Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-12 00:00:00

У серпні 2025 року [PERSON] звернулася до суду із вказаною позовною заявою, в якій просить визнати за нею право власності в порядку спадкування за заповітом на житловий будинок позначений літерою «А», загальною площею 75,8 кв. м., житловою площею 28,8 кв. м., веранду позначену літерою «а», літню кухню позначену літерою «Б», погріб позначений літерою «п/б», сарай позначений літерою «В», сарай позначений літерою «в», вбиральня позначена літерою «Г», огорожа позначена за номером 1, ворота з хвірткою позначені за номером 2, криниця позначена за номером 3, криниця позначена за номером 4, що розташовані за адресою: [ADDRESS] , після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Позов мотивовано тим, що [INFO] померла мати позивачки - [PERSON] , якій за життя належав на праві власності вказаний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами. За життя [PERSON] склала заповіт, яким все майно, що належало їй на праві власності,заповіла [PERSON] . Після смерті спадкодавиці відкрилася спадщина, позивачка є спадкоємцем за заповітом. Заява до приватного нотаріуса Вінницького районного нотаріального округу Башти-Бєляєвої Марини Олександрівни про прийняття спадщини позивачем була подана у передбачений законом строк. Після її звернення до приватного нотаріуса із заявою в частині видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами нотаріусом їй було відмовлено. Водночас було роз`яснено, що згідно п. 4.16 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності майна спадкодавцеві. За таких обставин, з метою захисту своїх спадкових прав, вона змушена звернутися із цим позовом до суду. Позивачка в підготовче засідання не з`явилася, проте через канцелярію суду подала заяву, в якій просить позовну заяву розглянути без її участі та задовольнити позовні вимоги (а.с.142). Представник Погребищенської міської ради в підготовче засідання не з`явився, однак головний спеціаліст юрист відділу правового забезпечення Погребищенської міської ради Дзюба О.О. через канцелярію суду 13.01.2026 року подав заяву, в якій просить справу розглядати у його відсутність, позовні вимоги визнає (а.с. 136). Від сторін надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності, що відповідає вимогам ч. 3 ст. 211 ЦПК України, у зв`язку з чим в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З`ясувавши позиції сторін та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що визнання представником відповідача позову слід прийняти, а позов задовольнити, виходячи із наступного. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. За змістом ч. 1 ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У відповідності до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що відповідно до відомостей, що містяться у технічному паспорті, виготовленому Липовецьким відокремленим підрозділом КП «ВООБТІ» від 29.01.2025 року на житловий будинок садибного типу з господарським будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] , вищезазначені об`єкти нерухомості побудовані з 1964 по 1989 роки (а.с.11). 25.01.2005 року [PERSON] склала заповіт, посвідчений секретарем Станилівської сільської ради Погребищенського району Вінницької області Лабан Н.В. зареєстрований в реєстрі за №21, згідно із яким все належне їй майно заповіла на користь доньки [PERSON] (а.с.8). [INFO] померла [PERSON] (а.с. 6). Згідно із випискою з погосподарської книги №1 Станилівського старостинського округу Погребищенської міської ради Вінницької області за 2021-2025 роки, виданою Погребищенською міською радою Вінницького району Вінницької області від 11.07.2025 року №23-10, житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , перебував у власності[PERSON] (а.с. 37). Згідно із ч.1 ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За ч.1 ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. В силу ч.1 ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. В ч.1 ст.1233 ЦК України визначено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до ч.1 ст.1236 ЦК України заповідач має право охопити заповітом права та обов`язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов`язки, які можуть йому належати у майбутньому. Згідно ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. В ч. 1 ст. 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Згідно із довідкою виконкому Погребищенської міської ради від 29.01.2025 року №02-21/348 на день смерті [PERSON] проживала по [ADDRESS] спільно із [PERSON] (а.с.78). Із матеріалів спадкової справи №1/2025 щодо майна померлої [INFO] [PERSON] вбачається, що позивачка [PERSON] у встановлений законом строк 21.01.2025 року спадщину як спадкоємець за заповітом прийняла, подавши відповідну заяву до приватного нотаріуса Вінницького районного нотаріального округу Башти-Бєляєвої Марини Олександрівни (а.с. 59). Відомостей про прийняття спадщини іншими спадкоємцями в матеріалах спадкової справи немає. Однак, постановою приватного нотаріуса Вінницького районного нотаріального округу Башти-Бєляєвої М.О. від 08.07.2025 року позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, розташований по [ADDRESS] , що належав спадкодавцю [PERSON] , оскільки спадкоємцем не надано документів, які підтверджують право власності спадкодавця на житловий будинок чи визначену частку в праві власності на нього (а.с.127). Відповідно до ст. ст. 55, 124 Конституції України та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Частиною 1 ст.16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого або майнового права чи інтересу. Згідно із ч.2 ст.16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Як вбачається із матеріалів справи право власності спадкодавця на спірний житловий будинок не було зареєстровано в бюро технічної інвентаризації на підставі вищезазначених записів в погосподарській книзі. Проте, зазначена обставина не свідчить про те, що вона не була власником цього житлового будинку і що він не ввійшов до спадкової маси, оскільки право власності спадкодавцем було набуто у порядку, який існував на час будівництва житлового будинку, яке не пов`язувалося із здійсненням державної реєстрації права власності на нього, яка є лише офіційним визнанням державою такого права, а не підставою його виникнення. Такий висновок суду узгоджується із правовою позицією сформульованою у постанові Верховного Суду від 24.05.2022 року у справі №207/2386/16-ц. В контексті обставин справи суд вважає, що визнання позову представником відповідача, який як орган місцевого самоврядування наділений повноваженнями розпоряджатися майном територіальної громади, до якої може перейти право власності на спадкове майно після смерті [PERSON] у разі визнання його судом відумерлою спадщиною, не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб. Отже, зважаючи те, що позивач є спадкоємцем за заповітом на житловий будинок, господарські будівлі та споруди спадкодавця [PERSON] , однак у неї існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, ураховуючи визнання позову представником відповідача, суд приходить до висновку, що з метою захисту майнових прав позивачки за нею необхідно визнати право власності на спірний житловий будинок, господарські будівлі та споруди. Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Зважаючи на те, що позивачка бажає судові витрати залишити за собою, та враховуючи принцип диспозитивності цивільного судочинства, сплачений нею судовий збір не підлягає стягненню із відповідача на її користь.

Outcome: approved