Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-13 00:00:00

02 грудня 2025 року в суд надійшла позовна заява ФОП [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості в сумі 273104,02 грн. та судових витрат. В обґрунтування позову зазначає, що 01 березня 2024 року між ФОП [PERSON] та [PERSON] укладено Договір оренди нежитлового приміщення. Предметом Договору являється оренда (найм) частини нежитлового приміщення площею 150,0 кв.м., розташованого за адресою: [ADDRESS] . 01 березня 2024 року між Наймодавцем та Наймачем укладено та підписано акт прийому-передачі до Договору найму (оренди), згідно якого Наймодавець передав, а Наймач прийняв в строкове платне користування частину нежитлового приміщення площею 150,0 кв.м., розташованого за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до пункту 3.1. Договору, орендна плата згідно з цим Договором становить 11500,00 грн. грн. в місяць без ПДВ. Наймач зобов`язаний оплатити вартість спожитих ним комунальних послуг на підставі виставлених рахунків. З моменту укладання Договору оренди по день звернення з даним позовом до суду відповідач не здійснив жодної оплати за оренду предмета Договору. Таким чином, у відповідача утворилась заборгованість з оренди в розмірі 230000,00 грн. Окрім того, вважає за необхідне стягнути з відповідача заборгованість з урахуванням інфляційних втрат від несплаченої суми за увесь період прострочення сплати з 08.04.2024 року по 28.11.2025 року. З огляду на зазначене, ФОП [PERSON] просить стягнути з [PERSON] заборгованість на загальну суму 273104,02 грн., судові витрати покласти на відповідача. Ухвалою суду від 03.12.2025р. відкрито загальне позовне провадження у справі із викликом (повідомленням) сторін, надано строк учасникам справи для подачі заяв по суті справи, призначено підготовче засідання на 16 грудня 2025 року о 16 год. 00 хв., яке у зв`язку із першою неявкою відповідача було відкладено на 29 грудня 2025 року о 12 год. 00 хв. Ухвалою суду від 29.12.2025р. закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 06 січня 2026 року о 11 год. 15 хв., яке було відкладено на 14 січня 2026 року о 11 год. 00 хв. В судове засідання позивач, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце проведення такого засідання не з`явився. При цьому, 14.01.2026р. подав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задоволити, у випадку неявки відповідача просить ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча повідомлявся про дату, час та місце проведення судового засідання за місцем своєї реєстрації за адресою: [ADDRESS] ; жодних заяв чи клопотань в суд не подавав, правом на надання відзиву на позов не скористався. При цьому, в суд повернулись поштові конверти у зв`язку із відсутністю адресата (а.с. 37, 40). Відповідно до п. 2 ч. 7, п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Таким чином, враховуючи відсутність відповідача за адресою його реєстрації, що підтверджена матеріалами справи, у зв`язку з чим в суд повернулися конверти із викликом на судові засідання, суд вважає відповідача таким, що повідомлений про дату, час та місце судового засідання належним чином. Враховуючи неявку в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи і від якого не надійшло ні відзиву на позов, ні клопотань про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи у його відсутності, про причини неявки суд не повідомлено, отримавши згоду позивача, суд відповідно до ст.ст. 280-281 ЦПК України постановив проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. З`ясувавши обставини справи, дослідивши письмові докази, суд встановив, що 01 березня 2024 року ФОП [PERSON] з однієї сторони та фізичною особою [PERSON] з іншої строни, укладено Договір оренди (найму) нежитлового приміщення (надалі - Договір) (а.с. 6-7). Відповідно до п.п. 1.1., 1.2. Договору наймодавець передає Наймачу в строкове платне користування належне йому на праві класності частину нежитлового приміщення, площею 150,0 кв.м., розташований за адресою: [ADDRESS] . Мета найму: використання Предмета найму у комерційній діяльності. Підпунктами 3.1., 3.2. Договору орендна визначено, що плата згідно з цим договором становить 11500,00 грн. в місяць без ПДВ. Наймач зобов`язаний оплатити вартість спожитих ним комунальних послуг на підставі виставлених рахунків. Наймач оплачує орендну плату в повному обсязі шляхом безготівкового розрахунку до 5 числа кожного наступного місяця на р/р Наймодавця [NUMBER] в АТ КБ «ПриватБанк». У п. 3.3. Договору передбачено, що Сторонами погоджено, а Наймачу роз`яснено, що для проведення щомісячних платежів з оренди предмета Найму, Наймодавець не здійснює виставлення рахунків, актів чи будь яких інших документів для здійснення орендної плати за оренду предмета Найму. Наймач самостійно здійснює нарахування та сплату орендної плати на р/р вказаний в п. 3.2., в розмірі вказанім в п. 3.1. цього Договору. Відповідно до п. 5.1. Договору цей договір вступає в дію з дати його підписання і є чинним до 30 січня 2027 року. У випадку якщо за місяць до закінчення строку дії договору жодна із сторін письмово не повідомить іншу сторону про намір припинити дію договору, договір вважається продовженим на той же строк і на тих же умовах. Згідно з п.п. 6.1., 7.1. Договору всі спори, які можуть виникнути між Сторонами в процесі виконання договору, вирішуються шляхом переговорів між ними, а при відсутності згоди - в судовому порядку. З усіх питань, які не передбачені в цьому договорі, Сторони керуються діючим законодавством України. 01 березня 2024 року сторонами також підписано Акт прийому-передачі до Договору оренди (найму) від 01 березня 2024 року (а.с. 8). Відповідно до Акту прийому-передачі, на підставі Договору найму (ореади) нежитлового приміщення від 01.03.2024р., Фізична особа-підприємець [PERSON] передав, а [PERSON] прийняв строкове платне користування частину нежитлового приміщення площею 150,00 кв.м. розташований за адресою: [ADDRESS] . Аналізуючи розрахунок заборгованості згідно з Договором від 01.03.2025 року (а.с. 13), суд встановив, що [PERSON] не вчиняв жодних дій щодо погашення заборгованості, а відтак, станом на 28.11.2025р. заборгованість [PERSON] становить 273104,02 грн., з яких: 43 104,02 грн. - інфляційне збільшення; 230000,00 грн. - сума основного боргу. Відтак, внаслідок неналежного виконання [PERSON] умов Договору в останнього перед позивачем утворилась заборгованість в розмірі 273104,02 грн. Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, визначені ст. 203 ЦК України. Так, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Статтею 204 ЦК України передбачено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язання це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно з ст.ст. 526, 527, 530 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та цивільного законодавства. У ст. 626, ст. 629 ЦК України закріплено положення про те, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, і є обов`язковим для виконання сторонами. Частиною 1 ст. 759 ЦК України передбачено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. У ч.ч. 1, 5 ст. 762 ЦК України вказано, що за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором. Згідно з ст. 610, п. 3 ч. 1 ст. 611, ч. 1 ст. 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. У ст. 625 ЦК України вказано, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Окрім того, у ч.ч. 1, 3 ст. 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Згідно з ч.ч. 3, 4 ст. 12, ч. 1 ст. 13, ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Аналізуючи вищенаведені норми законодавства, положення Договору та встановлені судом обставини справи, вважаю, що наданий товариством розрахунок заборгованості, в тому числі, інфляційних втрат є обгрунтованим, а тому, за відсутності доказів про оплату відповідачем вищенаведених сум, позовні вимоги ФОП [PERSON] про стягнення з [PERSON] 273104,02 грн. заборгованості за договором оренди підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відтак, з відповідача [PERSON] підлягає стягненню судовий збір на користь позивача ФОП [PERSON] в розмірі 2730,00 грн. На підставі ст.ст. 509, 526, 549, 610-612, 625, 759, 762 ЦК України та

Outcome: approved