Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-12 00:00:00

ТОВ «Фінпром Маркет» звернулось до суду з позовом до [PERSON] у якому просить стягнути з відповідача заборгованість за договором позики від 29.04.2021 № 1123358 в розмірі 4950,75 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, 29.04.2021 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] укладено договір позики № 1123358. Договір укладено відповідно до Закону України «Про електронну комерцію», підписано за допомогою електронного підпису з використанням одноразового ідентифікатора. За умовами договору товариство надало клієнту кредит в розмірі 1470,00 грн. на строк 29 дів, а останній зобов`язався його повернути та сплатити проценти в порядку та на умовах, визначених договором. На виконання умов договору грошові кошти в сумі 1470,00 грн. були перераховані на картку відповідача № [NUMBER] . У порушення умов договору відповідач належним чином не виконав своїх зобов`язань, у зв`язку із чим його заборгованість складає 4950,75 грн., в тому числі 1470,00 грн. заборгованості за основною сумою боргу та 3480,75 грн. заборгованості за відсотками. 26.10.2021 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія управління активами» укладено договір факторингу, відповідно до якого останнє набуло право грошової вимоги до фізичних осіб боржників, в тому числі відповідача. 03.04.2023 між ТОВ «Фінансова компанія управління активами» та ТОВ «Фінпром Маркет» укладено договір факторингу № 030423-ФК відповідно до якого позивач набув право грошової вимоги, в тому числі до [PERSON] за договором № 1123358. Відповідно до Реєстру прав вимог від 03.04.2023, ТОВ «Фінпром Маркет» набуло права грошової вимоги до [PERSON] на суму 4951,11 грн., в тому числі 1470,00 грн. заборгованості за основною сумою боргу та 3481,11 грн. заборгованості за відсотками, які позивач просить стягнути. Ухвалою від 11.11.2025 судом відкрито провадження, розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. За клопотанням представника позивача у АТ КБ «ПриватБанк» витребувано необхідні для розгляду справи докази. [PERSON] відзиву на позов не подав, копію ухвали про відкриття провадження отримав 15.11.2025 (а.с. 63). Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, встановивши фактичні обставини та оцінивши надані докази в їх сукупності, суд зазначає наступне. Судом встановлено, що 29.04.2021 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (позикодавець) та [PERSON] (позичальник), в електронній формі, укладено договір позики № 1123358. Договір був підписаний електронним підписом відповідача, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора (wfDyuLi28R), надісланим на номер мобільного телефону, зазначений у п. 11 договору (а.с. 5). Згідно з п. 2 договору сума кредиту становить 1470,00 грн.; строк кредиту 29 днів; процентна ставка 1,99 %, знижена 0,01 %. Згідно з п. 1 договору, кредит надається у безготівковій формі шляхом перерахування на банківський картковий рахунок позивальника (№ [NUMBER] ). Кредитні кошти в розмірі 1470,00 грн. були перераховані на рахунок відповідача, що підтверджується копією платіжної інструкції від 29.04.2021 та відомостями АТ КБ «ПриватБанк» та випискою по рахунку [PERSON] (картка № [NUMBER] ) (а.с. 9, 64, 65). 26.10.2021 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія управління активами» укладено договір факторингу № 2610 (а.с. 23-27), відповідно до якого ТОВ «Фінансова компанія управління активами» набуло право вимоги до відповідача, в тому числі на підставі реєстру прав вимоги № 2 (а.с. 29-30). 03.04.2023 між ТОВ «Фінансова компанія управління активами» та ТОВ «Фінпром Маркет» укладено договір факторингу № 030423-ФК. Відповідно до указаного договору позивач отримав право грошової вимоги в тому числі до відповідача (а.с. 32-36). Згідно з копією реєстру боржників ТОВ «Фінпром Маркет» набуло право грошової вимоги до [PERSON] на загальну суму 4951,11 грн., в тому числі 1470,00 грн. заборгованості за основною сумою боргу та 3481,11 грн. заборгованості за відсотками (а.с. 38-39). Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 626, ч. 1 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з ч. 2 ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами (ч. 1 ст. 207 ЦК України). Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Згідно з ч. 3, 4, 6, 8, 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Як встановлено судом, [PERSON] було укладено договір позики в електронній формі. Грошові кошти на виконання умов такого договору були перераховані відповідачу, що підтверджується дослідженими судом доказами. Однак, обов`язку щодо повернення коштів [PERSON] не виконав. Щодо розміру заборгованості, яка підлягає стягненню з відповідача, суд зазначає наступне. Згідно з копією договору позики, базова процентна ставка складає 1,99 %. Відповідно до умов договору, позичальник має сплачувати 29,25 грн. на день, а тому загальний розмір відсотків за 29 днів користування кредитом складає 848,25 грн. Відсотки сплачуються до 28.05.2021, що також передбачено договором позики. Однак, відповідно до розрахунку, наданого позивачем ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та у подальшому ТОВ «Фінпром Маркет» нараховували відсотки за користування кредитом до 15.10.2025 (а.с. 10-12). При цьому, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 31.10.2018 по справі № 202/4494/16-ц дійшла висновку про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. У позові представник ТОВ «Фінпром Маркет» посилався на п. 6.5 Правил надання грошових коштів у позику, відповідно до якого товариство має право нараховувати проценти у розмірі, передбаченому договором позики, за кожний день понадстрокового користування, але в будь-якому випадку не більше 90 календарних днів. Однак, надана позивачем копія Правил надання грошових коштів у позику ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» не містить підпису відповідача, тому її не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами. Тобто, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, тобто дійшли згоди із усіх істотних умов договору, також не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін. Аналогічна позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 у справі № 342/180/17. Згідно з положеннями ч. 6 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» споживач не зобов`язаний сплачувати кредитодавцю будь-які платежі, не зазначені у договорі про споживчий кредит. Умови про нарахування процентів у строк до 90 календарних днів після завершення строку позики, спірний договір не містить. За таких обставин, позовні вимоги ТОВ «Фінпром Маркет» підлягають частковому задоволенню, у зв`язку із чим з [PERSON] слід стягнути заборгованість за договором позики від 29.04.2021 № 1123358 в загальному розмірі 2318,25 грн. (1470,00 грн. кредиту + 848,25 грн. процентів). Щодо питання про розподіл судових витрат, в тому числі витрат на правничу допомогу, суд зазначає наступне. Згідно з ч. ч. 1-4 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до п. п. 1, 2 ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. Частиною 8 ст. 141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи. Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підтвердження понесених витрат на правничу допомоги позивачем надано: копію договору про надання правничої допомоги від 25.08.2025 № 25-08/25/ФП (а.с. 40-42); витяг з акту № 2-П приймання-передачі наданої правничої допомоги від 01.10.2025, відповідно до якого вартість наданих послуг на виконання умов договору щодо стягнення з [PERSON] боргу складає 4500,00 грн. (а.с. 44); ордер на надання правничої допомоги від 03.09.2025 (а.с. 46 зворот. стор.); копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю (а.с. 47). Із загального розміру майнових вимог, позов ТОВ «Фінпром Маркет» задоволено на 46,83 %. Таким чином на користь позивача підлягає стягненню сума витрат на правничу допомогу пропорційно до задоволених вимог у розмірі 2107,35 грн. Також, на підставі ст. 141 ЦПК України з [PERSON] підлягають стягненню судові витрати у вигляді судового збору пропорційно до задоволених вимог в сумі 1134,32 грн.

Outcome: partial