Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-15 00:00:00

І. Описова частина Стислий зміст та обґрунтування позовних вимог позивача. До Маловисківського районного суду Кіровоградської області надійшла позовна заява, в якій позивач [PERSON] в інтересах якого діє представник - адвокта Браверман В.О. просить суд: - встановити факт постійного проживання [PERSON] , [INFO] однією сім`єю понад п`ять років із [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , за адресами: [ADDRESS] та [ADDRESS] у період з 2014 року до часу відкриття спадщини, тобто [INFO] ; - встановити факт постійного проживання [PERSON] , [INFO] на час відкриття спадщини зі спадкодавцем [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] ; - змінити [PERSON] , як спадкоємцю четвертої черги після смерті [PERSON] , черговість одержання права на спадкування, надавши йому право на спадкування разом із спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] ; - внести зміни до свідоцтва на право на спадщину після смерті [PERSON] , виданого [PERSON] щодо частки успадкованого майна з урахуванням частки майна успадкованого позивачем [PERSON] ; - стягнути з відповідача на його користь усі понесені судові витрати. На обґрунтування позову зазначив, що 08.03.2008 року між позивачем, [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] , після першого шлюбу - [PERSON] ) було укладено шлюб. 05.09.2014 року, мати [PERSON] - [PERSON] , перенесла інсульт і перестала вільно пересуватися, пізніше її повністю паралізувало і вона стала лежачою хворою. З 28.10.2014 року до 06.11.2014 року [PERSON] проходила повторний курс лікування у Маловисківській лікарні, але стан здоров`я покращення не зазнав та її було виписано 06.11.2014 року, відповідно до діагнозу за своїм станом [PERSON] потребує постійного догляду. Позивач [PERSON] з дружиною [PERSON] , через хворобу [PERSON] та потребою у її постійному догляді, прийняли рішення про спільне проживання з [PERSON] однією сім`єю. Рішення було прийняте відразу після перенесеного [PERSON] інсульту. Таким чином позивач [PERSON] став проживати з [PERSON] однією сім`єю з 2014 року по день смерті останньої, тобто до [INFO] (з 2014 по 2016 рік - у будинку [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] ; а з 2016 року до дня смерті [PERSON] в будинку дружини [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] ). Зазначив, що [PERSON] та спадкодавець [PERSON] були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, вели спільне господарство, мали спільні витрати, купували майно для спільного користування, приймали спільну участь у витратах на утримання житла, його ремонт, [PERSON] відносився до спадкодавця, як до рідної мати, а вона до нього, як до сина. Вказує, що згідно приписів статті 1264 ЦК України встановлено, що у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Окрім того, відповідно до ч.3 ст.1268 та ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї (таку відмову позивач не вчиняв). До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо. Таким чином, позивач має право на спадкування, як спадкоємець четвертої черги. І прийняв спадщину внаслідок постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини (від прийняття спадщини не відмовлявся). Вказані факти мають бути встановлені рішенням суду. Щодо зміни черговості одержання права на спадкування зазначив наступне. [PERSON] померла [INFO] , за три дні до її смерті - [INFO] померла її донька - [PERSON] . За таких обставин, єдиним спадкоємцем першої черги за законом на момент відкриття спадщини є син спадкодавця [PERSON] - відповідач по справі, [PERSON] , який прийняв та оформив спадщину. До складу спадщини, що залишилась після смерті спадкодавця [PERSON] входить земельна ділянка, площею 9,22 га, розташована на території Хмелівської сільської ради, що належала спадкодавцю на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серія КР №018652 виданого 15.03.2005 року (кадастровий номер - 3523186800:02:000:0395). Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав, довідка №322444724 від 10.04.2023 року, державним нотаріусом Маловисківської державної нотаріальної контори Кіровоградської області, Новоукраїнського районного нотаріального округу Ліпінською С.Г. було видане свідоцтво про право на спадщину серія НСТ № 089819 від 16.01.2023 року на земельну ділянку 9.2199 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва розташовану за адресою: Кіровоградська обл., Маловисківський р., с/рада Хмелівська, кадастровий номер 3523186800:02:000:1395 на ім`я [PERSON] . Позивач вважає, що земельна ділянка, яка належала спадкодавцеві змінила кадастровий номер на 3523186800:02:000:1395 з наступних підстав: [PERSON] є спадкоємцем першої черги за законом; розмір земельної ділянки, яку успадкував відповідач [PERSON] (9,2199 га) та належної спадкодавцеві (9,22 га) є тотожними, якщо округлити до сотих; земельна ділянка кадастровий номер 3523186800:02:000:0395, відповідно до ДРРП має площу - 4.6097 га, власником якої є громадянка [PERSON] , яка зареєструвала своє право 18.05.2021 року і не має до спадкодавця будь-якого відношення. Спадкодавець [PERSON] , через тяжку хворобу була паралізована з 2014 року, і перебувала в безпорадному стані. У зв`язку з цим потребувала постійного догляду. Позивач з 2014 року і до смерті спадкодавця надавав їй щоденну допомогу та догляд. Так як спадкодавець потребувала лікування, масажу від пролежней, перевертання, прання одягу та білизни. Також позивач придбавав та готував спадкодавцеві їжу, прибирав, купував та прав одяг, придбавав медикаменти. Таким чином, [PERSON] має право на спадкування разом із спадкоємцем першої черги [PERSON] в порядку частини 2 статті 1259 ЦК України. Вказує, що відповідач життям матері не цікавився, проживав окремо та з нею майже не спілкувався, допомоги не надавав, участі в її лікуванні та догляді не приймав. Спадкодавець [PERSON] після смерті залишила заповіт складений 10.11.2015 року у Новогригорівській селищній раді. Згідно заповіту земельна ділянка була розподілена між дітьми спадкодавця: [PERSON] - 6,22 га та [PERSON] - 3 га. У зв`язку з тим, що в заповіті частини земельної ділянки були розподілені в гектарах, а не в частках, нотаріус відмовила в оформленні спадщини. Зазначає, що право на спадкування мають спадкоємці за законом. Відповідач у справі є спадкоємцем першої черги за законом, а позивач спадкоємцем за законом четвертої черги. Сторони у справі спадщину прийняли, позивач своєчасно прийняв спадщину, як зазначено вище, шляхом проживання разом зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини. Таким чином, спадщину після смерті [PERSON] позивач прийняв, але її право на спадкування як спадкоємця четвертої черги підлягає встановленню у судовому порядку. Вказує, що для задоволення позову необхідна наявність п`яти обставин, визначених ч.2 ст.1259 ЦК України, які мають місце щодо позивача та спадкодавця [PERSON] . Відповідач по справі оформив свідоцтво на право на спадщину після смерті [PERSON] , а тому відповідно до ч.2 ст. 1300 ЦК України, для відновлення прав позивача необхідно внести відповідні зміни до свідоцтва на право на спадщину після смерті [PERSON] виданого [PERSON] з урахуванням частки успадкованої позивачем [PERSON] . З посиланням на надані письмові докази, приписи ЦК України, статтю 3 СК України, постанову Верховного Суду по справі № 200/14136/17 від 22.04.2020 року, постанову Верховного Суду по справі № 826/11984/16 від 06.10.2020 року та рішення Конституційного Суду України № 5-рп/99 від 03.06.1999 року, зазначив, що в позасудовому порядку оформити спадщину, що залишилась після смерті [PERSON] позивач не має можливості через не встановлення факту суміжного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю понад 5 років, проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, невирішеність питання щодо зміни черговості його права на спадкування, а тому просив задовольнити позовні вимоги. Процесуальні дії суду. Ухвалою судді Маловисківського районного суду Кіровоградської області Кратка Д.М. від 18.05.2023 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі. Розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання, витребувано докази. Ухвалою судді Маловисківського районного суду Кіровоградської області Кратка Д.М. від 26.09.2023 року задоволено клопотання представників сторін про виклик свідків. Підготовче провадження у справі закрито, справу призначено до судового розгляду по суті. Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.05.2024 року головуючим суддею у справі №392/565/23 визначено Бадердінову А.В. Ухвалою судді Маловисківського районного суду Кіровоградської області Бадердінової А.В. від 20.05.2024 року прийнято до свого провадження цивільну справу № 392/565/23 (провадження № 2/392/59/24), постановлено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження, призначено судове засідання. Позиції учасників справи. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Коротченко О.О. подав відзив на позовну заяву, зареєстрований судом 24.08.2023 року за вх. № 7868, в якому просив відмовити [PERSON] в задоволенні позовних вимог у повному обсязі. На обґрунтування своєї позиції зазначив, що єдиним законним спадкоємцем після смерті [PERSON] є її син [PERSON] , оскільки [PERSON] (його рідна сестра та донька померлої [PERSON] ) померла до настання смерті своєї матері і відповідно не могла прийняти спадщину жодним чином. 10 лютого 2022 року [PERSON] подав заяву про прийняття спадщини, яка була зареєстрована у книзі обліку реєстрації спадкових справ за №134, спадкова справа №52/2022. Згідно довідки, виданої Смолінською радою, Новоукраїнського району Кіровоградської області, 08.02.2022 року №188/7, місце проживання спадкодавця [PERSON] визначено, як [ADDRESS] з 13 жовтня 2006 року і по момент смерті. На день смерті спадкодавця у вищезгаданому будинку ніхто не зареєстрований. 30 листопада 2022 року [PERSON] , як єдиний спадкоємець [PERSON] подав заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку з кадастровим номером 3523186800:02:000:1395, загальною площею 9,2199 га, місце знаходження: Кіровоградська область, Маловисківський район, Хмелівська сільська рада та в той же день видано свідоцтво серії НСТ №089716 про право на спадщину за законом, згідно якого спадкоємцем земельної ділянки з кадастровим номером 3523186800:02:000:1395, яка залишилася після смерті [PERSON] є [PERSON] . Відповідне свідоцтво посвідчує право на земельної ділянки. 16 січня 2023 року було також видано свідоцтво серії [NUMBER] , згідно якого спадкоємцем земельної ділянки з кадастровим номером 3523186800:02:000:1395, яка залишилася після смерті [PERSON] є [PERSON] . Відповідне свідоцтво посвідчує право на земельної ділянки. Відтак на підставі вказаних документів повноправним власником вказаної земельної ділянки, яка належала [PERSON] став [PERSON] . З посиланням на приписи ст.1268 ЦК України зазначив, що згідно матеріалів спадкової справи, яка була надана до суду, місце проживання спадкодавця [PERSON] значиться - [ADDRESS] , зареєстрованих осіб, які б мали частку на майно в порядку спадкування після смерті [PERSON] , у відповідному будинку не було. Враховуючи те, що [PERSON] померла [INFO] , останнім днем подання заяви про прийняття спадщини є 20 червня 2022. Згідно матеріалів спадкової справи, жодною особою, у встановлений ст. 1270 ЦК України шестимісячний строк, окрім [PERSON] , до Маловисківської державної нотаріальної контори Кіровоградської області не було подано заяву про прийняття спадщини після смерті [PERSON] . Позивач [PERSON] претендує на майно (спірну земельну ділянку), яка залишилась після смерті [PERSON] , проте до державного нотаріусу, у якого відкрита спадкова справа після смерті спадкодавця, не звертався, а подана до суду разом із позовною заявою постанова про відмову у вчинені нотаріальної дії № 1090/02-31 стосується питання спадкування майна після смерті [PERSON] , тобто сестри відповідача, яка померла раніше [PERSON] і яка не мала жодних прав на спірну земельну ділянку. На переконання Відповідача, з матеріалів справи не вбачаються обставини, які б зумовили необхідність у зверненні позивача до суду, отже наявні підстави для відмови у позові. Представник відповідача зазначив, що позивачем не надані жодних доказів, які б свідчили реальність сімейних відносин не менш як 5 років до часу відкриття спадщини. Фактично, доказами «спільного проживання однією сім`єю» у позивача є лише його позовна заява, в якій останній вказує на відповідні обставини. Щодо того, що позивач здійснював догляд за померлою, то такі факти не відповідають дійсності, оскільки догляд за померлою здійснювала її померла донька. Зауважив, що догляд за матір`ю здійснювався неналежним чином, відповідач постійно був позбавлений можливості навідувати спадкодавця, оскільки ні позивача, ні його дружини не було вдома. Зазначив, що у статті 1259 ЦК України визначено, що фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Однак, на його думку, матеріалами судової справи № 392/565/23 не доведено безпорадній стан спадкодавця і не встановлено те, що позивач протягом тривалого часу опікувався, матеріально забезпечував, надавав іншу допомогу спадкодавцеві. На думку сторони відповідача, позивач не має жодних прав на спадкування будь-якого майна після смерті [PERSON] , а тому у задоволенні позовних вимог слід відмовити. Крім того, представник відповідача у відзиві на позовну заяву заперечив, щодо заявлених позивачем витрат на правову допомогу, оскільки останні не підкріплені жодними документами та доказами, є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які відповідач очікує понести у зв`язку із розглядом справи становить 15000 (п`ятнадцять тисяч) гривень 00 копійок, які пов`язані з отриманням правничої допомоги для захисту своїх інтересів у даній справі. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору державний нотаріус Маловисківської державної нотаріальної контори Ліпінська С.Г., не скористалася правом передбаченим ст. 181 ЦПК України на подання до суду пояснень щодо позову або відзиву, в судове засідання не з`являлась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Неодноразово на адресу суду подавала заяви про розгляд справи без її участі у зв`язку із значним навантаженням в роботі та необхідністю прийому громадян. Представник позивача [PERSON] - адвокат Браверман В.О. в судовому засіданні 08.01.2026 підтримав позов в повному обсязі, просив задовольнити з підстав, викладених в ньому. При цьому, заявив про подання ним доказів на підтвердження витрат правничої допомоги отриманої позивачем для захисту порушених прав. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Коротченко О.А. в судовому засіданні 08.01.2026 категорично заперечував проти задоволення позову, вважаючи його необґрунтованим, безпідставним та не доведеного жодними доказами, просив відмовити в його задоволенні з підстав зазначених у поданому ним відзиві. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні 08.01.2026 просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. ІІ. Мотивувальна частина. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Суд встановив, що відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 14.02.1973 року, виданого Хмелівським с/ЗАГС, Маловисківського району, Кіровоградської області - [PERSON] народилась [INFO] , батько: [PERSON] , мати: [PERSON] , актовий запис № 13 від 14 лютого 1973 року народження (том 1 а.с. 14). Згідно із копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 07.11.1992 року, виданого Хмелівською с/радою, Маловисківського району, Кіровоградської області між [PERSON] та [PERSON] , після укладення шлюбу дружині присвоєно прізвище « [PERSON] » (том 1 а.с. 15). Копією свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 08.03.2003 року виданого Новогригорівською с/рада Маловисківського району, Кіровоградської області підтверджується, що 08.03.2003 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, прізвище дружини після одруження: « [PERSON] » (том 1 а.с. 16). Відповідно відомостей зазначених у довідці № 197/06 від 14.12.2022 року виданої Смолінською селищною радою, Новоукраїнського району, Кіровоградської області про те, що громадянка [PERSON] дійсно проживала без реєстрації в [ADDRESS] з 2014 року по 2016 рік разом з донькою [PERSON] та зятем [PERSON] (том 1 а.с. 19). Згідно із копією довідки Смолінської селищної ради № 765/7 від 12.12.2022 року, згідно запису в погосподарській книзі с. Хмельове № 20, особовий рахунок № [NUMBER] , за померлою [INFO] [PERSON] , [INFO] , уродженкою с. Хмельове, Маловисківського району, Кіровоградської області, числиться жилий будинок з господарсько-побутовимим будівлями під номером [ADDRESS] . У вказаному будинку були зареєстровані: власник [PERSON] , [INFO] з 02.07.1991 року по день смерті [INFO] ; мати власника [PERSON] , [INFO] з 13.10.2006 року по день смерті [INFO] . Чоловік власника - [PERSON] , [INFO] проживав у зазначеному будинку без реєстрації з 2016 року з [PERSON] , [INFO] по день її смерті [INFO] . [PERSON] , [INFO] , уродженець с. Хмельове, Маловисківського району, Кіровоградської області, проживала разом з [PERSON] по день її смерті [INFO] . Згідно копії виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого № 6677 виданої КНП «Маловисківська лікарня» Маловисківської міської ради, [PERSON] , [INFO] перебувала на стаціонарному лікуванні з 28.10.2014 року по 06.11.2014 року з діагнозом стійкі наслідки перенесеного ГПМК (05.09.2014 року) в ВББ за ішемічним типом. Хронічна дисциркуляторна енцефалопатія ІІ ст. змішаного ґенезу (атеросклеротичного, гіпертонічного). Правосторонній геміпарез. Цефалгічний і вестибаулоатактичний синдром. Порушення когнітивних функцій. Різко затруднений акт ходи. Виписана без суттєвих змін. Лікувальні і трудові рекомендації: прийом гіпотензивних препаратів; хвора потребує постійного стороннього (том 1 а.с. 17 - 18). Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 24 січня 2022 року, виданого Смолінською селищною радою Новоукраїнського району Кіровоградської області, [PERSON] , [INFO] померла [INFO] , у віці 48 років (том 1 а.с. 21). Копією постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії державного нотаріуса Маловисківської державної нотаріальної контори Кіровоградської області Ліпінської С.Г. від 09.11.2022 року № 1090/02-31, [PERSON] , що зареєстрований за адресою: с. Новогригорівка, Новоукраїснького району (колишній Маловисківський) Кіровоградської області, відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, після смерті дружини [PERSON] , що була зареєстрована до дня смерті за адресою: с. Хмельове, Новоукраїнського району, Кіровоградської області та померла [INFO] , оскільки є розбіжності: за життя на [PERSON] , її мати, [PERSON] , склала заповіт в Новогригорівській сільській раді 10.11.2015 року, яким заповіла свою земельну ділянку, розділивши її в гектарах, а не в частках, на свою доньку ( [PERSON] ) та на сина [PERSON] (сільська рада не є тим органом, який виділяє землі у гектарах) (том 1 а.с. 26). Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 24 січня 2022 року, виданого Смолінською селищною радою Новоукраїнського району Кіровоградської області, [PERSON] , [INFO] померла [INFO] , у віці 77 років (том 1 а.с. 121). На підставі державного акту на право приватної власності на землю серії КР № 018652 від 15.03.2005 року, виданого головою Маловисківської райдержадміністрації В. Шульга, [PERSON] , на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 01 березня 2004 року є власником земельної ділянки площею 9,22 га, яка знаходиться на території Хмелівської сільської ради, ділянка № [NUMBER] , землю передано для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер земельної ділянки 3523186800:02:000:0395 (том 1 а.с. 35-36). Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 328623091 від 10.04.2023 року, частки права власності на земельну ділянку кадастровий номер 3523186800:02:000:1395, площею 9,2199 га, на підставі свідоцтва про право на спадщину серії НСТ № 089819 виданого 16.01.2023 року Маловисківською державною нотаріальною конторою - зареєстровано 16.01.2023 року за [PERSON] (том 1 а.с. 23-24). Як вбачається із копії заяви [PERSON] від 12.02.2023 року, останній 12.04.2023 року звернувся до Державного нотаріуса Маловисківської державної нотаріальної контори Кіровоградської області Ліпінської С.І. із заявою в якій просив видати свідоцтво про право власності на земельну ділянку, кадастровий номер 3523186800:02:000:1395 (3523186800:02:000:0395), площею 9,2199 га, яка розташована на території Хмелівської сільської ради, що належала спадкодавцю [PERSON] , яка померла [INFO] , на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії КР № 018652 виданого 15.03.2005 року (том 1 а.с. 27-28). Відомостями із копії спадкової справи № 52/2022 до майна померлої [INFO] [PERSON] (почато: 10.02.2022 року, закінчено: 30.11.2022 року) підтверджується, що: - 10.02.2022 року [PERSON] , звернувся до Маловисківської державної нотаріальної контори Кіровоградської області із заявою про прийняття спадщини після смерті його матері [PERSON] , яка залишила заповіт, посвідчений Хмелівською сільською радою, Маловисківського району, Кіровоградської області, 15 жовтня 2009 року, реєстровий №101 та заповіт посвідчений Новогригорівською сільською радою, 10 листопада 2015 року, реєстровий №66 (том 1 а.с. 59); - 15.10.2009 року [PERSON] , 15.01.1945 року склала заповіт (посвідчений 15.10.2009 року секретарем Хмелівської сільської ради, Маловисківського району, Кіровоградської області Бублик І.М., зареєстровано в реєстрі за № 101) відповідно якого: все майно де воно не знаходилось із чого б воно не складалось і взагалі все те, на що вона за законом матиме право і що буде належати їй на момент смерті, заповідає у власність [PERSON] та [PERSON] в рівних частинах (том 1 а.с. 60); - 10.11.2015 року [PERSON] , 15.01.1945 року склала заповіт (посвідчений 10.11.2015 року секретарем Новогригорівської сільської ради, Маловисківського району, Кіровоградської області Гончаренко Т., зареєстровано в реєстрі за № 66) відповідно якого: належну їй земельну ділянку площею 9,22 га, що розташована на території Хмелівської сільської ради, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії КР № 018652, виданого на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 01.03.2004 року, реєстр № 383, ВВВ391695 та зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 346 заповіла [PERSON] розмірі 6,22 га та [PERSON] в розмірі 3,0 га (том 1 а.с. 61); - відповідно до довідки № 188/7 від 08.02.2022 року виданого Смолінською селищною радою, Новоукраїнського району, Кіровоградської області, згідно запису по господарської книги с. Хмельове № 20, особовий рахунок № [NUMBER] , громадянка [PERSON] , [INFO] , була зареєстрована за місцем проживання за адресою: [ADDRESS] з 13.10.2006 року по день смерті [INFO] . На день смерті спадкодавця у вищезгаданому будинку ніхто не зареєстрований (том 1 а.с. 62); - згідно із інформаційною довідкою із Спадкового реєстру № 68486477 від 10.02.2022 року [PERSON] склала заповіти: № 101 посвідчений 15.10.2009 року Хмелівською сільською радою, Маловисківського району, Кіровоградської області, номер у Спадковому реєстрі 48443896, та № 66 посвідчений 10.11.2015 року Новогригорівською сільською радою, Маловисківського району, Кіровоградської області, номер у Спадковому реєстрі 58275996 - чинні (том 1 а.с. 63); - відповідно до витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі 10.02.2022 року Маловисківською районною державною нотаріальною конторою зареєстровано спадкову справу номер 69124673, після смерті [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] (том 1, а.с. 64), з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 306343704 від 02.08.2022 року, право власності на земельну ділянку кадастровий номер 3523186800:02:000:1395, площею 9,2199 га розташованої на території Хмелівської сільської ради, Маловисківського району, Кіровоградської області, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського - зареєстровано 25.07.2022 року за [PERSON] (том 1 а.с. 64 на звороті); - відповідно до витягу з державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-9901060522022 власником земельної ділянки кадастровий номер 3523186800:02:000:1395, площею 9,2199 га розташованої на території Хмелівської сільської ради, Маловисківського району, Кіровоградської області є [PERSON] (том 1 а.с. 66-67); - 30.11.2022 року [PERSON] , звернувся до Маловисківської державної нотаріальної контори Кіровоградської області із заявою про прийняття спадщини після смерті його матері [PERSON] . На день смерті залишилася спадщина, яка складається із земельної ділянки № [NUMBER] площею 9,2199 га, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Хмелівської сільської ради (том 1 а.с. 69); - 30.11.2022 року державним нотаріусом Маловисківської державної нотаріальної контори Кіровоградської області Ліпінською С.Г. видано Свідоцтво про право на спадщину за законом (спадкова справа № 52/2022, зареєстровано в реєстрі за № 611), відповідно до якого посвідчено, що на підставі статті 1261 ЦК України спадкоємцем зазначеного в цьому свідоцтві майна, [PERSON] , 1945 року народження, яка померла [INFO] , є її син [PERSON] , [INFO] на частку у спадщині. Спадщина на яку видане свідоцтво, складається із земельної ділянки № [NUMBER] площею 9,2199 га, кадастровий номер 3523186800:02:000:1395, в межах згідно з планом, розташованої на території Хмелівської сільської ради, Новоукраїнського району (колишній Маловисківський) Кіровоградської області, призначеної для ведення сільськогосподарського виробництва, належної спадкодавцю та зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності 25.07.2022 року, реєстраційний номер 2617461835231 (том 1 а.с. 76); - витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 70776080 від 30.11.2022 року та інформаційною довідкою зі спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 71166029 від 16.01.2023 року підтверджується, що 30.11.2022 року видано свідоцтво про право на спадщину НСТ 089716, спадкоємець: [PERSON] , спадкове майно: земельна ділянка, для ведення ТСВ, , на території Хмелівської сільради, Новоукраїнського району, Кіровоградської області, спадкова справа № 52/2022, номер в реєстрі нотаріальних дій 611 (том 1 а.с. 77, 78); - 16.01.2023 року державним нотаріусом Маловисківської державної нотаріальної контори Кіровоградської області Ліпінською С.Г. видано Свідоцтво про право на спадщину за законом (спадкова справа № 52/2022, зареєстровано в реєстрі за № 4), відповідно якого посвідчено, що на підставі статті 1261 ЦК України спадкоємцем зазначеного в цьому свідоцтві майна, [PERSON] , 1945 року народження, яка померла [INFO] , є її син [PERSON] , [INFO] на частку у спадщині. Спадщина на яку видане свідоцтво, складається із земельної ділянки № [NUMBER] площею 9,2199 га, кадастровий номер 3523186800:02:000:1395, в межах згідно з планом, розташованої на території Хмелівської сільської ради, Новоукраїнського району (колишній Маловисківський) Кіровоградської області, призначеної для ведення сільськогосподарського виробництва, належної спадкодавцю та зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності 25.07.2022 року, реєстраційний номер 2617461835231 (том 1 а.с. 81); - витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 71166327 від 16.01.2023 року підтверджується, що 16.01.2023 року видано свідоцтво про право на спадщину НСТ 089819, спадкова справа № 52/2022, номер в реєстрі нотаріальних дій 4, спадкоємець: [PERSON] , спадкове майно: земельна ділянка, для ведення ТСВ, , на території Хмелівської сільради, Новоукраїнського району, Кіровоградської області (том 1 а.с. 82); - 21.04.2023 року [PERSON] звернувся до державного нотаріуса Маловисківської державної нотаріальної контори Кіровоградської області Ліпінської С.Г. із заявою про зупинення вчинення нотаріальної дії щодо видачі спадщини (або внесення змін до свідоцтва про право на спадщину), яка відкрилася [INFO] , після смерті [PERSON] , [INFO] , громадянину [PERSON] , оскільки в провадженні Маловисківського районного суду Кіровоградської області перебуває справа № 392/565/23, провадження № 2/392/297/23 за його позовом до [PERSON] про зміну черговості одержання права на спадкування встановлення факту проживання зі спадкодавцем однією сім`єю понад 5 років та факту проживання із спадкодавцем на момент відкриття спадщини (том 1 а.с. 83); - відповідно до відповіді завідувача Маловисківської державної нотаріальної контори Кіровоградської області Ліпінської С.Г. № 454/01-16 від 24.04.2023 року, [PERSON] повідомлено про те, що 30.11.2022 року видано свідоцтво про право на спадщину за законом на частку земельної ділянки площею 9,2199 га, розташованої на території Хмелівської сільської ради, до подачі першої заяви [PERSON] про не вчинення будь-яких дій стосовно спадщини, яка відкрилася після смерті [PERSON] ; 16.01.2023 року дооформлено свідоцтво про право на спадщину за законом на частку земельної ділянки площею 9,2199 га, розташованої на території Хмелівської сільської ради, до подачі другої заяви [PERSON] . Повідомлено про відсутність підстав, для відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину та про те, що [PERSON] є спадкоємцем першої черги а [PERSON] відноситься в четверту чергу спадкування. У зв`язку із виникненням спору по спадкодавцям [PERSON] та [PERSON] рекомендовано вирішити питання спадкування у судовому порядку (том 1 а.с. 84). Крім того, на адвокатський запит представника позивача завідувачем Маловисківської державної нотаріальної контори Кіровоградської області Ліпінською С. повідомлено, що копія спадкової справи до майна померлої [INFO] [PERSON] , в тому числі і заяви [PERSON] та постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії, знаходиться у Маловисківському районному суді Кіровоградської області. Заяви [PERSON] за вх.523/02-14, №165/02-14, були подані після видачі свідоцтв про право на спадщину, на спадкоємця першої черги [PERSON] (том 2, а.с. 91). Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 24 квітня 2023 року №453/02-31 державним нотаріусом Маловисківської державної нотаріальної контори Ліпінською С.Г. відмовлено [PERSON] , у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті гр. [PERSON] , що була зареєстрована до дня смерті за адресою: [ADDRESS] , та померла [INFO] , оскільки є розбіжності: - виник спір між спадкоємцями [PERSON] та [PERSON] ( [PERSON] є посторонньою особою по відношенню [PERSON] , після смерті якої звернувся її син, [PERSON] ); - із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , звернувся також її ріжний брат [PERSON] , який претендує на частку своєї матері [PERSON] , яка прийняла спадщину після смерті своєї дочки [PERSON] , та не оформила своїх спадкових прав; на спадщину після смерті [PERSON] претендує зять [PERSON] , але він не є спадкоємцем першої черги, також ним до вчинення нотаріальної дії , не було надано своєчасно заяву та ухвалу суду про призупинення оформлення спадщини (все надійшло набагато пізніше), тому після її смерті й було видано свідоцтво про право на спадщину за законом сину [PERSON] , який і є на даний час єдиним спадкоємцем; - такоє є розбіжності - за життя на [PERSON] , її мати [PERSON] склала заповіт в Новогригорівській сільраді 10.11.2015 року, яким заповіла свою земельну ділянку, розділивши її в гектарах, а не в частках, на свою дочку [PERSON] та сина [PERSON] ( [PERSON] не є тим органом, який виділяє землі в гектарах). Дочка [PERSON] , померла раніше своєї матері [PERSON] , не встигши прийняти спадщину (том 2, а.с. 91 на звороті-92) . Крім того, судом досліджено копію довідки Смолінської селищної ради № 766 від 19.12.2022 року, згідно з якою у громадянина [PERSON] , [INFO] в користуванні знаходяться наступні земельні ділянки: [ADDRESS] , площею 0,14 га, цільове призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка); [ADDRESS] , площею 0,13 га, цільове призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка); [ADDRESS] , площею 0,25 га, цільове призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) та площею 0,11 га, цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства; за межами населеного пункту площею 1,25 га, цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства (том 1 а.с. 25). В судовому засіданні за клопотанням сторін допитано свідків, особи яких встановлені судом, з`ясовані стосунки зі сторонами у справі, роз`яснено положення ст. 230 ЦПК України, попереджено про кримінальну відповідальність та приведено до присяги у встановленому законом порядку. Свідок [PERSON] , показала, що є невісткою дружини відповідача [PERSON] , з ним будь яких відносин не має. Пояснила, що їй відомо, що [PERSON] раніше постійно допомагав своїй матері [PERSON] . Після того, як [PERSON] та [PERSON] переїхали жити до [PERSON] , обсяг допомоги [PERSON] зменшився, оскільки мати фактично була «закрита» в будинку - [PERSON] і [PERSON] торгували на базарі. [PERSON] доводилося спілкуватися з матір`ю через вікно. Свідку відомо, що [PERSON] особисто організовував і проводив поховання батька, матері ( [PERSON] ) і сестри ( [PERSON] )., крім того, [PERSON] телефонував до [PERSON] , щоб той перевіз померлу [PERSON] до моргу. У цей час [PERSON] перебувала біля [PERSON] та доглядала за нею. Після смерті [PERSON] позивач ( [PERSON] ) не бажав передавати [PERSON] ключі від будинку матері. Під час поховання [PERSON] . [PERSON] перебував у лікарні, а додому приїжджав на ніч. У 2020-2021 роках свідок разом із [PERSON] та його дружиною кілька разів приїжджали до [PERSON] , але вона була зачинена в будинку, тому доводилося спілкуватися через вікно. Під час розмови [PERSON] повідомила свідку, що сама виводить [PERSON] на подвір`я, оскільки та самостійно ходити вже не може. Перед госпіталізацією [PERSON] під час розмови зі свідком розповіла, що захворіла через те, що купала [PERSON] , а потім просила [PERSON] винести воду, але той відмовився. Тож вона виносила воду самостійно, будучи вже в мокрій футболці. 14.01.2022 року [PERSON] перевезли до будинку [PERSON] . Свідок бачила, що [PERSON] лежала, просила води та їсти. Її доводилося підіймати, оскільки вона погано сиділа самостійно, а також годувати, бо їсти сама вона вже не могла. Свідку відомо, що коли [PERSON] перебувала в сина [PERSON] , то [PERSON] особисто доглядав за матір`ю: мив її та змінював памперси. На переконання свідка, якби [PERSON] видужала, вона, ймовірно, забрала б [PERSON] назад до себе, оскільки [PERSON] висловила бажання жити у своєму власному будинку. За весь час проживання [PERSON] разом із [PERSON] та [PERSON] свідок була у них удома лише двічі (у 2020-2021 роках), щоразу перебувала там приблизно по 20 хвилин. Свідок [PERSON] , яка є тіткою померлої [PERSON] , зазначила, що з позивачем [PERSON] ніяких відносин не має, але перебуває у дружніх стосунках із [PERSON] , який є її племінником. Пояснила, що [PERSON] продав будинок, проте за отримані кошти не встановив пам`ятник [PERSON] . Свідок вказала, що [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] жили переважно за рахунок пенсії [PERSON] . За словами [PERSON] , без материної пенсії в них не вистачало б коштів навіть на хліб. [PERSON] та [PERSON] торгували на базарі та обробляли землю належну [PERSON] . Зі слів свідка, [PERSON] не розрахувався з [PERSON] за використання земельної ділянки (принаймні один чи два рази). Свідку відомо, що [PERSON] телефонувала своєму братові [PERSON] з проханням забрати її через сварки з [PERSON] , однак [PERSON] казала їй, щоб вона терпіла. Свідок також повідомила, що у [PERSON] була квартира в смт Смоліне та двокімнатна квартира в м. Кропивницькому. Свідок зазначила, що з [PERSON] вони є двоюрідними сестрами, відносини між ними були нормальними, хоча спілкувалися нечасто. [PERSON] хворіла на цукровий діабет. Останні два роки вона проживала в с. Новогригорівка, а до того - у своєму будинку. [PERSON] не хотіла жити в с. Новогригорівка й висловила бажання повертатися до свого будинку в с. Хмельове. Після інсульту донька [PERSON] забрала [PERSON] до себе в с. Новогригорівку, де жила разом із [PERSON] . За час перебування [PERSON] в с. Новогригорівка свідок з нею не спілкувалася і не відвідувала, про її стан нічого не знала. Спілкувалася телефоном з [PERSON] , яка повідомляла, що мати хворіє. Також [PERSON] розповідав свідку, що їздив до матері в Новогригорівку, що вона захворіла і в неї стався інсульт. Згодом [PERSON] перевезли назад до с. Хмельове. Після цього свідок відвідувала її приблизно 2-3 рази на півроку, щоразу перебуваючи там близько 30 хвилин. [PERSON] лежала окремо в кухні, могла сидіти, підіймалася самостійно, носила рукавиці, оскільки мерзли руки. Свідок бачила, як біля неї ставили табурет, з якого вона їла, адже готувати самостійно вже не могла. Одного разу [PERSON] навіть підійшла до кватирки. Коли [PERSON] госпіталізували, [PERSON] забрав матір до себе додому. [PERSON] померла в лікарні, а через 3-4 дні померла [PERSON] . На думку свідка, спадщина [PERSON] повинна бути поділена порівну між [PERSON] та [PERSON] . Свідок [PERSON] , повідомила, що з дитинства є сусідкою позивача [PERSON] , має з ним нормальні відносини, з відповідачем [PERSON] особисто не знайома. Свідку відомо, що теща позивача [PERSON] - після виписки з лікарні проживала разом із позивачем та його дружиною [PERSON] в с. Новогригорівка з 2014 по 2016 рік. Згодом усі троє переїхали і продовжили спільне проживання в с. Хмельове. За словами [PERSON] , переїзд стався тому, що [PERSON] захотіла повернутися додому, у свій будинок. Свідок зазначила, що [PERSON] тяжко хворіла, в неї був інсульт. Позивач разом із дружиною доглядали за нею, регулярно возили до лікарні. [PERSON] самостійно не ходила, її виводили на ганок, де вона часто сиділа. За спостереженнями свідка, [PERSON] завжди була чистою, доглянутою та нагодованою. Свідок ніколи не чула від неї скарг на те, що вона голодує чи погано харчується. Їжу готувала [PERSON] , оскільки [PERSON] вже не могла готувати самостійно, але їла вона сама. Догляд за [PERSON] здійснювали спільно: [PERSON] торгувала на базарі, а [PERSON] залишався вдома. Він відвозив дружину на роботу, повертався, інколи вранці вони торгували разом, після чого [PERSON] повертався додому. Свідок бачила, як [PERSON] підіймали й повертали в ліжку як [PERSON] , так і [PERSON] . Свідку не відомо, чи були у [PERSON] брати чи сестри. Свідок не чула від [PERSON] жодних скарг щодо ставлення до неї з боку позивача чи [PERSON] . Навпаки, вона чула, як [PERSON] називала [PERSON] «синочком». Після переїзду [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] до с. Хмельове свідок неодноразово бувала у них у гостях, зокрема допомагала робити ремонт у будинку. Востаннє відвідувала їх перед «старим Новим роком» у 2022 році, бачила [PERSON] , яка лежала, і спілкувалася з нею. В судовому засіданні позивач [PERSON] пояснив, що з [PERSON] він проживав з 2000 року, а перебував у зареєстрованому шлюбі з 2003 року. Наприкінці жовтня 2014 року в [PERSON] (матері дружини) стався інсульт. Вони приїхали до неї додому, забрали її та звернулися до лікаря в с. Хмельове, який направив їх до лікарні в м. Мала Виска. [PERSON] перебувала з матір`ю в лікарні. Під час перебування [PERSON] в лікарні [PERSON] декілька разів привозив гроші, але надалі допомоги не надавав. Після виписки з лікарні [PERSON] разом із дружиною забрали [PERSON] до себе додому в [ADDRESS] . Під час подальшої розмови з [PERSON] останній повідомив, що не має можливості доглядати за матір`ю. Через два роки стан [PERSON] покращився. Відбулася спільна розмова за участю [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , під час якої було вирішено розділити земельну ділянку на три частини між [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] [PERSON] надиктувала заповіт представнику сільської ради. Оскільки, [PERSON] хотіла повернутися додому, у 2016 році всі разом переїхали до [ADDRESS] . Надалі [PERSON] разом із дружиною здійснювали догляд за [PERSON] до 2022 року. Вона була лежачою. 13 січня 2022 року в позивача та його дружини [PERSON] виявили коронавірусну хворобу. Вони лягли на лікування до лікарні та повідомили [PERSON] про необхідність тимчасового догляду за матір`ю (домовленість була до їхнього одужання). 14 січня 2022 року відповідач забрав [PERSON] до себе. [INFO] померла [PERSON] . Після цього, розпочалися майнові спори між позивачем та відповідачем. Спочатку земельну ділянку розділили за вказівкою нотаріуса на три частини: 6 га - [PERSON] , 3 га - [PERSON] . Проте під час оформлення документів нотаріус Ліпінська С.Г. повідомила про проблему: дружина позивача ( [PERSON] ) померла раніше матері ( [PERSON] ) і не встигла вступити в спадкові права. У зв`язку з цим позивач вирішив звернутися до суду. Позивач зазначив, що в них з дружиною та її матір`ю був спільний бюджет. Коштів, які отримувала [PERSON] , було недостатньо для її утримання, лікування та харчування. Оскільки бюджет був спільним, [PERSON] брала участь в утриманні домогосподарства. Забезпеченням та купівлею ліків займалися позивач та його дружина. [PERSON] обробляв землю дружини, мав власну олійню, раніше разом із дружиною займалися торгівлею. Після хвороби [PERSON] він вивозив дружину на базар для торгівлі, а сам повертався та здійснював догляд за [PERSON] , психічний стан якої залишався адекватним. Догляд за [PERSON] полягав у перенесенні її за стіл, митті тощо. Орендна плата за землю [PERSON] ділилася навпіл: частина - [PERSON] , частина - родині [PERSON] . Після закінчення строку оренди земельної ділянки позивач із дружиною сплачували [PERSON] оренду за 3 га. Поховання [PERSON] здійснювалося за кошти позивача, проте безпосередньо організацією поховання займався відповідач [PERSON] , оскільки [PERSON] на той час перебував у лікарні. При житті будинок [PERSON] належав батькові [PERSON] , однак мати переоформила будинок на [PERSON] , тому що в неї не було житла, надалі будинок було продано та встановлено пам`ятник [PERSON] . У судовому засіданні відповідач [PERSON] повідомив, що його дружина йшла на роботу та зайшла до матері [PERSON] додому, де виявила, що в неї стався інсульт. Вона викликала лікарів, після чого пішла на роботу та зателефонувала [PERSON] . На той момент [PERSON] перебував на роботі на шахті. Після цього, [PERSON] залишилася біля матері, а згодом разом із чоловіком [PERSON] виявили бажання доглядати за нею та забрали [PERSON] до себе в с. Новогригорівка. За словами матері, їй буде краще з донькою [PERSON] . Надалі [PERSON] відвідував матір нечасто - переважно по вихідних. Інколи приїжджав, коли нікого не було, будинок був зачинений, а мати перебувала всередині. У таких випадках він телефонував [PERSON] , яка повідомляла, що повернуться не скоро. Потім [PERSON] зателефонувала та повідомила, що вони переїжджають у будинок матері, оскільки баба [PERSON] (мати [PERSON] ) «глум робить» і каже: «Чому це вона в моїй хаті гадити буде». Після переїзду в с. Хмельове [PERSON] став регулярно відвідувати матір, привозив їй апельсини, мандарини та інколи м`ясо, ліків не купував. Жодних скарг від матері не чув. Згодом сестра [PERSON] зателефонувала та повідомила, що йому потрібно забрати матір, оскільки вона їде до лікарні на лікування. 14 січня 2022 року [PERSON] забрав матір. [PERSON] зібрала їй речі на короткий період часу. Відвідував сестру в лікарні. Надалі [PERSON] зателефонував і повідомив про смерть [PERSON] , попросив допомоги перевезли тіло [PERSON] . У цей час позивач перебував удома та приїхав до лікарні вже після поховання [PERSON] . Матір проживала в сім`ї [PERSON] з 2014-2015 років. Через три дні після смерті [PERSON] померла [PERSON] . Після смерті матері [PERSON] зателефонував [PERSON] з проханням надати ключі від будинку для організації поховання. Зазначив, що ніколи не мав наміру віддавати матір на догляд комусь іншому. Жодної домовленості щодо терміну перебування матері у нього не було. Догляд за [PERSON] полягав у тому, що вона гукала, коли хотіла до вбиральні, після чого він садив її на переносний туалет. Раніше траплялося, що вона ходила під себе. Готувати їжу мати не могла - готувала [PERSON] . Йому відомо, що [PERSON] разом із чоловіком займалися торгівлею на базарі: продавали городину, розсаду, здійснювали обробіток землі. Про існування заповіту дізнався лише після смерті матері. Йому було невідомо, що мати розділяла землю, і жодних домовленостей щодо цього не було. До 2021 року отримував орендну плату за земельну ділянку від [PERSON] та [PERSON] , але за 2021 рік орендну плату не отримав ні він, ні мати [PERSON] . Зазначив, що самостійно обробляє земельну ділянку. Позовні вимоги не визнає. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (частина перша статті 5 ЦПК України). За вимогами ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (частина перша, третя статті 13 ЦПК України). Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до частин першої, другої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до положень статті 13 вказаного Кодексу суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен встановити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси особи, і залежно від встановленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або про відмову в їх задоволенні. Згідно з частинами першою - третьою статті12, частинами першою п`ятою, шостою статті 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (частина другастатті 78 ЦПК України). Відповідно достатті 89 ЦПК Українисуд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Суд констатує, що спір між сторонами виник в порядку реалізації права спадкування, позивач має на меті прийняти спадщину після смерті його тещі [PERSON] , яка померла [INFO] , та з якою він постійно проживав однією сім`єю у період з 2014 року до часу відкриття спадщини, тобто до [INFO] . При цьому позивач просив змінити йому, як спадкоємцю четвертої черги після смерті [PERSON] черговість одержання права на спадкування, надавши йому право на спадкування разом із спадкоємцями першої черги за законом. Крім того просив суд внести зміни до свідоцтва на право на спадщину після смерті [PERSON] , виданого [PERSON] щодо частки успадкованого майна з урахуванням частки майна успадкованого позивачем [PERSON] . Відповідно до статей 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України). Згідно зі статтею 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. В основі спадкування за законом знаходиться принцип черговості, який полягає у встановленні пріоритету прав одних спадкоємців за законом перед іншими. Згідно з частиною другою статті 1259 ЦК України фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Якщо вимога про встановлення факту проживання осіб однією сім`єю заявлена у зв`язку з таким проживанням не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, відповідні відносини є спадковими і до них слід застосовувати статтю 1264 ЦК України. Такого висновку дійшов Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 18 вересня 2023 року у справі № 582/18/21 (провадження № 61-20968сво21). Оскільки у цій справі позовна вимога про встановлення факту проживання однією сім`єю зятя та тещі заявлена у зв`язку з таким проживанням не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, тому ці відносини є спадковими і до них слід застосовувати статтю 1264 ЦК України. Відповідно до статті 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. При вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. У постанові Верховного Суду від 24 червня 2021 року у справі № 694/646/20 (провадження № 61-5208св21) зазначено, що для встановлення факту проживання однією сім`єю, тобто доведення існування передбачених статтею 1264 ЦК України підстав для визнання особи спадкоємцем четвертої черги, необхідні докази, які доводили б у всій сукупності факти щодо ведення особами спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, спільних витрат, взаємних прав та обов`язків. Згідно з абзацом п`ятим пункту 6 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року у справі № 5-рп/99 членами сім`ї є, зокрема, особи, які постійно мешкають і ведуть спільне господарство. До таких осіб належать не тільки близькі родичі (рідні брати, сестри, онуки, дід і баба), але й інші родичі чи особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках (брати, сестри дружини (чоловіка); неповно рідні брати і сестри; вітчим, мачуха; опікуни, піклувальники, пасинки, падчерки й інші). Обов`язковими умовами для визнання їх членами сім`ї, крім спільного проживання, є: ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин. Законодавство не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї та визначає критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями є спільне проживання, спільний побут і взаємні права й обов`язки. Для набуття права на спадкування за законом на підставі статті 1264 ЦК України необхідне встановлення двох юридичних фактів, а саме: 1) проживання однією сім`єю із спадкодавцем; 2) на час відкриття спадщини має сплинути що найменше п`ять років, протягом яких спадкодавець та особа (особи) проживали однією сім`єю. Про спільне проживання можуть свідчити наявність спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у спільних витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Зазначене узгоджується з правовим висновком, викладеним Верховним Судом у постановах від 21 березня 2019 року у справі № 461/4689/15-ц, від 10 жовтня 2019 року у справі № 520/8495/17, від 17 жовтня 2019 року у справі № 712/1294/17, від 31 березня 2022 року у справі № 461/4532/20,від 12січня 2023року усправі №754/6012/21,від 20лютого 2023року усправі №520/11160/18. Для встановлення спільного проживання однією сім`єю судом приймається до уваги: показання свідків про спільне проживання, ведення спільного побуту; документи щодо місця реєстрації (фактичного проживання); фотографії певних подій; документи, що підтверджують придбання майна на користь сім`ї, витрачання коштів на спільні цілі (фіскальні чеки, договори купівлі-продажу, договори про відкриття банківського рахунку, депозитні договори та інші письмові докази). Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднім (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц). Спадкування за законом здійснюється у наступній черговості (при цьому кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків зміни черговості одержання права на спадкування, встановлених ст. 1259 ЦК України): - перша черга: діти спадкодавця (у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті), той із подружжя, який його пережив, та батьки; - друга черга: рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері; - третя черга: рідні дядько та тітка спадкодавця; - четверта черга: особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини; - п`ята черга: інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення, та утриманці спадкодавця (неповнолітня або непрацездатна особа, яка не була членом сім`ї спадкодавця, але не менш як п`ять років одержувала від нього матеріальну допомогу, що була для неї єдиним або основним джерелом засобів до існування). Таким чином, в основі спадкування за законом знаходиться принцип черговості, який полягає у встановленні пріоритету прав одних спадкоємців за законом перед іншими. Кожна черга - це визначене коло осіб, з урахуванням ступеня їх близькості спадкодавцеві, яке встановлене законом на підставі припущення про те, що спадкодавець залишив би своє майно найближчим родичам, членам сім`ї, утриманцям і (або) іншим родичам до шостого ступеня споріднення. Частиною 2 ст. 1258 ЦК України передбачено, що кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених ст. 1259 цього Кодексу. Відповідно ч. 2 ст. 1259 ЦК України фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Системне тлумачення положень ст. 1258, 1259 та інших положень книги 6 ЦК України дозволяє стверджувати про необхідність розмежовувати такі правові конструкції як «одержання права на спадкування наступною чергою» (ч. 2 ст. 1258 ЦК України) та «зміну суб`єктного складу осіб, які набувають право на спадкування за законом». «Одержання права на спадкування наступною чергою» (ч. 2 ст. 1258 ЦК України) стосується другої-п`ятої черг і пов`язується із такими негативними юридичними фактами як: відсутність спадкоємців попередньої черги; усунення спадкоємців попередньої черги від права на спадкування; неприйняття спадкоємцями попередньої черги спадщини; відмова від прийняття спадщини. На «зміну суб`єктного складу осіб, які набувають право на спадкування за законом» в межах певної черги впливають такі юридичні факти як: зміна черговості на підставі договору або рішення суду (ст. 1259 ЦК України); застосування правил про право представлення (ст. 1266 ЦК України); відмова спадкоємця від прийняття спадщини на користь іншого спадкоємця за законом (ч. 2 ст. 1274 ЦК України); спадкова трансмісія (ст. 1276 ЦК України); збереження правового зв`язку при усиновленні (ч. 3 ст. 1260 ЦК України). Зміна суб`єктного складу осіб, які набувають право на спадкування за законом стосується першої - п`ятої черги. Згідно зі змістом ч.2 ст. 1259 ЦК України, при вирішенні питання про зміну черговості спадкування позивач повинен довести факт опікування, матеріального забезпечення спадкодавця протягом тривалого часу та перебування спадкодавця в безпорадному стані, тобто стані, обумовленому похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли особа не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Судовий порядок зміни черговості застосовується на підставі задоволення позову спадкоємця наступних черг до спадкоємців тієї черги, які безпосередньо закликаються до спадкування. Право на пред`явлення позову про зміну черговості спадкування мають лише спадкоємці за законом. Підставами для задоволення позову щодо зміни черговості одержання спадкоємцями за законом права на спадкування є сукупність наступних юридичних фактів, встановлених у судовому порядку: 1) здійснення опіки над спадкоємцем, тобто надання йому нематеріальних послуг (спілкування, поради та консультації, поздоровлення зі святами, тощо); 2) матеріальне забезпечення спадкодавця; 3) надання будь-якої іншої допомоги спадкодавцеві, тобто такої допомоги, яка має матеріалізоване вираження - прибирання приміщення, приготування їжі, ремонт квартири; 4) тривалий час здійснення дій, визначених у пунктах 1-3; 5) безпорадний стан спадкодавця, тобто такий стан, під час якого особа неспроможна самостійно забезпечувати свої потреби, викликаний похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом. Для задоволення такого позову необхідна наявність всіх п`яти вищезазначених обставин. До таких же висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 18 лютого 2019 року в справі № 569/18047/17-ц (провадження № 61-40302св18), від 09 жовтня 2019 року у справі № 552/8452/17 (провадження № 61-48561св18), від 17 вересня 2020 року у справі № 755/14155/16-ц (провадження № 61-23350св19), 02 грудня 2020 року у справі № 592/1045/18-ц (провадження № 61-820св20), від 27 серпня 2020 року в справі № 266/2391/16 (провадження № 61-1300св20), від 01 березня 2021 року у справі № 233/5990/18 (провадження № 61-19232св19). Під безпорадним станом необхідно розуміти безпомічність особи, неспроможність її своїми силами через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво фізично та матеріально самостійно забезпечувати умови свого життя, у зв`язку із чим ця особа потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Такий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 22 березня 2023 року у справі № 753/10668/19, від 20 вересня 2022 року у справі № 372/3988/20-ц. Відповідно до ч.2 ст.1300 ЦК України, на вимогу одного із спадкоємців за рішенням суду можуть бути внесені зміни до свідоцтва про право на спадщину. Щодо доводів сторони позивача та підстав на обґрунтування позову суд зазначає наступне. Так, суд встановив, що позивач [PERSON] перебував в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] , після першого шлюбу [PERSON] ). [PERSON] , яка померла [INFO] , була матір`ю [PERSON] та відповідача по справі [PERSON] , які є між собою рідними братом та сестрою. У 2014 році [PERSON] захворіла та перенесла інсульт, потребувала постійного стороннього догляду, що підтверджується випискою із медичної карти стаціонарного хворого №6672 від 06.11.2014 року, та в період з 2014 року по 2016 рік проживала без реєстрації в [ADDRESS] , разом з донькою [PERSON] та зятем [PERSON] , що підтверджується довідкою Смолінської селищною радою, не заперечувалося сторонами, та підтверджено в судовому засіданні свідками. Як було встановлено в судовому засіданні, [PERSON] , виявила бажання проживати з дочкою [PERSON] та, щоб вона за нею доглядала. В подальшому, з 2016 року, [PERSON] , висловила бажання жити у своєму власному будинку та проживала по [ADDRESS] , де була зареєстрована з 13 жовтня 2006 року по день смерті [INFO] , власником вказаного будинку була її дочка [PERSON] , яка теж була зареєстрована за вказаною адресою з 02 липня 1991 року по день смерті [INFO] . Крім того, за вказаною адресою проживав без реєстрації чоловік [PERSON] - [PERSON] , по день її смерті. Вказані обставини підтверджуються довідкою Смолінської селищної ради, не заперечувалися сторонами. Крім того, у вказаній довідці (том 1, ас.20) зазначено, що [PERSON] проживала разом з [PERSON] по день її смерті - [INFO] . Разом з тим, вказані відомості не узгоджуються з іншими дослідженими в судовому засіданні доказами по справі, зокрема з пояснень сторін та свідків, встановлено, що [PERSON] захворіла та потрапила до лікарні 14 січня 2022 року, цього ж дня відповідач [PERSON] забрав доглядати матір - [PERSON] до себе додому та вона залишалася в нього по день смерті - [INFO] . Тобто на момент смерті [INFO] [PERSON] фактично проживала в [ADDRESS] , будучи зареєстрованою по [ADDRESS] . Позивач [PERSON] звернувся до суду з даним позовом, на обґрунтування якого зазначав, що проживав однією сім`єю з його тещею [PERSON] з 2014 року по день її смерті, тобто до [INFO] , та були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, вели спільне господарство, мали спільні витрати, купували майно для спільного користування, приймали спільну участь у витратах на утримання житла, його ремонт. [PERSON] відносився до спадкодавця, як до рідної матері, а вона до нього, як до сина. Так, допитані в судовому засіданні свідки, зокрема свідок [PERSON] , показала, що дочка [PERSON] - [PERSON] разом з чоловіком [PERSON] доглядали за матір`ю [PERSON] . [PERSON] завжди була чистою, доглянутою та нагодованою, їжу готувала [PERSON] , бачила, що підіймали та повертали в ліжко [PERSON] , [PERSON] допомагав дружині доглядати за тещею. Свідок не чула від [PERSON] жодних скарг щодо ставлення до неї з боку позивача чи [PERSON] . Навпаки, вона чула, як [PERSON] називала [PERSON] «синочком». Свідок [PERSON] , показала, що після інсульту [PERSON] забрала матір [PERSON] до себе в с. Новогригорівку, де жила разом із [PERSON] , в подальшому переїхали до с. Хмельове в будинок [PERSON] . Ій відомо, що [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] жили переважно за рахунок пенсії [PERSON] . За словами [PERSON] , без материної пенсії в них не вистачало б коштів навіть на хліб. [PERSON] та [PERSON] торгували на базарі та обробляли землю належну [PERSON] . Зі слів свідка, [PERSON] не розраховувався з [PERSON] за використання земельної ділянки. [PERSON] лежала окремо в кухні, могла сидіти, підіймалася самостійно, носила рукавиці, оскільки мерзли руки. Свідок бачила, як біля неї ставили табурет, з якого вона їла, адже готувати самостійно вже не могла. Одного разу [PERSON] навіть підійшла до кватирки. Свідок [PERSON] , крім іншого, показала, що їй відомо, що [PERSON] раніше постійно допомагав своїй матері [PERSON] , після того, як [PERSON] та [PERSON] переїхали жити до [PERSON] , обсяг допомоги [PERSON] зменшився. Встановлені судом фактичні обставини, на переконання суду, свідчать про те, що [PERSON] дійсно проживала до 14 січня 2022 року разом із донькою [PERSON] та її чоловіком [PERSON] в будинку, належному доньці, де вона ( [PERSON] ) була зареєстрована, при цьому донька [PERSON] доглядала за нею, у зв`язку із перенесеним нею інсультом, а її чоловік допомагав у цьому, вказані обставини свідчать про гарні стосунки в родині, виконання дітьми, зокрема [PERSON] своїх обов`язків піклуватися про матір [PERSON] , проявляти до неї турботу та надавати допомогу. Разом з тим, позивачем по справі не надано доказів ведення спільного побуту саме з померлою [PERSON] , не надано доказів наявності у позивача та померлї спільного бюджету, будь-яких доказів, що підтверджують придбання майна на користь сім`ї, для спільного користування з [PERSON] , не надано доказів витрачання коштів на спільні цілі (фіскальні чеки, договори купівлі-продажу, інші письмові докази), участь у спільних витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин позивача саме з тещею [PERSON] , окрім того, як раніше встановив суд і не заперечувалося сторонами, [PERSON] на момент смерті [INFO] проживала у відповідача по справі - її сина [PERSON] . Зазначене узгоджується з правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 вересня 2023 року у справі № 582/18/21 (провадження № 61-20968сво21). Вказані в сукупності обставини, та надані позивачем докази є недостатніми, на переконання суду, та не доводять факт, який на підставі ст. 1264 ЦК України надає позивачу право на спадкування після смерті його тещі [PERSON] , яка померла [INFO] , а тому у задоволенні позовних вимог про встановлення факту постійного проживання [PERSON] однією сім`єю понад п`ять років із [PERSON] , яка померла [INFO] , в період з 2014 року до часу відкриття спадщини, тобто до [INFO] та про встановлення факту постійного проживання [PERSON] на час відкриття спадщини зі спадкодавцем [PERSON] , яка померла [INFO] , слід відмовити. Що стосується позовних вимог про зміну [PERSON] , як спадкоємцю четвертої черги після смерті [PERSON] , черговість одержання права на спадкування, надавши йому право на спадкування разом із спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] та про внесення змін до свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] , виданого [PERSON] щодо частки успадкованого майна [PERSON] , суд виходить з такого. Судом встановлено, що спадкоємцем першої черги після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , є її син - відповідач по справі [PERSON] . Він скористався своїм правом та звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті матері, та із заявами про видачу свідоцтва про право на спадщину, зокрема земельну ділянку № [NUMBER] площею9,2199 га, кадастровий номер 3523186800:02:000:1395 на території Хмелівської сільської ради, та отримав свідоцтва про право на спадщину за законом від 30.11.2022, НСТ 089716 та від 16.01.2023 року, НСТ №089119, згідно яких спадкоємцем земельної ділянки з кадастровим номером 3523186800:02:000:1395, яка залишилась після смерті [PERSON] є [PERSON] . Обґрунтовуючи вказані позовні вимоги позивач зазначає, що в позасудовому порядку оформити спадщину, що залишилася після смерті [PERSON] позивач не має можливості через не встановлення факту суміжного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю понад 5 років, проживання із спадкодавцем однією сім`єю на час відкриття спадщини, не вирішеність питання щодо зміни черговості його права на спадкування. Крім того, зазначає, що для задоволення позову необхідна наявність всіх п`яти обставин, визначених ч.2 ст.1259 ЦК України, які мають місце у даній справі щодо позивача та спадкодавця [PERSON] . Разом з тим, суд не погоджується із такими твердженнями позивача, оскільки раніше зробив висновок щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог про встановлення факту постійного проживання позивача із [PERSON] однією сім`єю понад п`ять років до часу відкриття спадщини, з підстав недоведеності таких належними та достатніми доказами. На переконання суду, позивач не довів належними і достатніми доказами наявність вказаних у статті 1259 ЦК України юридичних фактів у їх сукупності для зміни черговості одержання права на спадкування, зокрема те, що [PERSON] перебувала у безпорадному стані через хворобу, а саме він (позивач), у зв`язку з її безпорадним станом, протягом тривалого часу опікувався нею та матеріально забезпечував її. Так, згідно виписки з медичної карти стаціонарного хворого №6672 [PERSON] внаслідок перенесеної хвороби потребувала постійного стороннього догляду, як було встановлено доказами раніше догляд за матір`ю здійснювала її дочка - [PERSON] , її чоловік позивач по справі допомагав у цьому, крім того, медичні документи не містять висновків про те, що [PERSON] перебувала саме у безпорадному стані. Крім того, позивачем не надано жодних доказів, що він протягом тривалого часу здійснював матеріальне забезпечення [PERSON] , натомість встановлено із показів свідків та пояснень відповідача, що [PERSON] мала пенсію, та земельну ділянку площею 9,22 га, яку обробляв позивач, при цьому останні декілька років не розраховувався за користування вказаною земельною ділянкою із [PERSON] та відповідачем [PERSON] . Не довів позивач і надання саме ним спадкодавцеві [PERSON] будь-якої іншої допомоги, яка має матеріалізоване вираження, в тому числі придбання ліків, особистих речей (одягу, засобів гігієни, тощо) з підтвердженням достатніми доказами. Відтак, суд виснує про те, що позивач не довів належними та достовірними доказами наявність юридичних фактів, за наявності яких він може одержати право на спадкування разом із спадкоємцем першої черги, зокрема, здійснення протягом тривалого часу опіки над спадкодавцем, його матеріального забезпечення та надання іншої допомоги, а також перебування спадкодавця у безпорадному стані, а тому в задоволенні позовної вимоги про зміну [PERSON] як спадкоємцю четвертої черги після смерті [PERSON] , черговість одержання права на спадкування, надавши йому право на спадкування із спадкоємцями першої черги за законом - слід відмовити. З урахуванням викладеного, позовну вимогу про внесення змін до свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] , виданого [PERSON] щодо частки майна успадкованого позивачем [PERSON] , слід залишити без задоволення, як похідну від попередніх позовних вимог Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Щодо розподілу судових витрат Нормами ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача. Оскільки в задоволені позову відмовлено, судові витрати слід віднести на рахунок позивача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed