Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-18 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» (далі - ТОВ «ФК «Кредит-Капітал») звернулося до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 23.01.2023 року між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] був укладений кредитний договір №6006283, відповідно до умов якого Товариство надало відповідачу грошові кошти в сумі 5000 грн., а відповідач зобов`язалася повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом в порядку та строки, визначені Договором. ТОВ «Мілоан» свої зобов`язання перед відповідачем виконало в повному обсязі, а саме надало відповідачу грошові кошти в обсязі та у строк, визначеними договором, однак відповідач в свою чергу, не виконала умови кредитного договору. 26.06.2023 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладено договір відступлення прав вимоги №99-МЛ, у відповідності до якого, ТОВ «Мілоан» відступив ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» права грошової вимоги за кредитним договором №6006283 від 23.01.2023 року. Зазначає, що станом на дату звернення до суду заборгованість відповідача по кредитному договору перед позивачем не сплачена і складає 18764 грн., яка складається з заборгованості за кредитом 4150 грн., заборгованості за процентами 13664 грн. та заборгованості за комісією 950 грн. На підставі наведеного, просить суд, стягнути з відповідача в користь позивача заборгованість в розмірі 18764 грн., яка складається з заборгованості за кредитом 4150 грн., заборгованості за процентами 13664 грн. та заборгованості за комісією 950 грн. та судові витрати по справі. Ухвалою суду від 17 грудня 2025 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження. Представник позивача до судового засідання подав суду заяву про слухання справи у його відсутності, просить суд позов задовольнити. Не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явилася, хоча належним чином повідомлялася про день, час та місце розгляду справи. Відзиву та будь-яких заяв, клопотань про розгляд справи без її участі на адресу суду не надходило. Суд вважає за можливе слухати справу у відсутності сторін по наявним матеріалам справи. За погодженням позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення. Між сторонами виникли правовідносини, що регулюються ст.ст. 526, 527, 530, 611, 651, 1048, 1050, 1054 ЦК України. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановленим договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з частиною 12 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Судом встановлено, що 23.01.2023 року між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] укладений договір про споживчий кредит №6006283 (далі кредитний договір) у формі електронного документа з використанням відповідачем електронного підпису з одноразовим ідентифікатором «V85008». Наведена обставина підтверджується і довідкою ТОВ «Мілоан» про ідентифікацію клієнта [PERSON] . Відповідачем також підписано паспорт споживчого кредиту, в якому сторонами було погоджено всі істотні умови кредитування, зокрема: тип кредиту, строк кредитування, спосіб та строк надання кредиту, процентна ставка, загальні витрати за кредитом, штрафи за несвоєчасне погашення кредиту та/або відсотків, тощо. Отже, між сторонами було досягнуто згоди щодо всіх істотних умов кредитного договору. Умови кредитного договору №6006283 від 23.01.2023 року та його пролонгації: сума кредиту 5000,00 грн. (п. 1.2.); строк кредитування 105 днів з 23.01.2023 (п. 1.3.); дата повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом 07.02.2023 року та дата остаточного повернення кредиту 08.05.2023 року (п. 1.3.1., 1.3.2.)); проценти за користування кредитом протягом пільгового періоду (15 днів) 2450 грн., які нараховуються за ставкою 2,00 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом (п. 1.5.2.); проценти за користування кредитом протягом поточного періоду (90 днів) 13500 грн., які нараховуються за ставкою 3,00 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом (п. 1.5.3.); комісія за надання кредиту 950 грн., яка нараховується за ставкою 19,00 % від суми кредиту одноразово (п. 1.5.1.). Із матеріалів справи вбачається, що ТОВ «Міолан» виконало взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши відповідачу кредит відповідно до умов укладеного кредитного договору, що підтверджується платіжним дорученням №91985405 від 23.01.2023 року. Згідно складеної ТОВ «Мілоан» відомості про щоденні нарахування та погашення за кредитним договором №6006283, станом за період дії строку кредиту, тобто з 23.01.2023 року до 08.05.2023 року заборгованість за кредитним договором від 23.01.2023 року не погашена і складає 18764 грн., яка складається з заборгованості за кредитом 4150 грн., заборгованості за процентами 13664 грн. та заборгованості за комісією 950 грн. 26.06.2023 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладено договір відступлення прав вимоги №99-МЛ, у відповідності до якого, ТОВ «Мілоан» відступив ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» права грошової вимоги за кредитним договором №6006283 від 23.01.2023 року. Відповідно до Витягу з Реєстру боржників №99-МЛ від 26.06.2023 року, ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 18764 грн., яка складається з заборгованості за кредитом 4150 грн., заборгованості за процентами 13664 грн. та заборгованості за комісією 950 грн. 04.11.2023 року, позивачем на адресу відповідача була надіслана претензія, в якій відповідачу повідомлено про відступлення права вимоги за кредитним договором № 6006283 та запропоновано здійснити погашення заборгованості в сумі 18764 грн. У порушення умов договору відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконала, та у зв`язку із цим, в останньої утворилась заборгованість перед позивачем у 18764 грн., яка складається з заборгованості за кредитом 4150 грн., заборгованості за процентами 13664 грн. та заборгованості за комісією 950 грн. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Непогашення відповідачем заборгованості перед банком за кредитним договором свідчить про порушення ним його умов, а також вимог ст. 525 ЦК України, які встановлюють неприпустимість односторонньої відмови від виконання зобов`язань. Стаття 1050 ЦК України встановлює, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. На момент звернення позивача в суд та розгляду справи по суті, відповідач, в порушення вимог ст. 1054 Цивільного кодексу України, грошові кошти за кредитним договором не повернула. Отже, [PERSON] істотно порушила умови кредитного договору, ст. 526, 527, 530, 1048, 1050, 1054 ЦК України не повернула суму простроченого кредиту, в зв`язку з чим утворилась заборгованість, а тому позов слід задовольнити. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягнути в користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» заборгованість за кредитним договором №6006283 від 23.01.2023 року в розмірі 18764 грн. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат суд виходить з наступного. Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу (п.1 ч. 3 ст.133 ЦПК України). Частиною 8 статті 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначена правова позиція також викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 27.06.2018 року у справі № 826/1216/16. В даному випадку, заявлений позивачем розмір витрат з надання професійної правничої допомоги в 8000 грн. підтверджується договором про надання правової (правничої) допомоги № 0107 від 01.07.2025 року, укладеним із АО «Апологет», актом №Д/8984 наданих послуг від 12.11.2025 року, детальним описом наданих послуг від 12.11.2025 року. Проте позивачем не надано належних доказів, що підтверджують сплату гонорару адвокату. За таких обставин, суд приходить до висновку про те, що відсутність документального підтвердження про понесені відповідачем витрати на правову допомогу є підставою для відмови у стягненні таких витрат з позивача. Відповідно до п. 1 ч.2 ст. 141 ЦПК України, у разі задоволення позову, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача, а тому слід стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати в розмірі 2422,40 грн. сплаченого судового збору.

Outcome: approved