Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-12 00:00:00

Короткий зміст позовної заяви. У жовтні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» звернувся до суду через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» з позовною заявою до [PERSON] , в якій просили стягнути з відповідача на їх користь заборгованість за кредитним договором № 7386726 від 28.02.2024 року в розмірі 21913,34грн., судові витрати у розмірі - 2 422,40 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 28.02.2024 р. [PERSON] в особистому кабінеті на сайті Товариства з обмеженою відповідальністю «Мілоан» ( далі ТОВ «Мілоан») подано заявку на отримання кредиту № 7386726. ТОВ «Мілоан» направлено відповідачу електронним повідомленням (SMS) одноразовий ідентифікатор, при введенні якого відповідач підтвердила прийняття умов кредитного договору № 7386726 від 28.02.2024 року. На підставі кредитного договору, відповідачу надано кредитні кошти в сумі 9 000,00 грн., строком на 120 днів, з 28.02.2024 року до 29.03.2024 року. Проте, відповідач свої зобов`язання щодо повернення коштів не виконав, внаслідок чого виникла заборгованість в розмірі 21 913,34грн, з яких: 7875,00 грн.- заборгованість за тілом кредиту, 13588,34грн. -заборгованість за відсотками, 450грн.- заборгованість за комісійними винагородами. 29.10.2024 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» укладено договір про відступлення права вимоги № 29102024, згідно якого ТОВ «Мілоан» відступило право вимоги за кредитним договором № 7386726 від 28.02.2024 року на користь ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС», відповідно ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» набуло право вимоги до відповідача. За таких обставин, до ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» відповідно до договору факторингу № № 29102024від 29.10.2024 року перейшло право за кредитним договором № 7386726 від 28.02.2024 року, що укладено між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] . Оскільки по теперішній час відповідач грошові кошти не повернув, позивач змушений звернутись до суду за захистом своїх прав та законних інтересів. Тому просили суд задовольнити їх позовні вимоги в повному обсязі. Процесуальні дії . Справа перебувала в провадженні Приморського районного суду м. Одеса. Ухвалою судді Приморського районного суду м. Одеса від 17.10.2025 року передано справу на розгляд до Роздільнянського районного суду Одеської області в порядку, передбаченому п. 1 ч. 1 ст.31 ЦПК України. Ухвалою судді Роздільнянського районного суду Одеської області від 19 листопада 2025 року позовну заяву залишено без руху та позивачу надано строк для усунення недоліків. 24.11.2025 року від представника Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» надійшла заява про долучення до матеріалів цивільної справи документів на виконання ухвали суду про залишення справи без руху. Ухвалою судді Роздільнянського районного суду Одеської області від 26.11.2025 року прийнято до свого провадження, відкрито провадження по справі, справу призначено до розгляду в порядку спрощеного провадження з викликом сторін. Позиції сторін. Представник ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій підтримав заявлені позовні вимоги, просив їх задовольнити, також просив стягнути на їх користь судові витрати по справі, а також розгляд справи провести без участі їх представника не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Так, у відповідності до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Відповідно до повернутого поштового повідомлення відповідачка відсутня за зазначеною адресою, що свідчить про неможливість вручення відповідачці судових повісток. ( а.с.36). Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв`язку з неявкою відповідача та не повідомленням ним про поважні причини такої неявки в судове засідання в порядку статті 223 ЦПК України, суд зі згоди позивача вважає за можливе розглядати справу в заочному порядку та ухвалити заочне рішення, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ч.1ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989р. Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (AlimentariaSandersS.A. v. Spain). Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 р. у справі «Смірнова проти України»). Диспозиція частини восьмої статті 178 ЦПК України визначає, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Суд, на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України проводить розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами без фіксування судового процесу звукозаписувальною технікою. Судом по справі встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. 28.02.2024 року між [PERSON] та ТОВ «Мілоан» укладено договір про споживчий кредит № 7386726, відповідно до умов якого кредитодавець зобов`язується надати позичальнику грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом. Кредитні кошти надані позичальнику шляхом переказу на картковий рахунок. Згідно п.п. 1.2 - 1.3.1 договору сума кредиту становить 9 000,00 грн.; кредит надається строком на 120 днів; термін повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом 29.03.2024 року. Відповідно до п.1.5. договору, загальні витрати Позичальника за пільговий період складають 720.00 грн. Орієнтовна загальна вартість кредиту для Позичальника за пільговий період складає 9720.00 грн. Загальні витрати Позичальника за кредитом (за весь строк кредитування) складають 19350.00 грн. Орієнтовна загальна вартість кредиту для Позичальника (за весь строк кредитування) складає 28350.00 грн. Денна процентна ставка (за весь строк кредитування) складає: (19350.00 грн. / 9000.00 грн.) / 120 днів * 100% = 1.79%. Орієнтовна реальна річна процентна ставка (за весь строк кредитування) дорівнює 3179.00 відсотків річних. Всі вказані в цьому пункті розрахункові величини як за пільговий період так і за весь строк кредитування, включаючи загальні витрати Позичальника за кредитом, орієнтовну реальну річну процентну ставку та денну процентну ставку, орієнтовну загальну вартість кредиту для Позичальника, а також строк кредиту розраховані з припущення, що Позичальник отримає кредитні кошти в день укладення цього договору, а строк кредитування залишиться незмінним та що Кредитодавець і Позичальник виконають свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в цьому Договорі, зокрема Позичальник здійснить повне погашення заборгованості згідно п.1.4 Договору. Позичальник розуміє та погоджується, що наведені в цьому пункті показники не підлягають оновленню у випадку, часткового дострокового погашення заборгованості чи прострочення виконання ним зобов`язань та можуть не оновлюватись у випадку продовження Позичальником строку кредитування, якщо інше не встановлено законодавством. Згідно п. 1.5.1. договору, комісія за надання кредиту: 450.00 грн., яка нараховується за ставкою 5.00 відсотків від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту. Відповідно до п.1.5.2. договору, проценти за користування кредитом протягом пільгового періоду: 270.00 грн., які нараховуються за ставкою 0.10 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом протягом пільгового періоду. Згідно п. 1.5.3. договору, проценти за користування кредитом протягом поточного періоду: 18630.00 грн., які нараховуються за стандартною процентною ставкою 2.30 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом протягом поточного періоду. Відповідно до п. 6.1 договору цей кредитний договір укладається в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі товариства. Додатком № 1 до договору, сторони узгодили графік платежів за договором про споживчий кредит. Також до договору відповідач підписав заяву-анкету. Згідно платіжною інструкцією № 124215910 від 28.02.2024 року ТОВ «Мілоан» перераховано [PERSON] грошові кошти в розмірі 9 000,00 грн. 29.10.2024 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» укладено договір про відступлення права вимоги № 29102024, згідно якого ТОВ «Мілоан» відступило право вимоги за кредитним договором № 7386726 від 28.02.2024 року на користь ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС», відповідно ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» набуло право вимоги до відповідача. Згідно витягу з додатку до договору факторингу№ 29102024 від 29.10.2024 року загальна заборгованість [PERSON] за кредитним договором № 7386726 від 28.02.2024 року складає 21 913,34грн, з яких: 7875,00 грн.- заборгованість за тілом кредиту, 13588,34грн. -заборгованість за відсотками, 450грн.- заборгованість за комісійними винагородами. Згідно платіжної інструкції № 10487 від 30.10.2024 року виданої АТ «Сенс Банк», ТОВ «Діджи Фінанс» здійснило оплату ТОВ «Мілоан» згідно Договору факторингу № 29102024 від 29.10.2024 року. Відповідно до витягу з реєстру боржників, а також з розрахунку заборгованості сума заборгованості відповідача [PERSON] по кредитному договору № 7386726 від 28.02.2024 року складає в розмірі 21 913,34грн, з яких: 7875,00 грн.- заборгованість за тілом кредиту, 13588,34грн. -заборгованість за відсотками, 450грн.- заборгованість за комісійними винагородами. За таких обставин, до ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» відповідно до договору факторингу № № 29102024від 29.10.2024 року перейшло право за кредитним договором № 7386726 від 28.02.2024 року, що укладено між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] 25.07.2025 р. представник ТОВ "Діджи Фінанс" звернувся до відповідача з вимогою про сплату заборгованості по кредитному договору№ 7386726 від 28.02.2024 року в розмірі 21913,34 грн. Проте вказана вимога залишена без відповіді та задоволення. Таким чином дані спірні правовідносини виникли з кредитного договору і позивач доводить, що за даним кредитним договором має місце неналежне виконання зобов`язань боржником. Дані спірні правовідносини регулюються наступними нормами права. З огляду не вищезазначене, вчинення правочину між сторонами відбулося відповідно до вищезазначених норм Закону. За своєю правовою природою договір є правочином. Водночас, договір є й основною підставою виникнення цивільних прав та обов`язків (ст. 11 ЦК України). Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. За нормою ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Відповідно до статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Згідно із ч. 1 ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (ч. 1 ст. 1078 ЦК України). Статтею 509 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник зобов`язаний вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до частини 1 статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідноположень статті 527 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Кожна із сторін у зобов`язанні має право вимагати доказів того, що обов`язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред`явлення такої вимоги. Відповідно до частини 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до положень частини 1 статті 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Частиною 1 статті 1050 ЦК України, визначено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до положень статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. У разі порушення зобов`язання відповідно до ст. 611 ЦК України, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19. Відповідно до ч.ч. 1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно- телекомунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний цифровий підпис як вид Електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. З Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України'). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Суд, дослідивши надані по справі докази, давши оцінку обґрунтованості заявлених позовних вимог, прийшов до висновку про задоволення позову виходячи з наступного. Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. Згідно ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судом встановлено, що 28.02.2024 року між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] укладено кредитний договір № 7386726.. ТОВ «Мілоан» виконало свої обов`язки за Кредитним договором № 7386726 від 28.02.2024 року та надало відповідачу кредит в розмірі 9 000,00 грн. ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» набуло право грошової вимоги до відповідача, на підставі до Договору факторингу № 29102024 від 29.10.2024 року, враховуючи, що відповідач свої зобов`язання не виконав, позивач має підстави для захисту свого права в суді. До ТОВ ««ДІДЖИ ФІНАНС» відповідно до укладеного договору факторингу перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 7386726 від 28.02.2024 року у розмірі 21 913,34грн, з яких: 7875,00 грн.- заборгованість за тілом кредиту, 13588,34грн. -заборгованість за відсотками, 450грн.- заборгованість за комісійними винагородами. Даний розрахунок боргу, а також його наявність відповідачем не спростовано. Також, судом встановлено факт невиконання належним чином зобов`язань по поверненню кредитних коштів відповідачем. Враховуючи, що відповідач свої зобов`язання не виконав, позивач має підстави для захисту свого права в суді. Розподіл судових витрат між сторонами. Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача судовий збір, витрати по сплаті якого понесені позивачем і документально підтвердженні. Зокрема, згідно платіжної інструкції № 7386726 від 19.08.2025 року, позивачем було сплачено 2422,40 гривень судового збору, (а.с.7) при поданні до суду процесуальних документів, передбачених ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», в електронній формі застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору), який підлягає стягненню з відповідача. Висновки суду. Таким чином, оцінивши надані докази у їх сукупності надавши їм належну правову оцінку суд дійшов висновку що з відповідача має бути стягнуто 21 913,34 гривень за кредитним договором № 7386726 від 28.02.2024 року, витрати по сплаті судового збору у розмірі 2422,40гривень. На підставі ст. 526, 530, 551, 610,612,616, 638, 1048, 1049, 1054 ЦК України та

Outcome: approved