Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-14 00:00:00

Зміст позовних вимог. У позові позивачі просять визнати за ними право власності, по частині, на квартиру [ADDRESS] . Основні процесуальні рішення та дії. 23.07.2024 до Димитровського міськрайонного суду Донецької області подано позов. 30.07.2024 відкрито загальне позовне провадження у справі. Відповідно до рішення Вищої ради правосуддя від 29.08.2024 змінено територіальну підсудність судових справ, що розглядалися в Димитровському міському суді Донецької шляхом її передачі до Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська. Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» щодо зміни найменувань місцевих загальних судів» від 26.02.2025 № 4273-ІХ найменування Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська змінено на Шевченківський районний суд міста Дніпра. Ухвалою від 20.05.2025 справу прийнято до провадження головуючим суддею Цитульським В.І. 09.06.2025 закрито підготовче провадження. Узагальнені доводи позивача. Спірна квартира приватизована сім`єю, до якої входили матір позивачів [PERSON] , їхні прабабуся [PERSON] та прадідусь [PERSON] в 1994 році. Після смерті [PERSON] у 1997 році її 1/3 частину квартири успадкував [PERSON] . 29.01.1997 році [PERSON] подарував 2/3 частини квартири в користь [PERSON] . Проте в договорі помилково вказано про дарування 1/3 частини. [PERSON] померла [INFO] . Позивачі є спадкоємцями останньої та не можуть реалізувати спадкові права через вказану вище помилку в договорі дарування від 29.01.1997. Позивачі не з`явилися в судове засідання, подали заяви про розгляд справи у їх відсутності. Узагальнені доводи відповідача. Відповідач відзиву не подав, в судове засідання явку представника не забезпечив, подав заяву у якій просив розглянути справу за його відсутності. Обставини, встановлені судом. [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] . У зв`язку із укладенням шлюбу у 1975 році [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] ». У 1976 році у [PERSON] народилася донька [PERSON] . У зв`язку із укладенням шлюбу у 2002 році [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] ». Позивачі [PERSON] та [PERSON] є дітьми [PERSON] . [PERSON] померла [INFO] , [PERSON] 01.06.1997, [PERSON] [INFO] . Згідно свідоцтва про право власності на житло від 18.04.1994, частина будинку по [ADDRESS] належить [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 22.01.1997, [PERSON] успадкував 1/6 часину вказаного будинку після [PERSON] . Згідно договору дарування від 29.01.1997 [PERSON] подарував в користь [PERSON] 1/3 частину квартири [ADDRESS] у вказаному будинку. При цьому після зазначення 1/3 частки міститься перекреслений текст «житлового будинку [ADDRESS] ». Також у договорі вказано, що право власності на 1/3 частку належить дарувальнику на підставі свідоцтва про право власності від 18.04.1994 та свідоцтва про право на спадкування від 22.01.1997. У відповіді Виконавчого комітету Мирноградської міської ради від 21.02.2024 вказано, що за реєстраційними даними БТІ, [PERSON] належить право власності на квартиру [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності від 18.04.1994 та договору дарування від 29.01.1997. Постановою державного нотаріуса Виноградської державної нотаріальної контори від 05.03.2024 позивачем відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після [PERSON] на квартиру [ADDRESS] оскільки із документів вбачається, що їй належало лише 2/3 частин вказаної квартири. З Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 17.07.2024 вбачається відсутність реєстрації права власності на квартиру [ADDRESS] . Застосовані судом джерела права. Відповідно до ч.2 ст.12 Закону України «Про власність», який був чинним на час набуття права власності на спірну нерухомість [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , громадянин набуває права власності на доходи від участі в суспільному виробництві, індивідуальної праці, підприємницької діяльності, вкладення коштів у кредитні установи, акціонерні товариства, а також на майно, одержане внаслідок успадкування або укладення інших угод, не заборонених законом. Відповідно до ст.380 ЦК України, житловим будинком є будівля капітального типу, споруджена з дотриманням вимог, встановлених законом, іншими нормативно-правовими актами, і призначена для постійного у ній проживання. Відповідно до ст.382 ЦК України, квартирою є ізольоване помешкання в житловому будинку, призначене та придатне для постійного у ньому проживання. Відповідно до ч.1 ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. За приписами ст.364 ЦК України, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Відповідно до ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Висновки. 1. Первинним документом щодо будинку [ADDRESS] , який надано позивачами є свідоцтво про право власності на житло від 18.04.1994. Згідно такого свідоцтва родичі позивачів ( [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] ) набули у власність ідеальну частку вказаного будинку. В подальшому [PERSON] успадкував 1/6 часину вказаного будинку після [PERSON] . Доказів його поділу чи виділення із нього частки в натурі, перетворення будинку у багатоквартирний, позивачами не надано. Згадка про квартиру [ADDRESS] у вказаному будинку з`являється у договорі дарування від 29.01.1997. Проте договір дарування не свідчить про виникнення такого об`єкту цивільних прав як квартира. Відтак суд виходить із того, що будинок [ADDRESS] є житловим будинком садибного типу, який не поділений в натурі та у ньому відсутні квартири. Не змінює вказаного і відповідь Виконавчого комітету Мирноградської міської ради, яка базується на реєстраційних даних БТІ, які є похідними від правовстановлюючого документу та не породжують виникнення, зміну чи припинення цивільних прав. 2. Стверджуючи про помилку у договорі в частині розміру дарованої частки позивачі не мотивують та не доводять існування такої помилки. Станом на 29.01.1997 [PERSON] був власником 2/6 частин будинку та міг дарувати як 2/6 частин так і 1/6 частину. Суд звертає увагу на вартість дарунка, яка визначена у договорі в сумі 3 429 грн, що відповідає вартості 1/6 частки будинку, зазначеною в свідоцтві про право на спадщину від 22.01.1997. Викладене свідчить про відсутність помилки у договорі. 3. Позивачем не вказано та не надано доказів щодо спадкування після [PERSON] . За наведених обставин позов не підлягає до задоволення. Розподіл судових витрат. За подання позову позивачами сплачено судовий збір в сумі по 1 817,20 грн кожен. З огляду на приписи ч.1 ст.140 ЦПК України, за якими судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, сплата судового збору за розгляд даної справи має покладатися на позивачів. На підставі наведеного суд,

Outcome: dismissed