Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-14 00:00:00

[PERSON] звернулась до Лубенського міськрайонного суду Полтавської області з позовною заявою до [PERSON] , в якій просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня подання позовної заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 19.02.2016 вона уклала шлюб з відповідачем. У шлюбі у них народилась дитина [PERSON] , [INFO] . Шлюб між нею та відповідачем розірвано рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 03.10.2025. Дитина проживає разом з нею за її адресою реєстрації, хоча й зареєстрована за іншою адресою. Відповідач є здоровим та працездатним, зможе сплачувати аліменти на рівні 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), оскільки офіційно працевлаштований та отримує заробітну плату. 02.12.2025 судом постановлено ухвалу про прийняття позову до розгляду, відкриття провадження у справі та призначення справи до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явилась, подала до канцелярії суду заяву про розгляд справи без її участі, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, подав до канцелярії суду заяву про розгляд справи без його участі, в якій зазначив, що проти задоволення позовних вимог не заперечує. У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Положеннями ч. 4 ст. 206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню за наступних підстав. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 06.07.2016 Лубенським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, [PERSON] народився [INFO] , його батьками є сторони по справі: [PERSON] та [PERSON] . З копії акту обстеження житлово-побутових умов, засвідченого спеціалістом сектору по роботі з ОСН Лубенської міської ради Полтавської області Скуратовською К.Р., вбачається, що за адресою: [ADDRESS] , дійсно зареєстрована та проживає [PERSON] , [INFO] . Разом з нею проживає, але не зареєстрований її син [PERSON] , [INFO] . Згідно ч. 1 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Згідно ч. 3 цієї ж статті за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно положень ч.1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 статті 182 Сімейного Кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Судом встановлено, що сторони по справі з 19.02.2016 перебували у шлюбі, який було розірвано рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 03.10.2025. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , який проживає з матір`ю. При визначенні розміру аліментів суд враховує рівність сторін щодо участі в утриманні дітей. Виходячи з вищевказаних норм Сімейного кодексу України, зважаючи на встановлені обставини справи, з метою дотримання інтересів дитини, балансу інтересів, прав та обов`язків батьків, суд вважає доведеним обов`язок відповідача, який є батьком дитини, та проживає окремо, сплачувати на її утримання аліменти. Беручи до уваги, що домовленості між сторонами про способи виконання обов`язку утримувати дитину немає, визнання відповідачем позову, суд приходить до висновку про задоволення позову та присуджує стягнення аліментів на утримання дитини у розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи з 01 грудня 2025 року до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ст. 430 ЦПК України слід допустити негайне виконання рішення у межах сплати платежу за один місяць. Відповідно до п.п. 3 п. 5 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд враховує, що позивач була звільнена від сплати судового збору за подання позову про стягнення аліментів. Згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інших положень щодо сплати судового збору відповідачем, в разі задоволення вимог позивача, звільненого від сплати судового збору, чинна редакція ЦПК України не містить. При цьому суд виходить із необхідності обов`язкового покладення на сторону, не на користь якої ухвалено судове рішення та яка не звільнена від сплати судового збору, зобов`язання щодо сплати судового збору. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 08.05.2019 по справі №161/4985/17 зроблено висновок про те, що у разі задоволення позову позивача, звільненого від сплати судового збору, судовий збір стягується з відповідача на користь держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини заявлених до нього позовних вимог, якщо цього відповідача також не звільнено від сплати судового збору. Приймаючи до уваги вимоги ст. 141, ст. 142 ЦПК України та положення Закону України «Про судовий збір», суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 605,60 грн., тобто в розмірі 50 % від звичайної ставки судового збору за подібними вимогами, адже відповідач визнав позов у письмовій заяві.

Outcome: approved