Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-15 00:00:00

[PERSON] звернулася до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області, де заінтересованою особою є [PERSON] із заявою про видачу обмежувального припису. В обґрунтування, заявниця посилається на те, що нею було подано до Ужгородського міськрайонного суду позовну заяву про розірвання шлюбу зареєстрованого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Ужгород про що було зроблено актовий запис 16.10.2021 за №839. Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 18.12.2025 позовну заяву було задоволено. На даний час [PERSON] , та [PERSON] разом не проживають. Зазначене пов`язано з небажанням продовжувати подальше сімейне життя, вести спільне господарство та спільний бюджет, що дає підстави стверджувати про фактичне припинення шлюбно-сімейних відносин між ними, оскільки в таких стосунках вже немає спільної участі подружжя у вирішенні різних сімейних питань. Заявниця зазначає, що однією з причин сімейного розладу стало систематичне вчинення домашнього насильства з боку [PERSON] , яке систематично продовжується і на даний час. Вона неодноразово з цього приводу викликала поліцію та на [PERSON] неодноразово складалися протоколи за ст. 173-2 КУпАП, зокрема: 1. 308/13890/22 рішення 04 листопада 2022 року 173 КУПАП - визнано винним, 2. 308/5656/22 рішення 26 травня 2022 року 173 КУПАП - визнано винним, закрито по малозначності 3. 308/20627/23 рішення 09 січня 2024 року 173 КУПАП - 2 епізоди, закрито по строкам, 4. 308/3937/23 рішення 07.08.2023 173 КУПАП - визнано винним 5. 308/4130/23 рішення 30.03.2023 173 КУПАП - визнано винним 6. 308/21036/23 рішення 20 грудня 2023 року 173 КУПАП - 2 епізоди, визнано винним, закрито по малозначності. Таким чином, заявниця вважає що є особою, яка зазнала домашнього насильства. Щоб забезпечити дієвий та ефективний спосіб захисту від повторного вчинення домашнього насильства щодо неї, заявниця просить видати обмежувальний припис стосовно [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , [INFO] [ADDRESS] , на строк 6 місяців, яким визначити наступні тимчасові обмеження його прав, а саме: 1. заборони [PERSON] наближатися на відстань 200 метрів до місця проживання заявниці [PERSON] - [ADDRESS] ; 2. заборони [PERSON] наближатися на відстань 200 метрів до місця роботи заявниці [PERSON] , [ADDRESS] ; 3. заборонити [PERSON] особисто і через третіх осіб розшукувати заявницю [PERSON] , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 4. заборонити [PERSON] вести листування, телефонні переговори з заявницею [PERSON] або контактувати з заявницею [PERSON] через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. 05.01.2026 року від [PERSON] до суду надійшли письмові заперечення на заяву про видачу обмежувального припису, у яких останній зазначив, що [PERSON] не має права звертатися до суду, оскільки вона не є особою, постраждалою від сімейного насилля. Згідно наявного в матеріалах справи листа ГУНП в Закарпатській обл. від 26.12.2025 № 169843-2025 протягом 2025 року жодне з звернень заявниці з приводу вчинення [PERSON] домашнього насильства не підтвердились, протоколи про адміністративні правопорушення жодного разу не складались. [PERSON] жодних агресивних дій по відношенню до заявниці не допускав і не має наміру допускати в майбутньому, а тому відсутній ризик таких дій в майбутньому, а отже необхідність застосування обмежувального припису відсутня. Належні та достатні докази зворотного заявницею суду не надані. Необґрунтоване застосування обмежувального припису порушить принцип розумності (пропорційності в більш вузькому розумінні) та призведе до безпідставного обмеження конституційних прав [PERSON] , передбачених ч. 1 ст. 33, ч. 1 ст. 42 Конституції України. З огляду на фактичні обставини справи, поведінка заявниці є недобросовісною та спрямована не на захист її від домашнього насильства, ризики якого зі сторони [PERSON] фактично відсутні, а на протиправне, зумовлене особистим конфліктом через майнові спори, обмеження конституційних прав останнього. В судовому засідання заявниця [PERSON] вимоги заяви підтримала у повному обсязі. Показала, що [PERSON] її переслідує. Мало місце втручання у її особисті відносини та роботу. Також на [PERSON] були складені численні протоколи. [PERSON] чинить на неї та на її оточення психологічний тиск. Через це у заявниці розлади сну, тривожність, погіршився стан здоров`я, вона вимушена звертатися до психолога. Вона викликала працівників поліції, однак протоколи складали не завжди, оскільки у [PERSON] є знайомі у поліції. [PERSON] набрав боргів, заблокував карточки. [PERSON] в судовому засіданні заперечив проти задоволення заяви та просив відмовити у задоволенні такої. Психологічне насильство він не вчиняв. Твердження заявниці не відповідають дійсності. Переслідування з його боку не було. Не заперечує, що між ними напружені відносини, зокрема це пов`язано із судовими процесами. Йому некомфортно. Представник [PERSON] адвокат Мартинов Г. у судовому засіданні просив суд відмовити у задоволенні поданої заяви. Заслухавши пояснення учасників, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, суд дійшов висновку, що заява підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного. За правилами розділу IV глави 13 ЦПК України розгляд справ про видачу і продовження обмежувального припису провадиться в порядку окремого провадження, а ст. 294 цього Кодексу встановлено, що справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. В судовому засіданні встановлено, що згідно довідки ОСББ «Вест Тауерс7» за вих. № 009 від 05.01.2026 року заявниця [PERSON] з 10.06.2025 року по теперішній час, разом з донькою [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] . Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 18.12.2025 року шлюбу між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Встановлено, що з приводу вчинення [PERSON] домашнього насильства, заявниця неодноразово зверталася за захистом до правоохоронних органів та на [PERSON] неодноразово складалися протоколи за ст. 173-2 КУпАП, а це свідчить про систематичність вчинення насильства в сім`ї. Статтею 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено значення термінів, які вживаються у цьому Законі, зокрема: домашнє насильство діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь (п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону); кривдник особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону); обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи (п. 7 ч. 1 ст. 3 Закону); особа, яка постраждала від домашнього насильства (далі - постраждала особа), - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі (п. 8 ч. 1 ст. 3 Закону); психологічне насильство форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи (п. 14 ч. 1 ст. 3 Закону). Враховуючи положення Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях. Частиною 2 ст.3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено перелік осіб, на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання, серед яких колишнє подружжя. Відповідно до ст. 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належать: терміновий заборонний припис стосовно кривдника; обмежувальний припис стосовно кривдника; взяття на профілактичний облік кривдника та проведення з ним профілактичної роботи; направлення кривдника на проходження програми для кривдників. Згідно з ч. ч. 2 - 4 ст. 26 Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству» обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків (оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи). Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців. Згідно ст. 350-6 ЦПК України розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або відмову в її задоволенні. У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство, передбачених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» на строк від одного до шести місяців. Судом встановлено, що [PERSON] неодноразово зверталася із заявами до правоохоронних органів про вчинення [PERSON] відносно неї домашнього насильства, про що свідчать не лише постанови суду, а і численні виклики заявниці на лінію 102. Однак встановлено, що незважаючи на численні виклики заявниці на лінію 102 про вчинення [PERSON] домашнього насильства, відносини між колишнім подружжям не врегулювалися, про що свідчить дана заява про видачу обмежувального припису. Відтак систематичні випадки психологічного насильства заінтересованої особи щодо заявника впродовж останніх років, свідчать про те, що станом на сьогодні існує реальна загроза її психічному здоров`ю. У судовому засіданні встановлено, що заявниця постійно переживає за своє здоров`я, вимушена була звернутися до спеціалізованого лікаря, а [PERSON] систематично продовжує свої неправомірні дії, чим завдає заявнику постійних душевних страждань. Така поведінка [PERSON] свідчить про те, що здоров`я заявниці, зокрема, психічне, перебуває під постійною загрозою. Крім цього, з поведінки [PERSON] та [PERSON] у судовому засіданні вбачається, що між сторонами дійсно наявний конфлікт та психологічний тиск один на одного. З огляду на встановлені судом фактичні обставини щодо наявності домашнього насильства, а саме у даному випадку психологічного насильства, що вчинив [PERSON] щодо своєї колишньої дружини [PERSON] , оцінюючи при цьому вірогідність продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, суд вважає, що з метою захисту прав та інтересів заявниці, вимоги заявниці слід частково задовольнити, заборонивши [PERSON] , 26.11.1989, наближатися на відстань 200 метрів до місця проживання заявниці [PERSON] [ADDRESS] . Крім цього, суд вважає, що також дієвим заходом буде покладення на [PERSON] обов`язку заборони особисто і через третіх осіб розшукувати [PERSON] , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею (окрім спілкування, що стосується утримання та виховання їх спільної малолітньої дитини) та заборони [PERSON] вести листування, телефонні переговори або контактувати із заявницею [PERSON] через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб (окрім спілкування, що стосується утримання та виховання їх спільної малолітньої дитини). Разом з тим, суд вважає безпідставною вимогою заявниці про заборону [PERSON] наближатися на відстань 200 метрів до місця роботи заявниці [PERSON] , [ADDRESS] , оскільки у судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є фізичною особою підприємцем, який здійснює свою діяльність за адресою [ADDRESS] , а тому на думку суду, задоволення даної вимоги може призвести до порушення прав [PERSON] на здійснення підприємницької діяльності. Поряд з цим, при вирішення питання на який саме період слід видати обмежувальний припис, суд вважає, що період тривалістю в два місяці буде достатнім для врегулювання конфліктної ситуації та зняття між сторонами напруги, що в подальшому не позбавляє заявницю, у разі необхідності, звернутися до суду із заявою про продовження встановлених обмежень. За таких обставин, подана [PERSON] заява підлягає до часткового задоволення. Згідно з ч. 3 ст. 350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, відносяться на рахунок держави. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed