Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-12 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором №1713814 від 22.08.2024 в розмірі 46616,99 гривень. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 22.08.2024 між ТОВ «Селфі Кредит» та відповідачем [PERSON] укладено Договір про надання споживчого кредиту №1713814 у формі електронного документа, який підписано, шляхом введення у відповідне поле форми на веб-сайті Кредитодавця електронного підпису у вигляді одноразового ідентифікатору В176, який надсилається Кредитодавцем Позичальнику в СМС-повідомленні. Згідно умов Кредитного договору, Первісний кредитор виконав свій обов`язок та перерахував Відповідачу, грошові кошти в сумі 13700 грн 22.08.2024 на банківську карту №5168-74XX-XXXX-9407 Відповідача, яку Відповідач вказала у Заявці при укладенні Кредитного договору. На погашення заборгованості за кредитом відповідач, здійснювала часткові оплати і останній платіж в сумі 100,00 грн нею було здійснено 21.11.2024. 31.03.2025 між ТОВ «Селфі Кредит» та позивачем укладено договір факторингу №01.02-06/25. Відповідно до реєстру боржників до Договору факторингу №01.02-06/25 від 31.03.2025, ТОВ «Свеа Фінанс» отримало право вимоги до відповідача на суму 46616,99 грн. Всупереч умовам Кредитного договору, відповідач не виконала свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, остання не здійснила жодного платежу для погашення існуючої заборгованості, що стало підставою для звернення позивачем до суду із даним позовом. Просить, позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Ухвалою судді від 02.10.2025 позовну заяву залишено без руху та надано позивачу 7-ий строк для усунення недоліків позовної заяви. На виконання вимог ухвали суду від 02.10.2025, позивачем 02.10.2025 усунено недоліки позовної заяви. Ухвалою судді від 21.10.2025 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні, надано відповідачу строк для подання відзиву на позов. 05.12.2025 через канцелярію суду від представника відповідача, адвоката Краснюка В.В. надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просив поновити строк подання відзиву, в задоволенні позовних вимог відмовити за їх необґрунтованістю та безпідставністю. Зазначає, що позивачем не доведено належними доказами факту перерахування кредитних коштів в сумі 13700,00грн на картковий рахунок відповідача. Також, вказує на те, що позивачем не надано належних доказів переходу прав вимоги від первісного кредитора до позивача. Зокрема, представлений позивачем Реєстр боржників до Договору факторингу від 31.03.2025 №01.02-06/26 (Додаток №1 до Договору факторингу) не містить інформації щодо набуття права вимоги за кредитним договором до [PERSON] , оскільки позивачем надано тільки першу та останню сторінки такого реєстру. Також представлений витяг з Реєстру боржників до Договору факторингу від 31.03.2025 №01.02-06/26 складений тільки директором ТОВ «СВЕА ФІНАНС», а не фактором і клієнтом, що свідчить про його фальсифікацію. Також, в даному витязі з Реєстру зазначено, що сума простроченого основного боргу за кредитом та сума прострочених процентів становить 0 грн. Крім того, долучені до Договору факторингу додатки не містять відомостей про боржника, суму заборгованості, номеру кредитного договору, не містять дати складення. Також, зазначає про непровомірність нарахування позивачем штрафних санкцій в сумі 6850,00грн в період дії воєнного стану в Україні. Ухвалою суду від 11.12.2025 поновлено строк на подання відзиву на позовну заяву по справі за позовом ТОВ "СВЕА ФІНАНС" до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, прийнято відзив відповідача [PERSON] на позовну заяву ТОВ "СВЕА ФІНАНС" до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позивач явку представника в судове засідання 11.12.2025 не забезпечив, відповіді на відзив суду не подав, про розгляд справи повідомлявся у встановленому законом порядку. Разом з позовною заявою, представник позивача подала заяву в якій посить проводити розгляд справи без її участі, не заперечила проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явилася, про дату, час і місце судового засідання повідомлялася у встановленому законом порядку. Представник відповідача, адвокат Краснюк В.В. подав заяву про розгляд справи без його участі та участі [PERSON] . При ухваленні рішення просив врахувати заперечення на позов наведені у відзиві та в задоволенні позову відмовити. А тому, оскільки у відповідності до положень ст.223 ЦПК України у суду відсутні перешкоди для розгляду справи у відсутності учасників справи, суд прийшов до переконання про можливість завершення розгляду справи та ухвалення судового рішення за правилами ч.4 ст.268 ЦПК України. Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, відзив на позов, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дослідивши та перевіривши усі обставини справи, суд ухвалює судове рішення про наступне. Судом встановлено, що 22.08.2024 між ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та [PERSON] було укладено Договір №1713814 про надання споживчого кредиту по продукту «NewShort», який підписано відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора В176 (а.с.10-18). Відповідачем факт укладення договору не оспорювався, а тому у відповідності до ч.1 ст.82 ЦПК України ці обставини не підлягають перевірці судом. Відповідно до п.7.1 Договору укладення цього договору здійснюється сторонами за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи товариства, доступ до якої забезпечується споживачу через веб-сайт. Електронна ідентифікація споживача здійснюється при вході споживача в особистий кабінет, в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», в тому числі шляхом перевірки товариством правильності введення коду, направленого товариством на номер мобільного телефону споживача, вказаний при вході, протягом періоду обслуговування в Товаристві. При цьому, споживач самостійно і за свій рахунок забезпечує і оплачує технічні, програмні і комунікаційні ресурси, необхідні для організації каналів доступу і підключення до веб-сайту/ІТС Товариства. Відповідно до п.1.1 Договору на умовах, встановлених договором, товариство надає споживачу кредит у гривні, а споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Згідно з п.1.2 Договору сума кредиту (загальний розмір) складає 13700,00 грн. Тип кредиту кредит. Відповідно до п. 1.3-1.4 Договору строк кредиту 360 дні. Періодичність платежів зі сплати процентів кожні 30 днів. Детальні терміни (дати) повернення кредиту та сплати процентів, визначені в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що є додатком №1 до цього договору. Графік платежів розраховується з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки, виходячи з припущення, що споживач виконає свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в договорі. Пунктом 1.5 Договору передбачено, що тип процентної ставки фіксована. За користування кредитом нараховуються проценти відповідно до наступних умов: стандартна процентна ставка становить 1% в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п. 1.3 цього договору, знижена процентна ставка 0,1% в день та застосовується у випадку, якщо споживач, як учасник програми лояльності товариства, до 21.09.2024 або протягом трьох календарних днів, що слідують за вказаною датою, сплатить кошти у сумі не менше першого платежу, визначеного у графіку платежів. У випадку часткового дострокового повернення кредиту такий перерахунок здійснюється тільки до дати часткового дострокового повернення кредиту, надалі застосовується стандартна процентна ставка без знижки і перерахунку. Відповідно п. 2.1 Договору кошти кредиту надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів платіжної картки № [NUMBER] . У відповідності до п. 3.1. договору проценти, що нараховуються за цим договором є платою за користування кредитом. Нарахування процентів за договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом протягом строку кредиту, виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році, тобто метод «факт/факт». До періоду розрахунку процентів включається день надання та день фактичного повернення кредиту, але не включається перша дата сплати процентів, вказана в Графіку платежів. У випадку якщо день надання та день повернення кредиту співпадають, нарахування процентів здійснюється за один день (п. 3.2.). Згідно п. 5.1. договору сторони домовились, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, здійснюватимуться згідно графіка платежів, крім випадку визначеного в п. 5.3. договору. Згідно п. 6.4. договору, у випадку невиконання та/або неналежного виконання споживачем зобов`язань щодо повернення суми кредиту та/або сплати процентів за користування кредитом, споживач зобов`язаний сплатити товариству штраф: у розмірі 2055,00грн на 4 (четвертий) день такого невиконання та/або неналежного виконання (п. 6.4.1.) та у розмірі 150,70грн починаючи з 5 (п`ятого) дня за кожний день невиконання та/або неналежного виконання (6.4.2.). З графіку платежів, що є додатком №1 до договору позики №1713814 від 22.08.2024 вбачається, що за умови виконання споживачем умов кредитного договору та з урахуванням зниженої процентної ставки до 21.09.2024, сума розрахункових платежів за період з 22.08.2024 по 17.08.2025 складе 59321 грн, з яких 13700,00 грн сума кредиту за договором, сума процентів за користування кредитом 45621,00 грн. У разі не виконання умов кредитного договору сума розрахункових платежів за даний період із застосуванням стандартної процентної ставки складе 63020грн, з яких 13700,00грн сума кредиту за договором, сума процентів за користування кредитом 49320,00грн (а.с.19). До матеріалів позовної заяви позивачем долучено паспорт споживчого кредиту, яким [PERSON] підтверджує отримання та ознайомлення з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту, надані виходячи із обраних нею умов кредитування (а.с.22-25). Листом ТОВ «ПЕЙТЕК УКРАЇНА» від 04.04.2025 №20250404-2597 підтверджується, що на платіжну картку клієнта № [NUMBER] , 22.08.2024 о 17:44:08 ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» перерахувало грошові кошти в сумі 13700грн (а.с.52). З розрахунку заборгованості ТОВ «Селфі Кредит» вбачається, що заборгованість за кредитним договором №1713814 від 22.08.2024 за станом на 31.03.2025 складає 46616,99грн, з яких заборгованість за тілом кредиту в сумі 13699,99грн, заборгованість по відсотках 26067,00грн, пеня 6850,00грн (а.с.46-51). Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, установлених статтею 11 цього Кодексу, зокрема із договорів. Частиною 1 статті 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Положеннями частини 1 статті 627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Частиною 1 статті 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно з приписами статті 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не установлена законом або якщо він не визнаний недійсним судом. Статтею 205 ЦК України передбачено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Згідно з частиною першою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля його сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, у якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. Відповідно до норм статті 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-комунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції визначає Закон України «Про електронну комерцію» від 03.09.2015 року № 675-VIII (далі Закону № 675-VIII). Статтею 3 Закону № 675-VIII визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується у порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у визначеному статтею 12 цього Закону порядку, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Цією статтею зазначеного Закону установлено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ (частина сьома, дванадцята статті 11 Закону № 675-VIII). Норми статті 11 Закону № 675-VIII відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» передбачають використання, як електронного підпису або електронного цифрового підпису, так і електронного підпису, визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа і не може визнаватися недійсним лише через його електронну форму. Частинами 1 та 2 статті 1056-1 ЦК України передбачено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Як встановлено судом, 22.08.2024 між ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та [PERSON] було укладено Договір №1713814 про надання споживчого кредиту по продукту «NewShort», який підписано відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора В176 (а.с.10-18). Представник відповідача не заперечує факту укладення кредитного договору, однак зазначає про те, що позивачем не підтверджено належними доказами факту отримання позичальником [PERSON] кредитних коштів в сумі 13700,00грн. Так, з матеріалів справи, а саме листа ТОВ «ПЕЙТЕК УКРАЇНА» від 04.04.2025 №20250404-2597 встановлено, що відповідно до Договору про надання платіжних послуг з переказу коштів без відкриття рахунку № [NUMBER] від 2024-04-01 укладеного між ТОВ «ПЕЙТЕК» та ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ», успішно перераховано кошти на платіжну картку клієнта № [NUMBER] , 22.08.2024 о 17:44:08 ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» в сумі 13700грн (а.с.52). Також, згідно п. 2.1 Договору кошти кредиту надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів платіжної картки № [NUMBER] . Спеціальним законом, що визначає загальні засади функціонування платіжних систем і систем розрахунків (далі платіжні системи) в Україні, поняття та загальний порядок проведення переказу коштів у межах України, встановлює відповідальність суб`єктів переказу, а також визначає загальний порядок здійснення нагляду (оверсайта) за платіжними системами є Закон України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні». Відповідно до п.16.1 ст.16 цього Закону до документів на переказ відносяться розрахункові документи, документи на переказ готівки, міжбанківські розрахункові документи, клірингові вимоги та інші документи, що використовуються в платіжних системах для ініціювання переказу. Відповідно до п. 17.1 ст. 17 ЗУ «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» форми розрахункових документів, документів на переказ готівки для банків, а також міжбанківських розрахункових документів установлюються нормативно-правовими актами Національного банку України. Форми документів на переказ, що використовуються в платіжних системах для ініціювання переказу, установлюються правилами платіжних систем. Обов`язкові реквізити електронних та паперових документів на переказ, особливості їх оформлення, оброблення та захисту встановлюються нормативно-правовими актами Національного банку України. Відповідно до пунктом 10 розділу II Положення про додаткові вимоги до договорів небанківських фінансових установ про надання коштів у позику (споживчий, фінансовий кредит), затвердженого постановою Правління Національного банку України від 03 листопада 2021 року № 113, договори, умови яких передбачають безготівкове перерахування кредитодавцем коштів у рахунок кредиту на рахунок споживача, включаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача, з урахуванням вимог пункту 9 розділу II цього Положення повинні містити номер такого рахунку споживача за стандартом IBAN, сформований відповідно до вимог нормативно-правових актів Національного банку України з питань запровадження міжнародного номера рахунку, та/або номер такого особистого електронного платіжного засобу споживача у форматі ХХХХ [NUMBER] (перші шість знаків і останні чотири знаки номера електронного платіжного засобу). Таким чином, встановлено, що відповідачем зазначено у кредитному договорі номер картки, на який кредитор мав перерахувати їй кредитні кошти і згідно листа ТОВ «ПЕЙТЕК УКРАЇНА» на даний картковий рахунок кредитор ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» здійснив перерахунок кредитних коштів у сумі 13700,00грн. При цьому, відповідач заперечуючи отримання кредитних коштів, не спростовала факт надання всіх особистих ідентифікуючих даних, зокрема РНОКПП та дату народження, платіжної картки, номер мобільного телефону, без надання яких і відповідного підтвердження, ознайомлення з відповідними умовами та правилами отримання та повернення кредитних коштів, відповідний кредит не міг бути наданий. Враховуючи умови надання кредитних коштів, суд зазначає, що саме позичальник має доступ до свого банківського рахунку і вона мала можливість представити суду виписку в підтвердження відсутності надходження коштів від кредитора на виконання укладеного договору. Разом із тим, представник відповідача, посилаючись у відзиві про відсутність доказів перерахування кредитних коштів, не надав суду виписки по його рахунках в банківських установах, у тому числі по картковому рахунку № [NUMBER] , який зазначив у договорі, як номер особистого платіжного засобу, ні доказів про відсутність у нього такого рахунку, чим не спростував доказів, наданих стороною позивача. Крім того, з представленого позивачем розрахунку заборгованості за Договором №1713814 від 22.08.2024 про надання коштів на умовах споживчого кредиту станом на 31.03.2025, вбачається, що відповідачем [PERSON] двічі, а саме 21.09.2024 та 21.11.2024, сплачено проценти у розмірі 511,01 грн, що також підтверджує отримання нею кредитних коштів та визнання наявності зобов`язань по погашенню кредиту (а.с.46-51). Таким чином, позивачем доведено виникнення зобов`язальних (кредитних) правовідносин між ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та [PERSON] , а також виконання кредитором своїх зобов`язань за кредитним договором та перерахування позичальнику кредитних коштів в сумі 13700,00грн. Пред`являючи вимоги про стягнення заборгованості, позивач виходив з того, що в ході факторингового ланцюгу право вимоги до відповідача перейшло до позивача ТОВ «СВЕА ФІНАНС». Так, судом встановлено, що між ТОВ «Селфі Кредит» та ТОВ «СВЕА ФІНАНС» 31.03.2025 укладено договір факторингу №01.02-06/25, відповідно до якого клієнт відступає (передає) фактору права вимоги, а фактор набуває права вимоги від клієнта та сплачує клієнту за відступлення прав вимог фінансування у сумі, що дорівнює ціні договору у порядку та у строки встановлені цим договором (а.с.54-67). В той же час, представник відповідача зазначає, що позивачем не надано належних доказів переходу прав вимоги від первісного кредитора до позивача, оскільки представлений позивачем Реєстр боржників до Договору факторингу від 31.03.2025 №01.02-06/26 (Додаток №1 до Договору факторингу) не містить інформації щодо набуття права вимоги за кредитним договором до [PERSON] , оскільки позивачем надано тільки першу та останню сторінки такого реєстру. Крім того, долучені до Договору факторингу додатки не містять відомостей про боржника, суму заборгованості, номеру кредитного договору, дати їх складення. Відповідно до п.1 ч.1 ст.512 Цивільного кодексу України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно ч.1 ст.513 Цивільного кодексу України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Частина 1 статті 514 ЦК України зазначає, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. В силу ч.1 ст. 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Відповідно до правових позицій викладених у постановах Верховного Суду від 29.06.2021 № 753/20537/18, від 27.09.2021 № 5026/886/2012 наявність рамкового договору факторингу, витягів з реєстру прав вимоги з вказівкою на конкретний кредитний договір та боржника, акта приймання-передачі є достатніми доказами переходу права вимоги за відсутності заперечень боржника щодо дійсності первісного зобов`язання. Також, у постанові від 21 липня 2021 року у справі №334/6972/17 Верховний Суд роз`яснив, що належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором. Як встановлено судом, позивачем на підтвердження права вимоги до відповідача [PERSON] представлено суду: договір факторингу №01.02-06/25 від 31.03.2025, за умовами якого ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» відступило позивачу права грошової вимоги до боржників загальним розміром заборгованості 6 017 332,47грн (а.с.54-67); реєстр боржників до договору факторингу №01.02-06/25 від 31.03.2025 щодо переходу від ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» до ТОВ «СВЕА ФІНАНС» прав вимог за кредитними договорами до боржників на загальну суму 6 017 332,47грн, сума фінансування 2 935 927,65грн (а.с.76-77); витяг з Реєстру боржників до договору факторингу №01.02-06/25 від 31.03.2025 з якого вбачається, що позивач набув право грошової вимоги до відповідача [PERSON] , що зазначена в реєстрі під порядковим номером 2425, за кредитним договором №1713814 від 22.08.2024 на суму в розмірі 46616,99 грн, з яких: сума заборгованості за основною сумою боргу - 13699,99 грн; сума заборгованості за відсотками - 26067,00 грн; сума заборгованості за штрафними санкціями 6850,00 грн (а.с.79); платіжну інструкцію кредитового переказу коштів №10015 від 01.04.2025, згідно якої ТОВ «СВЕА ФІНАНС» сплачено ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» фінансування згідно Договору факторингу №01.02-06/25 від 31.03.2025 без ПДВ в сумі 2 935 927,65 грн (а.с.75). Заперечення сторони відповідача щодо того, що витяг з Реєстру боржників до Договору факторингу від 31.03.2025 №01.02-06/26 складений тільки директором ТОВ «СВЕА ФІНАНС», а не фактором і клієнтом, що свідчить про його фальсифікацію та не підтверджує суму простроченого основного боргу за кредитом та суму прострочених процентів, суд не бере до уваги, оскільки сума заборгованості за кредитним договором, що зазначена у витязі з Реєстру відповідає сумі заборгованості, що зазначена первісним кредитором у розрахунку заборгованості за кредитним договором. При цьому підписання витягу з Реєстру лише директором ТОВ «СВЕА ФІНАНС» в даному випадку, не свідчить про його фальсифікацію, оскільки долучені до договору факторингу №01.02-06/25 від 31.03.2025 додатки, а саме реєстр боржників до договору факторингу №01.02-06/25 від 31.03.2025, акт приймання-передачі Документації за договором факторингу від 31.03.2025 №01.02.-06/25, акт повернення прав вимоги до договору факторингу №01.02-06/25 від 31.03.2025, повідомлення про відступлення прав вимоги, акт приймання-передачі Реєстру боржників до договору факторингу №01.02-06/25 від 31.03.2025 (а.с. 68-73) містять підписи уповноважених осіб Клієнта ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та Фактора ТОВ «СВЕА ФІНАНС» та такі є затвердженими сторонами формулярами відповідних додатків до договору факторингу №01.02-06/25 від 31.03.2025. Враховуючи наведене, суд вважає, що представлений стороною позивача Договір факторингу та витяг з Реєстру права вимоги є належними та допустимими доказами, які у встановленому законом порядку підтверджують перехід до позивача пред`явлення права вимоги до [PERSON] за кредитним договором №1713814 від 22.08.2024, оскільки укладаючи договір факторингу №01.02-06/25 від 31.03.2025, сторони узгодила всі істотні умови для такого виду договору відповідно до чинного законодавства та дійшли згоди щодо укладання договору на зазначених у ньому умовах, а тому з власної ініціативи визначили для себе правила подальшої поведінки. Належних та допустимих доказів того, що сторонами договору факторингу в момент їх підписання не додержано вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 ЦК України, матеріали справи не містять. Заперечень щодо дійсності первісного зобов`язання стороною відповідача також не наведено. Оскільки судом встановлено, що позичальником умови кредитного договору не виконано, грошові кошти на умовах визначених кредитним договором не повернуто, внаслідок чого утворилася заборгованість, а тому суд доходить висновку про те, що позивач вправі вимагати захисту своїх прав шляхом зобов`язання боржника виконати обов`язок з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів в сумі 13699,99 грн та відсотків в сумі 26067,00грн за Договором про надання споживчого кредиту №1713814 від 22.08.2024. При цьому, суд враховує, що розмір заборгованості за відсотками, позивачем визначено з урахуванням положень ЗУ «Про споживче кредитування», згідно яких максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати 1 %. Відтак суд вважає, що позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту в сумі 13699,99 грн та процентами в сумі 26067,00грн, а всього в сумі в розмірі 39766,99 грн є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Однак, при визначенні позивачем розміру заборгованості, суд не може погодитися з законністю нарахування пені в розмірі 6850,00 грн з наступних підстав. Відповідно до Закону України від 15 березня 2022 року №2120-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану», розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України доповнено пунктом 18, який передбачає, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року за № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року, на території України введено воєнний стан із 05 год 30 хв 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Згодом, неодноразово воєнний стан на території України продовжувався у встановленому законом порядку, і є чинним на даний час. Оскільки кредитний договір укладено та зобов`язання за ним прострочено в період дії воєнного стану, тому підстав для нарахування пені за прострочення виконання кредитних зобов`язань у позивача в сумі 6850,00грн, не має. А тому в цій частині у задоволенні позову слід відмовити за його безпідставністю. Інші доводи представника відповідача щодо некоректності зазначення у матеріалах позову адреси позивача суд не приймає до уваги, як такі, що не впливають на доведеність позовних вимог. Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позивач при поданні позову сплатив судовий збір у розмірі 2422,00 грн та позовні вимоги задоволено частково, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у сумі 2066,45 гривень.

Outcome: partial