Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-18 00:00:00

В провадженні суду перебувала на розгляді цивільна справа №711/10508/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 13 листопада 2025 року відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення (виклику) сторін, надано відповідачу термін на подання відзиву до суду. 03.12.2025 представником відповідача [PERSON] адвокатом Сподинюк Л.С., через систему Електронний суд, подано відзив на позовну заяву в якому просили відмовити в задоволенні позовних вимог та стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» на користь [PERSON] понесені ним витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 8000,0 грн. 17.12.2025р. суд ухвалив рішення, яким позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором залишив без задоволення в повному обсязі. 23.12.2025р. на адресу суду надійшла заява представника відповідача адвоката Сподинюк Л.С. про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на правову допомогу, оскільки судом не вирішувалося питання щодо відшкодування відповідачу витрат на правничу допомогу так, як представником відповідача було зроблено заяву про те, що докази надання правничої допомоги будуть надані суду в порядку ч. 8 ст. 141 ЦПК України. А тому, просить ухвалити додаткове рішення, яким стягнути із позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» на користь відповідача [PERSON] витрати на правничу допомогу в розмірі 8 000 грн. Сторони в судове засідання не з`явились. 19.01.2026 представником відповідача [PERSON] адвокатом Сподинюк Л.С., через систему Електронний суд, подано заяву про розгляд справи без участі заявника та його представника. Додатково в заяві зазначено, що подану заяву про ухвалення додаткового рішення підтримують та просять її задовольнити в повному обсязі. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази на підтвердження розміру понесених сторонами судових витрат, суд дійшов наступних висновків. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Згідно з ч.ч. 2, 8 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі відмови в позові, покладаються на позивача. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Оскільки за наслідками розгляду справи по суті позовні вимоги були залишені судом без задоволення в повному обсязі, то витрати відповідача [PERSON] на правову допомогу підлягають відшкодуванню за рахунок позивача. Відповідач просив компенсувати йому за рахунок позивача витрати з оплати правової допомоги в сумі 8 000 грн. Оцінюючи розмір заявлених стороною відповідача вимог для компенсації витрат на правову допомогу суд звертає увагу на наступне. Верховний Суд у постанові від 17.09.2019р. у справі №810/3806/18 зазначив, що на підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу мають бути надані договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правничу допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування останніх. З матеріалів справи судом встановлено, що в якості доказів розміру витрат відповідача на професійну правничу допомогу ним надано: - договір про надання правничої допомоги № 93 від 13.11.2025 /а.с.82-84/. - довідка про кількість витрачених годин роботи адвоката згідно договору №93 від 13.11.2025 року /а.с. 81/. - акт наданих послуг відповідно до договору про надання правничої допомоги №93 від 13.11.2025 року на суму 8000,0 грн. /79-80/. Стосовно належності підтвердження розміру витрат, в контексті питання їх фактичного понесення позивачем, суд звертає увагу, що за змістом п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (подібний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19.). Отже та обставина, що суду не надано доказів фактичної сплати відповідних витрат позивачем не є підставою для відмови у відшкодуванні таких витрат. Разом з тим, надаючи оцінку вимогам відповідача про відшкодування витрат на правову допомогу в контексті критеріїв співмірності та пропорційності таких витрат, суд виходить з наступного. Частинами першою та другою статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. За змістом ч. 4, 5 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання зазначених вимог суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Як уже зазначалося, загальне правило розподілу судових витрат визначене в ч. 2 ст. 141 ЦПК України. Проте, у частині третій наведеної норми цього Кодексу визначено критерії,

Outcome: partial