Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-11 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача. 21.01.2025 позивач звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості, в обґрунтування якого вказав, що 12.07.2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] був укладений договір позики № 75676428, за умовами якого останній отримав 15000,00 грн. строком на 30 днів зі сплатою процентів 1,99 % в день за користування позикою. 21.12.2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова Компанія Управління Активами» укладено договір факторингу № 2112, згідно умов якого до ТОВ «Фінансова Компанія Управління Активами» перейшло право грошової вимоги за договором позики № 75676428 від 12.07.2021 року. 31.03.2023 року між ТОВ «Фінансова Компанія Управління Активами» та ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» укладено договір факторингу № 310323-ФК, згідно умов якого до ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» перейшло право грошової вимоги за договором позики № 75676428 від 12.07.2021. Таким чином, ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» набуло право грошової вимоги до боржника за договором позики № 75676428 від 12.07.2021 року у розмірі 40191, 79 грн., яка складається з: 13244,75 грн. заборгованості за основною сумою боргу; 26947, 04 грн. заборгованості за процентами. Позивач просить стягнути з відповідача суму заборгованості за договором позики № 75676428 від 12.07.2021 року у розмірі 40928, 40 грн., яка складається з: 14572, 13 грн заборгованості за основною сумою боргу; 26356, 27 грн. заборгованості за процентами та вирішити питання розподілу судових витрат. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи Представник позивача у судове засідання не з`явився, у позові прохав розглядати справу у його відсутність. Зазначив, що проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідачем [PERSON] відзиву на позовну заяву, а також будь-яких заяв та клопотань суду не подано. Клопотань в порядку ст. 222 ЦПК України учасниками справи суду не надано, підстави для вирішення справи шляхом укладення мирової угоди відсутні. ІІІ. Процесуальні дії у справі На підставі ухвали Солом`янського районного суду міста Києва від 23.01.2025, справа передана до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська за підсудністю. Ухвалою суду від 14.08.2025 року відкрито провадження по справі та призначено судове засідання на 09.30 год. 27 жовтня 2025 року. Через неявку відповідача, розгляд справи відкладений на 24.12.2025 року. В судовому засіданні 24.12.2025 у зв`язку із неявкою відповідача, який був повідомлений належним чином про час та місце судового розгляду, врахувавши неподання ним відзиву та згоду позивача на проведення заочного розгляду справи, судом постановлено розглядати дану справу з ухваленням заочного рішення в порядку статей 280282 ЦПК України. У період часу з 29.12.2025 по 09.01.2026 суддя Петунін І.В. перебував у відпустці. ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин Судом встановлено, що 12.07.2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] був укладений договір позики № 75676428, за умовами якого позичальник отримав 15000 грн. строком на 30 днів зі сплатою процентів 1, 99 % в день за користування позикою. За умовами договору позики відповідач брав на себе зобов`язання повернути кредит в обумовлений термін та сплатити проценти за користування кредитними коштами. 21.12.2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова Компанія Управління Активами» укладено договір факторингу № 2112, згідно умов якого до ТОВ «Фінансова Компанія Управління Активами» перейшло право грошової вимоги за договором позики № 75676428 від 12.07.2021. 31.03.2023 року між ТОВ «Фінансова Компанія Управління Активами» та ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» укладено договір факторингу № 310323-ФМ, згідно умов якого до ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» перейшло право грошової вимоги за договором позики № 75676428 від 12.07.2021. Як вбачається з розрахунку заборгованості за договором позики № 75676428 від 12.07.2021 за період 12.07.2021 ро 10.01.2025 заборгованість [PERSON] становить 40928, 40 грн., яка складається з: 14572, 13 грн заборгованості за основною сумою боргу; 26356, 27 грн. заборгованості за процентами. З наданих позивачем розрахунків вбачається, що відповідач не виконав умов договору. Надані позивачем розрахунки відповідачем оспорені не були. V. Оцінка суду Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з такого. Згідно зі ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Зі змісту ст.ст. 512, 513 ЦК України слідує, що зміна кредитора у зобов`язанні здійснюється шляхом оформлення між первісним кредитором та новим кредитором відповідного договору в тій же самій формі, що і угода, за якою права відступаються. При цьому боржник не приймає ніякої участі в підписанні договору про відступлення та не є його стороною. У відповідності до ч. 1 ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Отже, ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» є належним позивачем у справі про стягнення заборгованості за кредитним договором з [PERSON] . Відповідно до п. 1 ч. 2 ст.11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори. Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України, підписанням договорів сторонами досягнуто домовленість щодо встановлення цивільних прав та обов`язків. Як унормоване в ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Оскільки сторони уклали договір, вони набули взаємних прав та обов`язків. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зміст статей 610, 612 ЦК України, регламентує, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. У статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Положеннями статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Стаття 652 ЦК України дає визначення, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму та укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді. Відповідно до частини першої статті 638 ЦК України договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі. Якщо є електронна форма договору, то і підписувати його потрібно електронним підписом, оскільки відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронним підписом з одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що кредитний договір підписаний відповідачем за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджене укладання між сторонами спірних правочинів. До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 23.03.2020 у справі №404/502/18 (провадження №61-8449св19); від 09.09.2020 у справі №732/670/19 (провадження №61-7203св20). Оскільки відповідачем порушені зобов`язання з повернення грошових коштів, що встановлені умовами Договору, у нього виникла заборгованість, яка обрахована позивачем у відповідних розрахунках, наданих суду. Таким чином, враховуючи спірні цивільно-правові відносини між учасниками справи, оцінивши достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, вимоги норм матеріального та процесуального права, суд доходить висновку про стягнення з відповідача заборгованість за кредитним договором № 4403576 у сумі 31 975 грн 91 коп., відповідно до наданих позивачем розрахунків, оскільки невиконання відповідачем взятих на себе зобов`язань порушує права та інтереси позивача. VІ. Розподіл судових витрат між сторонами Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги задовольняються судом повністю, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений останнім при пред`явленні позову судовий збір в сумі 2422, 40 грн. Щодо розподілу судових витрат понесених у зв`язку з розглядом справи, відповідно до якої останній прохає стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правову допомогу у розмірі 3500 грн, суд зазначає наступне. Виконання договору від 01.11.2024 року з боку адвоката Ткаченко Ю.О. підтверджується витягом з акту № 4-П приймання-передачі наданої правничої допомоги за договором про надання правничої допомоги № 01-11/24 від 01.11.2024 року. Відповідач, щодо розміру витрат на правову допомогу рівну 3500,00 грн., своїх заперечень до суду не надав. Враховуючи принцип справедливості, добросовісності, розумності цивільного судочинства, складність справи, ціну позову, суд дійшов висновку про те, що слід стягнути витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3500,00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved