Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-14 00:00:00

Представник позивача адвокат Чічерова І.В. звернулася до суду з позовною заявою в інтересах позивача, в якій просить змінити спосіб стягнення аліментів, які стягуються з [PERSON] , [INFO] на підставі рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 04.02.2020 року на користь [PERSON] , [INFO] на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі у розмірі 1500,00 грн. та стягувати з відповідача аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] у розмірі від усіх доходів відповідача, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи за дати набрання рішенням законної сили та до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 01.06.2013. Від шлюбу у сторін [INFO] народжилася спільна донька [PERSON] , батьком якої згідно свідоцтва про народження, записаний відповідач [PERSON] , а матір`ю позивач [PERSON] . Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харова від 04.02.2020 по справі № 644/10056/19 шлюб між сторонами розірвано. Вказаним рішенням з [PERSON] , стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі в розмірі 1500,00 гривень щомісячно,починаючи з 11.12.2019 року і до досягнення дитиною повноліття. Малолітня донька проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні. Представник позивача зазначає, що розмір аліментів, який був визначений рішенням суду від 04.02.2020 у твердій грошовій сумі в розмірі 1500,00 гривень на теперішній час менший ніж прожитковий мінімум для дитини відповідного віку. Аліменти, які стягуються з відповідача, в умовах збільшення рівня цін та прожиткового мінімуму на дитину, не достатній для матеріального забезпечення спільної дитини, що ставить її та отримувача аліментів у скрутне матеріальне становище. Малолітня донька потребує значно більших матеріальних затрат, так як збільшуються потреби в навчанні, розвитку, та іншому. Таким чином, представник позивача зазначає, що стягнення аліментів у розмірі зазначеному в рішенні суду на даний час не відповідає необхідному рівню для задоволення всіх потреб дитини, а тому вважає, що існують підстави для зміни способу стягнення аліментів, які стягується з відповідача та стягувати аліменти у розмірі від усіх доходів відповідача щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку . Ухвалою суду від 24.04.2025 відкрито провадження та призначено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Копія даної ухвали про відкриття провадження разом з копією позовної заяви та доданими до неї документами направлена відповідачу на відому адресу місця реєстрації, що підтверджується поштовими повідомленнями, які знаходяться в матеріалах справи. Відповідно до п. 5 ч. 6 ст. 272 ЦПК України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Оскільки ухвала суду про відкриття провадження у справі та судові повістки направлялись на відому адресу місця реєстрації відповідача, суд вважає, що відповідач належним чином повідомлений про відкриття провадження у справі та встановленого судом строку для подання відзиву. Відповідачем у встановлений судом строк відзив на позовну заяву не подавався, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Відповідно до вимог ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Представник позивача - адвокат Чічерова І.В. в своїй заяві просила суд справу розглянути за її відсутності та без участі позивача, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Таким чином, суд приходить до висновку про наявність підстав для ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України. Дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, суд встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 01.06.2013 року, який було зареєстровано Комінтернівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис №253. Від шлюбу у сторін [INFO] народжилася спільна донька [PERSON] , батьком якої згідно свідоцтва про народження, записаний відповідач [PERSON] , а матір`ю позивач [PERSON] . Малолітня донька проживає разом з позивачем за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується Витягом з Реєстру Харківської територіальної громади та знаходиться на утриманні позивача. Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харова від 04.02.2020 по справі № 644/10056/19 шлюб між сторонами розірвано. Вказаним рішенням з [PERSON] , стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі 1500,00 гривень щомісячно, починаючи з 11.12.2019 року і до досягнення дитиною повноліття. Згідно ч. 1 ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 2 ст. 141 Сімейного кодексу України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 183 Сімейного Кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Спосіб стягнення аліментів у частині від доходу або у твердій грошовій сумі, визначається, за вибором того з батьків разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно ст. 192 Сімейного Кодексу України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. У відповідності до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» - кожна дитина має право на рівень достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несусь відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. ч. 7, 8 ст.7 СК України, при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей. Частиною першою статті 184 СК України передбачено, що суд може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі лише за заявою одержувача аліментів. З викладеної вище норми СК України вбачається, що одержувач аліментів має право подавати заяву про стягнення аліментів у частині від доходу, які раніше були визначені рішенням суду у твердій грошовій сумі. З відповідей наданих Головним управлінням ДПС у Харківській області, Головним управлінням пенсійного фонду України в Харківській області та відповіді з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про джерела та суми доходів, судом встановлено, що відповідач [PERSON] з січня 2025 року щомісячно отримував дохід будучи військовослужбовцем військової частини [NUMBER] . Даних про те, що відповідач сплачує аліменти на інших дітей чи непрацездатних батьків суду не надано, а тому суд приходить до висновку, що відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу позивачу на утримання спільної доньки у розмірі 1/4 частини від свого заробітку щомісячно, до досягнення нею повноліття. Враховуючи надані дані про матеріальне становище сторін, відсутність відомостей про наявність у платника аліментів інших утриманців, суд приходить до висновку про зміну розміру аліментів, які стягуються з відповідача в розмірі, який визначений рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 04.02.2020 та вважає, що з відповідача [PERSON] необхідно стягувати аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] у розмірі від усіх доходів відповідача, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 185 Сімейного кодексу України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Суд звертає увагу на те, що обов`язок щодо утримання спільної дитини покладений на обох батьків в рівних частинах. Питання щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину, вирішуються відповідно до ст. 185 Сімейного кодексу України. Таким чином, позовні вимоги [PERSON] про зміну способу стягнення аліментів підлягають задоволенню. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Розподіл судових витрат суд вирішує в порядку ст. 141 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір». Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються, позивачі - у справах про стягнення аліментів. На підставі вказаного закону, позивач звільнена від сплати судового збору за подання позовної заяви про стягнення аліментів. Таким чином, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь держави необхідно стягнути судові витрати по сплаті судового збору за подання заяви в розмірі 1211,20 грн., який визначений Законом України «Про Державний бюджет на 2025 рік» на 1-ше січня календарного року, в якому подано позовну заяву.

Outcome: approved