Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-13 00:00:00

На розгляд суду пред`явлено вказану позовну заяву, в якій заявлено вимогу про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором від 23.10.2024 р. № 23.10.2024-100000634 в розмірі 12400,0 грн. Позовні вимоги обґрунтовані наступним. Відповідно до умов кредитного договору від 23.10.2024 р. № 23.10.2024-100000634, укладеного між сторонами, ТОВ «Споживчий центр» надало відповідачу у власність грошові кошти в сумі 4000 гривень, перерахувавши кошти на картковий рахунок, який надано [PERSON] , а саме: № 5457-08XX-XXXX-4929. Перерахування Позичальнику кредитних коштів у розмірі 4000 гривень в рамках виконання умов Кредитного договору, було здійснено шляхом грошового переказу, використовуючи реквізити платіжної картки, вказаної Відповідачем під час укладання Договору. Комісія, пов`язана з наданням Кредиту, економічна сутність плата за надання Кредиту 20% від суми Кредиту та дорівнює 800 грн. 00 коп. Комісія пов`язана із наданням послуги, а саме: перерахування Кредитодавцем коштів на рахунок, вказаний Позичальником, з використанням стороннього сервісу інтернет-еквайрингу. [PERSON] свої зобов`язання за Договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим, станом на 11.03.2025 р., утворилась заборгованість у розмірі 12400 грн., що складається з заборгованості по тілу кредиту в розмірі 4000 грн., по процентам в розмірі 5600 грн., комісії 800,00 грн., по неустойці за кожен день невиконання/ неналежного виконання кожного окремого зобов`язання, у розмірі 2000,00 грн., чим порушуються права та інтереси ТОВ «Споживчий центр». Обгрунтовуючи правомірність нарахування пені, позивач посилається на те, що пункт 6.1. Закону України «Про споживче кредитування» передбачав, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після дня його припинення або скасування у разі прострочення споживачем виконання зобов`язань за договором про споживчий кредит споживач звільняється від відповідальності перед кредитодавцем за таке прострочення. У разі допущення такого прострочення споживач звільняється, зокрема, від обов`язку сплати кредитодавцю неустойки (штрафу, пені) та інших платежів, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) споживачем зобов`язань за таким договором. Забороняється збільшення процентної ставки за користування кредитом з причин інших, ніж передбачені частиною четвертою статті 1056-1 Цивільного кодексу України, у разі невиконання зобов`язань за договором про споживчий кредит у період, зазначений у цьому пункті. Норми цього пункту поширюються, у тому числі, на кредити, визначені частиною другою статті 3 цього Закону. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за таким договором, підлягають списанню кредитодавцем. В зв`язку з невиконанням відповідачем своїх зобов`язань за кредитним догвором, просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 23.10.2024-100000634 від 23.10.2024 у розмірі 12400 грн. Відповідач у Відзиві на позов від 17.11.2025 р. вважає вимоги в частині рзміру процентів, які перевищують суму кредиту, штрафу та неустойки безпідставними. Посилається на статтю 18 Закону «Про захист прав споживачів» (Визнання недійсними умов договорів, що обмежують права споживача). Частина перша цієї статті встановлює, що продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із поживачем умови, які є несправедливими. Частина третя вказаної правової норми визначає, що несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором (пункт 5). Також посилається на абз. 3 частини 4 статті 11 Закону «Про захист прав споживачів», яким, як вказує відповідач, позичальнику забороняється встановлювати у договорі споживчого кредитування будь-які збори, відсотки, комісії, платежі за дії, що не є послугою у визначенні цього Закону. Умови договору про надання споживчого кредиту, які передбачають здійснення таких платежів, є нікчемними. Просить відмовити в частині неустойки, комісії, відсотків, що перевищують тіло кредиту. Ухвалою судді Заводського районного суду м.Кам`янського прийнято заяву до розгляду, справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, що узгоджується з ч.4 ст.19, ст.274 ЦПК України. Представник позивача ТОВ «Споживчий центр» в судове засідання не з`явився, судом вжито максимальні заходи для його повідомлення про розгляд справи з дотриманням ст. ст. 128, 130 ЦПК України. При пред`явленні позову позивач просив розглядати справу за відсутності представника позивача. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, причини неявки невідомі, судом вжито максимальні заходи для його повідомлення про розгляд справи з дотриманням ст. ст. 128, 130 ЦПК України. Суд розглянув справу за відсутності учасників справи, які належним чином повідомлені про день і час слухання справи, що відповідає положенням ст. ст. 128, 223 ЦПК України, з урахуванням поданої заяви про розгляд справи за відсутності сторони, що, в свою чергу, не порушує прав та обов`язків учасників судової справи. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи і перевіривши їх доказами, приходить до наступного. Між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] 23.10.2024 р. укладено Кредитний договір (оферти) № 23.10.2024-100000634, відповідно до умов якого відповідач отримав грошові кошти у сумі 4000,00 грн строком дії договору 140 дні. Сторони погодили, що процентна ставка є фіксованою незмінною у розмірі 1% за 1 день користування Кредитом. Електронний кредитний договір складається з електронних документів, які містять всі його істотні умови: пропозиції про укладення кредитного договору (оферта), розміщена на вебсайті кредитодавця у загальному доступі, а також у особистому кабінеті позичальника на вебсайті кредитодавця; заявка, сформована на сайті кредитодавця після ідентифікації позичальника, обрання ним конкретних умов та їх схвалення кредитодавцем; відповідь позичальника про прийняття пропозиції (акцепт), сформована на сайті кредитодавця, та підписана позичальником за допомогою одноразового ідентифікатора (кода) Е755, отриманого позичальником в смс-повідомленні на номер телефону [NUMBER] , вказаний при його ідентифікації на сайті (пропозиція про укладення кредитного договору (оферта). Договором визначено, що орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача за весь строк користування кредитом (у тому числі тіло кредиту, відсотки, комісії та інші платежі) складає 8890,91 грн. ( а. с. 10-16). Відповідно до листа ТОВ «Універсальні платіжні рішення» від 19.06.2025р, на картку [PERSON] № [NUMBER] було перераховано 4000,00 грн., дата платежу 23.10.2024р. (а.с.8) Позивачем надано довідку - розрахунок про стан кредитної заборгованості по договору № 23.10.2024-100000634, відповідно якій заборгованість складає 12400 грн., що складається з заборгованості по тілу кредиту в розмірі 4000 грн., по процентам в розмірі 5600 грн., комісії 800,00 грн., по неустойці за кожен день невиконання/ неналежного виконання кожного окремого зобов`язання, у розмірі 2 000,00 грн. При цьому проценти по кредиту нараховані за період з 23.10.2024 року по 11.03.2025 року, тобто в межах строку дії договору (а.с.9). Відповідно до п.1 ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України (надалі ЦК України), підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в яких одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до вимог ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, а зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 («Позика»), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Стаття 1056-1 Цивільного кодексу встановлює, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитодавця змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною. Згідно до статті 1050 ЦКУ якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Частина друга цієї статті Кодексу встановлює, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Суд не погоджується з посиланням відповідача на статтю 18 Закону «Про захист прав споживачів» (Визнання недійсними умов договорів, що обмежують права споживача). Частина перша цієї статті встановлює, що продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із поживачем умови, які є несправедливими. Частина третя вказаної правової норми визначає, що несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором (пункт 5). У даному випадку законодавець має на увазі інші платежі, крім заборгованості за тілом кредиту і процентів за користування кредитними коштами. В якості інших платежів можна розглядати лише суму нарахованої комісі. Але вона не перевищує встановленого законом максимуму. Питання про справедливість того чи іншого положення договору може розглядатися лише за заявою зацікавленої особи. При цьому суд за власною ініціативою не уповноважений розглядати питання про недійсність тих чи інших умов договору. Згідно до частини 1 стаття 13 ЦПК суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Суд також вважає неспроможним посилання відповідача на абзац 3 частини 4 статті 11 Закону «Про захист прав споживачів», який, як вважає відповідач, забороняє кредитодавцю встановлювати у договорі споживчого кредитування будь-які збори, відсотки, комісії, платежі за дії, що не є послугою у визначенні цього Закону. Умови договору про надання споживчого кредиту, які передбачають здійснення таких платежів, є нікчемними. Проте, на час виникнення спірних правовідносин фактичний текст статті 11 Закону «Про споживче кредитування» наголошував: Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України "Про споживче кредитування". Відповідач же посилається на редакцію цієї статті Закону станом на 01 січня 2017 року остання редакція до набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування», який вступив в силу з 17.06.2017 р. Разом з тим, суд вважає, що позивачем цілком неправомірно нараховано пеню за порушення умов договору в сумі 2000 грн. Обгрунтовуючи позовні вимоги у цієї частина, позивач вказує, що пунктом 6.1. Прикінцевих та перехідних положень Закону «Про споживче кредитування» встановлювалось, що «У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після дня його припинення або скасування у разі прострочення споживачем виконання зобов`язань за договором про споживчий кредит споживач звільняється від відповідальності перед кредитодавцем за таке прострочення. У разі допущення такого прострочення споживач звільняється, зокрема, від обов`язку сплати кредитодавцю неустойки (штрафу, пені) та інших платежів, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) споживачем зобов`язань за таким договором. Забороняється збільшення процентної ставки за користування кредитом з причин інших, ніж передбачені частиною четвертою статті 1056-1 Цивільного кодексу України, у разі невиконання зобов`язань за договором про споживчий кредит у період, зазначений у цьому пункті. Норми цього пункту поширюються, у тому числі, на кредити, визначені частиною другою статті 3 цього Закону. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за таким договором, підлягають списанню кредитодавцем». Позивач підкреслює, що даний пункт виключено відповідно до Закону України № 3498-ІХ від 22.11.2023 р. «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» і робить висновок, що на підставі змін, за договорами, укладеними з 24.01.2024 р., кредиторам дозволено здійснювати нарахування неустойки (штрафу, пені) та інших платежів, передбачених договором про споживчий кредит за прострочення виконання зобов`язання. Фактично Законом України від 22 листопада 2023 року № 3498-IX «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» пункт 6 Закону «Про споживче кредитування», який раніше поділявся також на пункти 6-1 та 6-2, викладено в одній редакції і вона виглядає таким чином: «6. У разі прострочення споживачем у період з 1 березня 2020 року до припинення зобов`язань за договором про споживчий кредит, укладеним до тридцятого дня включно з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», у тому числі того, строк дії якого продовжено після набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», споживач звільняється від відповідальності перед кредитодавцем за таке прострочення. У тому числі, але не виключно, споживач у разі допущення такого прострочення звільняється від обов`язку сплати кредитодавцю неустойки (штрафу, пені) та інших платежів, передбачених договором про споживчий кредит за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) споживачем зобов`язань за таким договором. Забороняється збільшення процентної ставки за користування кредитом з інших причин, ніж передбачені частиною четвертою статті 1056-1 Цивільного кодексу України, у разі невиконання зобов`язань за договором про споживчий кредит у період, зазначений у цьому пункті. Дія положень цього пункту поширюється, у тому числі, на кредити, визначені частиною другою статті 3 цього Закону. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит, нараховані за період, зазначений у цьому пункті, за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) зобов`язань за таким договором, підлягають списанню кредитодавцем». Тобто, відбулася суто технічна зміна в нумерації цього пункту без будь-яких змін сутності попередніх положень. Крім того, і пункт 18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України наголошує: У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Таким чином, позовні вимоги ТОВ «Споживчий центр» підлягають задоволенню в частині стягнення основної сумт боргу у розмірі 4000 грн, комісії 800 грн. та процентів за користування кредитними коштами 5600 грн. Всього: 10400 грн., що складає 83,9 %. Відповідно до частини 1 статті 141 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, у даному випадку на відповідача покладається зобов`язання компенсувати позивачу судовий збір у сумі 2032,39 грн. (2422,40 грн. х 83,9 %). Виходчи з вищенаведених норм матеріального права і

Outcome: approved