Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Лубенського міськрайонного суду Полтавської області з позовною заявою до виконавчого комітету Лубенської міської ради Полтавської області, приватного нотаріусу Лубенського районного нотаріального округу Полтавської області Стромко Ірини Вадимівни, треті особи [PERSON] , [PERSON] , в якій просить визначити [PERSON] додатковий строк три місяці, для прийняття спадщини після смерті [PERSON] , [INFO] , померлого [INFO] та [PERSON] , [INFO] , померлої [INFO] . Позовні вимоги обґрунтовує тим, що він, [PERSON] , [INFO] є сином [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які до дня своєї смерті були зареєстровані та проживали/мешкали за адресою: [ADDRESS] . 05.12.1994 року на підставі розпорядження №3052 Органом приватизації виконавчого комітету м. Лубни, зареєстрований в ЛТД «Вікторія» було видане Міллер Едгарту, дружині [PERSON] , доньці [PERSON] , опуці [PERSON] ( [PERSON] ) свідоцтво про право власності на житло (квартиру загальною площею 63,9 кв.м.), за адресою: [ADDRESS] в рівних частинах. Вказане право власності на квартиру зареєстроване Комунальним підприємством «Лубенським міжрайонним бюро технічної інвентаризації», про що зроблений відповідний запис у реєстрову книгу за №63, реєстровий №8788 від 15.12.1994 року. В свою чергу, [PERSON] , [INFO] - [INFO] дата смерті - є і був батьком позивача, а [PERSON] , [INFO] - [INFO] дата смерті - є і була мамою позивача, а саме: [INFO] [PERSON] змінила ім`я, тобто по батькові і стала [PERSON] . В серпні 2025 року позивач із сестрою перебирали речі, фотографії, документи після смерті батьків та знайшли заповіти від 26.11.2003 року, відповідно до знайдених заповітів [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , склали заповіт/розпорядження щодо належного їм майна на праві власності частини квартири [ADDRESS] , на користь [PERSON] . 25.08.2025 року позивачем у справі було подано заяву про прийняття спадщини, яка зареєстрована в книзі обліку та реєстрації спадкових справ. Проте, позивачем було отримано від [PERSON] , приватного нотаріуса Лубенського районного нотаріального округу Полтавської області постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 25.08.2025 року, у зв`язку з пропуском строку для прийняття спадщини та з можливістю її оскарження в судовому порядку протягом трьох років з моменту отримання постанови. Позивач зазначає, що пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин, а саме: смерть сина [PERSON] у віці 25 років, який помер [INFO] , смерть батька [PERSON] , який помер [INFO] , смерть доньки [PERSON] , яка померла [INFO] , смерть матері [PERSON] , яка померла [INFO] , утримання неповнолітньої онуки, запровадженням карантину в Україні та режим надзвичайної ситуації через спалах у світі коронавірусу гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», введення військового стану через військову/збройну агресію російської федерації проти Держави і народу України, хворобливий стан позивача після участі в рядах військового контингенту СССР, в Афганській війні 1979-1989 роках, велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємця і місцем знаходження спадкового майна, умови праці, які не дозволяють переміщення по території України, необізнаність позивача про наявність заповітів. 17.10.2025 року ухвалою суду було відкрито провадження у справі, розгляд справи призначено в порядку загального позовного провадження. Даною ухвалою було визначено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву, позивачу строк для подання відповіді на відзив та відповідачу строк для подання заперечення. Окрім того, витребувано у приватного нотаріуса Лубенського районного нотаріального округу Полтавської області Стромко Ірини Вадимівни належним чином завірену копію спадкової справи щодо після смерті [PERSON] , [INFO] , померлого [INFO] та [PERSON] , [INFO] , померлої [INFO] . 01.12.2025 року на адресу суду надійшов лист від приватного нотаріуса Лубенського районного нотаріального округу Полтавської області Стромко І.В., відповідно до якого спадкові справи щодо спадщини померлих [PERSON] та [PERSON] не відкривались, оскільки ніхто із спадкоємців не подавав заяви про прийняття спадщини в установлений законом строк. 09.12.2025 року ухвалою суду закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, подав до суду клопотання в якому просив слухання справи провести без участі сторін. Позов просив задовольнити. Представник відповідача виконавчого комітету Лубенської міської ради Полтавської області в судове засідання не з`явився, подав до суду клопотання розгляд справи без участі представника. При розгляді справи покладаються на розсуд суду. Третя особа - приватний нотаріус Лубенського районного нотаріального округу Полтавської області Стромко І.В. в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі. Не заперечує проти задоволення позову [PERSON] . Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явилася, подала до суду клопотання в якому просила слухання справи провести без участі сторін. Просила ухвалити рішення та визначити додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явилася, подала до суду клопотання в якому просила слухання справи провести без участі сторін. Просила ухвалити рішення та визначити додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини. За таких обставин суд вважає можливим розглянути справу у відсутності сторін на підставі доказів, які додані до справи. У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши письмові докази по справі, встановив наступне. Батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с.10). Відповідно до посвідчення серії [NUMBER] [PERSON] є учасником бойових дій (а.с.47). Згідно наданих лікарських документів [PERSON] має захворювання на фоні остеохондрозу, множинних протрузій та екструзій поперекового рівня, сколіоз. Рекомендоване лікування: нагляд та лікування у невролога за місцем проживання (а.с.50-51) Також має діагноз варикозне розширення вен з помірним- значним порушенням кровообігу, лікування: компресійний трикотаж та таблетки (а.с.52) Аркуші справи 48-49 не є читаємі і встановити, які ще має діагнози позивач суд немає можливості. Лікарські документи, які надані позивачем на підтвердження поважності пропуску строку датовані травнем 2022 року. Відповідно до довідки виданою відділом кадрового забезпечення Національної академії внутрішніх справ від 10.10.2025 №46/11-1113 [PERSON] працює в Національній академії внутрішніх справ на посаді слюсаря (а.с.53). 13.11.2023 року [PERSON] , [INFO] змінила ім`я на [PERSON] , про що отримала свідоцтво про зміну імені серія [NUMBER] (а.с.11). Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 07.12.1994 року №3052, квартира, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , належить на праві приватної, спільної (сумісної або часткової) власності [PERSON] , та членам його сім`ї [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а.с.12-13). Відповідно до свідоцтва про смерть серія [NUMBER] від 23.04.2018 року, [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] (а.с.14). [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] , про що свідчить свідоцтво про смерть серія [NUMBER] (а.с.15). 26.11.2003 року [PERSON] склав заповіт, відповідно до якого належну йому на праві власності частину квартири [ADDRESS] , заповідав [PERSON] . Заповіт посвідчено державним нотаріусом Першої Лубенської державної нотаріальної контори Стромко І.В. та зареєстровано в реєстрі за №1886 (а.с.16). 26.11.2003 року [PERSON] склала заповіт, відповідно до якого належну їй на праві власності частину квартири [ADDRESS] , заповідала [PERSON] . Заповіт посвідчено державним нотаріусом Першої Лубенської державної нотаріальної контори Стромко І.В. та зареєстровано в реєстрі за №1885 (а.с.17). Відповідно до інформаційної довідки виданої КП «Лубенське МБТІ» від 02.09.2025 року №863, квартира за адресою: [ADDRESS] зареєстрована станом на 31.12.2012 року в КП «Лубенському МБТІ» в книзі №63 за реєстровим №8788 (а.с.18). Відповідно до довідки виданої КП «Лубенське МБТІ» від 02.09.2025 року №1563, станом на 31.12.2012 року квартира за адресою [ADDRESS] зареєстрована 15.12.1994 року в КП «Лубенське МБТІ» в книзі №63, реєстровий №8788 за [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] у спільній сумісній власності згідно свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] , виданого органом приватизації виконавчого комітету м.Лубни 07.12.1994 року (а.с.19). Технічний паспорт на квартиру, що знаходиться за адресою [ADDRESS] , виданий на ім`я [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та витягу з Реєстру будівельної діяльності від 02.09.2025 її загальна площа складає 63,9 кв.м, житлова площа 44,6, кв.м. (а.с. 21-28). Позивачем було отримано від [PERSON] , приватного нотаріуса Лубенського районного нотаріального округу Полтавської області постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 25.08.2025 року, у зв`язку з пропуском строку для прийняття спадщини та з можливістю її оскарження в судовому порядку протягом трьох років з моменту отримання постанови (а.с.29-30). Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 ЦК України). Згідно статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися на момент його смерті. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України). За правилами частини першої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Подання заяви про прийняття спадщини є дією, що її повинен вчинити спадкоємець, який бажає прийняти спадщину у разі, коли він не проживав на час відкриття спадщини постійно зі спадкодавцем. Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є такі, що пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть застосовуватися, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через брак інформації про смерть спадкодавця, незнання положень закону тощо, тоді немає правових підстав для визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Такі правові висновки викладено, зокрема, у постановах Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі № 565/1145/17, від 17 жовтня 2019 року у справі № 766/14595/16. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема такі: тривала хвороба спадкоємців; велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; перебування спадкоємців на службі у складі Збройних Сил України; необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Суд не може визнати поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна та відкриття спадщини, похилий вік, непрацездатність, невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, брак коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови тощо. Подібні висновки викладені Верховним Судом у постановах від 26 червня 2019 року у справі № 565/1145/17, від 17 березня 2021 року у справі № 638/17145/17. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду із позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. У пункті 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняттяспадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Як на підстави поважності причин пропуску строку на прийняття спадщини позивач посилається на такі обставини, як смерть сина [PERSON] у віці 25 років, який помер [INFO] , смерть батька [PERSON] , який помер [INFO] , смерть доньки [PERSON] , яка померла [INFO] , смерть матері [PERSON] , яка померла [INFO] , утримання неповнолітньої онуки, запровадженням карантину в Україні та режим надзвичайної ситуації через спалах у світі коронавірусу гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», введення військового стану через військову/збройну агресію російської федерації проти Держави і народу України, хворобливий стан позивача після участі в рядах військового контингенту СССР, в Афганській війні 1979-1989 роках, велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємця і місцем знаходження спадкового майна, умови праці, які не дозволяють переміщення по території України, необізнаність позивача про наявність заповітів. Проте саме по собі смерть сина [PERSON] який помер [INFO] , смерть батька [PERSON] , який помер [INFO] , смерть доньки [PERSON] , яка померла [INFO] , смерть матері [PERSON] , яка померла [INFO] , утримання неповнолітньої онуки, без установлення інших об`єктивних, непереборних, істотних труднощів на вчинення дій щодо прийняття спадщини не свідчить про поважність пропуску зазначеного строку. При оцінки поважності пропуску строку на приняття спадщини, про які зазначає позивач, а саме через спалах у світі коронавірусу гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», введення військового стану через військову/збройну агресію російської федерації проти Держави і народу України, хворобливий стан позивача після участі в рядах військового контингенту СССР, в Афганській війні 1979-1989 роках, велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємця і місцем знаходження спадкового майна, умови праці, які не дозволяють переміщення по території України, суд виходить з наступного. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2024 року у справі № 686/5757/23 указано, що вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. Оцінка поважності причин пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини повинна, першорядно, стосуватися періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Саме протягом цього періоду мають існувати об`єктивні та істотні перешкоди для прийняття спадщини. Інші періоди досліджуються, якщо ці перешкоди почали існувати протягом шестимісячного строку та тривали до моменту звернення до нотаріуса або до суду. Суди мають враховувати, що безпідставне надання додаткового строку для прийняття спадщини є порушенням правової визначеності як елемента правовладдя (верховенства права) та є незаконним втручанням у права спадкоємців, які прийняли спадщину, а у разі відсутності таких спадкоємців - в інтереси територіальної громади, яка має право на визнання спадщини відумерлою. Судом встановлено, що позивач проживає у місті Київ, спадкове майно знаходиться в м.Лубни Полтавської області відстань яких становить близько 180 км., що є незначною відстанню від спадкового майна. У постанові Верховного Суду від 02 квітня 2020 року у справі № 420/23/18 зроблено правовий висновок про застосування статті 1272 ЦК України за фактичних обставин, де велика відстань між місцем проживання спадкодавця та спадкоємця без установлення інших об`єктивних, непереборних, істотних труднощів на вчинення дій щодо прийняття спадщини не свідчить про поважність пропуску строку. Також встановлено, що [PERSON] пропустив строк для подачі заяви про прийняття спадщини без поважних причин, адже не довів жодним доказом, що не знав про наявність заповіту. Також позивач не довів, що воєнний стан, спалах у світі коронавірусу гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», умови праці, які не дозволяли переміщення по території України були невідворотною перешкодою для звернення до нотаріуса в шестимісячний строк. Окрім того, посилання позивача на його хворобливий стан після участі в рядах військового контингенту СССР, в Афганській війні 1979-1989 роках, який перешкоджав йому звернутися вчасно до нотаріуса суд взяти до уваги не може, оскільки згідно наданих лікарських документів позивачем він має захворювання на фоні остеохондрозу, множинних протрузій та екструзій поперекового рівня, сколіоз, рекомендоване лікування: нагляд та лікування у невролога за місцем проживання, також має діагноз варикозне розширення вен з помірним- значним порушенням кровообігу, лікування: компресійний трикотаж та таблетки та ці лікарські документи, які надані позивачем на підтвердження поважності пропуску строку датовані травнем 2022 року, тобто ці захворювання не є тривалими та такими, що були невідворотною перешкодою для звернення до нотаріуса в шестимісячний строк. Крім того, будучи спадкоємцем першої черги та достовірно знаючи про смерть батьків [PERSON] не подав своєчасно заяву про прийняття спадщини про що в нього було жодних перешкод. Тож факт усвідомлення спадкоємцем першої черги, яка не знала про існування заповіту, наявності в неї права на спадкування та невчинення нею неодмінних активних дій щодо встановлення спадкової маси і прийняття спадщини не свідчить про виникнення в неї об`єктивних обставин, які унеможливили або істотно ускладнили їй своєчасне звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини у передбачений ЦК України строк у зв`язку з її необізнаністю про існування заповіту, складеного на її ім`я. Отже, коли особа усвідомлює чи повинна усвідомлювати, що вона є учасником процесу спадкування, зокрема на підставі своєї спорідненості зі спадкодавцем як спадкоємець першої черги спадкування і не вчиняє активних дій, спрямованих на прийняття спадщини (засвідчення своєї згоди на вступ у всі правовідносини спадкодавця) виходячи з обставин, які не пов`язані з об`єктивними, непереборними та істотними труднощами для своєчасного прийняття спадщини, то її необізнаність про наявність заповіту не може розглядатися як підстава для визначення їй додаткового строку на подання заяви про прийняття спадщини. Зазначена правова позиція узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду зазначеною в постанові від 26.06.2024 року № 686/5757/23. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина перша статті 81 ЦПК України). Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України). У постановах Верховного Суду від 08.08.2019 по справі № 450/1686/17 та від 15.07.2019 по справі № 235/499/17 зазначено, що кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів. Суд не може вийти за межі позовних вимог. Суд звертає увагу, що із заявою про прийняття спадщини до нотаріуса позивач звернувся лише 25 серпня 2025 року, тоді як строк для прийняття спадщини сплинув 27 листопада 2022 року. Тобто, з моменту відкриття спадщини та вчинення позивачем даної дії минуло понад два з половиною роки. При цьому суд враховує, що позивач проживає в країні, де ведуться військові у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану", Указом Президента України від 24.02.2022 року введено воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24.02.2022 року строком на 30 діб, який в подальшому неодноразово продовжувався. З 29.06.2022 року діяли нові зміни щодо строків оформлення спадщини під час воєнного стану. Ці зміни були запроваджені на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 24.06.2022 року «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо нотаріату та державної реєстрації в умовах воєнного стану». Так, п. 3 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» передбачено, що перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється на час дії воєнного стану, але не більше ніж на 4 (чотири) місяці. Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення строку для прийняття спадщини. Тобто, оцінюючи підстави поважності строку судом взято до уваги, що пройшов значний часовий проміжок між закінченням строку прийняття спадщини та подачею заяви про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, а саме понад 2 роки. При цьому, на думку суду, стороною позивача не було доведено існування об`єктивних, непереборних, істотних труднощів для своєчасного прийняття спадщини. За таких обставин, оскільки позивач пропустив строк для прийняття спадщини без поважної причини, в задоволенні позову слід відмовити. Під час розгляду справи, судом забезпечено сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом переконливості (ст. 129 Конституції України). Оскільки у позові відмовлено, понесені позивачем судові витрати не підлягають стягненню із відповідача на підставі ст. 141 ЦПК України.

Outcome: dismissed