Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-12 00:00:00

До Харківського районного суду Харківської області звернувся представник позивача [PERSON] (далі також позивачка) [PERSON] з позовною заявою до [PERSON] (далі також відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Харківський відділ державної виконавчої служби у Харківському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про стягнення неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів на утримання дитини. В обґрунтування позову зазначив, що 09.10.2011 укладений шлюб між [PERSON] та [PERSON] рішенням Вовчанського районного суду Харківської області 29.07.2020 розірвано. З 2019 року та у подальшому, у т.ч. після розірвання шлюбу неповнолітні діти [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] , [PERSON] - [INFO] залишилися проживати разом з позивачкою та знаходились на повному її утриманні. Рішенням Вовчанського районного суду Харківської області від 29 липня 2020 року стягнуто з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] , [PERSON] - [INFO] у розмірі частини заробітку (доходу), але на кожну дитину не менше 50% прожиткового мінімуму передбаченого Законом України «Про державний бюджет» для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 05 червня 2020 року. 16.10.2020 головним державним виконавцем Міськрайонного відділу державної виконавчої служби по Харківському району та місту Люботину Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) відкрито виконавче провадження № 63313188. Будь-якої матеріальної допомоги відповідач на дітей не надає. Внаслідок невиконання відповідачем рішення Вовчанського районного суду Харківської області від 29 липня 2020 року за ним утворилась заборгованість по виплаті аліментів на утримання дітей за період з 05 червня 2020 року по 30 липня 2024 року в розмірі 306097 грн. 05 коп. Розмір заборгованості підтверджується розрахунком заборгованості по аліментам ВП № 63313188 від 30.07.2024. Неустойка за несвоєчасну сплату аліментів на неповнолітніх дітей складає 89179,14 грн. Тому, просить суд стягнути з відповідача на її користь неустойку (пеню) за несвоєчасну сплату аліментів на неповнолітніх дітей [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] , [PERSON] - [INFO] , неустойка за несвоєчасну сплату аліментів на неповнолітніх дітей складає 89179,14 грн. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 18.06.2025 року відкрито провадження у справі за даним позовом за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Позивач у судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином. Представник позивача надав до суду заяву про розгляд справи без їх участі, позов підтримує та просить задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи повідомлявся судом своєчасно і належним чином, шляхом направлення судової повістки за зареєстрованим місцем проживання. Відзив на позов не надав, будь-яких клопотань від відповідача не надходило. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 223 ЦПК України у разі неявки учасника справи, який належним чином повідомлений про судове засідання, без поважних причин або без повідомлення причин неявки, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи, враховуючи позицію Верховного Суду у справі № 911/3142/12 від 18.03.2021, відповідно до якої направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду. Враховуючи вищевикладене та наявність одночасного існування умов, передбачених ч.1 ст. 280 ЦПК України, суд вважає за необхідне провести заочний розгляд справи. Враховуючи неявку сторін у судове засідання, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, оцінюючи, належність, допустимість й достовірність доказів, які містяться в матеріалах справи, приходить до таких висновків. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. У ст. 12 ЦПК України, зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до статті 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Дослідивши надані докази, суд дійшов до наступного. Відповідач [PERSON] є батьком неповнолітніх дітей [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] , [PERSON] - [INFO] . Рішенням Вовчанського районного суду Харківської області від 29 липня 2020 року стягнуто з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] , [PERSON] - [INFO] у розмірі частини заробітку (доходу), але на кожну дитину не менше 50% прожиткового мінімуму передбаченого Законом України «Про державний бюджет» для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 05 червня 2020 року. 16.10.2020 головним державним виконавцем Міськрайонного відділу державної виконавчої служби по Харківському району та місту Люботину Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) відкрито виконавче провадження № 63313188. Будь-якої матеріальної допомоги відповідач на дітей не надає. Внаслідок не виконання відповідачем рішення Вовчанського районного суду Харківської області від 29 липня 2020 року за ним утворилась заборгованість по виплаті аліментів на утримання дітей за період з 05 червня 2020 року по 30 липня 2024 року в розмірі 306097 грн. 05 коп. Розмір заборгованості підтверджується розрахунком заборгованості по аліментам ВП № 63313188 від 30.07.2024. Неустойка за несвоєчасну сплату аліментів на неповнолітніх дітей складає 89179,14 грн. Згідно ч.1 ст.196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої ч.1 ст. 196 СК України. Обов`язок доведення відсутності вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів покладається на боржника. Пунктом 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачено, що відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені), визначена у ст. 196 СК України, настає лише за наявності вини цієї особи, на платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Заборгованість відповідача виникла внаслідок систематичного ухилення відповідача від обов`язку щодо сплати аліментів та належного утримання дитини. Дитина весь час перебуває на утриманні позивачки. Статтею 180 СК України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. У будь-якому випадку, чи то у разі стягнення аліментів у частці від доходу, чи у твердій грошовій, цей платіж є періодичним і повинен сплачуватися платником аліментів кожного місяця. Тобто, у разі несплати аліментів у поточному місяці, з 01 числа наступного місяця виникає заборгованість, яка тягне відповідальність у вигляді неустойки. Згідно з ч.1 ст. 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожен місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо. Аліменти нараховуються щомісячно, тому строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною. Законодавець установив розмір пені - 1% за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня - за кожен день, починаючи з наступного, у який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було виконане, і до дня, у який проведена сплата заборгованості чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені. Таке правило застосовується у разі прострочення виконання зобов`язання зі сплати аліментів за місяць, у який вони мали бути сплачені. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток. Тобто формула така: заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %. За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем. У разі виплати аліментів частинами, необхідно зазначити, що якщо такі часткові платежі вчинені протягом місяця, у якому повинні сплачуватися аліменти, і їх загальна сума становить місячний платіж, визначений у рішенні суду про стягнення аліментів, вважається, що той з батьків, який повинен сплачувати аліменти, виконав ці зобов`язання. У разі, якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені - 1 %. Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості. У разі, якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1 %. Такі висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.04.2019 року у справі № 333/6020/16-ц. У справі № 333/6020/16-ц Велика Палата Верховного Суду відступила від висновків Верховного Суду України щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у раніше прийнятих постановах від 02.11.2016 року у справі № 6-1554цс16, від 16.03.2016 року у справі № 6-2589цс15, від 03.02.2016 року у справі № 6-1477цс15, від 16.03.2016 року у справі № 6-300цс16, і вважала, що пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на весь розмір несплачених у відповідному місяці аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Крім того, аналогічний правовий висновок сформульовано у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 року у справі № 572/1762/15-ц (провадження № 14-37цс18). Суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, а за передбачених ст.197 СК України умов - повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості. За змістом ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Виходячи з аналізу норм ст. 549 ЦК України та ст. 196 СК України неустойка (пеня) є способом забезпечення виконання зобов`язання, що має на меті сприяти належному виконанню зобов`язання. Досліджуючи наданий позивачем розрахунок по пені суд враховує, що оскільки аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно за змістом ст. 196 СК України пеня нараховується не на всю заборгованість, а на суму несплачених аліментів за той місяць, у якому не проводилось стягнення аліментів. Розрахунок заборгованості відповідачем не спростований. Підстав для зменшення розміру несплаченої суми, звільнення боржника від сплати заборгованості судом не встановлено. Враховуючи викладене, суд вважає позов обґрунтованим та викладені у ньому обставини доведеними. Суд уточнює, що в розумінні ст. 549 ЦК України, ст. 196 СК України неустойка є загальним поняттям матеріальної відповідальності за невиконання простроченого зобов`язання, а пеня її вид, що стягується за певний період у відсотках від суми боргу. Тому, не змінюючи тлумачення змісту позовних вимог та правових норм, на яких вони базуються, суд уточнює, що предметом позову є саме пеня за прострочення сплати аліментів. Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд виходить із того, що позивач звільнена від сплати судового збору, тому у порядку ст. 141 ЦПК України суму судового збору необхідно стягнути із відповідача у дохід держави у розмірі 1331 гривень 20 коп., а також витрати на професійну правничу допомогу.

Outcome: approved