Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-14 00:00:00

[PERSON] звернулася до Борзнянського районного суду Чернігівської області з позовною заявою до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. Ухвалою Борзнянського районного суду Чернігівської області від 28.07.2025 позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів передано за підсудністю на розгляд Індустріального районного суду м. Дніпра на підставі ст. 31 ЦПК України. 22.08.2025 на адресу Індустріального районного суду м. Дніпра надійшла зазначена цивільна справа. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.08.2025, у вказаній цивільній справі, визначено головуючим суддю Бєсєду Г.В. Позовні вимоги обґрунтуванні тим, що вона та [PERSON] перебували в шлюбі з травня 2011 року по листопад 2016 року. У шлюбі народилась [PERSON] . Батьками дитини шлюб розірвано в судовому порядку. Після розірвання шлюбу донька [PERSON] проживає з нею. Батько дитини [PERSON] не приймає жодної участі у вихованні дитини, не допомагає матеріально. Зазначала, що відповідач взагалі не цікавиться життям своєї дитини, не забезпечує матеріально, не дарує подарунків, не бере жодної участі у житті доньки. [PERSON] та її представник позов підтримали та просили задовольнити. [PERSON] у судове засідання не з`явився, повідомлявся про час і місце розгляду справи, причину неявки не повідомив, відзив на позов не надав, у зв`язку з чим судом проведено заочний розгляд справи на підставі наявних доказів. Представник органу опіки та піклування в особі Височанської сільської ради Ніжинського району Чернігівської області надав заяву про розгляд справи без його участі. У судовому засіданні суд заслухав думку дитини [PERSON] , яка повідомила суду, що батька вона не пам`ятає, з батьком не спілкується, де він знаходиться їй не відомо. Не заперечувала щодо позбавлення батьківських прав [PERSON] . Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпра від 19.11.2025 закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, - Орган опіки та піклування в особі Височанської сільської ради Ніжинського району Чернігівської області про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів до судового розгляду по суті у судовому засіданні в приміщенні Індустріального районного суду міста Дніпра. Суд, заслухавши пояснення учасників справи та думку дитини, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку про задоволення позовних вимог, з таких підстав. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Київського районного управління у м. Донецьку 17.07.2012, батьками [PERSON] , [INFO] , є позивач по справі та відповідач - [PERSON] . Заочним рішенням Борзнянського районного суду Чернігівської області від 04.11.2016 року у справі №730/1012/16-ц шлюб між позивачем та відповідачем розірвано. Згідно довідки депутатів Височанської сільської ради від 24.06.2025 [PERSON] не проживає спільно з дитиною - [PERSON] та не приймає участі у вихованні дитини. Згідно довідки Височанського ліцею Ніжинського району Чернігівської області від 13.06.2025 року за №58 [PERSON] протягом всього періоду навчання з 01.09.2018 по день надання довідки не приймав жодної участі у забезпеченні необхідних умов для здобуття повної загальної середньої освіти своєю донькою: не відвідував батьківські збори, не цікавився успішністю дитини, її спихо-емоційним станом. У своєму висновку про доцільність позбавлення батьківських прав орган опіки та піклування в особі Височанської сільської ради вказав про те, що на засіданні комісії з питань захисту прав дитини впродовж місяця розглядалося дане питання, запрошувались батьки дитини, однак батько [PERSON] жодного разу не з`явився, проте був належним чином повідомлений. Також у висновку про доцільність вказано, що 8 травня 2025 року службою у справах дітей та фахівцем із соціальної роботи ЦНП проведено обстеження умов проживання дитини. Згідно висновку обстеження умов, дитина проживає в належних умовах, виховується в люблячій сім`ї. Самою ж дитиною повідомлено працівників про те, що вона вважає своїм батьком нинішнього чоловіка позивача - [PERSON] . За приписами ч. ч. 2, 3 ст. 150 СК України, абз. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом (ч. 4 ст. 155 СК України). Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Ст. 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Тобто, перелік підстав позбавлення батьківських прав є вичерпним. Відповідно до ч. 1 ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Нормами статті 19 СК України встановлено, що при розгляді спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, визначення місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе, не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних в результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Відповідно до висновку № 41 від 06.06.2025 органу опіки та піклування Височанської сільської ради є доцільним позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно доньки [PERSON] , [INFO] . Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові від 17 жовтня 2018 року у справі № 402/428/16-ц (провадження № 14-327цс18), відступаючи від правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду України від 14 грудня 2016 року у справі № 6-2445цс16, Велика Палата Верховного Суду зазначила, що "Декларація прав дитини не є міжнародним договором у розумінні Віденської конвенції про право міжнародних договорів від 23 травня 1969 року та Закону № 1906-IV, а також не містить положень щодо набрання нею чинності. У зв`язку із цим Декларація прав дитини не потребує надання згоди на її обов`язковість Верховною Радою України і не є частиною національного законодавства України. Разом з тим положення Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, про те, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (стаття 3), узгоджуються з нормами Конституції України та законів України, тому саме її норми зобов`язані враховувати усі суди України, розглядаючи справи, які стосуються прав дітей". Суд, врахувавши всі докази надані позивачем, проаналізувавши їх з точки зору належності, законності, зробивши системний аналіз вищезазначеного законодавства, врахувавши всі обставини справи, дійшов висновку, що для якнайкращого забезпечення інтересів дитини необхідно позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно доньки [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ч. 3 ст.166 Сімейного кодексу України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Статтею 180 СК України встановлено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі. Статтею 182 Сімейного кодексу України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, а також інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України). Згідно з ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Враховуючи зазначене, положення статті 182 СК України, суд вважає можливим стягнути з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно починаючи з 26.06.2025 і до досягнення дитиною повноліття.

Outcome: approved