Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-15 00:00:00

31 липня 2021 року між [PERSON] та [PERSON] Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) зареєстровано шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис №2098. У подружжя у шлюбі народилася дитина: донька [PERSON] , [INFO] . Позов мотивує тим, що через різні погляди на шлюб та сімейне життя, між сторонами втратилось почуття взаєморозуміння та любові, фактично шлюбних відносин сторони не підтримують, спільного господарства не ведуть. Фактичні шлюбні відносини між сторонами припинені, сім`я існує лише формально. Рішення про розірвання шлюбу є остаточним. Ухвалою суду від 12 вересня 2025 року відкрито провадження у справі. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила позов задоволити з підстав, зазначених у позовній заяві. Пояснила, що у сторін немає почуттів один до одного, відповідач її зраджував, у сторін були постійні сварки. Вказала, що вони спільно не проживають із відповідачем з серпня 2025 року. Зазначила, що після розірвання шлюбу дитина буде проживати із нею. Вказала, що часу на примирення не потребує. Крім цього представник позивачки подала до суду клопотання про розгляд справи за її відсутності та відсутності позивачки. Відповідач в судовому засіданні визнав позов. Пояснив, що часу на примирення не потребує. Крім цього подав до суду заяву про визнання позову та розгляд справи за його відсутності. Заслухавши думку учасників, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позову, з огляду на таке. Статтею 51 Конституції України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній (ст. 55 СК України). Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ч. ч. 3, 4 ст. 56 СК України). Частиною 3 ст. 105 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 31 липня 2021 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим повторно 19.10.2023 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) (актовий запис №2098). Прізвище після реєстрації шлюбу чоловіка [PERSON] , дружини - [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 15 травня 2024 року, виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів), у сторін під час шлюбу народилася дочка: [PERSON] , [INFO] , батьками якої є [PERSON] та [PERSON] . Статтею 51 Конституції України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Судом встановлено, що сторони не ведуть спільного господарства, не підтримують подружніх відносин, примирення між ними неможливе та суперечить інтересам сторін. У ході судового провадження примирення між сторонами не відбулось, відповідач визнав позов. Беручи до уваги вищенаведене, враховуючи те, що шлюб ґрунтується на засадах добровільності, позивачка наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач позов визнав, сімейний розлад носить тривалий та постійний характер, сім`ю поновити неможливо, суд дійшов висновків про наявність достатніх підстав для задоволення позову. Крім цього позивачка просила після розірвання шлюбу відновити своє дошлюбне (дівоче) прізвище - [PERSON] . Відповідно до ст.113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватись цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи зазначені вище докази, а також беручи до уваги приписи ст. 113 СК України, суд дійшов висновку про задоволення позовної вимоги в цій частині. Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:1) у разі задоволення позову - на відповідача.

Outcome: approved