Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-15 00:00:00

1.Стислий виклад позиції позивача, відповідача. Представник адвокат Фатула Т.В. в інтересах довірителя [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] та просить визнати за [PERSON] право власності на частину будинку, що за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 61,3 квадратних метри, що складається з: -майстерні площею 36,2 квадратних метри, зазначеної у плані номером 5; -майстерні площею 8,9 квадратних метри, зазначеної у плані номером 6; -коридору площею 6,0 квадратних метри, зазначеної у плані номером 6а; -кімнати відпочинку площею 8,8 квадратних метри, зазначеної у плані номером 7; -санвузлу площею 1,4 квадратних метри, зазначеної у плані номером 7а, які розташовані на 1 поверсі будинку і в комплексі зазначені у плані літерою «А». Обґрунтовуючи позовні вимоги покликається на те, що позивачем та відповідачем 01 листопада 1994 року проведено спільні збори на яких ухвалено: -затвердити угоду про спільну діяльність; -створити товариство покупців; -подати заяву на приватизацію приміщення радіотелемайстерні; -обрано головою товариства позивача. Угодою про спільну діяльність визначено, що громадяни - підписанти Угоди створюють Товариство покупців «РТМ», яке набуває статусу юридичної особи і діяльність такого спрямована на придбання майна приміщення радіотелемайстерні площею 80.2 квадратних метри в будинку побуту, що за адресою: [ADDRESS] . Наказом Галицького фонду комунального майна від 14 листопада 1994 року зареєстроване Товариство покупців «РТМ». 28 грудня 1994 року між Галицьким фондом комунального майна та Товариством покупців «РТМ», представництво якого здійснював позивач, укладено Договір купівлі-продажу приміщення, що за адресою: [ADDRESS] . На виконання умов Договору купівлі-продажу 23 січня 1995 року здійснено передачу згаданого приміщення, про що складено акт приймання-передачі. Попередньо, 05 січня 1995 року здійснено державну реєстрацію права власності за Товариством покупців «РТМ» на придбане нерухоме майно, зокрема зареєстровано право власності на 9/100 будинку за адресою: [ADDRESS] та видано правовстановлюючий документ реєстраційне посвідчення. 18 травня 1995 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] укладено договір дарування частини приміщення, а саме однієї кімнати площею 25,9 квадратних метри, що становить 32/100 придбаного Товариством покупців «РТМ» приміщення у будинку за адресою: [ADDRESS] . Івано-Франківським ОБТІ повідомлено, що станом на 01 січня 2013 року за Товариством покупців «РТМ» зареєстровано право власності на 6/100 частин будівлі (54,3 квадратних метри) за адресою: [ADDRESS] . Законом України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб- підприємців» визначено, що відомості про юридичних осіб, створених до часу набрання чинності згаданим законом підлягали включенню до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб- підприємців на підставі поданої заявником реєстраційної картки. Однак, відомості про юридичну особу Товариство покупців «РТМ» не були включені до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб- підприємців. Державним класифікатором України «Класифікація організаційно правових форм господарювання» від 28 травня 204 року86 не передбачено створення та реєстрація юридичних осіб організаціно-правової форм «Товариство покупців». Факт отримання відповідачем у власність частини приміщення придбаного Товариством покупців «РТМ» вказує на досягнення цілей [PERSON] , визначених Договором про спільну діяльність та меті діяльності Товариства покупців «РТМ». Власником решти частини приміщень як сторони Договором про спільну діяльність та учасника Товариства покупців «РТМ» є позивач [PERSON] . Однак, здобути правовстановлюючий документ здійснивши певний правочин, зокрема у спосіб виділення майна Товариства покупців «РТМ» його учаснику [PERSON] унеможливлено відсутністю у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб- підприємців та громадських формувань відомостей про юридичну особу. Зазначена обставина зумовлює необхідність судового захисту прав Василенка В.Г. В судовому засіданні позивач [PERSON] , його представник адвокат Фатула Т.В. позов підтримали з підстав наведених у такому. Просили позов задовольнити. Належним чином повідомлений відповідач [PERSON] на розгляд справи не з`явився. Скерував суду нотаріально посвідчену заяву, за змістом якої просить розгляд справи проводити без його участі. Судом постановлено рішення щодо подальшого руху справи. Належним чином повідомлена третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Бурштинської міської ради на розгляд справи представника не скерувала. Радою скеровано пояснення за змістом яких рада підтримує позовні вимоги, розгляд справи просить проводити за відсутності представника. Судом постановлено рішення щодо подальшого руху справи. 2.Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. [PERSON] та [PERSON] укладено Угоду про спільну діяльність (далі Угода), за змістом якої сторони створюють Товариство покупців «РТМ», яке набуває статусу юридичної особи. Діяльність такого спрямована на придбання майна приміщення радіотелемайстерні площею 80.2 квадратних метри в будинку побуту, що за адресою: [ADDRESS] . Статтею 1 Угоди визначено, що вищим органом управління Товариства є загальні збори. Статтею 3 Угоди визначено права та обов`язки учасників, зокрема обов`язок внесення коштів для купівлі державного майна. Статтею 10 Угоди визначено, що дія цієї угоди припиняється у разі досягнення мети Товариство покупців «РТМ» (а.с. 8-11). 01 листопада 1994 року [PERSON] та [PERSON] проведено спільні збори на яких ухвалено: -затвердити угоду про спільну діяльність; -створити товариство покупців; -подати заяву на приватизацію приміщення радіотелемайстерні; -обрано головою товариства [PERSON] (а.с. 7). Наказом Галицького фонду комунального майна від 14 листопада 1994 року зареєстроване Товариство покупців «РТМ» та видано Свідоцтво про державну реєстрацію товариства покупців (а.с. 12-13). 01 листопада 1994 року [PERSON] видано посвідчення представника голови Товариства покупців «РТМ», яке зареєстроване 14 листопада 1994 року Галицьким фондом комунального майна. Голова Товариства покупців «РТМ» уповноважений укладати договори купівлі-продажу (а.с. 14). 28 грудня 1994 року між Галицьким фондом комунального майна та Товариством покупців «РТМ», представництво якого здійснював Василенко В.Г. укладено Договір купівлі-продажу державного майна приватизації приміщення, що за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до пункту 3.1 Договору передача об`єкту приватизації здійснюється після повної оплати такого (а.с. 15-16). 05 січня 1995 року здійснено державну реєстрацію права власності за Товариством покупців «РТМ» на придбане нерухоме майно, зокрема зареєстровано право власності на 9/100 будинку за адресою: [ADDRESS] та видано правовстановлюючий документ реєстраційне посвідчення (а.с.18). На виконання умов Договору купівлі-продажу 23 січня 1995 року здійснено передачу згаданого приміщення, про що складено акт приймання-передачі (а.с. 17). 18 травня 1995 року між Товариством покупців «РТМ», в інтересах якого діяв позивач [PERSON] та відповідачем [PERSON] учасником товариства укладено договір дарування частини приміщення, а саме однієї кімнати площею 25,9 квадратних метри, що становить 32/100 придбаного Товариством покупців «РТМ» приміщення у будинку за адресою: [ADDRESS] (а.с. 19). Станом на 01 січня 2013 року за Товариством покупців «РТМ» зареєстровано право власності на 6/100 частин будівлі (54,3 квадратних метри) за адресою: [ADDRESS] (а.с.20). Відомості про юридичну особу Товариство покупців «РТМ» не були включені до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб- підприємців та громадських формувані, що підтверджується повідомленням Міністерства юстиції України від 15 січня 2024 року (а.с. 21-22) та повідомленням Головного управління статистики в Івано-Франківській області (а.с.25). Реєстраційна справа Товариства покупців «РТМ» не передавалась на зберігання до Івано-Франківської районної державної адміністрації, що підтверджується повідомленням керівника адміністрації від 28 січня 2025 року (а.с. 23). Реєстраційні документи Товариства покупців «РТМ» відсутні в Бурштинській міській раді та Державному архіві Івано-Франківської області (а.с. 26-27). Технічні характеристики спірного об`єкту нерухомого майна - частина будинку, за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 61,3 квадратних метри, що складається з: -майстерні площею 36,2 квадратних метри, зазначеної у плані номером 5; -майстерні площею 8,9 квадратних метри, зазначеної у плані номером 6; -коридору площею 6,0 квадратних метри, зазначеної у плані номером 6а; -кімнати відпочинку площею 8,8 квадратних метри, зазначеної у плані номером 7; -санвузлу площею 1,4 квадратних метри, зазначеної у плані номером 7а, які розташовані на 1 поверсі будинку і в комплексі зазначені у плані літерою «А» (а.с. 28 -30). Загальна площа спірних нежитлових приміщень збільшилась з 53,3 квадратних метри до 61,3 квадратних метри в результаті часткового внутрішнього перепланування та допущеної арифметичної помилки при проведенні попередньої технічної інвентаризації. Перепланування здійснено відповідно до вимог нормативно-правових актів в галузі будівництва та після закінчення яких об`єкт не підлягає прийняттю в експлуатацію (а.с. 31). 3.Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Відповідно до частини 3 статті 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Враховуючи, належність повідомлення відповідача, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, наявність клопотання про розгляд справи у відсутності відповідача та представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності таких. Відповідно до частини 1 статті 4, частини 1 статті 5 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. В силу положень частини 1 статті 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина 1 статті 12 ЦПК України). Даний принцип полягає у прояві в змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Сторони зобов`язані визначити коло фактів, на які вони можуть посилатися як на підставу своїх вимог і заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення (частина 1 статті 81 ЦПК України), крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі. Відповідно до статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Пленум Верховного Суду України у пункті 11 постанови «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року № 11 дав судам роз`яснення, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, котрі мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку усіх доказів. Відповідно до статті 6 Закону України «Про приватизацію майна державних підприємств», від 4 березня 1992 року N 2163-XII в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, суб`єктами приватизації є: - державні органи приватизації; - покупці; - продавці; - представники і посередники. Частиною 2 статті 8 згаданого закону визначено, що для спільної участі у приватизації громадяни можуть засновувати господарське товариство або товариство покупців шляхом укладання угоди про сумісну діяльність. Угода про сумісну діяльність, а також протокол загальних зборів про створення товариства покупців підлягають реєстрації у відповідному органі приватизації. Товариство покупців має повноваження на: подання заяви на приватизацію; одержання кредитів; участь в аукціоні, конкурсі, викупі підприємства; укладання договору купівлі-продажу; прийняття майна у власність; підготовку установчих документів і вирішення інших організаційних питань щодо створення на основі придбаного майна господарського товариства чи іншого виду підприємства. У межах своїх повноважень товариство покупців користується правами юридичної особи. Досліджуючи правовий характер згаданої Угоди (договору) про спільну діяльність, якою сторонами погоджено створення Товариства покупців «РТМ», суд враховує наступне. Однозначно досліджуваний договір має цивільно-правовий характер. Цей договір направлений на виникнення, зміну, припинення майнових та особистих немайнових цивільних прав та обов`язків, він укладається між самостійними суб`єктами цивільного права на рівних правах. Враховуючи розуміння цивільно-правового договору як підстави виникнення цивільних прав та обов`язків, а також те, що метою даного договору є врегулювання правовідносин між засновниками та дій, потрібних для створення товариства вперше, є підставою виникнення зобов`язань у засновників-сторін договору вчинити фактичні та/чи юридичні дії, спрямовані на створення юридичної особи, зокрема і таких зобов`язань, які мають майновий характер, можна стверджувати, що досліджуваний договір є договором про створення господарського товариства. Науковці висловлюють думку щодо віднесення засновницького договору до договорів про спільну діяльність. Зокрема, укладення договорів про спільну діяльність спрямоване на узгодження дій сторін, домовленості для досягнення спільної мети, що і є об`єднуючим фактором договорів про спільну діяльність. Однак, договори про створення господарського товариства мають і іншу визначальну особливість, яка дає змогу виокремити їх у окрему підгрупу договорів. Вона випливає навіть із самого терміну, адже особливою метою укладення даних договорів є власне їх кінцева ціль - створення товариства. Так, засновники діють спільно для створення юридичної особи, а їх діяльність на підставі даного договору не є діяльністю простого товариства і не є самоціллю, а лише покликана допомогти при створенні певної юридичної особи, узгодивши дії засновників щодо спільної мети. Дані тези дають змогу стверджувати, що норми ЦК України щодо договору про спільну діяльність застосовуються до договорів про спільну діяльність та засновницьких договорів. Проте, тут варто згадати основну відмінність останніх, яка є причиною одночасного існування як суміжних правових інститутів договорів простого товариства та засновницьких договорів: засновницький договір може бути установчим документом, на відміну від договору про спільну діяльність. Відтак, слід визначити, що досліджувана Угода (договір) про спільну діяльність, якою сторонами погоджено створення Товариства покупців «РТМ» є засновницьким договором та установчим документом, яким визначає правовий статус, мету діяльності, органи управління, юридичної особи і на підставі такого вона діє. Сама діяльність Товариства покупців «РТМ» має договірний характер. Діяльність Товариства покупців «РТМ» спрямована на придбання майна приміщення радіотелемайстерні. Учасники виконали обов`язки, зокрема обов`язок внесення коштів для купівлі державного майна. Товариством покупців «РТМ» досягнуто мети придбано бажане. Товариством покупців «РТМ» визначено долю частини приміщення, зокрема щодо такої укладено цивільно-правову угоду подаровано учаснику відповідачу. В силу того, що відомості про Товариство покупців «РТМ» не були включені до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб- підприємців та громадських формувань, реєстраційна справа такого відсутня, зазначене унеможливлює здійснення Товариством господарської діяльності, зокрема вчинення правочинів. Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Враховуючи зазначене, зокрема те, що: -діяльність Товариства покупців «РТМ» має договірний характер; -Товариством покупців «РТМ» придбано майно приміщення радіотелемайстерні за кошти учасників, тобто досягнуто мети діяльності. Рішення щодо створення на основі придбаного майна господарського товариства чи іншого виду підприємств не приймалось; -Товариством покупців «РТМ» визначено долю частини приміщення, зокрема щодо такої укладено цивільно-правову угоду подаровано учаснику відповідачу [PERSON] ; -унеможливлення здійснення Товариством покупців «РТМ» господарської діяльності; -за іншим учасником позивачем [PERSON] слід визнати право власності на іншу частину приміщення, яка по суті придбана за його кошти. Відтак, позов слід задовольнити. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, суд вважає виконаним свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Outcome: approved