Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-18 00:00:00

Позивач Державний податковий університет звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення грошового боргу, в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача борг за надання освітніх послуг у розмірі 4596,77 грн., пеню у розмірі 2233,65 грн. та судові витрати зі сплати судового збору. В обґрунтування позову зазначено, що 07.09.2022 року між Державним податковим університетом та [PERSON] , [INFO] , було укладено Договір № 2204538 про надання освітніх послуг, відповідно до умов якого позивач бере на себе зобов`язання за рахунок коштів відповідача здійснити навчання (надати освітню послугу) студенту [PERSON] . Згідно із наказом № 817 від 07.09.2022 р. [PERSON] зараховано на 1-й курс навчання для здобуття першого (бакалаврського) рівня вищої освіти за спеціальністю 262 «Правоохоронна діяльність» за рахунок коштів фізичних, юридичних осіб. Загальна вартість освітньої послуги становила 75000,00 грн. Відповідно до п. 4.7 Договору відповідач щосеместрово здійснює оплату за послуги до початку їх надання в безготівковій формі шляхом перерахування коштів на реєстраційний рахунок позивача. Державний податковий університет повністю виконав свої зобов`язання за Договором. Наказом Університету № 1062 від 25.10.2022 р. [PERSON] , студента 1-го курсу денної форми навчання, групи ПДБП-22-2, який навчався за спеціальністю 262 «Правоохоронна діяльність» першого (бакалаврського) рівня вищої освіти за рахунок коштів фізичних, юридичних осіб відраховано з числа студентів за власним бажанням. Таким чином, освітня послуга була надана на суму 4596,77 грн. Проте відповідачем вищезазначену суму не було сплачено. На вказану суму позивачем було нараховано пеню у розмірі 2233,65 грн. Враховуючи вищевикладене, заборгованість відповідача за Договором складає 6830,42 грн. 16 червня 2025 року ухвалою Ірпінського міського суду Київської області позовну заяву було залишено без руху з зазначенням недоліків та наданням позивачу строку для їх усунення. У встановлений строк позивач усунув виявлені недоліки. Ухвалою суду від 28 липня 2025 року за позовом було відкрито провадження та справа призначена до розгляду у спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) сторін. Відповідач повідомлявся про розгляд справи судом належним чином, шляхом надсилання копії ухвали про відкриття провадження за зареєстрованим місцем проживання. Відзив на позов та клопотання від відповідача не надходили. Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі №800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі №913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). Через відсутність від відповідача клопотань та відзиву на позов, враховуючи відсутність заперечень позивача на заочний розгляд справи, у відповідності до ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у ній доказів та ухвалити заочне рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Від сторін клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін не надходили, тому суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Суд, дослідивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, давши оцінку зібраним по справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, об`єктивному та всебічному з`ясуванні обставин справи, дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ч. 2 ст. 77 ЦПК України встановлено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухвалені судового рішення. Частинами 5 та 6 ст. 81 ЦПК України встановлено, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права з дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі та застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судом встановлено, що 07 вересня 2022 року між Державним податковим університетом та [PERSON] було укладено Договір № 2204538 про навчання, підготовку, перепідготовку, підвищення кваліфікації або про надання додаткових освітніх послуг Державним податковим університетом, що підтверджується копією договору. Відповідно до п. 1.1. Договору позивач бере на себе зобов`язання за рахунок коштів відповідача здійснити навчання (підготовку, перепідготовку, підвищення кваліфікації або надати додаткову освітню послугу) [PERSON] (далі - Здобувач), на денній формі навчання за освітнім ступенем бакалавр, спеціальності 262 «Правоохоронна діяльність». Відповідно до п. 1.2. Договору строк надання освітньої послуги визначається датою зарахування Здобувача та датою відрахування його з Університету, в тому числі із закінченням навчання, підготовки, перепідготовки, підвищення кваліфікації або отримання додаткової освітньої послуги. Відповідно до п. 3.1. Договору Здобувач повинен своєчасно вносити плату за освітню послугу в розмірах та у строки, що встановлені цим договором. Відповідно до п. 4.1. Договору загальна вартість освітньої послуги становить 75000,00 грн. Відповідно до п. 4.7. Договору відповідач щосеместрово здійснює оплату за послуги до початку їх надання в безготівковій формі шляхом перерахування коштів на реєстраційний рахунок позивача. Відповідно до витягу із наказу Державного податкового університету № 817 від 07.09.2022 року [PERSON] було зараховано студентом 1-го курсу для здобуття першого (бакалаврського) рівня вищої освіти за спеціальністю 262 «Правоохоронна діяльність», освітня програма «Правоохоронна діяльність» за рахунок коштів фізичних та/або юридичних осіб. Таким чином, Державний податковий університет належним чином виконав свої зобов`язання за Договором. В подальшому, наказом Державного податкового університету № 1062 від 25.10.2022 року [PERSON] , здобувача вищої освіти 1 курсу денної форми навчання групи ПДБП-22-2, який навчався за спеціальністю 262 «Правоохоронна діяльність», освітня програма «Правоохоронна діяльність» першого (бакалаврського) рівня вищої освіти за рахунок коштів фізичних (юридичних) осіб було відраховано за власним бажанням. Як вбачається з розрахунку заборгованості за навчання [PERSON] згідно Договору № 2204538 від 07.09.2022 року, заборгованість відповідача перед позивачем за 2022 рік складає 4596,77 грн. На вказану суму позивачем, у відповідності до п. 5.2. Договору, також було нараховано пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочення від вартості невиконаного в строк зобов`язання, що становить 2233,65 грн. Таким чином, загальний розмір заборгованості відповідача перед позивачем складає 6830,42 грн. У відповідності до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Ст. 901 ЦК України передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ст. 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або неналежне виконання. Згідно з ст. 611 ЦК у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошових зобов`язань. За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню, оскільки дані правовідносини, які склалися між сторонами витікають з договірних відносин, які є обов`язковими для виконання сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved