Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-18 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» (далі - ТОВ «ФК «Ейс») звернулося до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 24.07.2024 року між ТОВ «Макс Кредит» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 00-9870901, відповідно до умов якого ТОВ «Макс Кредит» надало відповідачу кредит у розмірі 9200 грн. 20.01.2025 року між ТОВ «Макс Кредит» та позивачем укладено договір факторингу № 20012025-МК/Ейс, відповідно до умов якого позивачу відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 00-9870901. Відповідно до Реєстру боржників № Б/Н від 20.01.2025 року, до ТОВ «ФК «Ейс» перейшло право вимоги до відповідача за кредитним договором № 00-9870901. У зв`язку із неналежним виконанням умов договору у відповідача виникла заборгованість у розмірі 19176 грн., з яких: 9200 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 9976 грн. - заборгованість за відсотками. На підставі наведеного, просить суд, стягнути з відповідача в користь позивача заборгованість в розмірі 19176 грн., згідно кредитного договору № 00-9870901 від 24.07.2024 року та понесені судові витрати по справі. Ухвалою суду від 27.10.2025 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження. Представник позивача до судового засідання подав суду заяву про слухання справи у його відсутності, просить суд позов задовольнити. Не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про день, час та місце розгляду справи. Відзиву та будь-яких заяв, клопотань про розгляд справи без його участі на адресу суду не надходило. Суд вважає за можливе слухати справу у відсутності сторін по наявним матеріалам справи. За погодженням позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення. Між сторонами виникли правовідносини, що регулюються ст.ст. 526, 527, 530, 611, 651, 1048, 1050, 1054 ЦК України. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановленим договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з частиною 12 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Судом встановлено, що 24.07.2024 року між ТОВ «Макс Кредит» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 00-9870901, відповідно до умов якого ТОВ «Макс Кредит» надало відповідачу кредит у розмірі 8000 грн., строком на 360 днів, стандартною процентною ставкою 1,45 % в день від суми кредиту. Відповідно до п.1.6 Кредитного договору, кредитодавець одноразово нараховує комісію за надання кредиту в розмірі 15% від суми кредиту, що складає 1200 грн., яку позичальник зобов`язаний сплатити на умовах, визначених п. 3.5 цього Договору. Згідно п. 3.5 Договору, Позичальник зобов`язаний здійснити оплату Комісії та повернути Суму кредиту в останній день строку кредитування, яка є датою остаточного повернення Кредиту, а саме: «19» липня 2025 р. Факт отримання кредитних коштів відповідачем підтверджено інформаційною довідкою № 173/02 від 06.02.2025 року, що в свою чергу свідчить про те, що відповідач прийняв пропозицію кредитодавця - ТОВ «Макс Кредит». Отже, первісний кредитор виконав умови кредитного договору. Разом з тим, відповідач свої зобов`язання перед ТОВ «Макс Кредит» за кредитним договором № 00-9870901 від 24.07.2024 року щодо повернення кредиту та нарахованих процентів не виконав. 20.01.2025 року між ТОВ «Макс Кредит» та позивачем укладено договір факторингу № 20012025-МК/Ейс, відповідно до умов якого позивачу відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 00-9870901. Відповідно до Реєстру боржників № Б/Н від 20.01.2025 року, до ТОВ «ФК «Ейс» перейшло право вимоги до відповідача за кредитним договором № 00-9870901. У порушення умов договору відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав, та у зв`язку із цим, станом на дату звернення позивача із позовом у останнього утворилась заборгованість перед ТОВ «ФК «Ейс» у розмірі 19176 грн., з яких: 9200 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 9976 грн. - заборгованість за відсотками. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Непогашення відповідачем заборгованості перед банком за кредитним договором свідчить про порушення ним його умов, а також вимог ст. 525 ЦК України, які встановлюють неприпустимість односторонньої відмови від виконання зобов`язань. Стаття 1050 ЦК України встановлює, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. На момент звернення позивача в суд та розгляду справи по суті, відповідач, в порушення вимог ст. 1054 Цивільного кодексу України, грошові кошти за кредитним договором не повернула. Отже, [PERSON] істотно порушив умови кредитного договору, ст. 526, 527, 530, 1048, 1050, 1054 ЦК України не повернув суму простроченого кредиту, в зв`язку з чим утворилась заборгованість, а тому позов слід задовольнити. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягнути в користь ТОВ «ФК «Ейс» заборгованість за кредитним договором № 00-9870901 від 24.07.2024 року в розмірі 19176,00 грн., з яких: 9200 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 9976,00 грн. - заборгованість за відсотками. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат суд виходить з наступного. Статтею 133 ЦПК України, встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. За ч. ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Такий правовий висновок сформовано у постанові Верховного Суду від 03.05.2018 у справі № 372/1010/16-ц. В даному випадку, заявлений позивачем розмір витрат з надання професійної правничої допомоги в 7000 грн. підтверджується договором про надання правничої допомоги № 20/08/25-01 від 20.08.2025 року, додатковою угодою № 25770856806 від 11.09.2025 року до Договору про надання правничої допомоги № 20/08/25-01 від 20.08.2025 року, актом прийому-передачі наданих послуг № 20/08/25-01 від 01.10.2025 року, копією свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії КС № 7073/10 від 19.10.2018 року, копією довіреності від 11.08.2025 року. Разом з тим, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. А тому, враховуючи фактичний обсяг наданої правничої допомоги, з врахуванням вимог розумності і справедливості, суд прийшов до висновку про часткове задоволення заяви про стягнення витрат на правничу допомогу в сумі 3000 грн., які слід стягнути з відповідача на користь позивача. Відповідно до п. 1 ч.2 ст. 141 ЦПК України, у разі задоволення позову, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача, а тому слід стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати в розмірі 2422,40 грн. сплаченого судового збору.

Outcome: approved