Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-11 00:00:00

Представник ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернувся до суду із позовом до [PERSON] в якому просить стягнути із відповідачки заборгованість за: - кредитним договором № 04490-06/2024 від 03.06.2024 року укладеного між ТОВ "Аванс Кредит" та [PERSON] в сумі 24750 гривень; - кредитним договором № 15056-05/2024 від 09.05.2024 року укладеного між ТОВ "Аванс Кредит" та [PERSON] в сумі 9120,00 гривень; - договором позики №2645881 від 24.05.2024 року укладеного між ТОВ "1 Безпечне агенство необхідних кредитів" та [PERSON] в сумі 13379,19 гривень. - кредитним договором № 02576-12/2021 від 03.12.2021 року укладеного між ТОВ " ФК " Інвеструм" та [PERSON] в сумі 9975,00 гривень. Заочним рішенням Коростенського міськрайонного суду від 05.09.2025 позовом задоволено частково, стягнуто заборгованість за кредитними договорами на загальну суму 42046,48 гривень 10.11.2025 року [PERSON] звернувся до суду з заявою про перегляд заочного рішення, посилаючись на те, що на момент укладення договорів про відступлення права вимоги ТОВ "Аванс Кредит", ТОВ" 1 Безпечне агенство необхідних кредитів"та ТОВ " ФК " Інвеструм" боргові зобов`язання відповідача за кредитними договорами ще не існували, а тому не могли бути передані новому кредитору ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів" на час укладення договору відступлення права вимоги. Також, відсутнє обгрунтування позивача щодо стягнення основної суми боргу в розмірі 2866 грн. за договором позики №2645881 від 24 травня 2024 року . Ухвалою Коростенського міськрайонного суду від 25.09.2025 року заочне рішення скасовано та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до таких висновків. 03 червня 2024 року між ТОВ "Аванс Кредит" та [PERSON] було укладено кредитний договір № 04490-06/2024 . [PERSON] отримала кредитні кошти в сумі 7500,00 грн на строк 120 днів, тобто до 30.09.2024 року, з фіксованою процентною ставкою в розмірі 1,50% за день користування. 09 травня 2024 року між ТОВ "Аванс Кредит" та [PERSON] було укладено кредитний договір № 15056-05/2024 . [PERSON] отримала кредитні кошти в сумі 3200,00 грн на строк 120 днів, тобто до 05.09.2024 року, з фіксованою процентною ставкою в розмірі 1,50% за день користування. 24 травня 2024 року між ТОВ "1 Безпечне агенство необхідних кредитів" та [PERSON] було укладено договір позики №2645881. [PERSON] отримала позику в сумі 1600,00 грн. на строк 30 днів, тобто до 23.06.2024 року, з фіксованою процентною ставкою в розмірі 0,825 % за день користування. 03 грудня 2021року між ТОВ "ФК" Інвеструм" та [PERSON] було укладено кредитний договір № 02576-12/2021. [PERSON] отримала кредитні кошти в сумі 4200,00 грн на строк 30 днів, тобто до 01.01.2022 року, з фіксованою процентною ставкою в розмірі 1,25% за день користування. Обґрунтовуючи вимоги, позивач надав суду кредитні договори в яких зазначена сума кредиту, строк кредитування та відсоткова ставка. Зобов`язання за договорами [PERSON] належним чином не виконала, внаслідок чого утворилась заборгованість : - за кредитним договором № 04490-06/2024 від 03.06.2024 року в сумі 24750,00 гривень, з яких: 7500 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 13500,00 грн. - сума заборгованості за відсотками; 3750,00 грн.- сума заборгованості по штрафним санкціям; - за кредитним договором № 15056-05/2024 від 09.05.2024 року в сумі 9120 гривень, з яких: 3200,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 4320,00 грн. - сума заборгованості за відсотками; 1600,00 грн.- сума заборгованості по штрафним санкціям; - за договором позики №2645881 від 24.05.2024 року у сумі 13379,19 гривень, з яких: 2866,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 685,68 грн. - сума заборгованості за відсотками; 9827,51 грн.- сума заборгованості по процентам за понадстрокове користування позикою. - за кредитним договором № 02576-12/2021 від 03.12.2021 року в сумі 9975,00 гривень, з яких: 4200,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 5775 грн. - сума заборгованості за відсотками. У подальшому ТОВ "Аванс Кредит" , ТОВ "1 Безпечне агенство необхідних кредитів"та ТОВ " ФК " Інвеструм" відступило ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» право вимоги до [PERSON] за вище вказаними кредитними договорами ( договір факторингу № 21102024 від 21.10.2024 , № 14/06/21 від 14.06.2021 року та № 21092022 від 21.09.2022 року). Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до абз. 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Будь-який вид договору, який укладається на підставі ЦК України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19. У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно з п. 6 ч.1 ст.3 Закону, електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пункт 12 частини першої статті 3 Закону). Відповідно до ч.3 ст.11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Згідно з ч.6 ст. 11 Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За змістом ч.8 ст.11 Закону у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Відповідно до ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст.12 цього Закону є оригіналом такого документа. Надаючи правову оцінку договорам, суд дійшов висновку про їх укладення в електронній формі у спосіб, визначений законом, адже такі договори містять електронний підпис відповідача одноразовим ідентифікатором, що прирівнюється до власноручного підпису позичальника, що повністю відповідає вимогам ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» та засвідчує волю відповідача на укладання договору на погоджених умовах. Отже, вказані договори укладені у формі електронного документу, що не суперечить вимогам Цивільного кодексу України та іншого законодавства. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. У відповідності до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до змісту ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Ст. 614 ЦК України передбачено, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини, якщо інше не встановлено договором або законом. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання. Як вбачається з матеріалів справи, зобов`язання не виконані з вини відповідача. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, на підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника, або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно ст.1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Частиною 2 ст. 1050 ЦК України встановлено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають наслідки, встановлені договором. Відтак, щодо посилання позивача на недоведеність того, що право вимоги щодо договорів № 04490-06/2024 від 03.06.2024 року укладеного між ТОВ "Аванс Кредит" та [PERSON] ; № 15056-05/2024 від 09.05.2024 року укладеного між ТОВ "Аванс Кредит" та [PERSON] ; № 02576-12/2021 від 03.12.2021 року укладеного між ТОВ " ФК " Інвеструм" та [PERSON] , суд зазначає наступне. Згідно п. 1.1. Договору факторингу № 21102024 від 21.10.2024, Фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта (ціна продажу) за плату, а Клієнт відступити Факторові Право грошової Вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - Боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом, пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить Клієнту. Згідно п. 1.1. Договору факторингу № 21092022, Фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта (ціна продажу) за плату, а Клієнт відступити Факторові Право грошової Вимоги, строк виконання зобов`язань за якаю настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - Боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за управління кредитом, плату за процентною ставкою), пеню за цорушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить Клієнту. Так, частиною 1статті 1078 ЦК України встановлено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). За такого, суд приходить до висновку, що копії договорів факторингу та реєстрів права вимоги є належними та допустимими доказами відступлення права вимоги у спірних правовідносинах за кредитними договорами № 04490-06/2024 від 03.06.2024 року, № 15056-05/2024 від 09.05.2024 року, № 02576-12/2021 від 03.12.2021 року. Матеріалами справи підтверджується, що відповідач на підставі зазначених кредитних договорів отримала кредитні кошти, проте не виконує свій обов"язок по вчасному їх поверненню, а тому суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення з [PERSON] заборгованості за основною сумою боргу та заборгованості по процентам. Що стосується вимоги позивача про стягнення заборгованості за штрафними санкціями , суд зазначає наступне. Пунктом 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК Українивизначено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Загальновизнаним є факт, що Законом України від 24.02.2022 року №2102-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» затверджено Указ Президента України від 24.02.2022 № 64/2022, яким у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб, який у подальшому неодноразово був продовжений та продовжує діяти на час розгляду справи. Таким чином, оскільки кредитний договір № 04490-06/2024 був укладений 03.06.2024 року та кредитний договір № 15056-05/2024 укладений 09.05.2024 року, тобто в період дії в Україні воєнного стану, то нараховані позивачем штрафні санкції не можуть бути стягнуті із [PERSON] оскільки відповідач нормою закону звільнений від обов`язку такої сплати. Нарахована неустойка підлягає списанню позивачем. Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості за договором позики №2645881 від 24.05.2024 р. у розмірі 13379,19 гривень, суд вважає, що в їх задоволенні слід відмовити, з наступних підстав. 14.06.2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» було укладено договір факторингу №14/06/21, відповідно до умов якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» за плату відступило ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників. Відповідно до Додатку №1 до Договору факторингу, реєстру прав вимог позивач набув права грошової вимоги до відповідача в розмірі 28290,21 грн., яка складається з заборгованості по тілу кредиту в розмірі 6632,60 грн.; заборгованості по відсоткам в розмірі 1,33 грн.; заборгованості по комісії в розмірі 21656,28 грн. Згідно п.1.1. Договору факторингу, згідно умов цього Договору Фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта (ціна продажу) за плату, а Клієнт відступити Факторові Право грошової Вимоги; строк виконання зобов`язань за якою настав до третіх осіб - Боржників, включаючи суму основного зобов`язання (Позики), плату за Позикою (плату за процентною ставкою), процент за порушення грошових зобов`язань, право на одержання яких належить Клієнту. Зі змісту вказаного договору про відступлення права вимоги №14/06/21 від 14.06.2021 вбачається, що ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» отримав від ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав до боржників на час укладення вказаного договору. Таким чином, кредитний договір був укладений між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» і [PERSON] , 24.05.2024 року, тобто пізніше, ніж договір відступлення права вимоги, який укладений 14.06.2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» і ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів». Отже, зі змісту договір факторингу №14/06/21 вбачається, що боржники за реєстром повинні існувати на момент укладення договору про відступлення права вимоги. Із вищезазначеного вбачається, що на час укладення між ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» договору про відступлення права вимоги права грошової вимоги до відповідача [PERSON] , не існувало, у зв`язку з цим і перейти до ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» не могло. У постанові Верховного Суду від 15 вересня 2022 року у справі №910/12525/20 зазначено, що в тому випадку, коли особа відступає право вимоги, яке їй не належить, у правовідносинах відсутній управнений на таке відступлення суб`єкт. За загальним правилом пенкту 1 частини першої статті 512, статті 514 ЦК України у цьому разі заміна кредитора у зобов`язанні не відбувається. Таким чином, ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» не є належним позивачем за цими позовними вимогами, у зв`язку з чим тому позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором №2645881 від 24.05.2024 не підлягають задоволенню. За таких обставин, суд вважає за необхідне позовні вимоги задоволити частково. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати пропорційно задоволеним позовним вимогам (67,27%). На підставі виклаленого та

Outcome: partial