Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-14 00:00:00

03 листопада 2025 року [PERSON] (далі - позивач) в системі «Електронний суд» через свого представника [PERSON] сформувала до Миколаївського районного суду Миколаївської області позовну заяву до [PERSON] (далі - відповідачі), третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Товарна біржа «Сангай» (далі третя особа) про визнання договору купівлі-продажу дійсним. В обґрунтування позовних вимог позивач [PERSON] посилалась на те, що 09 червня 1998 року між нею та [PERSON] , укладено договір купівлі - продажу нерухомого майна, а саме цілого домоволодіння [ADDRESS] , з земельною ділянкою 0,07 га, що належала продавцю на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії МК № 2304 за реєстром № 294, зареєстрований в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю від 18.01.1995, розташованому по [ADDRESS] . Вказаний договір був зареєстрований в Миколаївському міжміському бюро технічної інвентаризації 04.01.1999 року за № 170. При зверненні позивача до нотаріуса щодо відчуження домоволодіння з земельною ділянкою, було відмовлено, оскільки договір купівлі-продажу, зареєстрований Товарною Біржою «Сангай», не був нотаріально посвідчений, а недодержання цієї вимоги, тягне за собою недійсність договору. Окрім того, згідно Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 25.12.2024, право власності на земельну ділянку по [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] , колишнім власником. Оскільки спірний договір купівлі - продажу не був посвідчений нотаріально, позивач [PERSON] просила суд визнати зазначений вище договір купівлі - продажу дійсним. Ухвалою Миколаївського районного суду Миколаївської області від 06 листопада 2025 року позовну заяву [PERSON] прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі, постановлено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, при цьому представником позивача [PERSON] 15 січня 2026 року в системі «Електронний суд» було сформовано заяву, у якій позивач та представник позивача підтримали позовні вимоги у повному обсязі та просили їх задовольнити; розгляд справи представник позивача просив проводити за їх з позивачем відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач [PERSON] , належним чином повідомлялась про дату, час і місце судового засідання, у судове засідання не з`явилась без повідомлення причин; відзив не подала, на адресу суду повернулись конверти з судовими повістками. Відповідно до положень ст. 280 ЦПК України суд постановив ухвалу про розгляд справи в заочному порядку, на підставі наявних у справі доказів. Суд дослідив матеріали справи та дійшов такого. 09 червня 1998 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір купівлі - продажу нерухомого майна - цілого домоволодіння [ADDRESS] . Вказаний вище Договір купівлі - продажу укладений на Товарній біржі «САНГАЙ» та зареєстрований в реєстрі за № 138 (а. с. 6 та на звороті). 04 січня 1999 року, на підставі договору купівлі - продажу № 138 від 09 червня 1998 року, за [PERSON] у Миколаївському міжміському бюро технічної інвентаризації зареєстроване право власності за реєстровим № 170 на житловий будинок [ADDRESS] . (а. с. 6 на звороті). Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) за договором купівлі - продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно з положеннями ст. 1 Закону України «Про товарну біржу» (далі - Закон) товарна біржа є організацією, що об`єднує юридичних і фізичних осіб, які здійснюють виробничу і комерційну діяльність, і має за мету надання послуг в укладенні біржових угод, виявлення товарних цін, попиту і пропозицій на товари, вивчення, упорядкування і полегшення товарообігу і пов`язаних з ним торговельних операцій. Відповідно до ст. 2 Закону Товарна біржа здійснює свою діяльність за принципами: рівноправності учасників біржових торгів; застосування вільних (ринкових) цін; публічного проведення біржових торгів. Згідно з положеннями ст. 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Оскільки спірні правовідносини між позивачем [PERSON] та [PERSON] виникли 09 червня 1998 року, для їх врегулювання застосуванню підлягає Цивільний кодекс Української РСР в редакції 1963 року. Згідно з положеннями ч. 1 ст. 128 Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК УРСР), чинного на момент виникнення правовідносин, право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Відповідно до ст. 153 ЦК УРСР договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї з сторін повинно бути досягнуто згоди. Згідно з ч. 1 ст. 224 ЦК УРСР за договором купівлі - продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно до ч. 2 ст. 15 Закону угоди, зареєстровані на біржі, не підлягали нотаріальному посвідченню. Згідно з ч. 2 ст. 47 ЦК УРСР, якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. У цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Інструкція про порядок державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних і фізичних осіб, затверджена наказом Державного комітету України будівництва, архітектури та житлової політики України від 9 червня 1998 року № 121, передбачала підставу для державної реєстрації договорів купівлі - продажу, зареєстрованих на біржі. Відповідно до ч. 2 ст. 220 ЦК України 2004 року, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. [PERSON] і [PERSON] , при укладенні договору, було досягнуто взаємної згоди за всіма його істотними умовами, у подальшому зобов`язання виконані, що підтверджується укладеним в письмовій формі договором купівлі - продажу нерухомого майна. Обставин, що спростовують цей факт у судовому засіданні не виявлено. Враховуючи викладене вище, суд вважає вимоги позивача обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Згідно з положеннями ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. При цьому, оскільки позивач у позовній заяві просив судові витрати, які складаються з судового збору, залишити за ним, суд не вбачає підстав для стягнення з відповідача на користь позивача судового збору у розмірі 1 211 грн 20 коп.

Outcome: approved