Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-13 00:00:00

05.12.2025 р. позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просив скасувати обтяження та припинити запис про обтяження у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на земельну ділянку площею 2,27 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 4820684400:01:000:0286. Сторони у судове засідання не з`явились, про дату та місце слухання справи були повідомлені належним чином. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 01.07.2003 р. позов Миколаївської обласної СЕС до [PERSON] про стягнення суми завданої шкоди задоволено, стягнуто 6182,29 грн. за завдану шкоду та 62 грн. держмита. В рамках виконавчого провадження постановою серії АА №124112 від 04.12.2003 р. державним виконавцем було накладено арешт на майно боржника, зокрема, на земельну ділянку площею 2,27 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 4820684400:01:000:0286, право власності на яку зареєстровано за позивачем. У жовтні 2025 року у позивача виникла необхідність розпорядитися належною йому на праві власності земельною ділянкою кадастровий номер 4820684400:01:000:0286. Втім під час перевірки в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно позивачем було виявлено, що на цю земельну ділянку накладено низку обтяжень. У зв`язку з чим позивач 01.10.2025 року звернувся до Заводського відділу державної виконавчої служби у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) з вимогою зняття арешту з належної йому земельної ділянки. Листом Заводського ВДВС у м. Миколаєві ПМУМЮ (м. Одеса) від 09.10.2025 №127323/20.11.34/1зас позивачу було повідомлено, що перевіркою по пошуку даних Автоматизованої системи виконавчих проваджень, електронного архіву та спецрозділу АСВП встановлено, що у відділі виконавче провадження, в межах якого винесено повідомлення б/н, від 10.12.2003 року про накладення арешту на майно боржника не обліковується. У Заводського ВДВС у м. Миколаєві ПМУМЮ (м. Одеса) відсутня технічна можливість винесення процесуальних документів за виконавчим провадженням, в ході здійснення якого накладено арешт на майно [PERSON] . Щодо зняття арешту з майна йому було порекомендовано звертатися до суду. Згідно із ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ст. 321 ЦК України - право власності є непорушним. ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України - власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядженням своїм майном. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» (далі за текстом Закон) - виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Відповідно до ст. 40 Закону - у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, не стягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження. Відповідно до ч. 1 ст. 59 Закону - особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17 липня 1997 року, відповідно до Закону від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основоположних свобод 1950 р. Першого протоколу та протоколів № 2, № 4, № 7 та № 11 до Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи безперешкодно користуватись своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватись і розпоряджатись належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. У разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. Аналогічні норми містить й чинна редакція Закону України від 02.06.2016 № 1404 «Про виконавче провадження». Частиною 1 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Тобто накладення арешту на майно боржника в процедурі виконавчого провадження застосовується державним виконавцем як виконавча дія спрямована на забезпечення реального виконання рішення та є одним із заходів реалізації наданих державному виконавцю Законом України «Про виконавче провадження» прав в процедурі виконавчого провадження спрямованих на реальне виконання рішення. Статтею 59 Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VIII від 02.06.2016 року врегульовано порядок зняття арешту з майна, накладеного державним виконавцем. Відповідно до цієї норми особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Враховуючи вищенаведене та

Outcome: approved