Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-12 00:00:00

04 червня 2025 року [PERSON] через свого представника адвоката Ілющенко Анну Анатоліївну звернувся з позовом до Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» про відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я. Позиція позивача Позивач посилається на те, що протягом тривалого часу він працював у шкідливих умовах на виробничо-структурних підрозділах підприємства ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля», що призвело до виникнення професійних захворювань. Крім того він був травмований внаслідок нещасного випадку, пов`язаного з виробництвом. Довідкою МСЕК від 05 серпня 2020 року позивачу встановлено первинно 15 відсотків втрати професійної працездатності, в подальшому довідкою МСЕК від 23 траввня 2021 року йому встановлено первинно-повторно 65 відсотків втрати професійної працездатності. Позивач просить стягнути з ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я, 200 000 грн без відрахування податків та інших обов`язкових платежів. Заперечення відповідача ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» згідно поданого відзиву позовні вимоги визнає частково з розрахунку 1000 грн за відсоток втрати працездатності у розмірі 65 відсотків (що становить 65 000 грн), які виплачувати позивачеві ануїтетними щомісячними платежами протягом трьох місяців. Фактичні обставини, встановлені судом З матеріалів справи судом установлено, що позивач працював на підприємствах ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» у шкідливих умовах з повним робочим днем у шахті і отримав професійні захворювання, що призвели до втрати працездатності. Крім того позивач отримав травму внаслідок нещасного випадку, пов`язаного з виробництвом. 28 січня 2020 року затверджено акт № 7 форми Н-1/П розслідування нещасного випадку, який стався 20 січня 2020 року на виробничому струкрутному підрозділі «Шахтоуправління Павлоградське» ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» з потерпілим [PERSON] . Внаслідок обвалення породи потерпілий отримав травму лівої ступні. Згідно акта розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання форми П-4, затвердженого 25 травня 2021 року, у [PERSON] медичним висновком Українського НДІ промислової медицини від 29 квітня 2021 року встановлено наявність професійних захворювань: -радикулопатія попереково-крижова та шийна з вираженими статико-динамічними порушеннями, стійким больовим, м`язово-тонічним та периферичним нейросудинним синдромами, нейродистрофією у вигляді двобічного плечолопаткового періартрозу, остеоартрозу у поєднанні періартрозом ліктьових та колінних суглобів, -хронічне обструктивне захворювання легенів першої стадії (пиловий бронхіт першої стадії, емфізема легенів першої стадії), легенева недостатність першого-другого ступеня, -нейросенсорна приглухуватість першого ступеня (з легким зниженням слуху). Професійне захворювання виникло внаслідок тривалої дії шкідливих факторів виробничого середовища та трудового процесу на організм працівника, недосконалості технології, механізмів, робочого інструменту. Причини виникнення професійного захворювання запиленість повітря робочої зони, важкість праці, підвищений рівень шуму. Згідно виписки з акта огляду МСЕК до довідки серії 12ААА № 077849 від 05 серпня 2020 року [PERSON] встановлено первинно 15 відсотків втрати професійної працездатності за трудовим каліцтвом (травма від 20 січня 2020 року, акт №7). Згідно виписки з акта огляду МСЕК до довідки серії 12ААА № 064841 від 23 червня 2021 року [PERSON] встановлено сукупно 65 відсотків втрати професійної працездатності, у тому числі: первинно 35 відсотків радикулопатія з ДФА, первинно 10 відсотків ХОЗЛ, первинно 5 відсотків приглухуватість, повторно 15 відсотків за трудовим каліцтвом, акт форми Н-1 № 7 від 28 січня 2020 року. В подальшому довідкою МСЕК серії 12ААА № 130993 від 19 червня 2024 року позивачу встановлений той самий відсоток втрати професійної працездатності повторно, дата переогляду 15 червня 2027 року. Право позивача на відшкодування моральної шкоди виникло з дня первинного встановлення йому висновком МСЕК стійкої втрати працездатності. Надані позивачем письмові докази є достатніми, оскільки у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність обставин, на які посилається позивач в обґрунтування своїх вимог. Норми права, які застосував суд Згідно з частинами 1, 2 статті 12 Цивільного кодексу України, особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд. Нездійснення особою своїх цивільних прав не є підставою для їх припинення, крім випадків, встановлених законом. Відповідно до положень статті 20 Цивільного кодексу України, право на захист особа здійснює на свій розсуд. Нездійснення особою права на захист не є підставою для припинення цивільного права, що порушене, крім випадків, встановлених законом. За змістом статті 269 Цивільного кодексу України, фізична особа не може відмовитися від особистих немайнових прав, а також не може бути позбавлена цих прав. Відповідно до Конституції України, фізична особа має право на життя, право на охорону здоров`я, право на безпечне для життя і здоров`я довкілля. Згідно статті 2 Кодексу законів про працю України до основних трудових прав працівника належить право на здорові та безпечні умови праці. Як передбачено статтею 280 Цивільного кодексу України, якщо фізичній особі внаслідок порушення її особистого немайнового права завдано майнової та (або) моральної шкоди, ця шкода підлягає відшкодуванню, крім випадку неумисного повідомлення викривачем недостовірної інформації про можливі факти корупційних або пов`язаних з корупцією правопорушень, інших порушень Закону України «Про запобігання корупції» в порядку, передбаченому зазначеним Законом, яка підлягає спростуванню. Відповідно до статті 237-1 КЗпП України власник або уповноважений ним орган повинен відшкодувати заподіяну моральну шкоду працівнику, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Нормою статті 23 ЦК України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Матеріалами справи підтверджується, що внаслідок тривалої дії шкідливих факторів на робочому місці позивач частково втратив професійну працездатність, що порушило його звичне життя, змусило лікуватися, обмежувати свою життєву активність, прикладати додаткові зусилля для організації свого життя. Таким чином судом встановлено наявність порушення права позивача на безпечні та здорові умови праці, що призвело до виникнення професійних захворювань та обмеження працездатності. Тому наявні підстави для відшкодування роботодавцем заподіяної працівнику моральної шкоди. З урахуванням міркувань розумності, виваженості та справедливості, зважаючи на ступінь втрати позивачем професійної працездатності, встановлену безстроково, необхідність постійного лікування та реабілітації, суд визначає розмір грошового відшкодування моральної шкоди у сумі 130 000 грн. За висновком Верховного Суду, що викладений у постанові від 21 травня 2025 року у справі № 235/3143/24, обов`язки сторін у сфері оподаткування, які виникають у зв`язку з ухваленням та/або виконанням судових рішень про стягнення коштів, суд не встановлює. Отже суд при розгляді цивільної справи не уповноважений вирішувати питання щодо податків, зборів чи інших обов`язкових платежів та визначати це в резолютивній частині рішення. Розподіл судових витрат Згідно з частиною 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позовні вимоги підлягають задоволенню у розмірі 130 000 грн. Позивач звільнений від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях, тому судовий збір на користь держави підлягає стягненню з відповідача у розмірі, діючому на день звернення позивача до суду, за подання позовної заяви майнового характеру фізичної особою 1300 грн, з урахуванням понижуючого коефіцієнта 0,8 за подання заяви в електронній формі 1040 грн.

Outcome: partial