Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-18 00:00:00

У жовтні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Українські Фінансові Операції» (далі позивач, ТОВ «Українські Фінансові Операції») через систему «Електронний суд» звернулось до суду з позовом, у якому просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором №4653074 від 15.05.2024 в загальному розмірі 76737,58 гривень, а також судові витрати в розмірі 2422,40 гривень та 10000 гривень витрат на професійну правничу допомогу. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 15 травня 2024 року між первісним кредитором Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» та [PERSON] укладено в електронній формі договір № 4653074 про надання коштів на умовах споживчого кредиту (далі Кредитний договір). За умовами Кредитного договору сума кредиту складає 14000 грн, строк кредиту 350 днів: з 15 травня 2024 року по 30 квітня 2025 року, з періодичністю платежів зі сплати процентів кожні 25 днів. ТОВ «Лінеура Україна» свої зобов`язання перед відповідачкою за кредитним договором виконало та надало їй кредит у сумі 14000 грн шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну карту [NUMBER] , яку відповідач вказав особисто під час укладення договору. 27.02.2025 ТОВ «Лінеура Україна» на підставі договору факторингу № 27/02/2025 за плату відступило, а ТОВ «Українські Фінансові Операції» набуло право грошової вимоги до відповідача. Всупереч умовам договору, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконав свого зобов`язання. Після укладання договору факторингу та переходу права вимоги до позивача відповідач не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ані на рахунки ТОВ «Українські Фінансові Операції», ані на рахунки первісного кредитора. Таким чином, відповідачка має заборгованість перед позивачем за договором №4653074 від 15.05.2024 в загальному розмірі 76737,58 гривень. Ухвалою Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 13.11.2025 відкрито провадження у справі та призначено судовий розгляд в порядку спрощеного позовного провадження. 12.12.2025 судове засідання відкладено у зв`язку з неявкою відповідача Представник позивача в судове засідання не з`явився, звернувся до суду з клопотанням про розгляд справи у його відсутності, заперечень проти ухвалення заочного рішення не надав. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила. Відзив на позов не подала. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, тому, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За згодою представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши письмові докази по справі суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 15 травня 2024 року між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] укладено кредитний договір, який підписаний електронним підписом відповідачки шляхом відтворення одноразового ідентифікатора 52855. За умовами Кредитного договору ТОВ «Лінеура Україна» надає [PERSON] кредит у розмірі 14000 гривень (п. 1.2 Кредитного договору) строком на 350 днів, з періодичністю платежів зі сплати процентів кожні 25 днів (п. 1.3 Кредитного договору). За користування кредитом клієнт сплачує ТОВ «Лінеура Україна» проценти за стандартною процентною ставкою в розмірі 1,5% в день та застосовується в межах всього строку кредиту (п. 1.4.1 Кредитного договору). Знижена процентна ставка становить 1,43% за кожен день користування кредитом та застосовується, якщо клієнт до 08.06.2024 (включно) або протягом трьох календарних днів, що слідують за вказаною датою, сплатить кошти в сумі, не менше суми першого платежу, визначеного в графіку платежів, або здійснить часткове дострокове повернення кредиту, клієнт як учасник програми лояльності отримає від товариства індивідуальну знижку на стандартну процентну ставку, в зв`язку з чим розмір процентів, що повинен сплатити клієнт за стандартною процентною ставкою до вказаної вище дати буде перераховано за зниженою процентною ставкою (п. 1.4.2 Кредитного договору). ТОВ «Лінеура Україна» на виконання умов кредитного договору 15 травня 2024 року надало відповідачу кредит у розмірі 14000 грн, перерахувавши на платіжну картку № [NUMBER] , указаною відповідачем при укладенні кредитного договору, що підтверджується листом ТОВ «УПР» від 06.03.2025. Згідно з розрахунком заборгованості за Кредитним договором станом на 27 лютого 2025 року у відповідачки перед ТОВ «Лінеура Україна» виникла заборгованість у сумі 70927,60 грн, з яких тіло кредиту 13999,98 грн, заборгованість за відсотками 49927,62 грн, штрафні санкції 7000 грн. Між ТОВ «Українські фінансові операції» та ТОВ «Лінеура Україна» 27 лютого 2025 року укладено договір факторингу № 27/02/2025, відповідно до умов якого ТОВ «Лінеура Україна» відступило за грошові кошти ТОВ «Українські фінансові операції» право грошової вимоги, строк зобов`язань яких настав або виникне в майбутньому до боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за управління кредитом, плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить ТОВ «Лінеура Україна». Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в реєстрі боржників, який формується згідно з додатком № 1 та є невід`ємною частиною договору. Згідно з витягом із реєстру боржників до договору факторингу № 27/02/2025 від 27.02.2025 ТОВ «Українські фінансові операції» набуло права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором в сумі 70927,60 грн, з яких 13999,98 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 49927,62 грн сума заборгованості за відсотками; 7000 грн сума заборгованості за штрафами. ТОВ «Українські фінансові операції» після відступлення права вимоги за Кредитним договором до відповідача у межах строку дії договору нараховано відсотки за користування кредитом за процентною ставкою 1,5% у сумі 12810 грн, що підтверджується відповідним розрахунком заборгованості ТОВ «Українські фінансові операції» за договором № 4653074 про надання споживчого кредиту від 15.05.2024 за 61 календарних днів (28.02.2025-29.04.2025). Після відступлення позивачу прав грошової вимоги до відповідача останній не здійснював платежів для погашення заборгованості за кредитним договором. Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Як вбачається із ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Статтями 1049, 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що Позичальник зобов`язаний повернути Кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах, встановлених договором. Судом встановлено, що кредитний договір, про який йдеться у справі, за формою відповідає вимогам законодавства, підписаний відповідачем одноразовим ідентифікатором, який є аналогом власноручного підпису. [PERSON] при укладенні договору пройшла ідентифікацію за паспортними даними, ідентифікаційним кодом, номером мобільного телефону, погодилася на запропоновані умови кредитування і скористалася кредитом, який був перерахований на зазначений ним картковий рахунок. Встановлено, що прийняті на себе зобов`язання за кредитним договором первісний кредитор ТОВ «Лінеура Україна» виконало своєчасно і в повному обсязі, надавши відповідачу кредитні кошти. У свою чергу, взяті на себе зобов`язання [PERSON] належним чином не виконувала, у зв`язку з чим утворилася заборгованість за кредитним договором. Згідно з наданим позивачем розрахунком заборгованість загальний розмір кредитної заборгованості відповідача перед позивачем становить 76737,58 гривень. Відповідачем [PERSON] відповідно до ст. 81 ЦПК України будь-яких заперечень на позовні вимоги станом на час розгляду справи не подано, як і не подано доказів, що свідчать про неправильність представлених позивачем розрахунків суми кредитної заборгованості, що нарахована згідно умов укладеного договору. Таким чином, зважаючи, що відповідач свої зобов`язання перед кредитором не виконала, а позивач отримав право грошової вимоги за кредитом, то позовні вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі. Щодо вимоги про стягнення інфляційних витрат і 3% річних: Відповідно до ч. 10 ст. 265 ЦПК України суд, приймаючи рішення про стягнення боргу, на який нараховуються відсотки або пеня, може зазначити в рішенні про нарахування відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення з урахуванням приписів законодавства України, що регулюють таке нарахування. Згідно з ч. 11 ст. 265 ЦПК України остаточна сума відсотків (пені) у такому випадку розраховується за правилами, визначеними у рішенні суду, органом (особою), який здійснює примусове виконання рішення суду і відповідні дії (рішення) якого можуть бути оскаржені в порядку, передбаченому розділом VII цього Кодексу. При ухваленні рішення про стягнення боргу, на який нараховуються відсотки або пеня, суд може вирішити питання нарахування відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення. Тобто це є правом суду, а не обов`язком, та має вирішуватись з урахуванням обставин конкретної справи. Частиною другою статті 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Суд зазначає, що відповідно до Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» від 15 березня 2022 року, а також п. 18 Перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцяти денний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Кредитні правовідносини між сторонами у даній справі виникли 15.05.2024 року, тобто у період дії в Україні воєнного стану, який діє і на даний час. Суд вважає, що вимоги позивача про здійснення нараховування органом (особою), що здійснює примусове виконання рішення, інфляційних втрат та 3% річних, не передбачено нормами ч. 10 та 11 ст. 265 ЦПК України, в яких передбачено нарахування відсотків або пені. Крім того вимоги про нарахування інфляційних втрат та 3% річних у воєнний час суперечить чинному законодавству, тому не підлягають задоволенню. Згідно з частиною першою статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає сплаті судовий збір в розмірі 2422,40 грн, сплачений за ставкою 0,8 за подання позову за допомогою підсистеми «Електронний суд». До судових витрат також відносяться витрати на правничу допомогу (ст.133 ЦПК України). За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Відповідно до ч.5 ст.137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання цих вимог суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок довести неспівмірність заявлених витрат покладається на відповідача. На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу позивачем надані суду: довіреність у порядку передоручення; договір про надання юридичних послуг № 01/08/2024-А від 01.08.2025, акт №4653074 від 01.08.2024 прийому-передачі наданих послуг з погодженим переліком послуг та їх вартості, детальний опис робіт (наданих послуг). Відповідач не скористалася своїм правом подати заперечення щодо зазначеного розміру судових витрат, відтак суд не вбачає підстав для їх зменшення. Враховуючи наведене, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 10000 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Outcome: partial