Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-15 00:00:00

Позивач АТ «Акцент-Банк» звернувся до суду з позовною заявою через представника [PERSON] , до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №ABH0CT155101710577167675 від 16.03.2024 року, станом на 17.11.2025 року, у розмірі 45 731,48 грн., яка складається з 33 452,85 грн. заборгованість за кредитом (тілом кредиту); 11 606,00 грн. заборгованості по відсоткам, загальний залишок за пенею 672,63 грн., а також судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2422,4 грн. Позивач обґрунтовує позовні вимоги тим, що 16.03.2024 року між АТ «Акцент-Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір» №ABH0CT155101710577167675 шляхом підписання електронним паролем Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг та Заяви по надання послуг «Швидка готівка», відповідно до умов якого було надано кредит у розмірі 40 000,00 грн. на таких умовах: строк користування 36 місяців, а саме до 15.03.2027, тип процентної ставки фіксована; кредитна ставка: 85% на рік. Позивач виконав свої зобов`язання та надав відповідачу кредит в обумовленій договором сумі, але відповідач, всупереч умовам кредитного договору, не здійснює погашення сум кредиту та відсотків по ньому, в зв`язку з чим, у нього виникла заборгованість, загальна сума якої станом на 17.11.2025 року складає 45 731,48 грн., а саме: 33 452,85 грн., - заборгованості за кредитом, 11 606 грн. заборгованості по процентам, 672, 63 грн. загальний залишок заборгованості за пенею. Посилаючись на наявність заборгованості у відповідача та небажання погашати її у добровільному порядку, банк звернувся до суду з даним позовом, в якому просить стягнути на його користь з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 45 731,48 грн. та 2422,4 грн. судових витрат. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.12.2025 року, цивільну справу було розподілено судді Омеко М.В. Ухвалою судді 30.12.2025 року було відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні, з повідомленням сторін. У судове засідання представник позивача Шкапенко О.В. не з`явився, подав разом з позовною заявою клопотання про розгляд справи за його відсутності та зазначив, що заявлені позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить суд їх задовольнити, а також вказав, що не заперечує проти заочного розгляду справи. Відзив на позовну заяву відповідач не надав. В судове засідання відповідач не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, за зареєстрованим місцем проживання. Відповідач була повідомлена про розгляд справи судом на офіційному сайті «Судової влади». Повістка про виклик до суду разом з копією позовної заяви та додатками до неї надіслані на зареєстровану адресу місця проживання відповідача. Так, Верховний Суд у постанові від 18.03.2021 у справі №911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, в даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.11.2019 у справі № 913/879/17, від 21.05.2020 у справі № 10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі № 24/260-23/52-б). Відповідно до ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. У відповідності до вимог ст.280-281 ЦПК України, з урахуванням особливостей, встановлених для розгляду справ в порядку спрощеного позовного провадження, суд вважає за можливе вирішити справу в заочному порядку, з огляду на те, що відповідач повідомлявся про перебування в провадженні суду даної справи на поштову адресу за зареєстрованим місцем проживання, однак у встановлений судом термін відзив на позовну заяву не подав, крім того, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи. Стаття 263 ЦПК України регламентує, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі статтями 12,13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст.82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, з таких підстав. Судом встановлено, що 16.03.2024 року між АТ «Акцент-Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір» №ABH0CT155101710577167675 шляхом підписання електронним паролем Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг та Заяви по надання послуг «Швидка готівка», відповідно до умов якого було надано кредит у розмірі 40 000,00 грн. на таких умовах: строк користування 36 місяців, а саме до 15.03.2027, тип процентної ставки фіксована; кредитна ставка: 85% на рік. Позивач виконав свої зобов`язання та надав відповідачу кредит в обумовленій договором сумі, але відповідач, всупереч умовам кредитного договору, не здійснює погашення сум кредиту та відсотків по ньому, в зв`язку з чим, у нього виникла заборгованість, загальна сума якої станом на 17.11.2025 року складає 45 731,48 грн., а саме: 33 452,85 грн., - заборгованості за кредитом, 11 606 грн. заборгованості по процентам, 672, 63 грн. загальний залишок заборгованості за пенею. Відповідно до умов Заяви по надання послуг «Швидка готівка» Банк зобов`язувався надати позичальнику кредит, а позичальник зобов`язувався в порядку та на умовах, визначених кредитним договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісію та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені графіком погашення кредиту. Так, у п.6 кредитного договору №ABH0CT155101710577167675 сторони передбачили тип процентної ставки фіксована; кредитна ставка: 85% на рік. Відповідно до п. 5 кредитного договору строк кредиту 36 місяців з 16.03.2024 по 15.03.2027 р. Відповідач здійснив дії, спрямовані на укладення договору від 16.03.2024 р. шляхом заповнення заявки на отримання грошових коштів на сайті позикодавця та підписання електронного договору. Відповідно до ст.11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Отже, суд дійшов висновку, що при укладенні вищезгаданого кредитного договору було дотримано умови, порядок та обставини укладення цього договору, а також погоджено усі його істотні обставини. Такий договір є чинним, а докази зворотного в матеріалах справи відсутні. З матеріалів справи вбачається,що позивач свої зобов`язання виконав в повному обсязі, перерахував з призначенням платежу «видача кредиту згідно договору №ABH0CT155101710577167675 від 16.03.2024 р.» 40 000,00 грн., проте відповідач, всупереч умов договору та ст. 526 ЦК України, зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконав, в результаті чого утворилася заборгованість за кредитом. Так, статтею 525ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови ви зобов`язання. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк /термін/ його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк /термін/. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно зі ст.629ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч.2 ст. 1054 та ч.2 ст. 1050ЦК України наслідками порушення боржником зобов`язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Відповідач, не сплативши у вказаний в договорі строк кредитний ліміт, порушив вимоги ст. 530 ЦК України відповідно до якої, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), а відтак банк має право стягнути заборгованість, що утворилась за кредитним договором, у судовому порядку. Так, звертаючись до суду із позовом АТ «Акцент-Банк» надало належні та допустимі докази укладення [PERSON] кредитного договору № ABH0CT155101710577167675 від 16.03.2024 року. [PERSON] отримала кредит за договором № ABH0CT155101710577167675, проте не виконала взяті на себе зобов`язання та в добровільному порядку у строки, передбачені кредитним договором, кошти не повернула. З розрахунку заборгованості вбачається, що станом на 17.11.2025 відповідач має 33 452,85 грн. заборгованості за наданим кредитом, 11 606 грн. заборгованості за відсотками, 672, 63 грн. загальний залишок заборгованості за пенею. Розрахунок заборгованості відповідача по договору відповідає вимогам закону, спростований відповідачем не був. Відтак, суд дійшов висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача 33 452,85 грн. заборгованості за наданим кредитом, 11 606 грн. заборгованості за відсотками, 672, 63 грн. загальний залишок заборгованості за пенею. На підставі викладеного, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд визнає їх належними, допустимими, достовірними, а позов таким, що підлягає задоволенню, оскільки достовірно встановлено, що відповідач належним чином не виконав взяті на себе за договором зобов`язання, а тому вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості по кредиту, відсотками та пенею у загальному розмірі 45 731,48 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При подачі позову позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 2422,40 грн., що підтверджується платіжним дорученням №6005315532536 від 17.11.2025. На підставі викладеного,

Outcome: approved