном недієздатної особи, враховуючи введений у державі воєнний стан та закріплений статтею 65 Конституції України обов`язок щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, повинен з`ясувати необхідність такого, уникаючи можливих зловживань в цьому питанні, та належно мотивувати своє подання про можливість призначення особи опікуном та, перш за все, необхідність такого. За вказаних обставин, суд вважає, що подання опікунської ради не відповідає вимогам закону щодо його обґрунтованості та змісту. Крім того, суд враховує, що подання органу опіки та піклування не є рішенням за процесуальним статусом та має для суду лише рекомендаційний характер, і при постановленні судом рішення по справі не має пріоритетного значення, та може бути враховано на розсуд суду. Також, судом встановлено, що особа, щодо якої подано заяву про визнання її недієздатною, крім заявника, який є військовозобов`язаним, має інших племінників, про наявність яких зазначив представник органу опіки та піклування, належних та допустимих доказів про об`єктивну неможливість здійснення ними обов`язків опікуна не надано, а посилання заявника на відсутність інших членів сім`ї, які б могли здійснювати догляд, нічим не доведені. Також суд враховує пояснененя й самого [PERSON] , який зазначив, що окрім [PERSON] , здійснює й догляд за своїми батьками, які є особами похилого віку, натомість опікунської ради цього факту не врахувала та не з`ясувала чи вказана обставина не буде завадою для виконання ним обов`язків опікуна недієздатного. Частиною 1 статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що зібрані у справі докази вказують лише на наявність підстав для задоволення заявлених вимог в частині визнання [PERSON] недієздатною, оскільки вона внаслідок стійкого хронічного психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, що підтверджується відповідною експертизою. Поряд з цим, подання органу опіки та піклування про призначення [PERSON] опікуном суд вважає необґрунтованим та таким, що прийняте без повного дослідження всіх обставин та із застосуванням суто формального підходу для вирішення питання про призначення опікуном заявника. Саме лише бажання [PERSON] бути опікуном [PERSON] , за наявності інших родичів у [PERSON] , не може бути безумовною підставою для призначення заявника її опікуном. [PERSON] не позбавлений можливості надавати посильну допомогу та підтримку недієздатній [PERSON] без відповідного судового рішення. За таких обставин, проаналізувавши матеріали справи, суд не знаходить підстав для задоволення заяви в частині призначення [PERSON] опікуном недієздатної [PERSON] . Висновки за результатами розгляду справи Враховуючи, що [PERSON] є військовозобов`язаним і вказана обставина, за умови мобілізації останнього, може унеможливити фактичне виконання ним обов`язків опікуна недієздатного, а також те, що опікунська рада належним чином не з`ясувала питання доцільності призначення військовозобов`язаного опікуном недієздатної особи та не обгрунтувала об`єктивну неможливість здійснення опіки над [PERSON] іншими родичами, вимога про про призначення [PERSON] опікуном [PERSON] , [INFO] , задовлленню не підлягає, так як є передчасною. З урахуванням якнайкращих інтересів особи, над якою встановлюється опіка, потрібно з`ясовувати наявність інших осіб, які можуть бути опікунами недієздатного, здійснювати оцінку їх здатності виконання функцій саме опікуна недієздатної особи, а не відвідувача за необхідністю; досліджувати дійсність намірів військовозобов`язаного як єдиного опікуна недієздатної особи щодо забезпечення її особистих немайнових і майнових прав та інтересів, та ураховувати визначені Правилами критерії, яким має відповідати особа як опікун. Чиним законодавством не передбачено обов`язку того, що визнання особи недієздатною і призначення опікуна, в обов`язковому порядку має відбуватися в єдиному судовому процесі (постанова Верховного Суду від 14.02.2018 року в справі № 545/1691/16-п (провадження № 61-4475св18)). У разі з`ясування всіх вищеперелічених обставин, опікунська рада може повторно звернутись до суду з питанням про призначення [PERSON] опікуном [PERSON] , [INFO] . Зважаючи на те, що суд в задоволенні заяви в частині призначення опікуна відмовляє, здійснення опіки над недієздатним слід покласти на орган опіки і піклування за місцем проживання (перебування) недієздатної, до вирішення питання про призначення опікуна в порядку, визначеному законом. Разом з цим, вимога про визнання [PERSON] , [INFO] , недієздатною є обгрунтованою та підтверджується зібраними доказами. Щодо судових витрат Відповідно до положень ч. 2 ст. 299 ЦПК України судові витрати, пов`язані з провадженням справи про визнання фізичної особи недієздатною або обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, відносяться на рахунок держави. На пiдставi викладеного, ст.ст. 39, 40, 60, 63, 65 ЦК України,

Outcome: partial