Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-11 00:00:00

[PERSON] в інтересах якої діє [PERSON] звернулася до суду та просила оголосити померлим [PERSON] , [INFO] , уродженця с.Перекоринці, який загинув [INFO] в районі населеного пункту Очеретине, Покровського району, Донецької області, під час виконання бойового завдання із захисту батьківщини, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації проти України. Заява мотивована тим, що 12 червня 2018 року між заявницею [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , було зареєстровано шлюб у Вінницькому міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, про що зроблено актовий запис №1278. Від шлюбу спільних дітей не мають. У зв`язку зі збройною агресією російської федерації проти України [PERSON] 01.03.2022 року на підставі Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» від 24.02.2022 № 69/2022 був призваний у Збройні Сили України на військову службу по загальній мобілізації з 01.03.2022 року. Зарахований на посаду солдата. 14.04.2024 року [PERSON] отримала Сповіщення сім`ї № 3809 від 14.04.2024, яким їй було сповіщено про те, що її чоловік - солдат [PERSON] , [INFO] , військовослужбовець в/ч [NUMBER] , зник безвісти [INFO] під час виконання бойового завдання поблизу населеного пункту Очеретине, Покровського району, Донецької області. Відділенням поліції №1 Покровського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Донецькій області розпочате досудове розслідування зареєстроване в ЄРДР за № 12024041660000450 від 17.04.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України. Оголошення чоловіка заявниці померлим має юридичне значення, оскільки надає право на проведення державної реєстрації смерті, отримання частки у спадковому майні, а також грошової допомоги у зв`язку із загибеллю, пов`язаною із захистом батьківщини та відповідних соціальних гарантій. Ухвалою суду від 10.10.2025 заяву прийнято до розгляду, та провадження у справі відкрито, в порядку окремого провадження, з повідомленням (викликом) осіб. В судовому засіданні заявниця [PERSON] та її представник [PERSON] , заявлені вимоги підтримали, просили суд їх задовольнити. Представник заінтересованої особи Відділу ДРАЦС у м.Вінниці Хмельницького міжрегіонального управління Міністерства юстиції України в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи у відсутність представника, не заперечує, щодо вирішення питання на розсуд суду. Представник заінтересованої особи військової частини [NUMBER] у судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про його дату, час та місце. Представник заінтересованої особи Міністерства оборони України в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про його дату, час та місце. Однак, після розгляду справи, до суду через електронний суд надійшли додаткові пояснення від представника Міністерства оборони України, в яких вони просили відмовити в задоволенні даної заяви. Дані пояснення до уваги не беруться, оскільки подані після прийняття судом рішення. Свідок [PERSON] в судовому засіданні вказав, що він разом із [PERSON] [INFO] перебував на виконанні бойового завдання в районі населеного пункту Очеретине, Покровського району Донецької області, їх група потрапила під мінометний обстріл, [PERSON] був поранений, з завдання він не повернувся. Свідок [PERSON] в судовому засіданні також повідомив, що він разом із [PERSON] [INFO] перебував на виконанні бойового завдання в районі населеного пункту Очеретине, Покровського району Донецької області, їх група потрапила під мінометний обстріл, після чого він [PERSON] більше не бачив. Вислухавши думку заявниці, представника заявниці, свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що заява підлягає до задоволення із наступних підстав. [PERSON] є дружиною [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] , виданого Вінницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області 12.06.2018 року, про що зроблено актовий запис № 1278. (а.с.12). У зв`язку зі збройною агресією російської федерації проти України [PERSON] 01.03.2022 року на підставі Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» від 24.02.2022 № 69/2022 був прийнятий у Збройні Сили України на військову службу по загальній мобілізації з 01.03.2022 року, що вбачається із військового квитка серії [NUMBER] . (а.с.17). Командиром військової частини [NUMBER] [PERSON] видана довідка від 07.04.2023 №127 солдату [PERSON] про те, що він дійсно перебуває на військовій службі у військовій частині [NUMBER] [ADDRESS] , з 01.03.2022 року по теперішній час, як військовослужбовець призваний по загальній мобілізації. (а.с.18). [PERSON] отримала Сповіщення сім`ї № 3809 від 14.04.2024, яким їй було сповіщено про те, що її чоловік - солдат [PERSON] , [INFO] , військовослужбовець в/ч [NUMBER] зник безвісти [INFO] під час виконання бойового завдання поблизу н.п. Очеретине, Покровського району, Донецької області. (а.с.19). З витягу із акту службового розслідування затвердженого командиром ВЧ [NUMBER] майора [PERSON] містяться пояснення водія 1-ої штурмової роти військової частини [NUMBER] та гранатометника 1-го штурмового відділення 2-го штурмового взводу 3-ої штурмової роти військової частини [NUMBER] , з яких встановлено, що [INFO] року за наказом вищого керівництва для виконання бойового завдання в районі населеного пункту Очеретине Покровського району Донецької області висунулася група військовослужбовців, у складі якої були: солдат [PERSON] та інші військовослужбовці. [INFO] під час виконання бойового завдання в районі населеного пункту Очеретине, Покровського району, Донецької області, група потрапила під щільний стрілецький бій та мінометний обстріл силами противника, через що частині бойової групи прийшлось відійти до більш безпечного місця, але [PERSON] та інші військовослужбовці, до них не вийшли, зв`язок із ними був втрачений. За даними аеророзвідки на дану позицію зайшов ворог, тому вказані військовослужбовці вважаються безвісти зниклими, амуніція втраченою. Пошукові заходи здійснити неможливо через те, що на місці подій знаходиться ворог. (а.с.20-23). 28.08.2025 на офіційну електронну адресу Мурованокуриловецької селищної ради Могилів-Подільського району Вінницької області адвокатом Геращенко Т.В. було направлено адвокатський запит з метою отримання останніх наявних відомостей про перебування [PERSON] в період з [INFO] і по теперішній час. (а.с.24-25). Із листа-відповіді № 02-12/Г-35 від 04.09.2025 Мурованокуриловецькою селищною радою Могилів-Подільського району Вінницької області повідомлено, що [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , в період з [INFO] року по теперішній час місце перебування не відомо (а.с.36). Відділенням поліції № 1 Покровського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Донецькій області розпочате досудове розслідування зареєстроване в ЄРДР за № 12024041660000450 від 17.04.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, на підставі заяви [PERSON] до ВП № 2 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області. В даному кримінальному провадженні № 12024041660000450 визнано потерпілою [PERSON] за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України. (а.с.26). Крім того в матеріалах справи міститься відповідь Державного підприємства «Український національний центр розбудови миру» на адвокатський запит адвоката Геращенко Т.В., щодо відомостей про перебування [PERSON] в полоні - відсутні. (а.с.27-28). Тобто достовірно, є усі підстави вважати, що чоловік заявниці - [PERSON] загинув [INFO] під час виконання бойового завдання в районі населеного пункту Очеретине, Покровського району, Донецької області. Обґрунтування обчислення дати, від якої необхідно розпочинати відлік шестимісячного строку, передбаченого частиною 2 статті 46 ЦК України з врахуванням правового висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у Постанові від 11 грудня 2024 року у справі № 755/11021/22. З огляду на те, що у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 грудня 2024 року у справі № 755/11021/22 зазначено що: «Велика Палата Верховного Суду за результатами вирішення окресленого правового питання дійшла переконання, що з урахуванням конкретних обставин справи, суд може оголосити фізичну особу померлою не раніше спливу шести місяців від дня закінчення активних бойових дій на місці ймовірної загибелі фізичної особи або від дня настання події, за якої відбулася загибель фізичної особи, якщо така подія хоча й є наслідком воєнних дій, проте сталася не на території ведення активних бойових дій». У згаданій Постанові від 11.12.2024 року Велика Палата Верховного Суду наголосила (пункт 78), що «законодавець, формуючи припис речення другого частини другої статті 46 ЦК України («з урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців»), після слів «шести місяців» завершив речення. Зазначене унаочнює, що правильним є таке тлумачення цього припису, що здійснюватиметься без прив`язки до моменту скасування воєнного стану, припинення воєнних дій, збройного конфлікту як такого на усій території України». «Шість місяців, які визначені в реченні другому частини другої статті 46 ЦК України, мають відраховуватися від дня закінчення активних бойових дій на місці (на території) ймовірної загибелі фізичної особи, що дозволятиме надати правову охорону людям, які постраждали від війни та у яких у зв`язку з вірогідною смертю зниклої фізичної особи виникають певні цивільні права та правомірні інтереси, і забезпечуватиме правову справедливість». (пункт 81). Аналізуючи питання, яким чином судам слід визначати часові характеристики ведення воєнних дій на конкретній території України, Велика Палата у Постанові від 11.12.2024 року дійшла до висновків (пункти 82-84), що конкретні воєнні дії мають територіальну і часову характеристики, при цьому джерелом офіційної інформації про ці характеристики є Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією». Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затверджений наказом Наказ № 376 Міністерства розвитку громад та територій України, від 28 лютого 2025 року (далі - Наказ № 376). У цьому Наказі № 376 зазначені (І) території, на яких ведуться (велися) бойові дії, зокрема: (1.) території можливих бойових дій; (2.) території активних бойових дій; (3.) території активних бойових дій, на яких функціонують державні електронні інформаційні ресурси; (ІІ) тимчасово окуповані рф території України. До того ж цей Наказ містить інформацію про дату початку та завершення бойових дій (окупації) на відповідній території. Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Пунктами 3, 5 частини другої ст. 293 ЦПК України визначено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою; встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно із п. 8, 9 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час уразі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У той же час, нормами ст. ст. 43, 46 ЦК України визначено, що фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування. Фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців, а за можливості вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру - протягом одного місяця після завершення роботи спеціальної комісії, утвореної внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. Фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців. Крім того, ч.3 ст.24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» передбачено, що загиблий (померлий) військовослужбовець виключається із списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) з наступного після загибелі (смерті) дня, військовослужбовець визнаний у встановленому законом порядку безвісно відсутнім або оголошений померлим, - з дня набрання законної сили рішенням суду. Також, Закон України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин» визначає правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин, та забезпечує правове регулювання суспільних відносин, пов`язаних із набуттям правового статусу осіб, зниклих безвісти за особливих обставин, з обліком, розшуком та соціальним захистом таких осіб і членів їхніх сімей. Для цілей цього Закону особливими обставинами вважаються збройний конфлікт, воєнні дії, тимчасова окупація частини території України, надзвичайні ситуації природного чи техногенного характеру. Згідно з частиною третьою ст.4 Закону України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин» надання особі статусу зниклої безвісти за особливих обставин відповідно до цього Закону не позбавляє її родичів або інших осіб права звернення до суду із заявою про визнання такої особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою у порядку, передбаченому законодавством. Відповідно до п.3 ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою. Відповідно до ст.305 ЦПК України заява про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою подається до суду за місцем проживання заявника або за останнім відомим місцем проживання (перебування) фізичної особи, місцеперебування якої невідоме, або за місцезнаходженням її майна. Оголошення особи померлою має своїм призначенням усунення невизначеності, яка склалася щодо правовідносин за участю особи, яка тривалий час є відсутньою за місцем свого постійного проживання і місце перебування якої невідоме. Рішення про оголошення фізичної особи померлої приймається судом за наявності таких підстав: 1) відсутність особи в місці її постійного проживання; 2) відсутність відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона зникла безвісті за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку,- протягом шести місяців. В Постанові Верховного Суду від 28 лютого 2024 року у справі № 506/358/22 міститься такий правовий висновок: «Згідно з частиною першою статті 306 ЦПК України у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою: обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку. Тому оголошення фізичної особи померлою - це ствердження судовим рішенням припущення про смерть цієї особи, тобто констатація високого ступеня ймовірності смерті. Підставою для оголошення особи померлою є не факти (докази), які напевне свідчать про її загибель, а обставини, що дають підставу припускати смерть такої особи. З огляду на викладене, виходячи зі змісту положень статей 43, 46 ЦК України, статей 305, 306 ЦПК України, Верховний Суд дійшов висновку про те, що за наявності припущень про факт смерті фізичної особи, у тому числі у зв`язку з воєнними діями, без достовірних доказів, які свідчать про цей факт, правильним буде звернення до суду із заявою про оголошення судом особи померлою (частина друга статті 46 ЦК України), а не із заявою про встановлення факту смерті цієї фізичної особи (пункт 8 частини першої статті 315 ЦПК України)». Аналогічний за змістом правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 13 березня 2024 року у справі N 204/7924/23, в якому зазначено: «Цивільним законодавством передбачалося декілька підстав для оголошення фізичної особи померлою: по-перше, тривала безвісна відсутність, тобто якщо у місці постійного проживання фізичної особи немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років; по-друге, особа пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, якщо у місці постійного проживання фізичної особи немає відомостей про місце її перебування протягом шести місяців; по-третє, за можливості вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру фізична особа може бути оголошена судом померлою протягом одного місяця після завершення роботи спеціальної комісії, утвореної внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру; по-четверте, якщо особа пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, в такому випадку вона може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій. При цьому, суду надано право оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 11 квітня 2019 року в справі № 490/342/17 (провадження № 61- 7683св18)). За наявності припущень про факт смерті фізичної особи, у тому числі у зв`язку з воєнними діями, без достовірних доказів, які свідчать про цей факт, правильним буде звернення до суду із заявою про оголошення судом особи померлою (частина друга статті 46 ЦК України), а не із заявою про встановлення факту смерті цієї фізичної особи (пункт 8 частини першої статті 315 ЦПК України)». Отже, встановлення факту смерті фізичної особи на підставі пункту 8 частини першої статті 315 ЦПК України можливе лише тоді, якщо суд на підставі незаперечних доказів ствердить, тобто доведе обставини, які вірогідно свідчать про смерть особи у точно визначений час, за яких настала смерть, і факт неможливості реєстрації органом державної факту смерті. Враховуючи обставини зникнення безвісти [PERSON] , які підтверджені наведеними вище доказами, заявниця звертається до суду саме із заявою про оголошення особи померлою на підставі ст. 46 ЦК України. Порядок оголошення фізичної особи померлою встановлюється ЦПК України. При цьому заявник має мати особисту цивільну-правову заінтересованість і зміні правового стану особи, яку він просить оголосити померлою. Для підтвердження цього повинні бути наведені обставини, які свідчать про те, що між заявником та особою, яку він просить оголосити померлою існують особисті або майнові правовідносини-матеріально-правовий зв`язок або за відсутності такого зв`язку - дані про те, що відсутність фізичної особи є для заявника перешкодою у реалізації суб`єктивних прав або виконання обов`язків. У статті 306 Цивільного процесуального кодексу України зокрема визначено обов`язкове зазначення для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку. Ці відомості дозволяють визначити право осіб на звернення до суду в справі цієї категорії, коло заінтересованих осіб, необхідні докази. За змістом ст.ст. 307, 308 Цивільного процесуального кодексу України, якими визначено порядок розгляду судом справ про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою, суд до початку розгляду справи встановлює осіб (родичів, співробітників тощо), які можуть дати свідчення про фізичну особу, місцеперебування якої невідоме, а також запитує відповідні організації за останнім місцем проживання відсутнього (житлово-експлуатаційні організації, органи внутрішніх справ або органи місцевого самоврядування) і за останнім місцем роботи про наявність відомостей щодо фізичної особи, місцеперебування якої невідоме. Суд розглядає справу за участю заявника, свідків, зазначених у заяві, та осіб, яких сам суд визнає за потрібне допитати, і ухвалює рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або про оголошення її померлою. Оголошення особи померлою, засноване на презумпції її смерті, є юридичним фактом, що дає підставу для припущення про припинення цивільної правоздатності цієї особи. Частиною першою статті 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» від 01 липня 2010 року № 2398-VІ зазначено, що державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. За змістом пункту 1 розділу І, пункту 1 глави 5 розділу III Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року № 52/5 державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені смерті. Підставою для державної реєстрації смерті є: лікарське свідоцтво про смерть; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час, лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; рішення суду про оголошення особи померлою, рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час. Постановою Верховного Суду від 29 травня 2024 року у справі № 127/28463/23 зазначено що за відсутності лише тіла загиблого військовослужбовця, при наявності достатніх доказів його загибелі при проведенні бойових дій, відмова у позові про визнання такого військовослужбовця померлим не може вважатися такою, що відповідає завдання цивільного судочинства та узгоджується з принципом правової визначеності. Також, Верховний Суд у постанові від 05 грудня 2022 року у справі № 490/6057/19-ц зазначив про те, що встановлення факту, що має юридичне значення, щодо загибелі військовослужбовця під час захисту Батьківщини внаслідок збройної російської федерації проти України можливе лише у судовому порядку, оскільки законодавець не визначив іншого, позасудового способу встановлення причинно - наслідкового зв`язку між смертю військовослужбовця та військовою агресією російської федерації Від встановлення факту загибелі військовослужбовця при виконанні військової служби внаслідок збройної агресії російської федерації проти України залежить виникнення та реалізація особистих та майнових прав заявника як члена сім`ї загиблого військовослужбовця. Відповідно до ч. 3 ст. 46 ЦК України, фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду. У зв`язку із відсутністю свідоцтва про смерть, заявниця не має можливості скористатись цивільними і соціальними правами, пов`язаними з реєстрацією смерті [PERSON] зокрема, оформлення спадщини, отримання одноразової грошової допомоги як член сім`ї загиблого військовослужбовця відповідно Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», Постанови Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 року, оформлення пенсії у зв`язку із втратою годувальника відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 9 квітня 1992 року № 2262-XII, встановлення статусу члена сім`ї загиблого на підставі Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22 жовтня 1993 року № 3551-XII. Оскільки, як вбачається з наведеного вище, відомості про можливе місцезнаходження чи перебування у полоні військовослужбовця в/ч [NUMBER] [PERSON] , [INFO] , уродженця с.Перекоринці, який загинув [INFO] в районі населеного пункту Очеретине, Покровського району, Донецької області відсутні, то у заявнці відсутня можливість отримати відповідний медичний документ про смерть [PERSON] (лікарське свідоцтво про смерть). Оголошення померлим [PERSON] необхідно для проведення державної реєстрації смерті, отримання частки у спадковому майні, а також грошової допомоги у зв`язку із загибеллю, пов`язаною із захистом батьківщини та відповідних соціальних гарантій. Отже суд, заслухавши пояснення заявниці та її адвоката, свідків, оцінивши відповідно до ст. 89 ЦПК України належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів, наявних в справі, у їх сукупності, враховуючи встановлені в ході розгляду справи обставини, вважає за можливе оголосити померлим [PERSON] , [INFO] , уродженця с.Перекоринці, який загинув [INFO] в районі населеного пункту Очеретине, Покровського району, Донецької області. На виконання ч. 2 ст. 308 ЦПК України після набрання законної сили даним судовим рішенням надіслати рішення відповідному органу державної реєстрації актів цивільного стану для реєстрації смерті фізичної особи, а також до нотаріуса за місцем відкриття спадщини для вжиття заходів щодо охорони спадкового майна. Суд вважає за необхідне роз`яснити заявнику, що згідно ст. 47 ЦК України правові наслідки оголошення фізичної особи померлою прирівнюються до правових наслідків, які настають у разі смерті. Спадкоємці фізичної особи, яка оголошена померлою, не мають право відчужувати протягом п`яти років нерухоме майно, що перейшло до них у зв`язку з відкриттям спадщини. Нотаріус, який видав спадкоємцеві свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно, накладає на нього заборону відчуження. Також суд звертає увагу, що відповідно до ст. 48 ЦК України рішення суду про оголошення фізичної особи померлою може бути скасоване судом, якщо фізична особа, яка була оголошена померлою, з`явилася або якщо одержано відомості про місце її перебування у порядку визначеному ст. 309 ЦПК України. Заявниця звільнена від сплати судового збору на підставі п. 21 ст. 5 Закону України «Про судовий збір». На підставі викладеного та

Outcome: approved