Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-14 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості, покликаючись на те, що між 06.11.2021 між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 914164400 на суму 22 000 грн у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Договір підписаний відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора VNV57V9S. Перед укладенням договору відповідач з етою отримання кредиту самостійно за допомогою мережі інтернет перейшов на офіційний сайт www.moneyveo.ua; зареєструвався на даному сайті, створивши особистий кабінет позичальника та за допомогою Інформаційно- телекомунікаційної системи первісного кредитора заповнив та подав Заявку на отримання грошових коштів у кредит, в якій вказав свої персональні дані. Далі пройшов належну перевірку (верифікацію), ознайомився та підтвердив згоду з офертою, індивідуальною частиною кредитного договору, Правилами надання грошових коштів у позику, які є невід`ємною частиною кредитного договору. Ці правила є публічною пропозицією на укладення договору кредиту та визначають порядок та умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору. У подальшому відповідач отримав на номер телефону одноразовий ідентифікатор, який потім використав для підписання кредитного договору. Таким чином, зазначає, що саме відповідач ініціював укладення кредитного договору, оформивши заявку на сайті первісного кредитора, підписавши кредитний договір. Останній за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. У кредитному договорі сторонами досягнуто згоди з усіх істотних умов. Уважає, що позивачем доведено факт укладення кредитного договору між Первісним кредитором та відповідачем, за яким Первісний кредитор виконав свій обов`язок та передав 06.11.2021 відповідачу грошові кошти через банк провайдер у розмірі 22 000 грн на банківську картку відповідача, яку останній вказав у кредитному договорі, що підтверджується відповідним платіжним дорученням. 28.11.2018 між Первісним кредитором та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» укладено Договір факторингу № 28/118-01. У подальшому до Договору факторингу 1 укладалися Додаткові угоди у тому числі щодо продовження терміну дії Договору факторингу 1. Первісний кредитор та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» на виконання Договору факторингу 1 підписали Реєстр прав вимоги № 175 від 05.05.2022, за яким від Первісного кредитора до ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором у розмірі, зазначеному у Реєстрі прав вимоги. 30.10.2023 між ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОНЛАЙН ФІНАНС» укладено Договір факторингу № 30/1023-01, які на виконання Договору факторингу 2 підписали Реєстр прав вимоги № 1 від 30.10.2023 до Договору факторингу 2 за яким відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором у розмірі, зазначеному у Реєстрі прав вимоги. 29.05.2025 між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОНЛАЙН ФІНАНС» та позивачем укладено Договір факторингу № 29/05/25-Е, відповідно до умов якого позивачу відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором. Відповідно до Реєстру боржників б/н від 29.05.2025 за Договором факторингу 3 від ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОНЛАЙН ФІНАНС» до позивача перейшло право вимоги до відповідача на суму 64 581,40 грн. Відзначає, що укладання договорів факторингу Первісним кредитором та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС»; між ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» та ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» до виникнення кредитним правовідносин з позичальником не можуть ставити під сумнів відступлення прав вимоги за такими договорами факторингу новому кредитору, оскільки станом на момент укладення подібних кредитних договорів, договори факторингу були чинними. При цьому право вимоги по кредитному договору було відступлено Первісним кредитором саме з дати підписання Реєстрів прав вимоги, тобто вже після укладення кредитного договору. Умови договорів факторингу передбачали можливість передачі права вимоги, які виникнуть після дати підписання договорів факторингу. Такі умови договорів факторингу не суперечать нормам чинного законодавства та в установленому порядку судом недійсними не визнавалися, а отже є породжують цивільні права та обов`язки. Указує, що ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» та ТОВ «ФК «ЕЙС» не здійснювали жодних нарахувань за кредитним договором, тоді як у період перебування права вимоги у ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» відповідачем не здійснювалося погашення заборгованості за кредитним договором. Загальна сума заборгованості відповідача на момент подання позовної заяви складає: 21 999,20 грн заборгованість по тілу кредиту; 42 582, 20 грн заборгованість по несплачених відсотках за користування кредитом. З огляду на вищенаведене просив суд стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «ФК«ЕЙС» заборгованість за кредитним договором № 914164400 від 06.11.2021 у розмірі 64 581,40 коп та вирішити питання про судові витрати. Представник позивача в судове засідання не з`явився, від нього до суду надійшла заява, в якій просить суд справу розглядати за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач, належним чином повідомлений до зади суду не з`явився, причини неявки суду невідомі. У зв`язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу в порядку ст. 247 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Ураховуючи таку засаду цивільного судочинства як змагальність, а також те, що в даному процесі кожна сторона мала рівні можливості відстоювати свою позицію в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом, дана справа буде вирішена на основі зібраних доказів з покладенням на сторін ризику настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням тієї чи іншої процесуальної дії. Обставини справи встановлюватимуться таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто, коли висновок про існування стверджувальної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний. Відтак суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, враховуючи вимоги ст. 6 Європейської конвенції з прав людини, відповідно до якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків, суд вважає, що справу слід вирішити в межах тих доказів, які були отримані в ході судового розгляду, а також на підставі наявних письмових доказів, які містяться у матеріалах справи. Дотримуючись принципів змагальності та диспозитивності судового процесу, оцінивши докази з точки зору належності, допустимості та достатності, суд дійшов висновку, про часткове задоволення позову з наступних підстав. Аргументи учасників справи Відповідач скористався своїм право на відзив, у якому зазначив наступне. Право вимоги є похідними від кредитного договору, тому договір факторингу не міг бути укладений раніше ніж кредитний договір. З позовної заяви вбачається, що основне зобов`язання виникло на підставі кредитного договору 914164400 від 06.11.2021 року, який укладено між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та Відповідачем. Позивач стверджує, що право вимоги за вказаним договором перейшло до нього в результаті укладення ряду договорів факторингу, перший з яких було укладено 28.11.2018 року між первісним кредитором - «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» (Фактор). Тобто, основне зобов`язання виникло з кредитного договору від 06.11.2021 року, а відступлення вимоги відбулось за договором який було укладено за три роки до цього 28.11.2018 року. З такою позицією позивача незгоден. Крім цього вказує, що сам Договір факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 (перший із ланцюга договорів факторингу) передбачає передачу прав вимоги виключно по вже укладеним кредитним договорам. Так, відповідно до п. 1.1. Договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018: 1.1. «Боржник» фізична особа, з якою укладено Кредитний договір, Право вимоги до якого уступається за цим Договором. Тобто, передбачено, що боржником є особа, з якою вже укладено Кредитний договір, без вказівки на те, що такий Кредитний договір може бути укладено в майбутньому. Відповідно до 1.2. Договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018: 1.2. «Кредитний договір» кредитний договір, укладений між Клієнтом і Боржником, права вимоги за яким відступаються, та який відповідає наступним критеріям: боржником за Кредитним договором виступає фізична особа та кредит не забезпечується заставою. Перелік Кредитних договорів наводиться у відповідних Додатках до цього Договору, а саме в Реєстрах прав вимог. Таким чином, передбачено, що під Кредитним договором розуміється вже укладений кредитний договір без вказівки на те, що такий Кредитний договір може бути укладено в майбутньому. Відповідно до 1.3. Договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018: 1.3. «Право вимоги» - означає всі права Клієнта за Кредитними договорами, в тому числі права грошових вимог до Боржників по сплаті суми Боргу за Кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому. Тобто, під правами вимоги в цьому договорі розуміються права вимоги за вже укладеними Кредитними договорами, які (права вимоги) вже виникли на момент укладення договору факторингу так і ті права вимоги (за вже укладеними Кредитними договорами) які виникнуть в майбутньому. Отож, право вимоги від первісного кредитора ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» не перейшло до нових кредиторів, оскільки кредитний договір 914164400 був укладений 06.11.2021, майже через три роки після укладення договору факторингу між первісним кредитором - ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС», що взаємовиключає одне одного, оскільки за договором факторингу права вимоги є похідними від кредитного договору, а отже не може бути укладеним раніше кредитного договору, за яким переходить право вимоги. Звертає увагу суду, що заборгованість за кредитним договором № 914164400 від 06.11.2021 розрахована за строк, що значно перевищує строк кредитування. Згідно розрахунку заборгованості здійсненого первісним кредитором (ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА»), наданого позивачем в додатку № 22 до позовної заяви вбачається наступне: основна сума заборгованості: 22 000 грн.; оплати здійснені відповідачем: 9617 грн; відсотки за кредитом нараховувались з 06.11.2021 року (дата видачі коштів) до 05.05.2022 року (дата першої передачі прав вимоги новому кредитору), сума відсотків склала 42582,20 грн. Відповідно до умов п. 1.3 кредитного договору первісний кредитор надав відповідачу у тимчасове платне користування грошові кошти в сумі 22 000 грн. Відповідно до п. 1.7 кредитного договору кредитна лінія надається строком на 30 (тридцять) днів від дати отримання Кредиту Позичальником, а саме до 06.12.2021. Відповідно до п. 1.8 кредитного договору Сторони погодили, що встановлений в п. 1.7. Договору строк Дисконтного періоду та, відповідно, строк надання Кредитної лінії може бути продовжено Позичальником шляхом здійснення протягом Дисконтного та Пільгового періоду оплати всіх фактично нарахованих процентів за умови, якщо Позичальником в Особистому кабінеті чи в терміналах самообслуговування партнерів Кредитодавця активовано функцію продовження строку Дисконтного періоду. Зазначає, що відповідач не здійснював жодних дій, визначених п. 1.8 кредитного договору спрямованих на продовження дисконтного періоду, відповідно у первісного кредитора не було жодних підстав нараховувати відсотки за межами узгодженого сторонами договору строку (30 днів). Відповідно до п. 1.9. кредитного договору за користування Кредитом Позичальник зобов`язаний сплачувати Кредитодавцю проценти за користування Кредитом, які нараховуються в наступному порядку: 1.9.1. виключно на період строку, визначеного в п. 1.7 Договору нарахування процентів за користування Кредитом здійснюється щоденно за Дисконтною процентною ставкою в розмірі 182,50 (сто вісімдесят дві цілих п`ять десятих) процентів річних, що становить 0,50 процентів від суми Кредиту за кожний день користування ним; 1.9.2. за умови продовження строку Дисконтного періоду, на умовах п. 1.8. Договору, з наступного дня після закінчення вказаного в п. 1.7. Договору строку, нарахування процентів за користування Кредитом здійснюється за Індивідуальною процентною ставкою в розмірі 361,35 (триста шістдесят одна цілих тридцять п`ять сотих) процентів річних, що становить 0,99 процентів в день від суми Кредиту за кожний день користування ним. Кредитодавець за своїм вибором може надавати Позичальнику знижки на розмір Індивідуальної процентної ставки, про що останній інформується в Особистому кабінеті. 1.9.3. Якщо Позичальник користуватиметься Кредитом після закінчення Дисконтного періоду без своєчасної оплати процентів в порядку, передбаченому п.1.8 Договору, умови щодо нарахування процентів за Дисконтною та Індивідуальною процентною ставкою за весь строк Дисконтного періоду скасовуються з дати надання Кредиту і до взаємовідносин між Сторонами застосовуються правила нарахування процентів за Базовою процентною ставкою в розмірі 722,70 (сімсот двадцять дві цілих сім десятих) процентів річних, що становить 1,98 процентів в день від суми Кредиту за кожний день користування ним, відповідно до чого Позичальник зобов`язується сплатити Кредитодавцю різницю між нарахованими процентами за Базовою процентною ставкою та фактично сплаченими процентами за Дисконтною та Індивідуальною процентними ставками за весь строк користування Кредитом протягом Дисконтного періоду. Відкладальною обставиною за цим Договором щодо виникнення у Позичальника зобов`язань по сплаті процентів за Базовою процентною ставкою від дати отримання Кредиту по дату закінчення Дисконтного періоду, є факт продовження користування Кредитом понад строк Дисконтного періоду з врахуванням всіх продовжень строку Дисконтного періоду на умовах п. 1.8. цього Договору. Відповідно до п. 1.12 кредитного договору Сторони погодили, що факт користування Позичальником сумою наданого Кредиту після закінчення Дисконтного періоду блокує можливість отримання Позичальником нових Траншів за Договором та є відкладальною обставиною, в розумінні ст. 212 Цивільного кодексу України, яка має наслідком продовження строку дії Кредитної лінії (продовження загального строку дії Договору) на наступних умовах: 1.12.1. зобов`язання щодо повернення основної суми Кредиту переносяться на наступний день після закінчення Дисконтного періоду, однак при не надходженні платежу зобов`язання Позичальника по оплаті основної суми Кредиту знову відкладається кожен раз на один календарний день, але не більше ніж на 90 (дев`яносто) календарних днів від дати закінчення Дисконтного періоду. Отже, кредитний договір передбачає два взаємовиключні положення щодо строку кредитування: з однієї сторони в п. 1.8 Сторони погодили, що строк надання Кредитної лінії (30 днів) може бути продовжено виключно за умови, що Позичальник в особистому кабінеті чи терміналах самообслуговування активовує функцію продовження строку Дисконтного періоду. З іншої сторони, п. 1.12 кредитного договору передбачає діаметрально протилежну умову, за якої строк Кредитної лінії може продовжуватись автоматично без жодних дій зі сторони Позичальника та без його повідомлення, не більше ніж на 90 днів якщо Позичальник користується Кредитом після закінчення Дисконтного періоду. Уважає, що така неоднозначність має тлумачитись на користь Позичальника, тобто що строк кредитування має рахуватись згідно п. 1.7 та 1.8 кредитного договору та становити 30 днів, оскільки Позичальник в особистому кабінеті чи терміналах самообслуговування не активовував функцію продовження строку Дисконтного періоду. Фактичні обставини, встановлені судом. 06.11.2021 між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 914164400 на суму 22 000 грн у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Договір підписаний відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора VNV57V9S. 28.11.2018 між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» укладено Договір факторингу № 28/118-01. Останні на виконання Договору факторингу 1 підписали Реєстр прав вимоги № 175 від 05.05.2022, за яким від ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» до ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором у розмірі, зазначеному у Реєстрі прав вимоги. 28.11.2019 ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» уклали додаткову угоду № 19, згідно якої строк дії договору було продовжено до 31.12.2020. 31.12.2020 між сторонами було укладено додаткову угоду №26 до Договору факторингу №28/1118/-01 від 28.11.2018 зі строком дії договору до 31.12.2021. 31.12.2021 сторони договору факторингу уклали додаткову угоду №27, яка продовжила строк дії договору до 31.12.2022. 31.12.2022 сторони вказаного договору факторингу уклали додаткову угоду № 31, яка продовжила строк дії договору до 31.12.2023. 31.12.2023 сторони вказаного договору факторингу уклали додаткову угоду № 32, яка продовжила строк дії договору до 31.12.2024. Відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги № 175 від 05.05.2022 до Договору факторингу № 28/1188-01 від 28.11.2018 року, ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» отримало право вимоги за кредитним договором № 914164400 від 06.11.2021. 30.10.2023 між ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОНЛАЙН ФІНАНС» укладено Договір факторингу № 30/1023-01, які на виконання Договору факторингу 2 підписали Реєстр прав вимоги № 1 від 30.10.2023 до Договору факторингу 2 за яким відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором у розмірі, зазначеному у Реєстрі прав вимоги. 29.05.2025 між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОНЛАЙН ФІНАНС» та ТОВ «ФК «ЕЙС» укладено Договір факторингу № 29/05/25-Е, відповідно до умов якого останньому відступлено право грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором. Відповідно до Реєстру боржників б/н від 29.05.2025 до ТОВ «ФК «ЕЙС» перейшло право вимоги до відповідача на суму 64 581,40 грн: 21 999,20 грн заборгованість по тілу кредиту; 42 582, 20 грн заборгованість по несплачених відсотках за користування кредитом. Правові норми законодавства застосовані судом, висновки та мотиви прийнятого рішення Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У силу положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Так, відповідно ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Суд звертає увагу на те, що ТОВ «ФК «ЕЙС» надало належні, достатні та допустимі докази на підтвердження переходу права вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 914164400 від 06.11.2021. Матеріалами справи підтверджується, що 06.11.2021 між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 914164400 на суму 22 000 грн, згідно умов якого відповідач отримав кредитні кошти зі сплатою відсотків за користування кредитом. Крім того, 28.11.2018 року між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» укладено Договір факторингу № 28/118-01. Пунктом 2.1 розділу 2 вказаного договору передбачено, що згідно умов договору клієнт-зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату на умовах, визначених цим договором. Тобто предметом договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року, є відступлення прав вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги. Відповідно до п. 1.3. договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року правом вимоги означає всі права клієнта за кредитними договорами, в тому числі, права грошових вимог до боржників по сплаті богу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникають у майбутньому. Пунктом 1.2. договору визначено, що перелік кредитних договорів наводиться у відповідних додатках до договору, а саме: реєстрах прав вимоги. У той же час, відповідно до п. 1.5. договору факторингу, реєстр прав вимоги означає перелік прав вимоги до боржників, що відступається за договором. Форма вказаного реєстру наведена в додатку №1 до договору. Тобто, реєстр не є разовим документом, оскільки договір факторингу (не забороняє) можливість їх укладення множинну кількість разів, у випадку бажання та сторін. Згідно п. 4.1. договору факторингу, право вимоги переходить від клієнта до факторі в день підписання сторонами реєстру прав вимог, по формі встановленій у відповідному додатку. Підписанням реєстру прав вимоги сторони засвідчують передачу права вимоги до боржників в повному обсязі за відповідним реєстром права вимоги. Відповідно до п.п. 5.3.3 договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року фактор (ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС») має право розпоряджатися правом вимоги на свій власний розсуд, в тому числі відступати право вимоги на користь третіх осіб. Таким чином, відступлення прав вимоги до відповідача на користь ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» відбулося відповідно до договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року, який було фактично укладено після укладення кредитного договору. 28.11.2019 ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» уклали додаткову угоду № 19, згідно якої строк дії договору було продовжено до 31.12.2020. 31.12.2020 між сторонами було укладено додаткову угоду №26 до Договору факторингу №28/1118/-01 від 28.11.2018 зі строком дії договору до 31.12.2021. 31.12.2021 сторони договору факторингу уклали додаткову угоду №27, яка продовжила строк дії договору до 31.12.2022. 31.12.2022 сторони вказаного договору факторингу уклали додаткову угоду № 31, яка продовжила строк дії договору до 31.12.2023. 31.12.2023 сторони вказаного договору факторингу уклали додаткову угоду № 32, яка продовжила строк дії договору до 31.12.2024. Відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги № 175 від 05.05.2022 до Договору факторингу № 28/1188-01 від 28.11.2018 року, ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» отримало право вимоги за кредитним договором № 914164400 від 06.11.2021. 30.10.2023 між ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОНЛАЙН ФІНАНС» укладено Договір факторингу № 30/1023-01, які на виконання Договору факторингу 2 підписали Реєстр прав вимоги № 1 від 30.10.2023 до Договору факторингу 2 за яким відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором у розмірі, зазначеному у Реєстрі прав вимоги. 29.05.2025 між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОНЛАЙН ФІНАНС» та позивачем укладено Договір факторингу № 29/05/25-Е, відповідно до умов якого позивачу відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором. Відповідно до Реєстру боржників б/н від 29.05.2025 за Договором факторингу 3 від ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОНЛАЙН ФІНАНС» до позивача перейшло право вимоги до відповідача на суму 64 581,40 грн. Враховуючи наведене, укладання договору факторингу між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» до виникнення кредитних правовідносин із [PERSON] не свідчить про недійсність передачі прав вимоги за таким договором новому кредитору, оскільки станом на момент укладення кредитного договору договір факторингу був чинним. Право вимоги за кредитним договором № 914164400 від 06.11.2021 передане ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» на користь ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» та в подальшому позивачу на підставі реєстру, який оформлений належним чином. З врахуванням викладеного, суд приходить до висновку про безпідставність аргументів відповідача на недоведеність факту відступлення права вимоги за кредитним договором. Спростовуючи покликання відповідача про те, що заборгованість за кредитним договором № 914164400 від 06.11.2021 розрахована за строк, що значно перевищує строк кредитування, суд зазначає наступне. За змістом ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання мають виконуватись належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Відповідно до положень ст.ст. 610, 611, 625 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник не звільняється від відповідальності у разі неможливості виконання ним грошових зобов`язань. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ст. 1054 ч. 1 ЦК України). Як вже зазначалось, 06.11.2021 між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 914164400, згідно умов якого відповідач отримав кредитні кошти у сумі 22 000 грн строком на 30 (тридцять) днів від дати отримання кредиту Позичальником, а саме до 06.12.2021 за ставкою 1,98 %. Позичальник підписав кредитний договір електронним підписом, створеним за допомогою одноразового персонального ідентифікатора. Із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію» на законодавчому рівні було встановлено порядок укладення договорів в мережі Інтернет, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних. У ст. 3 Закону визначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною (ч. 3 ст. 11 Закону). Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 3 Закону). Відповідно до ст. 641 ЦК України пропозицією укласти договір є, зокрема, документи (інформація), розмішені у відкритому доступі в мережі Інтернет, які містять істотні умови договору і пропозицію укласти договір на зазначених умовах з кожним, хто звернеться, незалежно від наявності в таких документах (інформації) електронного підпису. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним (ч. 5 ст. 11 Закону). Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана, зокрема, шляхом: заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі,що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ч. 6 ст. 11 Закону). Статтею 12 Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. У своїй постанові від 07.10.2020 року у справі № 127/33824/19 Верховний Суд зазначив, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір укладений в електронній формі є таким, що укладений у письмовій формі. На підтвердження своїх доводів, позивачем було надано: кредитний договір № 914164400, платіжне доручення про перерахування кредитних коштів на рахунок позичальника у розмірі 22 000 грн. У встановленому законом порядку кредитний договір Позичальником спростовано не було. Відповідно до п. 1.9. кредитного договору за користування кредитом Позичальник зобов`язаний сплачувати Кредитодавцю проценти за користування кредитом, які нараховуються в наступному порядку: 1.9.1. виключно на період строку, визначеного в п. 1.7 Договору нарахування процентів за користування Кредитом здійснюється щоденно за Дисконтною процентною ставкою в розмірі 182,50 (сто вісімдесят дві цілих п`ять десятих) процентів річних, що становить 0,50 процентів від суми Кредиту за кожний день користування ним; 1.9.2. за умови продовження строку Дисконтного періоду, на умовах п. 1.8. Договору, з наступного дня після закінчення вказаного в п. 1.7. Договору строку, нарахування процентів за користування Кредитом здійснюється за Індивідуальною процентною ставкою в розмірі 361,35 (триста шістдесят одна цілих тридцять п`ять сотих) процентів річних, що становить 0,99 процентів в день від суми Кредиту за кожний день користування ним. Кредитодавець за своїм вибором може надавати Позичальнику знижки на розмір Індивідуальної процентної ставки, про що останній інформується в Особистому кабінеті. 1.9.3. Якщо Позичальник користуватиметься Кредитом після закінчення Дисконтного періоду без своєчасної оплати процентів в порядку, передбаченому п.1.8 Договору, умови щодо нарахування процентів за Дисконтною та Індивідуальною процентною ставкою за весь строк Дисконтного періоду скасовуються з дати надання Кредиту і до взаємовідносин між Сторонами застосовуються правила нарахування процентів за Базовою процентною ставкою в розмірі 722,70 (сімсот двадцять дві цілих сім десятих) процентів річних, що становить 1,98 процентів в день від суми Кредиту за кожний день користування ним, відповідно до чого Позичальник зобов`язується сплатити Кредитодавцю різницю між нарахованими процентами за Базовою процентною ставкою та фактично сплаченими процентами за Дисконтною та Індивідуальною процентними ставками за весь строк користування Кредитом протягом Дисконтного періоду. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти, а також обумовлену в договорі неустойку, припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12. Оскільки договір кредитний договір № 914164400 від 06.11.2021 було укладено на 30 днів, строк дії договору закінчився 06.12.2021, тому нарахування позивачем відсотків за користування кредитними коштами поза межами строку дії договору позики є безпідставним. У той же час, умовами договору передбачена дисконтна процентна ставка та базова процентна ставка для нарахування процентів за користування кредитними коштами. Для застосування дисконтної процентної ставки позичальнику необхідно повністю сплатити заборгованість за кредитом протягом тридцяти днів з моменту його отримання. З огляду на те, що станом на 06.12.2021, тобто на день закінчення строку дії кредитного договору позичальник не сплатив заборгованість за кредитом, проценти за користування кредитними коштами підлягали нарахуванню за базовою процентною ставкою, що становить 1, 98 % від суми кредиту, починаючи з першого дня користування кредитними коштами. Таким чином, враховуючи узгоджені Первісним кредитором та відповідачем строки кредитування, з відповідача підлягають стягненню проценти за користування кредитними коштами в межах узгодженого строку кредитування (30 днів) за ставкою 1,98 процентів. У такому разі розмір заборгованості відповідача складає: 22 000 грн. за тілом кредиту та 3 451 грн. за відсотками з розрахунку: загальна сума нарахованих відсотків за 30 днів: 13 068 грн. (22 000 грн х 1,98% х 30); сплачена відповідачем сума відсотків: 9 617 грн (згідно розрахунку Первісного кредитора); сума заборгованості відповідача за відсотками: 3451 (13068 9617 = 3451 грн) Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, а саме про стягнення судових витрат, пов`язаних із розглядом справи, а саме судового збору у розмірі 2 422,40 грн та витрат на професійну правничу допомогу в сумі 7 000 грн. суд виходив з наступного. Так, відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. За правилами ч. ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. До позовної заяви ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС» було додано Договір про надання правничої допомоги № 29/05/25-01 від 29.05.2025, Додаткову угоду до вказаного договору № 25770576554 від 30.05.20265 та Акт прийому-передачі наданих послуг, відповідно до якого вартість наданих послуг склала 7 000 грн. Згідно зазначеного Акту витрати на професійну правничу допомогу складають: -вивчення матеріалів справи, 2 год 1 000 грн; -складання позовної заяви, 2 год 5 000 грн; -підготовка адвокатського запиту, 1 год 500 грн; -підготовка та подача клопотань, 1 год 500 грн. Тобто зазначені обставини свідчать про те, що вказані витрати позивача були фактичними і неминучими. Разом з тим, розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Витрати, зазначені представником позивача не можна вважати співмірними зі складністю справи. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України», від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України», від 30 березня 2004 року у справі «Меріт проти України», заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. Надаючи оцінку співмірності розміру понесених суд враховував не лише, чи передбачено виконання цих робіт договором, але й чи відповідають вони критерію необхідності чи було їх вчинення обов`язковим, і чи доцільним було їх виконання чи вплинули вони на перебіг розгляду справи. При цьому, суд звертає увагу на те, що предметом позову є стягнення заборгованості за кредитним договором. Справа не є складною, а тому вважає необхідним і достатнім стягнути на користь позивача 4 000 грн витрат на професійну (правничу) допомогу.

Outcome: partial