Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-14 00:00:00

1. Відомості про рух справи. Заяви і клопотання, процесуальні дії у справі. Цей позов надійшов до Любешівського районного суду Волинської області поштою 10 грудня 2025 року. За заявою позивачки про вжиття заходів забезпечення позову ухвалою суду від 12 грудня 2025 року зупинено стягнення на підставі оспорюваного виконавчого напису нотаріуса. Провадження у справі відкрито 15 грудня 2025 року, постановлено розглянути справу у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи 15 січня 2026 року. Представницею відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» (далі ТОВ «Бізпозика») Криловою Світланою Сергіївною подано письмове клопотання про зменшення витрат позивача на правничу допомогу. Будь-яких інших заяв по суті справи стороною відповідача не подано. У судове засідання 15 січня 2026 учасники справи не з`явилися. Представником позивачки адвокатом Лазорком Р.Й. подано письмову заяву про розгляд справи у відсутності сторони позивачки. Відповідно до частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК) фіксування судового засідання технічним засобом не здійснювалось. 2. Стислий виклад позиції позивача у позовній заяві. Позов умотивовано тим, що 05 жовтня 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Волинської області Пирогою С.С. відкрито виконавче провадження № 67029356 про стягнення з позивачки у користь відповідача 59228,98 гривень заборгованості на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бригіди В.О. № 15024 від 22 червня 2021 року. Сторона позивача доводить, що з 22 лютого 2017 року нотаріуси не мають права вчиняти виконавчі написи про стягнення заборгованості за кредитними договорами, які не посвідчені нотаріально. Крім цього, заборгованість, про стягнення якої видано виконавчий напис нотаріусом, не є безспірною та не визнається позивачкою. [PERSON] не отримувала у ТОВ «Бізпозика» кредитних коштів. Про існування боргу вона дізналася з автоматизованої системи виконавчих проваджень. У зв`язку з наведеним позивачка [PERSON] просить поновити строк позовної давності та визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 15024 від 22 червня 2021 року, що вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О. Крім цього, сторона позивача просить стягнути з відповідача судові витрати у справі: 1816,8 гривень, пов`язані з оплатою судового збору при поданні позову та заяви про забезпечення позову; 5 тисяч гривень на професійну правничу допомогу. 3. Стислий виклад позиції відповідача, третіх осіб. Треті особи, будь-яких заяв по суті справи не подали. ТОВ «Бізпозика» відзиву на позов [PERSON] не подало. Між тим, представницею ТОВ «Бізпозика» Криловою Світланою Сергіївною подано письмове клопотання про зменшення витрат позивача на правничу допомогу до 2 тисяч гривень. 4. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Відповідно до виконавчого напису № 15024 від 22 червня 2021 року, що вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О., стягнуто з [PERSON] у користь ТОВ «Бізпозика» заборгованість за кредитним договором № 099760-КС-002 від 17 вересня 2020 року. Констатовано, що строк платежу за кредитним договором настав. Боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться у період з 01 жовтня 2020 року по 31 травня 2021 року. Сума заборгованості становить 58578,98 гривень, з яких 27 тисяч прострочена заборгованість за сумою кредиту, 31578,98 гривень прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам. За вчинення виконавчого напису взято плату із стягувача у розмірі 650 гривень, які підлягають стягненню з боржника. Загальна сума, яка підлягає стягненню з боржника становить 59228,98 гривень. Відповідно до постанови приватного виконавця виконавчого округу Волинської області Пироги С.С. від 05 жовтня 2021 року за вказаним виконавчим написом відкрито виконавче провадження № 67029356. Постановою приватного виконавця Пироги С.С. від 28 листопада 2025 року у виконавчому провадженні № 67029356 від 28 листопада 2025 року накладено арешт на кошти боржника [PERSON] . 5. Норми права, які застосував суд. Мотиви суду щодо позовних вимог. Згідно з частиною першою статті 13 ЦПК суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до статті 76 ЦПК доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною першою статті 89 ЦПК встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Згідно із статтями 256, 257 Цивільного кодексу України (далі ЦК) позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до частини другої-п`ятої статті 267 ЦК заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Згідно з пунктом 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК в редакції Закону України № 3450-ІХ від 08 листопада 2023 року у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану. Відповідно до Закону України № 4434-ІХ від 14 травня 2025 року, який набрав чинності 04 вересня 2025 року, пункт 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК виключено. Воєнний стан в Україні запроваджено Указом Президента «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ строком на 30 діб, в подальшому його дія продовжувалася і триває на цей час. Аналізуючи процитоване законодавство, суд виснував, що позивачка, звернувшись до суду з цим позовом 10 грудня 2025 року, трирічний строк позовної давності не пропустила. Тому підстав для визнання поважними причини пропущення позовної давності немає. Відповідно до статті 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно із частиною першою статті 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Відповідно до розділу 2 постанови Кабінету Міністрів України № 1172 від 29 червня 1999 року «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написі нотаріусів», який виключено на підставі постанови Кабінету Міністрів України № 480 від 19 квітня 2022 року, встановлювалось, що стягнення за виконавчими написами нотаріусів провадиться, зокрема, з підстав, що випливають з кредитних відносин. Між тим, зазначені положення постанови Кабінету Міністрів України визнано незаконними та нечинними постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, яка залишена без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року. Таким чином, починаючи з 22 лютого 2017 року, можливість вчинення нотаріусами виконавчих написів з підстав, що випливають з кредитних відносин, законодавством не передбачена, а спірний виконавчий напис приватним нотаріусом Київського нотаріального округу Бригідою О.В. вчинено незаконно. Отже, позов [PERSON] підлягає до повного задоволення. 6. Питання розподілу судових витрат та заходів забезпечення позову. Позивач при поданні позову та заяви про забезпечення доказів сплачено 1816,8 гривень судового збору, які відповідно до частини першої статті 141 ЦПК у зв`язку із повним задоволенням позову підлягають стягненню з відповідача. Крім цього, сторона позивача просить стягнути із відповідача витрати на правничу допомогу у розмірі 5 тисяч гривень. Представницею ТОВ «Бізпозика» Криловою С.С. подано письмове клопотання про зменшення витрат позивача на правничу допомогу до 2 тисяч гривень. Представниця позивача вважає, що витрати на правничу допомогу у справі є явно завищеними, підготовка позову не вимагала значного обсягу юридичної і технічної роботи, матеріальний стан позивача у зв`язку з визнанням виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, залишається незмінним тощо. При цьому Крилова С.С. просить врахувати правову позицію Верховного Суду з цього питання у справі № 758/2592/22. Вирішуючи це питання, суд дійшов таких висновків. Згідно з частинами першою-четвертою статті 137 ЦПК витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витратна правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2)розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг),виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу стороною позивача подано договір та опис робіт, в яких детально вказано про перелік правничих послуг, які надав позивачці адвокат Лазорко Р.Й. Загальний час, який затратив адвокат становить 5 годин, а розмір витрат 5 тисяч гривень. Зазначені витрати суд вважає співмірними із складністю справи та обсягом виконаної адвокатом юридичної роботи. Їх стягнення у заявленому стороною позивача розмірі не суперечитиме висновкам Верховного Суду від 22 березня 2023 року у справі № 758/2592/22. Застосований судом захід забезпечення позову у виді зупинення стягнення на підставі виконавчого документа, що оскаржується позивачем, необхідно скасувати після набрання судовим рішенням законної сили. Враховуючи наведене,

Outcome: approved