Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-14 00:00:00

Стислий виклад позицій сторін та інших учасників справи. Позивач [PERSON] , скориставшись правовою допомогою адвоката Турчин Ю.І., подав до Стрийського міськрайонного суду Львівської області позовну заяву, в якій просить ухвалити рішення, яким припинити стягнення із нього на користь [PERSON] аліментів на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , які стягувались на підставі судового наказу №456/90/25 від 09.01.2025, виданого Стрийським міськрайонним судом Львівської області, з дати набрання законної сили рішенням суду та стягнути з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку платника аліментів, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до суду та до досягнення дитиною повноліття. Позов обґрунтовано тим, що на підставі судового наказу органом державної виконавчої служби було відкрито виконавче провадження № 77357439 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини від усіх видів доходу платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 08.01.2025 і до досягнення дитиною повноліття. Втім, починаючи з березня 2025 року неповнолітня [PERSON] фактично та постійно проживає разом з батьком [PERSON] у с. Вівня Стрийського району Львівської області та перебуває на його повному утриманні. При цьому мати дитини - відповідачка [PERSON] матеріальної допомоги на утримання дочки не надає та не бере участі у забезпеченні її потреб, у зв`язку з чим обов`язок щодо утримання дитини фактично покладений виключно на батька. З урахуванням віку дитини, її потреб у належному фізичному та розумовому розвитку, а також зважаючи на те, що відповідачка є особою працездатного віку, не має інших осіб на утриманні та має можливість надавати матеріальне забезпечення дитині, позивач просить суд позовні вимоги задовольнити та припинити стягнення аліментів з нього на утримання доньки та стягнути з [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої [PERSON] у розмірі 1/4 частини від усіх видів її заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Відповідачка, реалізуючи надане їй процесуальне право, подала до суду письмову заяву про визнання позовних вимог. У зазначеній заяві відповідачка підтвердила, що їхня з позивачем спільна донька - [PERSON] , [INFO] , дійсно фактично проживає разом із позивачем та перебуває на його утриманні. Крім того, у своїй заяві відповідачка зазначила, що не заперечує проти задоволення заявлених позовних вимог у повному обсязі, визнає обставини, викладені позивачем. Додатково просить проводити розгляд справи у її відсутності. Вчинені судом процесуальні дії у справі та постановлені ухвали. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 13.11.2025 року головуючим суддею щодо розгляду вищевказаної позовної заяви визначено суддю Яніва Н.М.. На виконання вимог ч. 6 ст. 187 ЦПК України, суддею вжито заходів для отримання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) фізичної особи, яка не є суб`єктом підприємницької діяльності - відповідачки [PERSON] . Ухвалою судді Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 16.12.2025 року позовну заяву залишено без руху та надано термін для усунення недоліків, зазначених у мотивувальній частині. Ухвалою судді Стрийського міськрайонного суду Львівської області Янів Н.М. від 24.12.2025 року позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про припинення стягнення аліментів на дитину та стягнення аліментів прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи постановлено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Усі заяви та клопотання були вирішені судом у встановленому порядку, у тому числі клопотання представника позивача адвоката Турчин Ю.І. та відповідачки [PERSON] про розгляд справи у їх відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розгляд справи по суті відбувся 15.01.2026 року без участі сторін. Інші процесуальні дії у цій справі судом не вчинялись, а ухвали не постановлялись. Норми та джерела права, а також роз`яснення, котрі застосовує суд при ухваленні даного рішення, мотиви їх застосування. Згідно з пунктом 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо прав та обов`язків цивільного характеру. У цьому пункті закріплене право на суд разом з правом на доступ до суду, тобто правом звертатися до суду з цивільними скаргами, що складають єдине ціле (див. рішення Європейського Суду з прав людини від 21.02.1975 року у справі «Ґолдер проти Сполученого Королівства» (Golder v. the United Kingdom), заява № 4451/70, § 36). Принцип справедливості судового розгляду в окремих рішеннях Європейського Суду з прав людини трактується як належне відправлення правосуддя, право на доступ до правосуддя, рівність сторін, змагальний характер судового розгляду справи, обґрунтованість судового розгляду тощо. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України та ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. В силу положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). У свою чергую, критерії належності, допустимості, достовірності та достатності доказі регламентовані статтями 77-80 ЦПК України. Згідно із ст. 51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняється державою. Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку (стаття 8 Закону України "Про охорону дитинства"). Згідно зі статтею 141 Сімейного кодексу України (далі - СК України) мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. У статті 180 СК України встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. Статтею 181 СК України встановлено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до частин першої та другої статті 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Отже, статтею 179 СК України врегульовано питання права власності на аліменти, які отримуються на дитину одним із батьків та їх цільове призначення. Зокрема, передбачено, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини і мають використовуватися за цільовим призначенням в інтересах дитини. Під цільовим призначенням при цьому потрібно розуміти витрати, спрямовані на забезпечення потреб та інтересів дитини, зокрема потреби у харчуванні, лікуванні, одязі, гігієні, забезпечення речами, необхідними для розвитку і виховання дитини, реалізації її здібностей (див. постанову Верховного Суду від 14 березня 2018 року у справі № 682/690/16-ц). Відповідно до статті 197 СК України, з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів суд може відстрочити або розстрочити сплату заборгованості за аліментами. За позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Згідно з частиною четвертою статті 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Фактичні обставини справи із оцінкою відповідних доказів. Пленум Верховного Суду України у пункті 11 постанови «Про судове рішення у цивільній справі» від 18.12.2009 № 11 роз`яснив, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, котрі мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку усіх доказів. Так, судом встановлено, що рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 21.09.2024 шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Втім, від шлюбу в сторін народилася донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 22.01.2013 року. Відповідно до судового наказу Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 09.01.2025 у справі № 456/90/25 вирішено стягувати з [PERSON] в користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку платника аліментів, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 08.01.2025 і до досягнення дитиною повноліття. На підставі вищевказаного судового наказу 04.03.2025 відділом державної виконавчої служби Стрийського міськрайонного управління юстиції Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції було відкрито виконавче провадження № 77357439 про стягнення з [PERSON] в користь [PERSON] аліментів на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку платника аліментів, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 08.01.2025 і до досягнення дитиною повноліття. Однак, постановою Стрийського відділу державної виконавчої служби у Стрийському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 29.05.2025 виконавчий документ судовий наказ №456/90/25, виданий 07.02.2025 Стрийським міськрайонним судом, був повернутий стягувачу [PERSON] за її заявою на підставі п. 1 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження». Крім цього, з вищевказаної постанови встановлено, що заборгованість станом на 28.05.2025 відсутня, аліменти сплачені в повному обсязі. Залишок нестягнутої суми за виконавчим документом 0 гривень. Поряд з цим судом встановлено, що згідно довідки виконавчого комітету Стрийської міської ради від 04.11.2025 №90 та акту обстеження матеріально-побутових умов домогосподарства/фактичного місця проживання особи від 24.10.2025 року, які долучені до матеріалів справи,починаючи з березня 2025 року донька сторін - [PERSON] фактично постійно проживає разом з позивачем у [ADDRESS] . Крім того, на засіданні комісії з питань захисту прав дитини щодо вирішення клопотання [PERSON] про надання висновку про доцільність визначення місця проживання дочки [PERSON] , [INFO] , разом із ним встановлено, що мати дитини [PERSON] не заперечує щодо проживання дочки [PERSON] разом з батьком за адресою: [ADDRESS] , про що подала відповідну заяву. Водночас, 10.04.2025 працівниками служби у справах дітей Стрийського міськвиконкому здійснено виїзд за зазначеною вище адресою за місцем проживання дитини та проведено обстеження умов проживання, де встановлено, що для виховання та розвитку [PERSON] створені належні умови проживання, дівчинка має свою кімнату, яка облаштована усім необхідним для комфортного проживання. Таким чином, [PERSON] , [INFO] , проживає разом з батьком [PERSON] та знаходиться на його утриманні. Поряд з цим, судом встановлено, що відповідачка [PERSON] не надає матеріальну допомогу на утримання дочки [PERSON] , чим не виконує обов`язку щодо утримання батьками своїх дітей. Для належного фізичного та розумового розвитку дитина потребує повноцінного харчування, одягу та взуття тощо, а позивач сам не може повністю забезпечити сім`ю та потреби дочки. У свою чергу, доказів незадовільного стану здоров`я відповідачки [PERSON] чи відсутності достатнього й стабільного заробітку і, як наслідок, можливості надавати матеріальну допомогу своєму дочці, матеріали цієї справи не містять. Висновок суду. Згідно з частиною четвертою статті 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Зазначені норми не встановлюють вичерпного переліку обставин, які можуть бути підставою для звільнення (повного або часткового) від сплати аліментів. Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд. З урахуванням предмета цього спору (припинення стягнення аліментів на утримання дитини, стягнення аліментів на утримання дитини), однією з обставин, яка підлягає доказуванню у справі, є те, з ким саме з батьків проживає дитина на час вирішення спору судом та ухвалення рішення у справі. Судом установлено, що неповнолітня дитина сторін у справі - [PERSON] , [INFO] , на даний час фактично та постійно проживає разом із батьком - позивачем у справі, та перебуває на його утриманні. Вказані обставини підтверджуються матеріалами справи та не заперечуються сторонами, зокрема відповідачкою, яка подала заяву про визнання позовних вимог. За таких обставин подальше стягнення аліментів з батька, з яким проживає дитина та який фактично забезпечує її повне утримання, не відповідає ані фактичному стану правовідносин між сторонами, ані вимогам чинного законодавства. Відповідно до положень статей 180, 181 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття незалежно від того, з ким із батьків проживає дитина. При цьому обов`язок щодо сплати аліментів покладається на того з батьків, хто проживає окремо від дитини та не здійснює її повсякденне утримання. З огляду на встановлений судом факт проживання дитини з батьком, суд доходить висновку, що стягнення аліментів з позивача на користь відповідачки підлягає припиненню, оскільки позивач фактично виконує свій обов`язок щодо утримання дитини шляхом безпосереднього забезпечення її потреб. Водночас суд враховує, що обов`язок щодо утримання дитини є рівним для обох батьків, а відповідачка, як мати дитини, проживає окремо від неї та не бере участі у щоденному матеріальному забезпеченні її потреб. За таких обставин саме на відповідачку має бути покладено обов`язок щодо сплати аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Відповідачка [PERSON] є особою працездатного віку, здорова, інших непрацездатних осіб на утриманні не має, а тому вважаю, що вона має можливість сплачувати на утримання своєї дочки аліменти в розмірі 1/4 частини її заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дитиною повноліття, що відповідатиме потребам дитини та можливостям [PERSON] .. Приймаючи рішення у справі, суд виходить із принципу забезпечення найкращих інтересів дитини, закріпленого у статті 3 Конвенції ООН про права дитини та статті 7 Сімейного кодексу України, відповідно до якого в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється найкращому забезпеченню їхніх прав та інтересів. Стягнення аліментів з матері дитини спрямоване на забезпечення стабільного та належного матеріального утримання дитини, що відповідає її інтересам та сприяє її повноцінному фізичному, психічному та соціальному розвитку. З урахуванням наведеного суд доходить висновку про наявність правових підстав для припинення стягнення аліментів з батька дитини та одночасного стягнення аліментів з відповідачки - матері дитини, у визначеному законом розмірі. Відтак, позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про припинення стягнення аліментів на дитину та стягнення аліментів підлягають до задоволення.

Outcome: approved