Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-18 00:00:00

Позовні вимоги. Представник голови комісії з припинення діяльності юридичної особи - Галицького відділу соціального захисту управління соціального захисту Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради Стасюк Л.Ю. звернулася до суду із позовом до [PERSON] у якому просить стягнути з відповідача на користь позивача надміру виплачені кошти допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам в сумі 20000 грн, та 3028 грн судового збору. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що відповідно до заяви [PERSON] від 04.08.2023 року Галицьким відділом соціального захисту управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради надавалась допомога на проживання внутрішньо переміщеним особам на неї та її сина - [PERSON] , [INFO] , на період з 04.08.2023 року по 30.11.2023 року. Відповідач та її син перебували на обліку у Галицькому відділі соціального захисту з 04.08.2023 року як внутрішньо переміщені особи з [ADDRESS] . В результаті проведеної спеціалістами Галицького відділу соціального захисту перевірки, наданих даних верифікацією Міністерства фінансів України, встановлено, що відповідач неправомірно отримала грошову допомогу за період з 01.08.2023 року до 30.11.2023 року в розмірі 20000 грн. Внаслідок верифікації Міністерства фінансів України припинено виплату допомоги у зв`язку з тим, що особа ( [PERSON] ) вперше звернулась за призначенням допомоги раніше ніж через 30 робочих днів після повернення в Україну, а також перебування відповідача за кордоном перевищило тридцять календарних днів та більш як шістдесят календарних днів сукупно протягом шестимісячного періоду отримання допомоги. Позивач вказує, що з метою досудового вирішення справи та врегулювання даного спору Галицьким відділом соціального захисту скеровані повідомлення про переплату коштів виплачених надміру та запропоновано відповідачу повернути борг добровільно, однак такі залишилися останньою без виконання. Рух справи в суді. Ухвалою судді від 14.11.2025 року відкрито провадження, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику сторін, роз`яснено учасникам справи порядок подання заяв по суті справи та наслідки їх неподання. Повідомлення відповідача здійснювалось шляхом надсилання копії позову та ухвали про відкриття провадження на адресу зареєстрованого місця проживання відповідача як внутрішньо переміщеної особи. Однак остання правом на подання відзиву не скористалась. Згідно частини 8 статті 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Встановлені судом фактичні обставини справи. Судом встановлено, що 04.08.2023 року [PERSON] звернулась до Галицького відділу соціального захисту управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради із заявою про надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, зокрема їй та її сину [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією вказаною заяви. Відповідно до довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 04.08.2023 №1307-7001854488, [PERSON] як внутрішньо переміщена особа знаходилась за наступною адресою фактичного місця проживання: [ADDRESS] та за вказаним місцем проживання перебувала на обліку у структурному підрозділі з питань соціального захисту. Рішенням Галицького відділу соціального захисту управління соціального захисту Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради № 51307-45724187-2021-1 від 14.08.2023 року, [PERSON] та її сину [PERSON] призначено допомогу переміщеним особам на проживання з 01.08.2023 року. Відповідно до листа Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України від 08.07.2024 № 19-47032/18/24-вих відповідач: -27.03.2022 року виїхала з території України через КПП «Рава-Руська» та повернулась 12.02.2023 року на територію держави через КПП «Шегині»; - 21.02.2023 року виїхала, а повернулась на територію держави 23.04.2023 року; - 27.04.2023 року знову покинула територію держави та 04.08.2023 року повернулась назад в Україну; -11.08.2023 року через КПП «Шегині» виїхала за межі держави та повернулась 16.11.2023 року; -25.11.2023 відповідач виїхала та повернулась на територію держави 25.02.2024 року. Крім того, 26.02.2024 року [PERSON] покинула територію держави через КПП «Шегині» та на момент отримання листа від Державної прикордонної служби (08.07.2024 року) не повернулась на територію України. Рішенням Галицького відділу соціального захисту управління соціального захисту Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради № 51307-45724187-2023-1 від 29.01.2024 року визначено, що [PERSON] одержує допомогу на проживання внутрішньо переміщеним особам, в розмірі 5000 грн на місяць. Водночас, оскільки остання вперше звернулась за призначенням допомоги раніше, ніж через 30 календарних днів після повернення в Україну, а також оскільки її перебування за кордоном перевищило тридцять календарних днів та більш як шістдесят календарних днів сукупно протягом шестимісячного періоду отримання допомоги, то у неї виникла переплата державної допомоги в сумі 20000 грн., яка утворилась за період з 01.08.2023 року по 30.11.2023 року. Згідно довідки Галицького відділу соціального захисту управління соціального захисту Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради про від 17.02.2025 року, [PERSON] відповідно до Порядку надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.03.2022 №332, за період з 01.08.2023 по 30.11.2023 року нараховано допомогу в розмірі 20000 грн. Крім того, судом встановлено, що листом Галицького відділу соціального захисту від 13.01.2025 року № 260305-46 було повідомлено відповідача про переплату коштів державної допомоги та запропоновано останній повернути борг добровільно. Однак така вимога була залишена [PERSON] без задоволення. Мотиви прийняття рішення судом. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до переконання, що позовні вимоги слід задовольнити, виходячи з наступного. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частинами 1 та 3 статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. При цьому, виходячи з положень ст.16 ЦК України особа звертається до суду за захистом свого порушеного права. Грошова допомога призначається відповідно до Порядку надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.03.2022 №332 (надалі - Порядок). Відповідно до абзацу 2 п.1 Порядку (в редакції на час звернення з заявою про надання допомоги), грошова допомога призначається для забезпечення соціальної підтримки внутрішньо переміщеним осіб із числа незахищених верств населення та стимулювання до працевлаштування внутрішньо переміщених осіб працездатного віку. Відповідно до абзаців 1, 2 п.8 Порядку, допомога внутрішньо переміщеній особі не призначається, якщо така особа на дату звернення по допомогу перебувала за межами території України більш як 30 календарних днів підряд. До періоду перебування за кордоном не включаються дні службового відрядження, оздоровлення дітей, стажування, лікування або реабілітації, що підтверджується відповідними документами, а також дні перебування за кордоном з таких причин, як хвороба уповноваженої особи/отримувача, смерть членів їх сім`ї та родичів, догляд за хворою дитиною віком до 18 років, перебування у закладах охорони здоров`я, судових та правоохоронних органах, що підтверджується документально. У разі наявності в уповноваженої особи/отримувача обґрунтованих причин для продовження строку перебування за кордоном понад 30 календарних днів підряд або більш як 60 календарних днів сукупно протягом шестимісячного періоду отримання допомоги така особа звертається з відповідною заявою та підтвердними документами або безпосередньо до органу соціального захисту населення/уповноваженої особи виконавчого органу сільської, селищної, міської ради/центру надання адміністративних послуг, або з використанням поштового/ електронного зв`язку (за технічної можливості з накладенням кваліфікованого електронного підпису, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису) за місцем обліку як внутрішньо переміщена особа. У такому разі строк перебування внутрішньо переміщеної особи за кордоном може бути збільшено до 60 днів підряд або 90 днів сукупно і виплата допомоги поновлюється з місяця її припинення. Нарахування та виплата допомоги отримувачу припиняються починаючи з місяця, що настає за місяцем повернення до покинутого місця проживання або виїзду за кордон на постійне місце проживання, або з місяця, у якому строк перебування за кордоном перевищив 30 календарних днів підряд або більш як 60 календарних днів сукупно протягом шестимісячного періоду отримання допомоги. Пунктом 6 Порядку визначено, якщо отримувач або уповноважена особа повернувся до покинутого місця проживання, виїхав на тимчасове чи постійне місце проживання за кордон або перебуває за кордоном більш як 30 календарних днів підряд чи більш як 60 календарних днів сукупно протягом шестимісячного періоду отримання допомоги, він зобов`язаний повідомити про такі обставини органу соціального захисту населення/уповноваженій особі виконавчого органу сільської, селищної, міської ради/центру надання адміністративних послуг за місцем перебування на обліку або надіслати заяву з використанням засобів поштового/електронного зв`язку (за технічної можливості з накладенням кваліфікованого електронного підпису, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису). За наявності технічної можливості отримувач допомоги за наявності реєстраційного номера облікової картки платника податків подає повідомлення про відмову від допомоги засобами Порталу Дія, зокрема з використанням мобільного додатка Порталу Дія (Дія). Нарахування та виплата допомоги отримувачу припиняється починаючи з місяця, що настає за місяцем, в якому стало відомо щодо його повернення до покинутого місця проживання, або з місяця виїзду за кордон на постійне місце проживання, або з місяця, що настає за місяцем, у якому строк перебування за кордоном перевищує 30 календарних днів підряд чи більш як 60 календарних днів сукупно протягом шестимісячного періоду отримання допомоги, або 60 та 90 календарних днів відповідно, в разі прийняття рішення про збільшення зазначеного строку за наявності обґрунтованих причин. Пунктом 9 Порядку визначено, що уповноважена особа зобов`язана протягом 14 календарних днів після виникнення змін, які впливають на визначення права на отримання допомоги, поінформувати про це засобами поштового/електронного зв`язку (за технічної можливості з накладенням електронного підпису, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису) орган соціального захисту населення, уповноважену особу виконавчого органу сільської, селищної, міської ради або центр надання адміністративних послуг. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] 27.04.2023 року покинула територію держави Україна, а 04.08.2023 року повернулась, та цього ж дня подала заяву про надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам. Таки чином, відповідно до «Порядку надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20.03.2022 №332, остання не мала права на отримання допомоги внутрішньо переміщеній особі, оскільки на дату звернення по допомогу перебувала за межами території України більш як 30 календарних днів підряд. Крім того, [PERSON] 11.08.2023 року повторно через КПП «Шегині» виїхала за межі держави Україна та повернулась назад лише 16.11.2023 року, а отже перебувала за кордоном більше як 30 календарних днів підряд. Дані обставини свідчать про те, що відповідач у справі не мала права на отримання допомоги з 01.08.2023 року по 30.11.2023 року та була зобов`язана повідомити Галицький відділ соціального захисту управління соціального захисту Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради про вказані обставини, або скасувати призначення допомоги за допомогою мобільного додатку Порталу Дія. Пунктом 29 Порядку (в редакції на час звернення з заявою про надання допомоги) визначено, що у разі неправомірної або повторної виплати отримувачу допомоги за певний період суми такої виплаченої допомоги повертаються отримувачем добровільно або за вимогою органу соціального захисту населення. Орган соціального захисту населення з моменту виявлення факту надміру перерахованої (виплаченої) допомоги визначає обсяг неправомірно або повторно отриманих коштів та протягом 30 робочих днів повідомляє про це уповноваженій особі або отримувачу шляхом надсилання повідомлення з використанням засобів поштового/ електронного зв`язку (із застосуванням засобів електронного сповіщення Єдиної системи (за технічної можливості)/засобами мобільного зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику. У разі неповернення надміру виплачених коштів добровільно в установлені строки орган соціального захисту населення вирішує питання про їх стягнення в судовому порядку. За змістом статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володiння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є правовідносини, які виникають у зв`язку з безпідставним утриманням чи збереженням майна і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають при наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок іншої особи, в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 Цивільного кодексу України). Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. При цьому, відповідно до статті 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті: 1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача; 2) інше майно, якщо це встановлено законом. Згідно із частиною першою статті 177 Цивільного кодексу України об`єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші. Майном, як особливим об`єктом вважається окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки (частина перша статті 190 ЦК України). Так, відповідач знала про обставини, що можуть вплинути на отримання допомоги та не повідомила позивача про них, що є зловживанням з її боку. Відповідно до ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд вважає аргументи позивача обґрунтованими та такими, що підтверджені належними та достатніми доказами у справі, оскільки такі не спростовані відповідачем. В матеріалах справи відсутні будь-які докази, які свідчать про те, що позивачу повернені грошові кошти, як і відсутні докази, що позивачем безпідставно заявлені позовні вимоги щодо їх повернення. На підставі наведеного, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги Галицького відділу соціального захисту управління соціального захисту Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради підлягають до задоволення, та з відповідача на користь позивача слід стягнути 28000 грн надміру виплачених коштів допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам. Вирішуючи питання судових витрат, суд приходить до такого висновку. Відповідно до положень ч.ч.1, 2 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З урахуванням вищенаведених доводів та мотивів, та того, що позовні вимоги задоволено повністю, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягнути суму сплаченого позивачем судового збору в розмірі 3028 грн.

Outcome: approved