Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-18 00:00:00

У жовтні 2023 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання недійсними договору дарування та довіреності. Позовні вимоги мотивовані тим, що [INFO] помер [PERSON] , син позивача, батько відповідача по справі. Під час прибирання в будинку, в якому проживав на день смерті [PERSON] , його сестрою [PERSON] було знайдено договір дарування квартири від 19 січня 2022 року, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та довіреність від 03 червня 2021 року, згідно з якою [PERSON] уповноважує [PERSON] подарувати квартиру за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] . Про вказаний договір дарування та про довіреність позивач не знав, оскільки з [PERSON] він не знайомий та не уповноважував його на вчинення представництва з продажу власної квартиру. Про візит до нотаріуса з [PERSON] , позивач пам`ятає, проте вся його участь зводилася до того, щоб поставити підпис на документі. Позивач, будучи особою похилого віку та перебуваючи під психічним примусом свого сина, не усвідомлював кінцевої мети перебування у нотаріуса і з`явився до нотаріуса 03 червня 2021 року для того, щоб поставити підпис та уникнути психічного та фізичного тиску. Разом з тим, [PERSON] 03 червня 2021 року пояснив [PERSON] , що вони йдуть до нотаріуса з наміром оформлення довіреності на представництво в усіх державних, громадських, господарських та інших органах і організаціях не залежно від форм організації та власності з метою вирішення питання про призначення субсидії, укладення переукладення договорів на утримання та експлуатацію житла, надання згоди на прописку третіх осіб в об`єкти нерухомої власності, оформлення пенсії, пільг, допомог, відкриття рахунків, подання/отримання заяв, довідок, документів про реєстрацію речових прав та їх обтяжень. Таким чином, [PERSON] навмисно ввів позивача по справі в оману щодо істотних умов та природи правочину. Разом з тим, на підставі отриманої з порушенням законодавства довіреності від 03 червня 2021 року №3454, [PERSON] вчинив договір дарування квартири [PERSON] , про що складено та нотаріально посвідчено договір дарування №76 від 19 січня 2022 року. Оскільки [PERSON] в дійсності не уповноважував [PERSON] на вчинення правочину щодо відчуження своєї квартири, то останній не мав права на здійснення представництва дарувальника при укладенні договору дарування №76 від 19 січня 2022 року. Ухвалою судді Деснянського районного суду м. Чернігова Логвіної Т.В. від 16 листопада 2023 року прийнято позовну заяву до розгляду за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду, яку занесено до протоколу судового засідання від 07.02.2024, до участі у справі в якості третіх осіб залучено приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу Красногора Олександра Володимировича та приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу Матвієнка Сергія Миколайовича. Представник відповідача адвокат Кравченко В.В. 11.12.2023 подав відзив на позов, у якому проти задоволення позовних вимог заперечив, вказавши, що позивачем по справі в обґрунтування свого позову не надано жодних належних та допустимих доказів, які би давали підстави стверджувати, що позивача по справі - [PERSON] на момент вчинення правочинів було введено в оману, або те, що до останнього застосовувався фізичний чи психічний тиск, а також доказів того, що на момент видачі спірної довіреності останній не міг розуміти значення своїх дій або ними керувати та, як наслідок, правової суті виданої довіреності. Так, з оскаржуваної довіреності №3454 від 03 червня 2021 року вбачається, що в ній міститься підпис [PERSON] , яким він підтвердив обставину того, що він з довіреністю ознайомився, прочитав, її зміст йому був зрозумілий та відповідає його власній волі. Більш того, приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Красногором О.В. засвідчено, що дієздатність позивача перевірена. Крім того, сторона Відповідача заявила про застосування строку позовної давності, яка у відповідності до п. 5 ч. 2 ст. 258 ЦК України до вимог про розірвання договору дарування становить один рік. Сторона Відповідача також просить стягнути з Позивача усі документально підтверджені понесені судові витрати по справі. 28 травня 2025 року від Позивача надійшло письмове пояснення по справі. Положеннями статті 174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. З огляду на те, що письмове пояснення позивача не відноситься до вищевизначеного переліку заяв по суті справи, воно залишене судом без розгляду. Ухвалою суду від 28.05.2025 закрито підготовче провадження у справі, її розгляд по суті призначено на 27.08.2025. У зв`язку зі звільненням судді [PERSON] з посади судді Деснянського районного суду м. Чернігова відповідно до рішення Вищої ради правосуддя від 07.08.2025 та на підставі рішення зборів суддів Деснянського районного суду м. Чернігова від 11.08.2025 № 6 вказану справу передано до канцелярії суду для призначення повторного автоматизованого розподілу в порядку, передбаченому статтею 33 ЦПК України. Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04 вересня 2025 року дану справу визначено для розгляду судді Деснянського районного суду м. Чернігова Косенко О.Д. Ухвалою судді Деснянського районного суду м. Чернігова Косенка О.Д. справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою суду від 03.12.2025 здійснено перехід від розгляду справи в порядку спрощеного провадження з викликом сторін до розгляду справи за правилами загального позовного провадження. Представник Позивача адвокат Сірий І.Л. у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Надав пояснення аналогічні змісту позову, додатково звернув увагу суду на похилий вік Позивача, наявність у нього істотних вад зору та слуху на час складення та підписання довіреностей 03.06.2021, а також на відсутність у Позивача на час підписання довіреності на укладення договору дарування квартири [ADDRESS] , права власності на цю квартиру, яке виникло пізніше, після здійснення її приватизації. Попередні дії сина Позивача [PERSON] по відношенню до своїх батьків, відсутність жодної логіки та заінтересованості Позивача у відчуженні єдиного житла у якому він проживає, залучення до цього незнайомої йому особи [PERSON] вказують на ту обставину, що Позивач був введений в оману щодо характеру своїх дій та змісту документа, який він ймовірно підписував у нотаріуса, а його волевиявлення явно не відповідало волі Позивача, який мав намір нотаріально посвідченою довіреністю уповноважити сина на представництво його інтересів при здійсненні приватизації квартири, а не на її відчуження, проте внаслідок похилого віку та вад здоров`я не усвідомлював, що саме підписує. Представник Позивача також послався на судову практику у подібних справах, зокрема на постанову Верховного Суду у справі № 306/1473/16-ц від 24.10.2018, згідно з якою при вирішенні спору про визнання недійсними правочинів, пов`язаного з відчуженням житла, суд має враховувати чи було це житло єдиним для відчужувача, факт продовження проживання у житлі, його стан здоров`я та вік. Представник Відповідача Кравченко В.В. проти задоволення позовних вимог заперечив, надав пояснення, аналогічні змісту відзиву на позов. Крім того зазначив, що з позовної заяви та пояснень представника Позивача неможливо достовірно встановити підстави позову, а саме чи необхідно визнати недійсною довіреність № 3454 від 03.06.2021 і як її наслідок договір дарування квартири у зв`язку з тим, що підпис Позивача підроблений, чи довіреність підписувалася Позивачем, але поза дійсною волею щодо її змісту та наслідків, у такому випадку в чому полягає об`єктивна сторона протиправних дій [PERSON] вчинення примусу чи введення в оману Позивача. Також представник Відповідача вказує на відсутність у матеріалах справи доказів фізичних вад Позивача, зокрема висновків експертизи. Крім того представник Відповідача звертає увагу суду, що Позивач фактично проживає у квартирі, його ніхто не виселяє, подав до нотаріуса заяву про прийняття у спадщину частини цієї квартири, що спростовує твердження сторони Позивача про ризики для нього втратити єдине житло. Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. 03 червня 2021 року Позивачем [PERSON] було видано довіреність, у відповідності до якої Позивач уповноважив [PERSON] подарувати [PERSON] , [INFO] , належну [PERSON] на праві приватної власності квартиру, яка розташована за адресою: [ADDRESS] (т. 1 а.с. 17, 121). Довіреність видана строком на три роки без права передовіри і дійсна до 03 червня 2024 року, якщо не буде скасована раніше цього терміну у встановленому для цього порядку чи припинена з інших підстав, передбачених цивільним законодавством України. За змістом довіреності [PERSON] засвідчив своїм підписом, що він із вказаною довіреністю ознайомився, її прочитав її зміст на момент підпису йому був зрозумілий та відповідає його волі. Довіреність була посвідчена Приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Красногором О.В. за реєстровим №3454. Крім того, 03 червня 2021 року Позивачем було видано довіреність (т.1 а.с. 18), у відповідності до якої [PERSON] уповноважив [PERSON] бути його представником в усіх державних, громадських, господарських та інших органах і організаціях незалежно під підпорядкування, форм власності, галузевої належності, владних структурах, тощо, з усіма необхідними для цього повноваженнями, в тому числі представляти мої інтереси як фізичної особи підприємця та управляти і розпоряджатися всім моїм майном, з чого б воно не складалося і де б воно не знаходилося, та у зв`язку з цим укладати всі дозволені законом угоди, договори, правочини, а саме: купувати, продавати будь-яке рухоме і нерухоме майно, в тому числі земельні ділянки, приймати подароване майно (приймати в дар на своє ім`я як рухоме так і нерухоме майно, в тому числі будь-які транспортні засоби), в тому числі знімати з обліку та ставити на облік будь-які належні йому транспортні засоби, обмінювати будови (квартири, будинки) та інше майно, земельні ділянки, заставляти і приймати в заставу (іпотеку) будівлі та інше майно, приймати майно в оренду або здавати майно в оренду, визначати в усіх випадках строки та інші умови на свій розсуд, провадити розрахунки по укладених угодах, вести всі необхідні справи пов`язані з оформленням та прийняттям спадщини, оформлювати документи пов`язані з спадщиною, отримувати свідоцтва про спадщину: технічний паспорт - на нерухоме майно, приватизувати на ім`я Позивача займані ним приміщення, квартири, земельні ділянки та одержувати свідоцтва про право власності (або інші правовстановлюючі документи) на одержане в процесі приватизації житло, та/або земельні ділянки, укладати договори страхування будь - якою належного Позивачу майна, отримувати від будь-яких страхових компаній належні Позивачу кошти, (віддавати) належні Позивачу гроші, цінні папери, подавати заяви, отримувати довідки та документи від усіх осіб, тощо. Із змісту довіреності також вбачається, що Позивач [PERSON] поставив свій підпис, який посвідчує обставину того, що він із довіреністю ознайомився, її зміст на момент підпису йому був зрозумілий та відповідає його волі. Довіреність посвідчена Приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Красногором О.В. за реєстровим №3455. 19 січня 2022 року між [PERSON] , який діяв від іменні Позивача на підставі довіреності №3454 (дарувальник) з однієї сторони, та [PERSON] (обдарований) з іншої сторони, було укладено договір дарування квартири, у відповідності до якого, Дарувальник, в особі представника, подарував, а Обдарований прийняв у дар квартиру [ADDRESS] , площею 37,1 кв.м., житловою площею 19,8 кв.м (т. 1, а.с. 19, 161). Вказаний договір 19 січня 2022 року було посвідчено Приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Матвієнком С.М. Згідно з висновком експерта від 05.03.2025 № 867/24-24 за результатами проведення призначеної судом судової почеркознавчої експертизи (т.1. а.с 234-244), вирішити питання щодо виконання підпису та його розшифрування у довіреності №3454 від 03.06.2021, що посвідчена приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Чернігівської області Красногором О.В., [PERSON] чи іншою особою, не виявилося можливим, також не було встановлено будь-яких ознак, які б вказували на факт незвичності письма при його виконанні (впливу природніх або штучних збиваючих факторів). [INFO] [PERSON] помер (а.с. 104 зворот), внаслідок чого, відкрилась спадщина, до якої окрім іншого, увійшло право власності на квартиру, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , яка належала йому на підставі оскаржуваного договору дарування №76, посвідченого 19 січня 2022 року Приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Матвієнком С.М. Відповідач у справі - [PERSON] є сином [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (т. 1 а.с. 69) та, як і Позивач [PERSON] , в силу вимог ст. 1261 ЦК України, є спадкоємцем за законом першої черги померлого [PERSON] . Згідно з копіями матеріалів спадкової справи № 282/2023 після померлого [PERSON] , наданої Другою чернігівською нотаріальною конторою на виконання ухвали суду (т.1 а.с. 103-111), 01.05.2023 до нотаріальної контори надійшли заяви про прийняття спадщини після померлого [PERSON] від Позивача, а також від [PERSON] , яка є дочкою Позивача та сестрою спадкодавця. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила суду, що є дочкою Позивача та тіткою Відповідача. Після смерті її брата [PERSON] нею за місцем проживання брата по [ADDRESS] було знайдено договір дарування квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] та довіреність, згідно з якою, Позивач [PERSON] уповноважує [PERSON] подарувати квартиру по [ADDRESS] нині покійному брату свідка - [PERSON] . Про вказаний договір дарування та про довіреність Позивач не знав, оскільки з [PERSON] не був знайомим та не уповноважував його на відчуження власної квартири. [PERSON] є сусідом сина Позивача [PERSON] , який залучив його до схеми обману. Також були знайдені копії документів, в яких було зазначено, що [PERSON] виписав дружину Позивача із квартири по [ADDRESS] і прописав у себе, очевидно скориставшись довіреністю, яка раніше видавалася матір`ю для представництва сином її інтересів. Цей факт свідчить про шахрайські дії з метою отримання можливості оформити приватизацію квартири по [ADDRESS] лише на Позивача та у подальшому нею заволодіти. Свідок вказує, що Позивач не збирався дарувати свою квартиру по [ADDRESS] .Полуботка своєму синові, бо Позивач з дружиною [PERSON] у 1993 році вже подарували йому двокімнатну квартиру по [ADDRESS] , після чого син його з дружиною фактично вигнав з квартири і Позивач змушений був звертатися до керівництва підприємства, де працював по питанню отримання іншого житла в гуртожитку. Син Позивача за життя зловживав алкогольними напоями, часто проявляв насильство до батьків, постійно кричав та принижував їх. Також син переконував Позивача погодитися на приватизацію житла по [ADDRESS] , щоб воно не було втрачене. В січні 2021 року однокімнатну квартиру по [ADDRESS] , яка належала до складу гуртожитку, в якій Позивач проживав зі своє дружиною, було передано на баланс міста, що дало можливість [PERSON] на підставі довіреності від батька приватизувати житло, проте факт приватизації він приховав як від Позивача так і від свідка. Свідок вказує, що Позивачеві на час підписання довіреності у 2021 році було 85 років, він погано чув та бачив, страждав катарактою та глаукомою, а тому не міг читати документи, які надавалися для підпису. Також вказала, що Позивач заробив однокімнатну квартиру своєю працею, пропрацювавши 30 років на одному підприємстві і зараз опинився в ситуації, коли втратив своє єдине житло унаслідок шахрайських дій сина. Заслухавши доводи представників сторін, дослідивши письмові матеріали справи, суд доходить висновку про необхідність відмови в задоволенні позовних вимог з огляду на наступне. Відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох і більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх його істотних умов. Відповідно до ст. 717 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов`язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність. Договір, що встановлює обов`язок обдаровуваного вчинити на користь дарувальника будь-яку дію майнового або немайнового характеру, не є договором дарування. Згідно з ч.ч. 1-5 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 229 ЦК України якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов`язків сторін, таких властивостей і якостей майна, які значно знижують його цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом. За змістом ч. 1 ст. 230 ЦК України якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (ч.1 ст. 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування. Згідно з ч. 1 ст. 231 ЦК України правочин, вчинений особою проти її справжньої волі внаслідок застосування до неї фізичного чи психічного тиску з боку другої сторони або з боку іншої особи, визнається судом недійсним. Статтею 12 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтями 77 - 80 ЦПК України визначено критерії, яким повинні відповідати докази, зокрема: належність, допустимість, достатність та достовірність. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 5, 6 ст. 81 ЦПК України). Отже, доведення фактів невідповідності дійсної волі Позивача його волевиявленню при підписанні оспорюваної довіреності унаслідок помилки, обману чи фізичного або психічного тиску, згідно із загальними правилами доказування, визначеними ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України, здійснюється стороною, яка посилається на існування таких обставин, тобто у даному випадку стороною Позивача. Кожна із сторін судового спору самостійно визначає докази, які, на її думку, належним чином підтверджують або спростовують заявлені позовні вимоги. Суд з дотриманням вимог щодо всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження наявних у справі доказів визначає певну сукупність доказів, з урахуванням їх взаємного зв`язку, які, за його внутрішнім переконанням, дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, що входять до предмета доказування. Аналізуючи наведені стороною Позивача доводи, суд зазначає, що із застосуванням принципу «балансу ймовірностей», який означає, що суд вирішує справу на підставі того, яка з версій є більш імовірною (стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 18.03.2020 у справі №129/1033/13-ц, від 21.06.2023 у справі №916/3027/21 та ін.) вони можуть відображати дійсні обставини, які мали місце при укладенні Позивачем оспорюваних односторонніх правочинів. Разом з тим, такі доводи мають бути підтверджені належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, які в матеріалах справи відсутні. У протилежному випадку ці доводи є припущеннями, на підставі яких суд не може ухвалити рішення, яке б відповідало засадам законності, об`єктивності та повноти і всебічності дослідження обставин справи. Так, стороною Позивача не заперечується факт того, що [PERSON] був присутній при складенні та посвідченні приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Чернігівської області Красногором О.В. оспорюваної довіреності та ставив свій підпис у ній. Згідно з ч. ч. 2, 3 ЦК України, нотаріальне посвідчення правочину здійснюється нотаріусом або іншою посадовою особою, яка відповідно до закону має право на вчинення такої нотаріальної дії, шляхом вчинення на документі, в якому викладено текст правочину, посвідчувального напису. Нотаріальне посвідчення може бути вчинене на тексті лише такого правочину, який відповідає загальним вимогам, встановленим статтею 203 цього Кодексу. Обов`язок нотаріуса перевірити відповідність правочину закону, загальним вимогам до змісту та процедури укладення правочину, у тому числі щодо його відповідності дійсній волі та меті сторін визначено також у ст. 43 Закону України «Про нотаріат». Так, згідно з ч. ч. 10-13 цього Закону нотаріус зобов`язаний встановити дійсні наміри кожної із сторін до вчинення правочину, який він посвідчує, а також відсутність у сторін заперечень щодо кожної з умов правочину. Встановлення дійсних намірів кожного з учасників правочину здійснюється шляхом встановлення нотаріусом однакового розуміння сторонами значення, умов правочину та його правових наслідків для кожної із сторін. Встановлення дійсних намірів однієї із сторін правочину може бути здійснено нотаріусом за відсутності іншої сторони з метою виключення можливості стороннього впливу на її волевиявлення. Правочин посвідчується нотаріусом, якщо кожна із сторін однаково розуміє значення, умови правочину та його правові наслідки, про що свідчать особисті підписи сторін на правочині. Обидві довіреності від 03 червня 2021 року, які за своєю правовою природою є односторонніми правочинами, були посвідчені приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Красногором О.В., і суду не надано жодних доказів, що нотаріус неналежно виконав покладені на нього Законом обов`язки. Долучений до матеріалів справи разом з позовною заявою документ (т.1 а.с. 8-16), який ймовірно може бути частиною амбулаторної картки хворого, не містить жодних відомостей, за якими б можливо було ідентифікувати медичну установу, де здійснювалося медичне обстеження, а також хворого, якого стосуються записи. Будь-які супровідні листи чи інші докази належності указаного документу саме Позивачу до матеріалів справи не долучені. Крім того, похилий вік та наявність у особи певних захворювань не можуть свідчити про відсутність у Позивача на момент оформлення довіреності можливості ознайомитися зі змістом документу, який він підписує, з`ясувати дійсні мотиви правочину. Про створення Позивачу для цього [PERSON] , нотаріусом чи іншими особами об`єктивних перешкод, він не заявляє. Натомість,

Outcome: approved