Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-15 00:00:00

ТОВ «Він Фінанс» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення з нього заборгованості за кредитним договором № 135/19/05-Р (10304075000) від 13.04.2005 року в сумі 65 170,05 гривень, а також понесених витрат у зв`язку зі сплатою судового збору в розмірі 3028,00 грн. Позовні вимоги мотивує тим, що 13.04.2005 року між АКІБ «УкрСиббанк» до [PERSON] було укладено кредитний договір № 135/19/05-Р (10304075000), відповідно до якого банк надав боржнику кредит в розмірі 16 000,00 доларів США. Відповідач свої зобов`язання не виконував, у зв`язку з чим банк звернувся до суду із позовом про стягнення заборгованості. Заочним рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 16 вересня 2010 року по цивільній справі №2-2983/10 стягнуто на користь ПАТ УкрСиббанк з [PERSON] заборгованість по кредитному договору № 10304075000 від 13 квітня 2005 року в сумі 97183,77 грн., судовий збір в розмірі 971,84 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 120 грн. 22.09.2016 року ухвалою Мукачівського міськрайонного суду у справі № 2-2983/10 замінено сторону (стягувача) - Публічне акціонерне товариство УкрСиббанк у виконавчому провадженні по цивільній справі № 2-2983/10 за позовною заявою Публічного акціонерного товариства УкрСиббанк до [PERSON] про стягнення заборговансолті за кредитним договором №10304075000 (135/19/05-Р) від 13 квітня 2005 року, на його правонаступника - Публічне акціонерне товариство Дельта Банк, місце знаходження : 01133, м.Київ, вулиця Щорса, 36-б (Код ЄДРПОУ - 34047020), видано дублікат виконавчого листа по справі № 2-2983, виданого 11 жовтня 2010 року Мукачівським міськрайонним судом за позовною заявою Публічного акціонерного товариства УкрСиббанк до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №10304075000 (135/19/05-Р) від 13 квітня 2005 року, поновлено Публічному акціонерному товариству Дельта Банк строк для пред`явлення виконавчого листа за № 2-2983/10 виданого Мукачівським міськрайонним судом 11 жовтня 2010 року до виконання. Відповідно до договору купівлі-продажу майнових прав, укладеного між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «Фінансова Компанія «Довіра та Гарантія», ТОВ «Фінансова Компанія «Довіра та Гарантія» є дійсним кредитором за кредитним договором №10304075000 (135/19/05-Р) від 13 квітня 2005 року. Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду від 07.11.2019 року у справі № 2-2983/10 замінено стягувача - Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» на його правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» у виконанні рішення Мукачівського міськрайонного суду від 16.09.2010 року у справі № 2-2983/10. 25.07.2024 року на загальних зборах учасників ТОВ «ФК «Довіра та Гарантії» було вирішено змінити найменування на ТОВ «Він Фінанс». Оскільки вказане рішення на даний час залишається не виконаним, то позивач просить у відповідності до ст.625 ЦК України зобов`язати відповідача відшкодувати інфляційні втрати та 3% річних в розмірі 65 170,05 гривень, яка складається: 14 449,76 гривень - 3% річних за прострочення виконання зобов`язання та 49 724,29 гривень - інфляційні втрати. Ухвалою суду від 22.10.2025 року відкрито провадження у даній справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідач відзив на позов не подав. Дослідивши та перевіривши зібрані у справі докази, суд приходить до такого висновку. Судом встановлено, що 13.04.2005 року між АКІБ «УкрСиббанк» до [PERSON] було укладено кредитний договір № 135/19/05-Р (10304075000), відповідно до якого банк надав боржнику кредит в розмірі 16 000,00 доларів США. Відповідач свої зобов`язання не виконував, у зв`язку з чим банк звернувся до суду із позовом про стягнення заборгованості. Заочним рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 16 вересня 2010 року по цивільній справі №2-2983/10 стягнуто на користь ПАТ УкрСиббанк з [PERSON] заборгованість по кредитному договору № 10304075000 від 13 квітня 2005 року в сумі 97183,77 грн., судовий збір в розмірі 971,84 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 120 грн. 22.09.2016 року ухвалою Мукачівського міськрайонного суду у справі № 2-2983/10 замінено сторону (стягувача) - Публічне акціонерне товариство УкрСиббанк у виконавчому провадженні по цивільній справі № 2-2983/10 за позовною заявою Публічного акціонерного товариства УкрСиббанк до [PERSON] про стягнення заборговансолті за кредитним договором №10304075000 (135/19/05-Р) від 13 квітня 2005 року, на його правонаступника - Публічне акціонерне товариство Дельта Банк, місце знаходження : 01133, м.Київ, вулиця Щорса, 36-б (Код ЄДРПОУ - 34047020), видано дублікат виконавчого листа по справі № 2-2983, виданого 11 жовтня 2010 року Мукачівським міськрайонним судом за позовною заявою Публічного акціонерного товариства УкрСиббанк до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №10304075000 (135/19/05-Р) від 13 квітня 2005 року, поновлено Публічному акціонерному товариству Дельта Банк строк для пред`явлення виконавчого листа за № 2-2983/10, виданого Мукачівським міськрайонним судом 11 жовтня 2010 року до виконання. Відповідно до договору купівлі-продажу майнових прав, укладеного між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «Фінансова Компанія «Довіра та Гарантія», ТОВ «Фінансова Компанія «Довіра та Гарантія» є дійсним кредитором за кредитним договором №10304075000 (135/19/05-Р) від 13 квітня 2005 року. Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду від 07.11.2019 року у справі № 2-2983/10 замінено стягувача - Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» на його правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» у виконавчому провадженні по виконанню рішення Мукачівського міськрайонного суду від 16.09.2010 року у справі № 2-2983/10. 25.07.2024 року на загальних зборах учасників ТОВ «ФК «Довіра та Гарантії» було вирішено змінити найменування на ТОВ «Він Фінанс». Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до приписів ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як вбачається з матеріалів справи позивач ТОВ «Він Фінанс» у зв`язку з невиконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань за кредитним договором, достроково звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості. Так, рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 16 вересня 2010 року по цивільній справі №2-2983/10 стягнуто на користь ПАТ УкрСиббанк з [PERSON] заборгованість по кредитному договору № 10304075000 від 13 квітня 2005 року в сумі 97183,77 грн., судовий збір в розмірі 971,84 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 120 грн. Рішення набуло законної сили. На підставі даного рішення судом були видані виконавчі листи. Постановою державного виконавця від 26.11.2021 року виконавчий лист повернуто стягувачу на підставі п.2 ч. 1 ст. 37 Закону «Про виконавче провадження» у зв`язку з відсутністю у боржника майна на яке може бути звернуто стягнення. Згідно ч.4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18) висловлено правову позицію про те, що за наявності судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник виконав не в повному обсязі, відсутня підстава для нарахування процентів за кредитним договором, оскільки строк дії договору змінений кредитором, що засвідчено у судовому рішенні, а права та інтереси кредитодавця в цих правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Як зазначає позивач, вищевказане рішення суду не виконано і заборгованість не погашено, у зв`язку з чим ТОВ «Він Фінанс» звернулося до суду з даним позовом про стягнення нарахованих за період з 12.03.2017 по 23.02.2022 року на підставі ст. 625 ЦК України в сумі 65 170,05 гривень, яка складається: 14 449,76 гривень - 3% річних за прострочення виконання зобов`язання та 49 724,29 гривень - інфляційні втрати. Вирішуючи цивільно-правовий спір, що виник між сторонами, суд виходить з такого. Частиною першою статті 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з частиною першою статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Відповідно до частин першої та другої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. За частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). Згідно з частиною другою статті 625 ЦК України в разі порушення грошового зобов`язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Формулювання статті 625 ЦК України, коли нарахування процентів тісно пов`язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів, а тому 3 % річних не є неустойкою у розумінні положень статті 549 цього Кодексу. Отже, за змістом наведеної норми закону нараховані на суму боргу інфляційні втрати та 3% річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування ним утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Відповідно до висновків, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, від 4 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц (провадження № 14-318цс18), якщо банк використав право вимоги дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України, то такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом. Кредитодавець втрачає право нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку у разі пред`явлення вимоги до позичальника про дострокове погашення боргу на підставі статті 1050 ЦК України. Разом з тим права та інтереси кредитодавця в таких правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Правовий аналіз положень статей 526, 599, 611, 625 ЦК України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за кредитним договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення. Зазначена позиція підтверджена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 4 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), від 4 червня 2019 року у справі № 916/190/18 (провадження № 12-302гс18). Таким чином, з ухваленням рішення про стягнення боргу від 16.09.2010 року зобов`язання відповідача сплатити заборгованість за Кредитним договором не припинилося та триває до теперішнього часу. Відтак, кредитор має право на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення до дня подачі даного позову. Як встановлено судом, станом на момент розгляду справи стягувачем у виконанні рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області 2-2983/10 за позовом АКІБ «УкрСиббанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором є позивач ТОВ «Він Фінанс». Нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Такий висновок сформульований, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справах № 703/2718/16-ц та № 646/14523/15-ц. За наведених обставин та правових норм, суд приходить до висновку щодо обґрунтованості позовних вимог ТОВ « Він Фінанс» про стягнення з відповідача передбачених статтею 625 ЦК України 3 % річних та інфляційних втрат за час прострочення невиконання рішення суду. Враховуючи наведене, перевіривши розрахунок заборгованості відповідно до ст. 625 ЦУ України, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову, а саме з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість у вигляді 65 170,05 гривень. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача 3028,00 гривень судового збору. На підставі наведеного та

Outcome: approved