Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-19 00:00:00

27 грудня 2024 року до Дніпровського районного суду міста Києва на підставі ухвали Броварського міськрайонного суду Київської області надійшли матеріали цивільної справи №361/10641/24 за позовом Моторно (транспортного) бюро України до [PERSON] про відшкодування шкоди в порядку регресу, та 09 січня 2025 року згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями вказану цивільну справу передано в провадження судді Коваленко І.В. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 30.12.2022 о 13:25 год. в населеному пункті м. Київ, по вул. Миропільська, 2, відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу марки «SYM», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням Відповідача та транспортного засобу «TOYOTA COROLLA», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , власником вказаного транспортного засобу є [PERSON] . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження. [PERSON] Довіреністю від 17.03.2023 року уповноважив [PERSON] бути його представником з усіх питань, що стосуються отримання страхового шкодування (виплат грошових коштів). На момент настання ДТП цивільно-правова відповідальність транспортного засобу [PERSON] була застрахована в АТ «СК «ПРОСТО-страхування», що підтверджується полісом серії [NUMBER] обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Строк дії договору страхування на момент ДТП діяв. На момент настання ДТП цивільно-правова відповідальність Відповідача не була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Своїми діями Відповідач порушив вимоги п. 2.3.6, 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху України, що призвело до настання ДТП. Наведені обставини були перевірені та достовірно встановлені Деснянським районним судом міста Києва при розгляді справи про адміністративне правопорушення №754/470/23. Так, постановою Деснянського районного суду м. Києва від 02.02.2023, вина Відповідача була повністю доведена судом, і його визнано винним у скоєні ДТП. Оскільки, на момент настання ДТП цивільно-правова відповідальність Відповідача не була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, з метою відшкодування збитків та на виконання вимог ст. 35, п. 41 ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», 16.01.2023 Потерпілий звернувся до Позивача із відповідною заявою про страхове відшкодування. За результатами звернення Потерпілого та розгляду його заяви, Позивачем було відкрито регресну справу № 89846. Отже, у силу настання передбачених Законом підстав у Позивача виник обов`язок відшкодувати Потерпілому заподіяну Відповідачем шкоду. Діючи на підставі вищевказаних законодавчих приписів, проведення огляду/дослідження пошкодженого транспортного засобу Позивач доручив ФОП [PERSON] . 02.02.2023 р. оцінювачем [PERSON] було складено Звіт № 04/02/23 про оцінку вартості відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу на замінні складникі пошкодженого колісного транспортного засобу. За результатами Висновку вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля TOYOTA COROLLA, номерний знак [NUMBER] , в результаті його пошкодження при ДТП, складає 15 344,84 грн. (п`ятнадцять тисяч триста сорок чотири грн. 84 коп.) з урахуванням ПДВ. Позивачем була повністю відшкодована шкода Потерпілому, завдана Відповідачем. Загальний розмір витрат МТСБУ з урахуванням витрат на збір документів, послуг з оплати проведення експертизи, які підлягають відшкодуванню Позивачу складає 15 309,87 грн. З огляду на викладене, а також в зв`язку із невідшкодуванням збитків Відповідачем в добровільному порядку, Позивач звертається із даним позовом до суду та просить задовольнити його вимоги повністю. 13 січня 2025 року Дніпровським районним судом міста Києва відкрито провадження у цивільній справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Положеннями ст.174 Цивільного процесуального кодексу України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. У відповідності до статтей 174, 178 Цивільного процесуального кодексу України відповідач не скористався своїм правом та не направив суду відзив на позовну заяву, із викладенням заперечень проти неї. Відповідачем копію ухвали, копію позовної заяви з доданими до неї документами не було отримано, а конверт разом з копією позовної заяви та доданими до неї документами повернувся до суду із відміткою поштового відділення «за закінченням терміну зберігання», правом подати відзив на позов та докази на спростування заявлених вимог не скористався. Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). На підставі ч.1 ст.280 Цивільного процесуального кодексу України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У відповідності до ч.8 ст.279 Цивільного процесуального кодексу України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Таким чином, розглянувши подані позивачем документи, з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що надані позивачем докази та повідомлені ним обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, є достатніми для прийняття рішення у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику у судове засідання сторін, як це передбачено ст. 279 Цивільного процесуального кодексу України. Суд у порядку спрощеного позовного провадження без виклику у судове засідання сторін, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що 30.12.2022 о 13:25 год. в населеному пункті м. Київ, по вул. Миропільська, 2, відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу марки «SYM», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням Відповідача та транспортного засобу «TOYOTA COROLLA», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , власником вказаного транспортного засобу є [PERSON] . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження. На момент настання ДТП цивільно-правова відповідальність транспортного засобу [PERSON] була застрахована в АТ «СК «ПРОСТО-страхування», що підтверджується полісом серії [NUMBER] обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Строк дії договору страхування на момент ДТП діяв. На момент настання ДТП цивільно-правова відповідальність Відповідача не була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Своїми діями Відповідач порушив вимоги п. 2.3.6, 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху України, що призвело до настання ДТП. Наведені обставини були перевірені та достовірно встановлені Деснянським районним судом міста Києва при розгляді справи про адміністративне правопорушення №754/470/23. Так, постановою Деснянського районного суду м. Києва від 02.02.2023, вина Відповідача була повністю доведена судом, і його визнано винним у скоєні ДТП. У відповідності з ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Як вказано у постанові Верховного Суду від 05.09.2019 року у справі № 234/16272/15-ц, з огляду на презумпцію вини заподіювана шкоди (частина друга статті 1166 ЦК України) особа звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду якщо доведе, що шкоди було завдано не з її вини. Таким чином цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини завдавача шкоди. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. При розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, ця постанова обов`язкова для суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Тому, розглядаючи цей позов, суд не вправі обговорювати вину такої особи, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування. У такому разі і призначення відповідної експертизи не вимагається. Згідно рішення Європейського суду з прав людини від 25 липня 2002 року у справі за заявою № 48553 / 99 «Совтрансавто - Холдинг» проти України», а також згідно рішення Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 1999 року у справі за заявою 28342 / 95 «Брумареску проти Румунії» встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь - якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів. Таким чином, вина [PERSON] у вчинені дорожньо-транспортної пригоди є встановленою та не підлягає доведенню. Судом достовірно встановлено, що момент скоєння ДТП відповідач не мав Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в зв`язку з чим позивач, звернувся до Моторного (транспортного) страхового бюро України з заявою про відшкодування шкоди від 16.01.2023 р. Як вбачається з довідки Моторного (транспортного) страхового бюро України № 1 від 20.03.2023 року про розмір відшкодування з фонду захисту потерпілих, МТСБУ визначило розмір регламентної виплати, за участю врегулювальника ФОП [PERSON] у розмірі 13 859,87 грн. За оплату послуг аваркома (експерта) по справі №89846 позивачем було сплачено 1 450,00 грн, що підтверджується платіжною інструкцією №823014 від 16.02.2023 р. Позивачем було прийнято наказ «Про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих» про виплату відшкодування [PERSON] у розмірі 13 859,87 грн. Вказані кошти були перераховані згідно платіжного доручення №824790 від 24.03.2023 року. Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є витрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Відповідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними діями особистим немайновим правам фізичної особи, а також шкода завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі, особою, яка її завдала. Положеннями ч.ч.1, 2 ст.1187 ЦК України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням, серед іншого, транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Положенням ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Моторне (транспортне) страхове бюро України відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно з п. 41.1. а) Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. У відповідності з ч. 1 ст. 1191 ЦК України та п. 38.2.1. ст. 38 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Згідно п. 40.3 ст. 40 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", МТСБУ має право залучати аварійних комісарів, експертів або юридичних осіб, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти, у порядку, встановленому Уповноваженим органом, для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків у випадках, визначених у статті 41 цього Закону. Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» № 4 від 01.03.2013 року, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Отже, до позивача перейшло право вимоги до відповідача в межах фактичних витрат. Таким чином, оцінюючи належність допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума сплаченого страхового відшкодування у розмірі 13 859,87 грн та витрати, пов`язані з оплатою послуг аваркома (експерта) в сумі 1 450,00 грн Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд також вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 3 028,00 грн, який був сплачений позивачем при подачі до суду даного позову.

Outcome: approved