Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-12 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом до [PERSON] , про встановлення юридичного факту та визнання права на спадщину за законом. В обґрунтування позову зазначили, що [INFO] помер [PERSON] , [INFO] , який проживав в с. Корделівка, Хмільницького району Вінницької області, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 17.04.2021 року року. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, яка складалась з житлового будинку [ADDRESS] , що належав померлому на підставі свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок, виданого 18.12.2003 року виконавчим комітетом Корделівської сільської ради, зареєстрованого Вінницьким обласним об`єднаним бюро технічної інвентаризації в реєстровій книзі №3 за № 559, присадибної земельної ділянки площею 0,1448 га, кадастровий номер 0521683600:01:002:0347, та земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3, 3460 га, яка належала останньому на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 766109, виданого 09.09.2008 року. Відповідно до ст. 1268 ЦК України вони спадщину прийняли, звернувшись із заявами (відмовившись від заповіту на земельний пай, складеного батьком 22.01.2013 року ) до приватного нотаріуса Хмільницького районного нотаріального округу Вінницької області Панкеєвої О.М., якою було заведено спадкову справу № 39/2021, що підтверджується копією Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 66640248, виданому нотаріусом 29.09.2021 року. Однак, у зв`язку з повномасштабним вторгненням росії на територію України приватний нотаріус Хмільницького районного нотаріального округу Вінницької області Панкеєва О.М. виїхала за кордон, і на своє робоче місце не повертається. Вже тривалий час бездіяльність приватного нотаріуса Панкеєвої О.В. позбавляє їх, як спадкоємців за законом отримати свідоцтва про право на спадщину для реалізації прав власника в повному обсязі, в тому числі для продовження дії договору оренди. В зв`язку з викладеним на адресу Начальника Управління нотаріату Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) ними було надіслано запит-скаргу, з відповіді на яку від 09.04.2025 року, їм стало відомо, що діяльність нотаріуса [PERSON] призупинена з 08 вересня 2023 року. Крім того, їм рекомендовано звернутися до суду за захистом свої майнових і немайнових прав. Внаслідок бездіяльності приватного нотаріуса Панкеєвої О.В. вони вже тривалий час не можуть оформити право власності на спадщину та отримати відповідні свідоцтва, що позбавляє їх конституційного права розпоряджатися своєю власністю. За вказаних підстав звернулися до суду із вказаним позовом. Ухвалою судді Калинівського районного суду Вінницької області від 19.06.2025 року у вищевказаній цивільні справі відкрито загальне позовне провадження. Призначено підготовче судове засідання на 9 год. 25 хв. 28.08.2025 року. Направлено відповідачу копію позовної заяви з копіями доданих до неї документів та запропоновано подати відзив, який має відповідати вимогам ст. 178 ЦПК України, в сторок, який не може перевищувати п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Попереджено відповідача, що у разі ненадання відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ухвали Калинівського районного суду Вінницької області від 03.12.2025 року закрито підготовче провадження у вищевказаній цивільні справі та призначено її до розгляду на 22.12.2025 року. В судове засідання 22.11.2025 відповідач [PERSON] не з`явився. В зв`язку з першою неявкою відповідача належним чином повідомленого про дату, час і місце судового засідання, судове засідання було відкладено на 13.01.2026 року. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, згідно заяви (зареєстрована за вх. 11180/25 від 07.10.2025) позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить розгляд справи провести за її відсутності. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, згідно заяви (зареєстрована за вх. 10459/25 від 18.09.2025) позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить розгляд справи провести за її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання 13.01.2026 року повторно не з`явився, хоча про час та день розгляду справи повідомлений належним чином, заперечень з приводу поданого позову не надав. За наявності існуючих умов, передбачених в ч.2 ст.247, ч. 1 ст. 280 ЦПК України, судом постановлено провести заочний розгляд справи за відсутності сторін та без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вивчивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази по справі, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Так, в судовому засіданні достовірно встановлено, що [INFO] помер чоловік [PERSON] , а батько [PERSON] та [PERSON] - [PERSON] , [INFO] , який проживав в с. Корделівка, Хмільницького району Вінницької області, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 17.04.2021 року року. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, яка складалась з житлового будинку [ADDRESS] , що належав померлому на підставі свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок, виданого 18.12.2003 року виконавчим комітетом Корделівської сільської ради, зареєстрованого Вінницьким обласним об`єднаним бюро технічної інвентаризації в реєстровій книзі №3 за № 559, присадибної земельної ділянки площею 0,1448 га, кадастровий номер 0521683600:01:002:0347, та земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3, 3460 га, яка належала останньому на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 766109, виданого 09.09.2008 року. Відповідно до ст. 1268 ЦК України позивачі спадщину прийняли, звернувшись із заявами (відмовившись від заповіту на земельний пай, складеного батьком 22.01.2013 року) до приватного нотаріуса Хмільницького районного нотаріального округу Вінницької області Панкеєвої О.М., якою було заведено спадкову справу № 39/2021, що підтверджується копією Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 66640248, виданому нотаріусом 29.09.2021 року. Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України, частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, як вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів передбачено статтею 16 ЦК України. У відповідності до ч.2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно довідки №1004, виданої Корделівським старостинським округом Калинівської міської ради 25.08.2022 року на день смерті спадкодавця [PERSON] , разом з останнім в будинку [ADDRESS] , був зареєстрований відповідач по справі - син [PERSON] . Відповідно до довідки Корделівського старостинського округу Калинівської міської ради №58 від 29.01.2025 року [PERSON] , [INFO] за місцем реєстрації [ADDRESS] не проживає з 1999 року. Даний факт також підтверджується Актами обстеження матеріально-побутових умов проживання комісійно складених 29.01.2025 року, 06.03.2025 року та 29.04.2025 року, з яких вбачається, що [PERSON] не проживає в будинку [ADDRESS] з 1999 року. Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України, вважається таким, що прийняв спадщину спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем і не заявив про відмову від спадщини. Таким чином, [PERSON] є таким, що не прийняв спадщини, так як не проживав із спадкодавцем постійно на день відкриття спадщини та не подавав заяви про її прийняття в передбачений законом шестимісячний термін. Враховуючи той факт, що відповідач понад 20 років не проживав разом з батьком, тому він втратив своє законне право на спадкування майна після його смерті. Встановлення факту неприйняття відповідачем спадщини позивачам потрібно для реалізації їх законного права на спадкування майна після смерті [PERSON] за законом (постанова ВС від 26.07.2023 року по справі №641/3893/20). Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла до інших осіб (спадкоємців) (стаття 1216 ЦК України). Відповідно до статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. За змістом статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Стаття 1245 ЦК України передбачає, що частина спадщини, що не охоплена заповітом, спадкується спадкоємцями за законом на загальних підставах. До числа цих спадкоємців входять також спадкоємці за законом, яким інша частина спадщина була передана за заповітом. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» для оформлення права на спадщину закон не вимагає рішення суду про визначення частки спадкодавця. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. За змістом статті 392 ЦК України право власності на майно може бути визнано судом у випадку коли це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує це право. Як вбачається з матеріалів справи позивачі зверталися до приватного нотаріуса Панкеєвої О.В. з вимогою, щоб вона видала їм свідоцтво про право на спадщину, проте [PERSON] за період введення військового стану в Україні перетнула державний кордон і на даний час знаходиться за кордоном. Договір про її заміщення з іншим приватним нотаріусом у порядку та у межах строків, визначених статтями 29-1, 29-2 Закону України «Про нотаріат», [PERSON] не укладала. На адресу начальника Управління нотаріату Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) позивачами було надіслано лист-скаргу для сприяння у розв`язанні даного питання, проте останні отримали відповідь, що приватному нотаріусу Хмільницького районного нотаріального округу Панкеєвій О.В. направлено лист з повідомленням про те, що її дії порушують законні права громадян та про необхідність відновити приватну нотаріальну діяльність або укласти договір про заміщення з іншим нотаріусом, чого не було зроблено по сьогоднішній день. Крім того, з 08.09.2023 діяльність приватного нотаріуса Панкеєвої О.В. у зв`язку з її відсутністю на робочому місці призупинено. Також роз`яснено, що приватний нотаріус Панкеєва О.В. не зверталась до Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) з заявою про поновлення нотаріальної діяльності або припинення нотаріальної діяльності, а тому кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Така бездіяльність [PERSON] грубо порушує вимоги Правил професійної етики нотаріусів України, які затверджені наказом МЮУ від 07.06.2021 № 2039/5 та Закону України «Про нотаріат» зі змінами, а саме статті 5, абзацу 14 статті 24, статті 25 Закону. Крім того, внаслідок бездіяльності приватного нотаріуса Панкеєвої О.В. позивачі вже тривалий час не можуть оформити право власності на спадщину та отримати відповідне свідоцтво, що позбавляє їх конституційного права розпоряджатися своєю власністю, що в подальшому і стало підставою для звернення до суду з позовом за захистом свого права. Враховуючи вищевикладене та за відсутності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину за законом, суд приходить до висновку про задоволення позову та визнання за позивачами права власності на спадкове майно. На підставі викладеного та

Outcome: approved