Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-14 00:00:00

Акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позовна заява мотивована тим, що між АТ «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» та [PERSON] 11.11.2018 укладено кредитний договір № №2001167112201, на підставі якого відповідачу видано кредитну картку з кредитним лімітом в сумі 1000,00 грн., який в подальшому було збільшено до 40389,00 грн. Відповідач не виконує зобов`язання за кредитним договором та має заборгованість у розмірі 77484,09 грн., зокрема: 40388,20 грн. заборгованість за кредитом; 37095,89 грн. заборгованість за процентами. Також просив стягнути з відповідача на свою користь сплачену суму судового збору в розмірі 2422,40 грн. Ухвалою Холодногірського районного суду м. Харкова від 21.11.2025 було відкрито провадження по справі та її розгляд призначено в спрощеному порядку з викликом сторін. До судових засідань 17.12.2025 та 15.01.2026 відповідач не з`явився, про день та час слухання справи повідомлявся належним чином, будь-яких заяв чи клопотань до суду не надано. Відповідно до довідки АТ «Укрпошта» поштові конверти з копією ухвали про відкриття провадження, судовими повістками повернуто до суду без вручення з відмітками «адресат відсутній за вказаною адресою». Крім того, відповідач був повідомлений про дату і час розгляду справи шляхом направлення SMS-повідомлень на номер мобільного телефону, який був зазначений при оформленні вказаного кредитного договору. Довідка про доставлення вказаного повідомлення (виклику до суду) міститься в матеріалах справи. Відповідно до ч. 2 ст. 43 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобов`язані, зокрема, сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи та виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом. Частиною 3 ст. 131 ЦПК України передбачено, що у разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. У судове засідання представник позивача не з`явилася, в позові просила розгляд справи проводити у її відсутності, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Частиною 3 ст. 211 ЦПК України передбачено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Так як, відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання та не подав відзив, а представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи, то за згодою представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Враховуючи неявку всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 11.11.2018 між АТ «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» та [PERSON] укладено кредитний договір № 20001167112201, шляхом підписання заяви № 20001167112201 на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб. За даною заявою позичальник погодив, що приймає публічну пропозицію АТ «ПУМБ» на укладення до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, яка розміщена на сайті АТ «ПУМБ» pumb.ua у повному обсязі з урахуванням умов надання всіх послуг. Також, сторони погодили кредитний ліміт 1000 грн, та реальну річну процентну ставку 47,88%. Підписавши заяву на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб [PERSON] підтвердив, що він ознайомлений з ДКБО, Тарифами Банку та цілком згодний; всі умови ДКБО йому зрозумілі та не потребують додаткового тлумачення. Відповідач також підписав паспорт споживчого кредиту, згідно якого між сторонами узгоджена сума кредиту, відсоткова ставка, строк кредитування та інші істотні умови договору. З довідки про збільшення кредитного ліміту за договором № 20001167112201 вбачається, що 11.11.2018 на рахунок [PERSON] було встановлено кредитний ліміт у сумі 1000,00 грн, який в подальшому збільшувався (останній раз 15.06.2023 збільшено до 40389,00 грн). З виписки з особового рахунку за період з 11.11.2018 по 04.08.2025 вбачається, що відповідач користувався кредитними коштами. Відповідач не виконав належним чином зобов`язання щодо погашення заборгованості за кредитним договором № 20001167112201 від 11.11.2018. Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором № 20001167112201 від 11.11.2018 станом на 04.08.2025 заборгованість [PERSON] становить 77484,09 грн., з яких: 40388,20 грн. заборгованість за кредитом; 37095,89 грн. заборгованість за процентами. 05.08.2025 року Банк направив відповідачу письмову вимогу про виконання зобов`язання та погашення заборгованості за вищевказаним кредитним договором. Однак, відповідач вимогу не задовольнив, погашення заборгованості не здійснив. Згідно з ч.1 ст. 638 ЦК України договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Відповідно до статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України). Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 639 ЦК України передбачено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно - телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Стаття 652 ЦК України дає визначення, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, якщо при цьому були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до статті 1048 ЦК України встановлено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки НБУ. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (частина 1статті 530 ЦК України). У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Отже, для належного виконання зобов`язання необхідно дотримуватись визначених у договорі строків, зокрема, щодо сплати коштів, визначених кредитним договором, а тому прострочення виконання зобов`язання є його порушенням. На час розгляду справи судом, відповідачем не надано відомостей, що свідчать про погашення заборгованості та про причини несвоєчасного погашення заборгованості за кредитним договором № 20001167112201 від 11.11.2018 у добровільному порядку. Таким чином, оскільки відповідач порушив зобов`язання, встановлені зазначеним кредитним договором, докази своєчасної та повної оплати заборгованості за цим договором в матеріалах справи відсутні, тому суд вважає за необхідне позов задовольнити та стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 77484,09 грн. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved