Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-12 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути збитки в розмірі 100869,82 грн. в порядку регресу. Крім того, просить стягнути з відповідача судові витрати. Позовні вимоги представник позивача мотивує тим, що в результаті ДТП 02.09.2019, яка сталася за участю мотоцикла «Viper-125» номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON] , водію мотоцикла «SkyBike» номерний знак [NUMBER] [PERSON] завдано тілесні ушкодження. На дату скоєння ДТП [PERSON] не мав договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Представник [PERSON] [PERSON] повідомив про ДТП МТСБУ та в подальшому звернувся до МТСБУ з заявою про отримання відшкодування. Відповідно до положень ч. 1 ст. 20, ч. 1 ст. 21, ч. 1 ст. 22, ч. 1 ст. 23 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», на підставі наказу про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих МТСБУ здійснило регламентну виплату потерпілому у розмірі 100869,82 грн. Оскільки МТСБУ виплатило потерпілому шкоду, завдану іншою особою, МТСБУ просить стягнути з винної особи виплачене відшкодування на підставі ч. 1 ст. 1191 ЦК України та п.п.1 п.2 ст.37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Ухвалою суду від 25 серпня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду, призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження. 18 листопада 2025 року підготовче провадження закінчено, справу призначено до розгляду по суті. Представник позивача в судове засідання не з`явився, проте подав заяву, в якій позовні вимоги підтримав, просив задовольнити їх в повному обсязі. Справу просить розглянути за його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач, який про місце, час та дату розгляду справи повідомлявся згідно вимог закону, у судове засідання повторно не з`явився, жодних заяв чи клопотань від нього не надходило, відзиву не подав. Враховуючи, що відповідач про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, шляхом направлення судових повісток, а також те, що представник позивача не заперечує проти заочного вирішення справи, відповідач відзив не подав, наявні всі умови, встановлені ст. 280 ЦПК України, які необхідні для ухвалення заочного рішення. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд розглядає справу у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. За погодженням представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі за таких підстав. Судом встановлено, що постановою заступника начальника СВВП № 2 Сарненського РВП ГУНП в Рівненській області Дударя Д.В. від 18.09.2020. закрито кримінальне провадження № 12019180190000447 від 02.09.2019 за ч. 1 ст. 286 КК України за фактом ДТП, яка мала місце 02.09.2019 о 04 год. 37 хв. З постанови слідчого вбачається, що 02.09.2019 приблизно о 04 годині 47 хвилин надійшло повідомлення [PERSON] про те, що 02.09.2019 о 04 год. 37 хв., рухаючись по автодорозі сполученням «Рокитне -Старе Село» на мотоциклі «SkyBike» номерний знак [NUMBER] водій мотоцикла «Viper-125» номерний знак [NUMBER] [PERSON] на виїзді з села Глинне не врахував дорожньої обстановки, не впорався з керуванням та допустив нього наїзд. В постанові слідчого винуватцем ДТП зазначено [PERSON] , який не впорався з керуванням не вибрав безпечної швидкості руху, виїхав на зустрічну смугу для руху, де допустив зіткнення із зустрічним мотоциклом під керуванням [PERSON] . Слідчим встановлено, що в діях водія [PERSON] відсутній склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, але вбачаються ознаки адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 та ч. 5 ст. 121, ст. 124, ч. 2 ст. 126, ч. 1 ст. 130 КУпАП. Окрім того,в діях водія [PERSON] вбачається склад адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 та ч. 5 ст. 121 КУпАП. З постанови вбачається, що [PERSON] після ДТП було доставлено до Рокитнівської ЦРЛ, де він пробув два дні, після чого його доставили в лікарню в м. Рівне, де він пролікувався приблизно один місяць. Смудово-медичні експертизи по встановленню ступеню тяжкості отриманих [PERSON] тілесних ушкоджень не проводились ( а.с. 6-7). Інші відомості за фактом ДТП в матеріалах справи відсутні. 01.12.2020 представник [PERSON] [PERSON] звернувся до МТСБУ відповідно до ст. 33-33-1 Закону із повідомленням про дорожньо -транспортну пригоду (а.с. 8), а також згідно із ст.35, п.41.1. ст.41 Закону - із заявами про виплату страхового відшкодування, а саме виплати страхового відшкодування пов`язаного із витратами на лікування в сумі 51812,04 грн., виплати страхового відшкодування пов`язаного із тимчасовою втратою працездатності в сумі 7511,40 грн. та виплати страхового відшкодування пов`язаного із стійкою втратою працездатності ( 3 група інвалідності) у сумі -50076,00 грн. ( а.с. 9-11). Повноваження представника потерпілого підтверджуються копією довіреності ( а.с.16). Заподіяння [PERSON] внаслідок ДТП тілесних ушкоджень та витрати на лікування підтверджуються епікризами та іншими медичними документами, фіскальними чеками ( а.с. 16 зворот- 31). Згідно долученого епікризу № 16231 вбачається, що [PERSON] лікувався у травматологічному відділенні КПН «ЦМЛ» РМР з 04.09.2019 по 24.09.2019 з діагнозом: закриті уламкові множинні переломи правої ступні зі зміщенням, перелом зовнішнього виростка правого стегна та зовнішнього виростка між гомілкового підвищення зі зміщенням, тверезий. З епікризу № 22453 встановлено, що [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні в травматологічному відділенні КНП «ЦМЛ`РМР з 03.12.2019 по 06.12.2019, де йому провели операцію з демонтажу АЗФ з правої стопи. Довідками КНП «ЦМЛ`РМР № 16231 та 22453 підтверджується тимчасова втрата ним працездатності (лікування) потерпілого у дорожньо-транспортній пригоді у зазначений вище період ( а.с. 20 та зворот). Згідно довідки до акту огляду МСЕК серії 12ААБ№ 514662 [PERSON] встановлено третю групу інвалідності загального захворювання до 01.03.2021 ( а.с. 21). Понесені витрати на лікування підтверджуються товарними чеками, рахунком фактурою № 138 від 11.09.2019 ( а.с. 22-31). На підставі наказу МТСБУ, яке є позивачем, відповідно до положень ст. 41 Закону, приймаючи до уваги довідку № 1 від 14.01.2021 про розмір відшкодування шкоди та документи, виплачено [PERSON] 100869,82 грн. шкоди, заподіяної в результаті ДТП ( а.с. 32 та зворот). Виплата вказаної суми підтверджується копією платіжної інструкції № 414912 від 16.01.2021 (а.с. 33). 18.01.2021 позивач повідомив винну особу - [PERSON] про загальний розмір витрат понесених МТСБУ у справі № 72613 та про компенсацію цих витрат відповідачем, як відповідальною особою за шкоду, заподіяну потерпілому ( а.с. 34). Надаючи оцінку фактичним обставинам справи, суд виходить з наступного. Відповідно до приписів статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Приписами п.1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України визначено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до п. 39.1. ст. 39 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 № 1961 -IV (далі по тексту Закон України № 1961 -IV) Моторне (транспортне) страхове бюро України є єдиним об`єднанням страховиків, які здійснюють обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Участь страховиків у МТСБУ є умовою здійснення діяльності щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Згідно з підп. а п. 41.1 ст. 41 Закону № 1961-IV МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. На дату скоєння ДТП, за інформацією МТСБУ, відповідач не мав договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Приписами статті 38.2.1 Закону №1961-IV визначено, що МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону. Інформації щодо того, що відповідач входить до переліку осіб, визначених статті 13.1. Закону, останнім не надано. Відповідачем не спростовано обставин, зазначених у позові та доказів, що підтверджують ці обставини. Отже, враховуючи наведені вище обставини справи та норми Закону № 1961-IV, який діяв на момент вчинення дорожньо-транспортної події МТСБУ, яке у встановленому Законом порядку, виплатило потерпілому страхове відшкодування у зв`язку із ушкодженням здоров`я, витратами на лікування та втратою працездатності (тимчасовою та стійкою) внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, має право в порядку регресу стягнути виплачене відшкодування в повному обсязі з відповідача, як із винної в дорожньо-транспортній пригоді особи, цивільно-правова відповідальність якого не була застрахована на момент ДТП, а тому позов підлягає задоволенню повністю. Відповідно до п.6 ч.1 ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання розподілу між сторонами судових витрат. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: approved