Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-14 00:00:00

Представник позивача ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» 14.11.2025 звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] , в якому просить стягнути з останньої на користь позивача заборгованість за кредитним договором №101726344 від 19.10.2022 в розмірі 2500,00 грн, судовий збір в розмірі 2422,40 та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 8000,00 грн. Як на підставу позовних вимог позивач вказує, що 19.10.2022 між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] був укладений договір про споживчий кредит №101726344, відповідно до умов якого відповідач отримала грошові кошти в розмірі 2500,00 грн зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів та можливих штрафних санкцій на умовах та в терміни, передбачених договором. Позивач належним чином виконав свої зобов`язання, надавши позичальнику кредитні кошти, проте [PERSON] свої зобов`язання за кредитним договором не виконувала, внаслідок чого утворилась заборгованість в розмірі 10475 грн, з яких: 2500,00 грн - заборгованість за тілом кредиту, 7500,00 грн - заборгованість за процентами, 475,00 грн заборгованість за комісією. 28.02.2023 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» було укладено Договір відступлення прав вимоги № 92-МЛ/Т, відповідно до умов якого ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги до осіб, які являлися боржниками ТОВ «МІЛОАН» за кредитними договорами, в тому числі до відповідача за кредитним договором №101726344 від 19.10.2022. Ухвалою від 21.11.2025 відкрито спрощене провадження у справі та ухвалено розглядати справу з повідомленням сторін, розгляд справи призначено на 17.12.2025 (а.с.41), проведення якого відкладено із-за неявки відповідача на 15.01.2026. У відповідності до положень ч. 11, 12 ст. 128 ЦПК України, виклик відповідача [PERSON] проводився шляхом оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України (а.с.43,50). На зазначену в позовній заяві адресу останнього відомого місця проживання відповідача направлена судом кореспонденція поверталася до суду неврученою адресату з поміткою «адресат відсутній» (а.с.55). Представник позивача в судове засідання не з`явився, направив до суду клопотання, в якому просить розглядати справу за його відсутності. Також вказав, що не заперечує щодо заочного розгляду справи (а.с.). Відповідач [PERSON] про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлена належним чином, однак в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомила, заяв чи клопотань від неї не надходило, відзив на позовну заяву не подавався. За таких обставин, з урахуванням положень статті 280 ЦПК України, суд протокольно ухвалив розглянути справу за відсутності сторін та ухвалити заочне рішення. Згідно вимог статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши надані сторонами документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи та таке встановлено судом, 18.10.2022 [PERSON] на сайті tengo.ua створила заяву на отримання кредиту № 101726344, сума кредиту 2500,00 грн, за якою 19.10.2022 погоджено надання кредиту за замовлену суму (а.с.12). 19.10.2022 між [PERSON] та ТОВ «Мілоан» укладено договір про споживчий кредит №101726344 (а.с.5-10). Згідно п. 1.1. договору Кредитодавець зобов`язався на умовах, визначених цим договором, на строк, визначений п. 1.3. договору, надати позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі, визначеній у п. 1.2. договору (далі - кредит), а позичальник зобов`язався повернути Кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом (далі - плата) у встановлений п. 1.4 договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та строки/терміни, що визначені договором. Відповідно до п. 1.2. договору сума (загальний розмір) кредиту становить 2500,00 грн, кредит надається строком на 105 днів з 19.10.2022 (п. 1.3.). Пільговий період складає 15 днів, що настає з дати видачі кредиту та завершується 03.11.2022 (рекомендована дата платежу), поточний період складає 90 днів, що настає з наступного дня за днем завершення пільгового періоду і закінчується 01.02.2023 (дата остаточного погашення заборгованості) (п.п.1.3.1-1.3.2). Комісія за надання кредиту 475,00 грн, нараховується за ставкою 19,00 відсотків від суми кредиту одноразово (п. 1.5.1.). Проценти за користування кредитом протягом пільгового періоду 750,00 грн, які нараховуються за ставкою 2,00 відсотки від фактичного залишку кредиту за кожен день користування ним протягом пільгового періоду (п.1.5.2.), проценти за користування кредитом протягом поточного періоду 6750,00 грн, які нараховуються за стандартною процентною ставкою 3,00 відсотки від фактичного залишку кредиту за кожен день користування ним протягом поточного періоду (п. 1.5.3.). Згідно п. 2.1. Кредитні кошти надаються Позичальнику шляхом переказу на рахунок з використанням картки [NUMBER] . Відповідно до п. 6.1. цей договір укладається в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі Товариства та доступний зокрема через сайт Кредитодавця та/або відповідний мобільний додаток чи інші засоби. Пунктом 6.3 кредитного договору передбачено, що приймаючи пропозицію ТОВ «Мілоан» про укладання цього кредитного договору позичальник погоджується з усіма додатками та невід`ємними частинами (Правилами, Паспортом споживчого кредиту та Графіком платежів) Договору в цілому та підтверджує, що він ознайомлений, погоджується з усіма визначеннями, умовами та змістом, повністю розуміє, і зобов`язується неухильно дотримуватись умов кредитного договору. Позивач надав належні та допустимі докази на підтвердження того, що відповідач уклав із ТОВ «Мілоан» електронний договір та підписав такий у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» (аналогом ЕЦП одноразовим ідентифікатором S38990 а.с.12 на звороті), а тому за правовими наслідками цей договір прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Підписанням договору відповідач усвідомлено погодився з викладеними в ньому умовами, включаючи строки кредитування, розмір кредиту, комісії за надання кредиту та процентної ставки, порядок її нарахування та орієнтовну загальну вартість кредиту, що відповідає принципу свободи договору з урахуванням рівності статусу сторін такого договору. Позивачем надано Графік платежів, яким визначено порядок повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитом та комісії за надання кредиту, включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення (а.с.10 на звороті). Платіжним дорученням 52840167 від 19.10.2022, підтверджується перерахування коштів в сумі 2500,00 грн платник ТОВ «Міолан», отримувач [PERSON] , призначення платежу: кошти згідно договору 101726344; кредит.рах.: [NUMBER] (а.с.13). З відомості про щоденні нарахування та погашення ТОВ «Мілоан» по кредитному договору 101726344 вбачається, що [PERSON] 19.10.2022 надано кредит у розмірі 2500,00 грн та одночасно нараховано комісію за оформлення кредиту в розмірі 475,00 грн. З 19.10.2022 по 03.11.2022 нараховані проценти згідно п. 1.5.2. договору, з 04.11.2022 по 01.02.2023 нарахування процентів згідно п.п. 1.6, 2.3.1.2 договору (а.с. 14-14 на звороті). Отже наведені обставини укладання договору, виконання кредитором обов`язку із надання грошових коштів у кредит, та невиконання відповідачем позичальником обов`язку із їх повернення та сплати відсотків, є встановленими судом й відповідачем не спростовані. 28.02.2023 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» було укладено Договір відступлення прав вимоги № 92-МЛ/Т, відповідно до умов якого кредитор ТОВ «Мілоан» передало (відступило) за плату, а новий кредитор ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» приймає належні кредиторові права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, вказаними в реєстрі боржників (а.с.15 на звороті - 23), та Додатковою угодою №1 до Договору відступлення прав вимоги № 92-МЛ/Т від 28.02.2023 сторонами узгоджено внести зміни в Додаток №1 до Договору, виклавши форму Реєстру боржників в новій редакції (а.с.23 на звороті 24 на звороті). За відступлення права вимоги згідно договору відступлення прав вимоги № 92-МЛ/Т від 28.02.2023 ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» сплатило ТОВ «Мілоан» узгоджену в п. 7.1. договору суму 474376,43 грн згідно платіжної інструкції № 70321 від 28.02.2023 (а.с.25), та заактовано передачу Реєстру Боржників (а.с.24 на звороті). З витягу з реєстру боржників до договору відступлення прав вимоги № 92-МЛ/Т від 28.02.2023 вбачається, що під № 1009 вказана [PERSON] , номер кредитного договору 101726344 від 19.10.2022, дата закінчення договору 01.02.2023, сума виданого кредиту 2500,00 грн, загальна сума заборгованості за яким складає 10475,00 грн. (а.с.31). Відтак право вимоги за кредитним договором № 101726344 від 19.10.2022 були передані ТОВ «Мілоан» на користь ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» на підставі реєстру прав вимог, який оформлений належним чином. 16.10.2025 ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» направлено [PERSON] досудову вимогу (претензію) про необхідність погасити існуючу заборгованість по кредиту (а.с.26). Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). У відповідності до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Положеннями ч. 2 ст. 639 ЦК України передбачено, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до частин 1, 2, 4 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Використання інших видів електронних підписів в електронному документообігу здійснюється суб`єктами електронного документообігу на договірних засадах. Пунктами 5-7 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі; електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; електронний правочин - дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем. Стаття 11 вказаного Закону передбачає порядок укладення електронного договору. Так, пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття (ч. 1 ст. 11). Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті (ч. 3 ст. 11). Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) або електронний договір повинні містити інформацію щодо можливості отримання стороною такої пропозиції або договору у формі, що унеможливлює зміну змісту (ч. 7 ст. 11). Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа (ч. 12 ст. 11). 19.10.2022 З договору про споживчий кредит № 101726344, укладеного 19.10.2022 між [PERSON] з ТОВ «Мілоан», вбачається, що у відповідності до вимог частини 1 статті 638 ЦК України між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору, який оформлено в електронній формі з використанням одноразового ідентифікатору (а.с.12 на звороті), і такі дії сторін відповідають приписам чинного законодавства. Оскільки даний договір укладено за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи товариства, доступ до якої забезпечується споживачу через особистий кабінет, та [PERSON] підписала його електронним підписом одноразовим ідентифікатором, тому без отримання відповідного ідентифікатора, без здійснення входу до інформаційно-телекомунікаційної системи товариства, такий договір не був би укладений. Аналогічні висновки щодо правомірності укладання сторонами кредитного договору в електронній формі та його відповідність вимогам закону, в тому числі Закону України «Про електронну комерцію», викладені Верховним Судом у постановах 12.01.2021 у справі № 524/5556/19, від 07.10.2020 у справі № 132/1006/19, від 28.04.2021 у справі № 234/7160/20, від 01.11.2021 у справі № 234/8084/20, від 14.06.2022 у справі № 757/40395/20, від 08.08.2022 у справі № 234/7298/20 та ін. Отже, відповідач уклав електронний договір підписавши такий у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» (електронним підписом одноразовим ідентифікатором), а тому договір вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Перерахування [PERSON] кредитних коштів у розмірі 2500,00 грн підтверджується наявними в матеріалах справи доказами (а.с.13). Щодо переходу до ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» права вимоги за кредитним договором, укладеним з відповідачем, суд виходить з наступного. Відповідно до частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. У постанові від 18.10.2023 у справі № 905/306/17 Верховний Суд дійшов висновку, що для підтвердження факту відступлення права вимоги, фінансова компанія як заінтересована сторона повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором (постанови Верховного Суду від 29.06.2021 у справі № 753/20537/18, від 21.07.2021 у справі № 334/6972/17, від 27.09.2021 у справі № 5026/886/2012 тощо). У справі, що розглядається, право вимоги до відповідача підтверджується договором про відступлення прав вимоги №92-МЛ/Т від 28.02.2023, актом приймання-передачі реєстру боржників та витягом з реєстру боржників, які засвідчені належним чином, містять підписи обох сторін договорів, а також платіжною інструкцією 70321 про плату згідно договору відступлення прав вимоги, вказані документи є належними доказами переходу права вимоги від первісного до нового кредитора. Отже, з огляду на наведені обставини та докази у справі, вбачається, що відбулася заміна кредитодавця на підставі укладеного договору відступлення прав вимоги та реєстру боржників, а тому до ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» перейшло право вимоги за кредитним договором № 101726344 від 19.10.2022, укладеним між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] . У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У справах про стягнення кредитної заборгованості кредитор повинен довести виконання ним своїх обов`язків за кредитним договором, а саме надання грошових коштів (кредиту) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник - повернення грошових коштів у розмірі та на умовах, визначених договором. Верховний Суд у постанові від 25.01.2023 у справі № 209/3103/21 вказав, що при вирішенні цивільних справ судами враховується стандарт доказування «більшої вірогідності», доказів, які б спростовували установлені судом обставини на підставі доказів наданих стороною позивача, відповідачем не надано та не спростовано розмір заборгованості, заявлений позивачем. На підставі наведеного вище, виходячи з «балансу ймовірностей» як стандарту доказування, котрий ЄСПЛ у рішенні «J.K. AND OTHERS v. SWEDEN» (заява № 59166/12) від 23.08.2016 визнає притаманним саме цивільним справам, відповідно до якого доведення факту вважається виконаним, якщо на підставі поданих доказів можна зробити висновок, що факт швидше мав місце, ніж не мав, суд доходить до висновку, що [PERSON] 19.10.2022 отримала кредит в розмірі 2500,00 грн, однак в порушення умов договору свої зобов`язання за договором належним чином не виконала, у зв`язку з чим виникла заборгованість, право вимоги якої первісним кредитодавцем ТОВ «Мілоан» переуступлено ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» за договором №92-МЛ/Т від 28.02.2023, а відтак заявлені позовні вимоги являються обґрунтованими та підлягають задоволенню. Вирішуючи питання судових витрат суд зазначає наступне. Матеріали справи містять платіжну інструкцію № 29901 від 07.11.2025 (а.с.35), що підтверджує понесення позивачем судових витрат пов`язаних зі сплатою судового збору у розмірі 2422,40 грн. Також матеріали справи містять докази понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу: копію договору про надання правової допомоги №0107 від 01.07.2025, укладеного між АО «Апологет» та ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» (а.с.29); копію Акту №Д/6481 від 22.10.2025 наданих послуг по справі боржника [PERSON] на суму 8000,00 грн. (а.с.30) та детальний опис наданих послуг (а.с.30 на звороті). Згідно положень ст. 137 ЦПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, якщо, на її думку, є недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 та від 06.12.2019 у справі № 910/353/19, а також у постанові Верховного Суду від 25.05.2021 у справі № 910/7586/19. Разом з тим, сторона відповідача не скористалася правом на подання клопотання про зменшення розміру витрат позивача на професійну правничу допомогу. Зважаючи, що судом задоволено позовні вимоги в повному обсязі, враховуючи положення ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір за розгляд справи в суді в сумі 2422,40 грн, а також витрати на правничу допомогу в розмірі 8000,00 грн.

Outcome: approved