Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-18 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась в суд з позовом до відповідачів: [PERSON] , [PERSON] , Бершадської міської ради про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності в порядку спадкування. В обгрунтування позовних вимог позивачка зазначає, що [INFO] помер її батько [PERSON] , який на день смерті постійно проживав та був зареєстрований в с. Мала Киріївка Бершадського району Вінницької області. Після смерті її батька відкрилась спадщина на майно - житловий будинок, розташований в с. Мала Киріївка Гайсинського району Вінницької області. Вона та її сестри (відповідачі по справі) є дочками померлого та спадкоємцями першої черги за законом згідно ст. 529 ЦК в редакції 1964 року, інших спадкоємців ні за законом, ні за заповітом немає. В порядку ст. 549 ЦК України (в редакції 1964 року) вона прийняла спадщину, фактично вступила в управління та володіння спадковим майном на протязі шести місяців з дня відкриття спадщини. Її сестри: [PERSON] , [PERSON] , як їй відомо, з заявами про прийняття спадщини до нотарілаьної контори не звертались. Отримати свідоцтво про право на спадщину за законом вона позбавлена можливості з тієї причини, що вона не звернулась до органів нотаріату з заявою про прийняття спадщини після смерті батька у встановлений законом строк та не надала доказів щодо фактичного прийняття спадщини - володіння та управління спадковим майном. У зв`язку з цим приватний нотаріус Гайсинського нотаріального округу Матвієнко Л.В. постановою від 30.06.2025 за № 02-31/195 відмовила їй у вчиненні нотаріальної дії. Її батько довгий час хворів, вона постійно його доглядала та надавала необхідну джопомогу, а після смерті - поховала за власні кошти. Вона фактично прийняла спадщину у шестимісячний термін шляхом володіння та управління спадковим майном. Вона доглядала за будинком та присадибною ділянкою, провела необхідні ремонтні роботи. Ключі від житлового будинку, господарських споруд та документи на будівлі були в неї, вона сплачувала комунальні послуги, що підтверджується поясненнями свідків. При житті її батько не оформив належним чином правові документи про право власності на житловий будинок, який він побудував у 1965 році і який належить йому на праві приватної власності, що підтверджується витягом з погосподарської книги № 3, особистий рахунок [NUMBER] , житловий будинок [ADDRESS] відноситься до категорії - колгоспний і станом на 15.04.1991 голова двору - [PERSON] . Земельна ділянка розміром 0,31 га знаходиться в особистому користуванні даного господарства, про що свідчить довідка № 392 від 03.07.2025 Осіївського старостинського округу. Встановлення факту фактичного прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] , їй необхідно для отримання спадщини, як спадкоємця першої черги за законом. Просить встановити факт, що вона прийняла спадщину після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] , протягом шести місяців з дня відкритят спадщини шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном; визнати за нею, як за спадкоємцем першої черги за законом після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] , право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташовані по [ADDRESS] , загальною площею 61,2 кв.м, житловою площею 30,0 кв.м, житловий будинок - А, веранда - а, навіс - а1, сарай - Б, погріб - Бпід, літня кухня - Б1, ворота з хвірткою - 1, огорожа - 2, вартістю 50120 грн. Позивачка [PERSON] надала заяву, в якій позов підтримує, просить розглянути справу в її відсутність. Від відповідачів: [PERSON] , [PERSON] надійшли заяви, в яких вони позов визнають, просять розглянути справу без їх участі. Представник відповідача Бершадської міської ради - міський голова Драган В.Г. надав відзив на позовну заяву, відповідно до якого у даній справі [PERSON] після смерті [PERSON] з заявою про прийняття спадщини до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини у шестимісячний строк з дня відкриття спадщини не зверталась. Доказів, які б свідчили про те, що вона фактично вступила в управління спірним житловим будинком, в якому проживав спадкодавець, не надала. Позивачка у позові ігнорує постанову нотаріуса № 02-31/195 від 30.06.2025 про відмову у вчиненні нотаріальної дії та не ставить питання про поновлення пропущеного встановленого законом строку для прийняття спадщини, а також не надає пояснень причин пропуску строку для прийняття спадщини. Крім того, Бершадська міська рада є неналежним відповідачем у даній справі, оскільки за правовідносинами спадкування, що склались до 01.01.2004 не мала будь-яких повноважень щодо спадкового майна, зокрема й нерухомого, розташованого на території громади. Просить відмовити у задоволенні позову. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. За положенням ч. 1 ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст.5 ЦК України, акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності; якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Згідно із ч. 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України 2004 р., ЦК України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності (з 1 січня 2004 р.). Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності ЦК України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Крім того, у відповідності до п.п. 1, 2 Постанови Пленуму ВСУ № 7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004 р. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР. Згідно положень ч. 1 ст. 549 ЦК Української РСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Судом встановлено, що [INFO] помер батько позивачки [PERSON] - [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть [PERSON] серії [NUMBER] , копією свідоцтва про народження позивачки серії [NUMBER] . Відповідачі [PERSON] та [PERSON] також являється дочками померлого [PERSON] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження відповідачів серії [NUMBER] , серії [NUMBER] . Позивачка [PERSON] фактично прийняла спадщину після смерті батька у відповідності до вимог ст. 549 ЦК України (в редакції 1963 р.), оскільки, незважаючи на реєстрацію в с. Дачне Біляївського району Одеської області, фактично його доглядала та надавала необхідну джопомогу, а після смерті - поховала за власні кошти. Вона доглядала за будинком та присадибною ділянкою, провела необхідні ремонтні роботи. Ключі від житлового будинку, господарських споруд та документи на будівлі були в неї, вона сплачувала комунальні послуги, що підтверджується письмовими поясненнями свідків: [PERSON] , [PERSON] . Оформити спадщину на спадкове майно після смерті батька в нотаріальній конторі, по місцю відкриття спадщини, позивачка [PERSON] не має можливості в зв`язку з необхідністю встановлення юридичного факту, а саме факту прийняття спадщини після смерті батька, що підтверджується постановою приватного нотаріуса Гайсинського районного нотаріального округу Вінницької області Матвієнко Л.В. № 02-31/195 від 30.06.2025 про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Крім того, правовстановлюючі документи на будинок, на який відкрилась спадщина відсутні. Враховуючи вищевикладене, суд вважає за можливе встановити юридичний факт прийняття позивачкою [PERSON] спадщини після смерті матері батька [PERSON] , який помер [INFO] . Згідно довідки Осіївського старостинського округу Бершадської міської ради № 374 від 11.06.2025, згідно погосподарської книги № 3, особового рахунку [NUMBER] , житловий будинок [ADDRESS] відноситься до категорії - колгоспний. Станом на 15.04.1991 голова двору - [PERSON] , [INFO] . Відповідно до довідки Осіївського старостинського округу Бершадської міської ради від 30.06.2025, згідно витягу (виписки) з погосподарської книги № 3 за 1991 - 1995 роки Осіївської сільської ради Гайсинського району Вінницької області, особовий рахунок № [NUMBER] , станом на 15.04.1991 голова двору - [PERSON] , [INFO] , інші члени двору відсутні. Адреса господарства: [ADDRESS] . Згідно роз`яснень, викладених в п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 № 20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності", спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15.04.1991 мають вирішуватись за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні; б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Відповідно до ст. 120 Цивільного кодексу Української РСР в ред. 1963 р. майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності (стаття 112 цього Кодексу). Колгоспний двір може мати у власності підсобне господарство на присадибній ділянці землі, що знаходиться в його користуванні, жилий будинок, продуктивну худобу, птицю та дрібний сільськогосподарський реманент відповідно до статуту колгоспу. Виходячи з вищенаведеного, суд вважає, що спадкодавець [PERSON] у встановленому на час побудови порядку набув право власності на вищезазначений житловий будинок, на який відкрилась спадщина після його смерті. А отже суд приходить до висновку, що зазначені перешкоди можуть бути усунуті в ході судового розгляду, оскільки вони перешкоджають спадкоємцеві оформити своє право на спадщину у встановленому законом порядку. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обгрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обгрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVTN AND OTHERS v. UKRAINE. № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). На підставі викладеного та

Outcome: approved