Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-11 00:00:00

Позивач ТОВ ФК «Єврокредит» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості у розмірі 29 479,61 грн., що складається з : заборгованості за кредитним договором (в тому числі прострочена) 9 998,06 грн., заборгованість по оплаті відсотків (в тому числі прострочена) 19 481,55 грн., а також судових витрат - 11200 грн. витрат на професійну правничу допомогу та 2422,40 грн. судового збору. В обґрунтування позову вказав, що 11 серпня 2021 року між АТ «МЕГАБАНК» та [PERSON] було укладено Заяву договір № ТDВ.2021.0002.23166 про приєднання до Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб щодо карткового продукту todobank, який складається з публічної частини договору, яким є Договір про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб щодо карткових продуктів todobank з додатками, розміщений у місці інформування Клієнта та на сайті АТ «МЕГАБАНК»: www.megabank.ua та в мережі інтернет www.todobank.com та індивідуальної частини, якою є вказана Заява - Договір. Сторони погодили і Клієнт своїм підписом підтвердив, що ця Заява - Договір, Договір з Додатками (в тому числі, Тарифи, тощо) у сукупності складають єдиний Договір, істотні умови якого можуть міститися як у цьому тексті так i в інших частинах Договору (пп. 1 п. 11 розділу «Запевнення та умови» Кредитного договору). Також Клієнт своїм підписом підтвердив, що з усіма умовами Договору (з урахуванням публічної частини Договору, яка розміщена на офіційному сайті Банку www.megabank.ua та/або в мережі інтернет www.todobank.com.ua, та/або у відділеннях Банку, Тарифів, тощо), ознайомлений і згодний (пп. 3 п. 11 розділу «Запевнення та умови» Кредитного договору). Відповідно до п. 2 розділу «Запевнення та умови» Кредитного договору, Банк на підставі отриманої від Клієнта заяви, відкрив Клієнту Поточний рахунок у гривні, що обслуговується за дебетово-кредитною схемою, та Поточні рахунки у доларах США та у Євро, що обслуговуються за дебетовою схемою, та видав платіжну картку міжнародної платіжної системи. Факт отримання Клієнтом картки та її номер зафіксовано зазначено у заключному розділі Кредитного договору. На Поточний рахунок у гривні Банк надав Клієнту кредит, встановивши Доступний ліміт кредитної лінії у межах Максимального ліміту кредитної лінії, що встановлений у п.4. розділу «Запевнення та умови» Кредитного договору. Спосіб надання кредиту шляхом встановлення відновлювальної кредитної лінії на Поточному рахунку Клієнта. У подальшому Банк свої зобов`язання перед Клієнтом за Кредитним договором виконав у повному обсязі, встановивши Доступний ліміт кредитної лінії у межах Максимального ліміту кредитної лінії на Поточний рахунок Клієнта у гривні і надавши йому можливість користуватись кредитними коштами у межах Доступного ліміту кредитної лінії, визначеного Кредитним договором. Клієнт здійснював користування грошовими коштами Доступного ліміту кредитної лінії, що відображено у виписках з його рахунку. Однак, свої зобов`язання за Кредитним договором щодо повернення заборгованості та сплаті відсотків за користування кредитною лінією Відповідач не виконав. Згідно виписок по рахунку Позичальника станом на 03.09.2024 року у Позичальника сформувалась заборгованість перед Банком. 03.09.2024 року відповідно до результатів відкритих торгів (аукціону), оформлених протоколом № GFD001-UA-20240618-01260 від 09.07.2024 року, між Акціонерним товариством «МЕГАБАНК» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «МУСТАНГ ФІНАНС» був укладений Договір № GL1N426240 про відступлення прав вимоги. Відповідно до Додатку №1 «Друкований Реєстр Боржників» до вказаного договору про відступлення прав вимоги серед інших, до ТОВ «ФК ЄВРОКРЕДИТ» перейшло і право вимоги до Відповідача боржника за Кредитним договором № TDB.2021.0002.23166 від 11.08.2021 року. Згідно з Розрахунком заборгованості Відповідача боржника за Кредитним договором № TDB.2021.0002.23166 від 11.08.2021 року, сформованої АТ «МЕГАБАНК» станом на 03.09.2024 року (дата укладання Договору № GL1N426240 про відступлення прав вимоги) заборгованість Боржника/Відповідача становить 29 479,61 грн., яка складається з: 9 998,06 грн. заборгованість за тілом кредиту; 19 481,55 грн. заборгованість за відсотками, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом. Ухвалою Шевченківського районного суду міста Полтави від 31 жовтня 2025 року відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. 29 грудня 2025 року від представника позивача [PERSON] Хворост Д.М. до суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому просила позов задовольнити частково, а саме стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «ФК Єврокредит» заборгованість за кредитним договором № TDB.2021.0002.23166 від 11.08.2021 в загальному розмірі 14 645,93 грн. , яка складається з 9 998,06 грн. заборгованості за тілом кредиту та 4 647,87 грн. заборгованості за процентами. Представник відповідача вказує, що відповідач не погоджується із визначеним розміром заборгованості стосовно стягнення з відповідача 19481,55 грн. заборгованості за відсотками. Згідно умов договору № TDB.2021.0002.23166 від 11.08.2021 строк кредитування складає 12 місяців. Таким чином, строк кредитування сплив 10.08.2022. Матеріали справи не містять підтверджень про наявність умов договору щодо порядку пролонгації строку кредитування. Посилання позивача на п. 8 Договору (про дію договору 3 роки та пролонгацію) стосується саме правовідносин щодо обслуговування банківського рахунку (зберігання коштів, здійснення переказів). Однак, кредитні правовідносини (користування позиковими коштами) регулюються окремими параметрами. Той факт, що картковий рахунок залишається активним (Договір пролонгується), не означає, що строк користування кредитним лімітом автоматично продовжується, а відсотки можуть нараховуватися безмежно. Тобто, навіть якщо Договір пролонгувався згідно з п. 8 (рахунок не закрито), строк кредитування сплив через 12 місяців, і саме цей момент припиняє право Банку нараховувати договірні відсотки. Позивач не надав доказів того, що Відповідача було належним чином повідомлено про продовження саме строку кредитування на новий період зі збереженням старої процентної ставки. Автоматична пролонгація умов кредитування (а не просто обслуговування картки), яка покладає на споживача додаткові фінансові зобов`язання без його активної згоди, є несправедливою умовою в розумінні ст. 18 ЗУ «Про захист прав споживачів». Представник відповідача стверджує, що відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді умови пролонгації за кредитом. Представник відповідача зазначає, що у даній справі наявна суперечність між умовами Договору: Індивідуальна частина (Заява-приєднання): Чітко вказано «Строк кредитування 12 місяців», Публічна частина (п. 8 Правил): Зазначено «Строк дії договору 3 роки» з можливістю пролонгації. Банк, як сильніша сторона та розробник умов договору, створив правову невизначеність, намагаючись застосувати загальну умову (п. 8) всупереч індивідуально погодженій (12 місяців). Представник відповідача вказує, що оскільки Позивач допустив двозначність у визначенні строків, суд має надати перевагу тлумаченню, яке є більш сприятливим для споживача (Відповідача), а саме: визнати, що строк нарахування відсотків обмежений 12 місяцями. Твердження позивача про те, що п. 8 Публічного договору має перевагу над індивідуальною умовою Заяви, суперечить принципам добросовісності, розумності та справедливості (ст. 3, 627 ЦК України). Автоматична пролонгація строку кредитування (а не просто обслуговування картки), яка збільшує фінансове навантаження на споживача без його окремої письмової згоди, є несправедливою умовою. Тому, у позикодавця виникло право нарахування процентів за Договором тільки у межах строку його дії - до 10.08.2022. Представник відповідача вказує, що Здійснюючи власний контррозрахунок, Відповідач виходить із наступних вихідних даних, закріплених у Кредитному договорі: 1. Період нарахування: Обмежений виключно строком кредитування, який становить 12 місяців (з 11.08.2021 по 10.08.2022). Нарахування відсотків після цієї дати є неправомірним відповідно до правових висновків Великої Палати Верховного Суду. 2. Тіло кредиту: 9 998,06 грн. (сума, заявлена Позивачем). 3. Процентна ставка: 56% річних (базова ставка згідно з умовами Договору). 4. Пільговий період: 62 дні. Відповідно до п. 4 Договору, протягом перших 62 днів діє пільгова ставка (0,0001%), що фактично звільняє Клієнта від сплати базових відсотків за цей проміжок часу. Методологія розрахунку: Для визначення коректної суми відсотків необхідно розрахувати плату за користування коштами за 1 рік (365 днів), виключивши з цього періоду пільговий термін (62 дні), протягом якого базова ставка 56% не застосовується. Фактична кількість днів для нарахування відсотків: 365 днів у році - 62 (пільгові дні) = 303 дні. Враховуючи наведене, підстави для нарахування та сплати відсотків за період з 11.08.2022 року по 03.09.2024 відсутні. Отже, стягненню підлягає заборгованість за відсотками в межах строку кредитування, у період з 11.08.2021 по 10.08.2022, що становить 4647,87 грн., які обраховуються таким чином: 9998,06 х (56%/365) х (365-62) днів. Представник відповідача вважає єдиною законною та обґрунтованою сумою заборгованості за відсотками, що підлягає стягненню, є сума 4 647,87 грн. Будь-які нарахування понад цю суму є спробою Позивача безпідставно стягнути кошти за період, коли зобов`язання зі сплати відсотків вже припинилося, або ігноруванням умов про пільговий період. У відзиві представник відповідача просила стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «ФК ЄВРОКРЕДИТ» понесені витрати на сплату судового збору (пропорційно до задоволеної частини позовних вимог) у розмірі 1 203,45 грн. та стягнути витрати на професійну правничу допомогу (зменшені та пропорційні до задоволеної частини позовних вимог) у розмірі 1 987,20 грн. Стягнути з ТОВ «ФК ЄВРОКРЕДИТ» на користь [PERSON] понесені нею судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 8500 грн. (а.с.83-88). Від представника позивача ТОВ «ФК ЄВРОКРЕДИТ» - Журавльова С.Г. до суду надійшло клопотання про розгляд справи без його участі (а.с.99). Від представника відповідача [PERSON] Хворост Д.М. до суду надійшла заява про розгляд справи без її участі, зазначила, що відповідачка позовні вимоги визнає частково (а.с.103). Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. За змістом ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків,пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. В силу ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цьогоКодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 11.08.2021 Акціонерне товариство «МЕГАБАНК» та [PERSON] уклали Заяву-Договір № ТDВ.2021.0002.23166 про приєднання до Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб щодо карткових продуктів todobank (а.с. 49-50). На підставі вказаної Заяви-Договору банк відкриває клієнту поточний рахунок. Відповідно до п. 4 Заяви-Договору № ТDВ. 2021.0002.23166 банк може надавати клієнту кредит шляхом сплати з карткового рахунку платежів Клієнта, здійснення його розрахункових операцій та видачу йому готівки на суму, що не перевищує залишок на цьому рахунку, але в межах доступного ліміту кредитної лінії, а саме: сума максимального кредитного ліміту 200000,00 грн., орієнтовна загальна вартість кредиту 273293,00 грн., строк кредиту 12 місяців, процентна ставка базова 56 % річних. Пільговий період 62 дні, процентна ставка у пільговий період 0,0001 % річних. Орієнтовна реальна річна процентна ставка 87,30 % річних. Довідкою про відкриття рахунків підтверджується відкриття рахунків 11.08.2021 на ім`я [PERSON] (а.с. 51). 11.08.2021 [PERSON] підписала паспорт споживчого кредиту з умовами, які також викладені у Заяві-Договорі (а.с. 31-32). Відповідно до довідки-розрахунку заборгованості [PERSON] за кредитним договором ТDВ.2021.0002.23166 від 11.08.2021, станом на 03.09.2024 заборгованість становить 29 479,61 грн., яка складається з: заборгованості за основним боргом в сумі 9 998,06 грн.; заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками в сумі 19 481,55 грн.; заборгованості за нарахованими та несплаченими комісіями в сумі 0,00 грн. (а.с. 54). Сума заборгованості [PERSON] за Кредитним договором підтверджується також виписками по особовим рахункам (а.с. 34-39, 40-46). Банківська виписка має статус первинного документу, що підтверджено Переліком типових документів, затвердженого наказом Мін`юстувід 12квітня 2012року №578/5 (далі - Перелік № 578/5), згідно з яким до первинних документів, які фіксують факт виконання госпоперації та є підставою для записів у регістрах бухобліку і в податкових документах, віднесені: касові, банківські документи; повідомлення банків; виписки банків; корінці квитанцій і касових чекових книжок. Згідно із бухгалтерським обліком, якість кредиторської заборгованості характеризується показниками, що відбивають своєчасність здійснення розрахунків по зобов`язанням. Приклад цього дає показник частки простроченої кредиторської заборгованості в загальному обсязі. Дані для розрахунку таких показників (саме розрахунку заборгованості) наводяться в розділі «Дебіторська і кредиторська заборгованість» Додатка до бухгалтерського балансу (форма № 5), який складається на підставі первинної бухгалтерської документації в розумінні Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». При цьому, у вказаному розділі наводяться дані про рух відповідних показників кредиторської заборгованості. Аналіз кредиторської заборгованості проводиться на підставі використання фінансової звітності, бухгалтерського балансу і форми № 5. Для того, щоб співвіднести динаміку величини кредиторської заборгованості зі змінами масштабів діяльності установи, при складанні розрахунку заборгованості, використовуються ряд коефіцієнтів оборотності кредиторської заборгованості, як показники фінансових результатів. Отже, розрахунок заборгованості, відповідно до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» є похідним від первинної бухгалтерської документації та містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення. 03.09.2024 відповідно до результатів відкритих торгів (аукціону), оформлених протоколом № GFD001-UA-20240618-01260 від 09.07.2024 Акціонерне товариство «МЕГАБАНК» та Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «МУСТАНГ ФІНАНС» уклали Договір № GL1N426240 про відступлення прав вимоги (а.с. 18, 14-16). Відповідно до п. 4 Договору № GL1N426240 Сторони домовились, що за відступлення прав вимоги за Основними договорами, відповідно до цього Договору Новий кредитор сплачує Банку грошові кошти у сумі 21 723 211,51 (Двадцять один мільйон сімсот двадцять три тисячі двісті одинадцять гривень) 51 копійку, надалі за текстом - Ціна договору. Ціна договору сплачується Новим кредитором Банку у повному обсязі до моменту набуття чинності цим Договором, відповідно до пункту 14 цього Договору, на підставі протоколу, сформованого за результатами відкритих торгів (аукціону), переможцем яких став Новий кредитор. Оплата підтверджується копією Платіжної інструкції № 66895 від 31.07.2024 на суму 23 425 777 (двадцять три мільйони чотириста двадцять п`ять тисяч сімсот сімдесят сім) гривень 00 копійок (а.с. 17). Пунктом 14 Договору № GL1N426240 визначено, що цей Договір набуває чинності з дати його підписання Сторонами і скріплення відтисками печаток Сторін. Отже, ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «МУСТАНГ ФІНАНС» набуло право вимоги до Боржників за Основними договорами, зокрема, й за Кредитним договором № ТDВ.2021.0401.25299 від 11.08.2021, відповідно до якого Боржником є [PERSON] , що підтверджується витягом з Додатку № 1 до Договору № GL1N426240 про відступлення прав вимоги, укладеного 03.09.2024 (а.с. 56). Пунктом 2 Договору № GL1N426240 передбачено, що після набуття Новим кредитором Прав вимоги, Новий кредитор має право на власний розсуд відступати (продавати, здійснювати наступне відступлення) такі Права вимоги повністю або в частині третім особам в порядку, встановленому чинним законодавством України. 27.12.2024 Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «МУСТАНГ ФІНАНС» та Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК ЄВРОКРЕДИТ» уклали Договір № 1/12 про відступлення прав вимоги (а.с.12-16). Права вимоги переходять від Первісного кредитора до Нового кредитора з моменту підписання сторонами цього Договору та Додатку №1 (п. 2 Договору № 1/12). Оплата за Договором № 1/12 підтверджується копіями Платіжних інструкцій (а.с. 30). Пунктом 14 Договору № 1/12 визначено, що цей Договір набуває чинності з дати його підписання Сторонами і скріплення відтисками печаток Сторін. Отже, відповідно до умов Договору № 1/12 ТОВ «ФК ЄВРОКРЕДИТ» набуло право вимоги і є поточним кредитором щодо заборгованості Боржників за Основними Договорами. Відповідно до Додатку №1 до вказаного договору про відступлення прав вимоги серед інших, до ТОВ «ФК ЄВРОКРЕДИТ» перейшло і право вимоги, зокрема й за Кредитним договором № ТDВ.2021.0002.23166 від 11.08.2021, відповідно до якого Боржником є [PERSON] (а.с. 33). Зобов`язання виникають з підстав, передбачених статтею 11 ЦК України, зокрема із договорів. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (частина 1статті 530 ЦК України). Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів. Частиною 1статті 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Устатті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до статті 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Частиною 1 статті 1055 ЦК Українивизначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Також, частинами 1, 2 статті 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Статтею 512 ЦК України визначено підстави заміни кредитора у зобов`язанні, зокрема пунктом 1 частини першої цієї статті передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі статтею 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. За приписами частини 1 статті 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором (ч. 1ст. 519 ЦК України). Межі обсягу прав, що переходять до нового кредитора, можуть встановлюватися законом і договором, на підставі якого здійснюється перехід права. Обсяг і зміст прав, які переходять до нового кредитора є істотними умовами цього договору. У постанові Верховного Суду від 24.12.2019 року у справі № 668/7544/15-ц зазначено, що: «за приписами частини першої статті 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором (частина перша статті 519 ЦК України). З матеріалів справи вбачається, що за договором № TDB.2021.0002.23166 від 11.08.2021, відповідно до якого Боржником є [PERSON] , заборгованість в сумі 29479 грн. 61 коп., що складається з: заборгованості за кредитом у розмірі 9998,06 грн, заборгованості по сплаті відсотків у розмірі 19 481,55 грн., нарахована кредитодавцем АТ «Мегабанк», та ані ТОВ «ФК «Мустанг Фінанс», ані ТОВ «ФК Єврокредит» не здійснювали нарахувань за вказаним договором. Щодо строку нарахування відсотків суд зазначає таке. Так, умовами договору строк кредиту визначений 12 місяців, тип кредиту кредитна лінія. Умовами п. 8 підписаного відповідачем з АТ «Мегабанк» договору передбачена пролонгація договору на той же строк та на тих же умовах (тобто щодо нарахування відсотків), якщо за 30 календарних днів до дати закінчення строку дії цього договору жодна із сторін не заявить про його розірвання; та кількість таких пролонгацій є необмеженою. Сторона відповідача не зазначила та матеріали справи не містить доказів про те, що відповідач заявила про розірвання укладеного договору, а отже договір та його умови (зокрема нарахування відсотків) були пролонговані. Зі складених розрахунків суд вбачає, що відсотки за користування кредитними коштами нараховувалися у межах строку кредитування (з урахуванням пролонгації). Отже, розмір заявленої позивачем заборгованості за кредитом 9998,06 грн, та заборгованості по сплаті відсотків 19481,25 грн. підтверджується наданими позивачем виписками та розрахунком заборгованості, які є арифметично правильними та відповідають умовам договору, тобто є належними та допустимими доказами утвореної заборгованості. Вказаний розрахунок відповідачем не спростований наданим конррозрахунком. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. За змістом ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. У зв`язку з викладеним, враховуючи принцип диспозитивності, суд погоджується зі складеними розрахунками заборгованості та дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі. Відповідно до положень статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду; на професійну правничу допомогу. Частинами 1 та 2 ст.141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2422,40 грн, що підтверджується матеріалами справи (а.с.1). Також, у позовній заяві позивач просив стягнути з відповідача витрати, понесені на професійну правничу допомогу в сумі 11200,00 грн. В обґрунтування понесення та розміру понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 11200,00 грн. сторона позивача надала копії таких документів: договору про надання правничої допомоги № 1/07 від 01.07.2025, укладеного між ТОВ «ФК Єврокредит» та АО «Альянс ДЛС» (а.с.24-27); акт приймання-передачі послуг з правничої допомоги № 12134633 від 14.08.2025, складеного ТОВ «ФК Єврокредит» та АО «Альянс ДЛС» та підписаного їх повноважними особами й скріпленого печатками, де проведення юридичного та фінансового аналізу боржника становить 1200,00 грн., складання, підписання та подання до суду позовної заяви 10000,00 грн., разом 11200,00 грн. (а.с.55); ордеру на надання правничої допомоги ТОВ «ФК Єврокредит» адвокатом Журавльовим Станіславом Георгійовичем, виданий 11.08.2025 АО «Альянс ДЛС» (а.с.20). Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Згідно з положеннями частин першої-четвертої статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При розгляді справи «Гуриненко проти України» (рішення Європейського суду з прав людини від 18 лютого 2010 року, №37246/04) ЄСПЛ зазначив, що при розгляді питань компенсації витрат, понесених сторонами на отримання ними юридичної допомоги (в тому числі й під час розгляду їх справ в національних судах) задоволенню судом підлягають лише ті вимоги, по яким доведено, що витрати заявника були фактичними, неминучими, необхідними, а їх розмір розумним та обґрунтованим. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 червня 2018 року по справі № 826/1216/16 висловила правову позицію про те, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відповідно до вимог чинного законодавства, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, які підлягають розподілу між сторонами. Представник відповідача у відзиві заявила клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги до 1 987,20 грн. Оцінивши надані документи та доводи на обґрунтування суми заявлених витрат на правничу допомогу, взявши до уваги рівень складності юридичної кваліфікації правовідносин у справі, обсяг та обґрунтованість підготовлених та поданих до суду адвокатом документів, їх значення для спору (справи), суд дійшов висновку про те, що заявлений до стягнення розмір витрат на професійну правничу допомогу в сумі 11200,00 грн. не є цілком співмірним з: ціною позову, із складністю справи, виконаними адвокатом роботами (наданими послугами, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт), оскільки справа є типовою, нескладною, не містить великого обсягу доказів та розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. У постанові від 12.02.2020 року у справі № 648/1102/19 Верховний Суд зазначив, що вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. Суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи. Суд має застосувати положення закону про завдання та принципи цивільного судочинства, пропорційність у цивільному судочинстві, а також конкретні обставини справи, вимоги, з якими заявник звернулася до суду, їх значення для заявника. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, щовідшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved