Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-13 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», в якому просила зобов?язати відповідача відновити їй залишок кредитних коштів на рахунку [NUMBER] (угода № SAMDNWFC00060530979 від 25.06.2020 року) до стану здійснення несанкціонованих операцій, тобто станом на 21:00 год. 23.09.2024 року, та списати нараховані на цю суму відсотки, комісії, а також повернути безпідставно стягнуті кошти в рахунок погашення кредитної заборгованості й нараховані відсотки до моменту постановлення судового рішення та стягнути понесені судові витрати. Свої вимоги мотивувала тим, що вона наплатформі «OLX» розмістила оголошення про продаж одягу, на яке 23.09.2024 року відгукнулась потенційна клієнтка на ім`я [PERSON] , якою на даній платформі були вказані наступні дані: [PERSON] , номер телефону [NUMBER] , адреса: [ADDRESS] . Вони домовились про оплату та терміни доставки, а згодом [PERSON] написала їй, що перерахувала кошти, однак на її рахунок не було жодного зарахування. [PERSON] вказала, що здійснила перерахунок коштів через сервіс «OLX» і якщо зарахування не пройшло, то слід звертатися в службу підтримки клієнтів та надіслала їй посилання на цей сервіс, по якому вона перейшла і її перенаправило у чат підтримки. Все це супроводжувалось надмірною істерією зі сторони [PERSON] , остання весь час телефонувала їй та запитувала чи надійшли кошти. Підтримка клієнтів « OLX » надіслала їй форму для «Приват24» у вигляді посилання « [INFO] », за яким вона перейшла, а тоді екран телефону потемнів і на ньому почали висвітлювались різні надписи: «Зараховуємо кошти на карту 1120 грн. номер замовлення 19927421», «Завершуємо перевірку», «Оновлення додатка і виплата, не блокуйте телефон», «Завершуємо перевірку». Екран її мобільного телефону не реагував на жодні взаємодії з ним, вона не могла навіть вимкнути його і все це тривало близько години, проте їй вдалося робити скріншоти. Після того, як на екрані засвітилось повідомлення «Завершуємо перевірку», телефон вимкнувся. Окрім того, як видно із зроблених нею скрін-шотів, їй повинно було прийти push-повідомлення в програмі «Приват24» для авторизації, однак, жодного повідомлення їй не надходило і вона не надавала жодних дозволів на взаємодію з її додатком «Приват24», чи будь-якої іншої інформації, яка б давала змогу ініціювати платіжні операції з карток чи рахунку. Зі зроблених нею скріншотів вбачається, що в той час, коли вона не могла взаємодіяти з власним телефоном, в додатку «Приват24» здійснювались перерахування з її карти для виплат на карту № [NUMBER] . В подальшому її телефон вимкнувся, а коли вона його увімкнула, то виявила багаторазові списання з її банківського рахунку [NUMBER] , зокрема, в розмірі 20 050 гривень на її іншу карту (останні чотири цифри [NUMBER]), а згодом тричі було здійснено перерахунок коштів в розмірі по 25 125 гривень на невідомий їй рахунок, всього на загальну суму 98 287,75 гривень. До того дня - 23.09.2024 року вона не користувалась кредитним лімітом. Таким чином, без її згоди невідома особа заволоділа її мобільним телефоном та через додаток «Приват24» фактично викрала кредитні кошти. Після інциденту вона відразу звернулася в службу підтримки «ПриватБанку», щоб заблокувати картку і станом на 24.09.2024 року її картку № [NUMBER] , з якої проводились незаконні списання, було заблоковано. Також вона звернулась до поліції, якою відкрито кримінальне провадження за ч. 4 ст. 190 КК України. Після цього, 09.10.2024 року вона подала відповідачу заяву, в якій просила не нараховувати відсотки за користування коштами, які вона втратила через неналежну роботу служби безпеки банку. За результатами звернення відповідач надав відповідь від 16.10.2024 року, в якій зазначив, що АТ КБ «ПриватБанк» відмовляє в задоволенні її запиту з тих підстав, що між ними було укладено кредитний договір, тому вона зобов`язана повернути кошти. Вона не розголошувала третім особам інформацію про пін-коди, чи іншу конфіденційну інформацію, не надавала доступу до свого додатку «Приват24», картки не губила, доступу до них треті особи не мали. Банком не було встановлено, що вона своїми діями чи бездіяльністю сприяла втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номеру або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Не встановивши обставин, які безспірно доводять, що вона, як користувач, своїми діями чи бездіяльністю сприяла втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, не можна вважати, що в її діях є наявність вини, що може бути підставою цивільно-правової відповідальності. Після виявлення неправомірних транзакцій вона звернулась до відповідача з вимогою про блокування картки та вирішення проблеми з несанкціонованою транзакцією, а також до правоохоронних органів з приводу вчинених стосовно неї шахрайських дій, що свідчить про відсутність її волі на здійснення перерахунку коштів. Представник відповідача за довіреністю № 11645-К-О від 17.07.2024 року (а.с. 76) [PERSON] подала до суду відзив на позовну заяву (а.с. 53-59), в якому просила в задоволенні позову [PERSON] відмовити. Цю вимогу мотивувала тим, що згідно виписки по кредитній карті позивачки № [NUMBER] (договір SAMDNWFC00060530979 від 30.08.2024 року) їй було встановлено кредитний ліміт в розмірі 100 000,00 грн. 23.09.2024 року з цієї карти через «Приватт24» було переведено кошти на загальну суму 98 287,75 грн. на карти № [NUMBER] та № [NUMBER], що випущені «Універсал Банком». Оскільки ці карти належать сторонньому банку, то встановити отримувача коштів АТ «ПриватБанк» є неможливим, так як така інформація надається тільки на відповідні запити (ухвали) правоохоронних органів в рамках ЄРДР. Аналізом логів входів за 23.09.2024 року в "Приват24" під акаунтом клієнта [NUMBER] [PERSON] встановлено, що відбувся вхід з нетипового для клієнта девайса (додаток), однак з тої ж IP-адреси, що вхід з її девайса - 91.221.218.17, що свідчить про надання віддаленого доступу клієнтом до свого пристрою шахраям в результаті завантаження стороннього додатку на свій мобільний пристрій: 28013925 [NUMBER] 91.221.218.17 MOZILLA/5.0 (LINUX; ANDROID 10; K) APPLEWEBKIT/537.36 (KHTML, LIKE GECKO) S 2024-09-23 20:14:04 SMARTPHONE ANDROID, 10 CHROME MOBILE, 122.0.0.0 CONFIRM 0, 0 P24WEB, 2.0 0D2F2465BEB4D6CFF3F5B79FC18EB211-541DEKFQY false FOP [PERSON] Типовий для клієнта 28013925 [NUMBER] 91.221.218.17 2024-09-23 20:35:07 PHONE SMA725F|SAMSUNG ANDROID, 14 , MOBILE EA022DA721A6B320 0, 0 P24AOS2, 6.69.02 true FOP [PERSON] Наявна інформація з "Архіву повідомлень", а саме "IVR-опитування системи "Confirm Service" (Сервісу підтвердження операцій) клієнта, де зафіксовано авторизацію в Приват24: 2024-09-23 20:12:58 Контакт проведено (OK) [NUMBER] P24WEB authorization повідомлення про нетиповий вхід (додаток) підтвердження платежів 2024-09-23 21:46:54 Контакт проведено (OK) [NUMBER] P24AOS2 payments 5*66 2024-09-23 21:47:07 Контакт проведено (OK) [NUMBER] P24AOS2 payments 5*66 2024-09-23 21:48:42 Контакт проведено (OK) [NUMBER] P24AOS2 payments 5*66 2024-09-23 21:48:57 Контакт проведено (OK) [NUMBER] P24AOS2 payments 5*66. 23 вересня 2024 року логін і пароль в Приват24 не змінювався, а отже немає інформації і про використання PIN-коду однієї з діючих карток клієнтки для зміни пароля на вхід в обліковий запис. Тобто, зміни статичного пароля входу в обліковий запис не відбувалося, акаунт заблоковано після проведення платежів. За інформацією вибірки "FINNUM" встановлено, що фінансовий номер [NUMBER] позивачки 23.09.2024 року не змінювався. Відповідно до інформації "Журнал запитів PIN/CVV" 23-09-2024 року по карті № [NUMBER] клієнта генерувався PIN-код після проведення платежів. Згідно комплексу «відеоматеріали АТМ», зняття коштів з карт № [NUMBER] та № [NUMBER] в банку не зафіксовано, внесені в список скомпроментованих карт. Аналізом інформації комбінованого пошуку в ЄКБ 23.09.2024 року о 20:15:41 год. зафіксовано факт сторонньої генерації документа через «Приват24» "Заява про відкриття поточного рахунку та приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг (картка "Зроблено в Україні")", де вказано персональні дані клієнтки (тікет 0000003803251775). Перевіркою номера [NUMBER] встановлено, що він не належить жодному з клієнтів банку та в списках обмежень по зверненнях (кейси ОКОМ) не значиться. Відповідно до наявної інформації заявок POPMOB № 241015RQ975687 (вибірка поповнення мобільних номерів телефонів) зазначена sim-картка через сервіси "ПриватБанку" за період 2023-2024 років не поповнювалася. Зібрані у ході перевірки дані свідчать про те, що клієнт [PERSON] ймовірно надала третім особам віддалений доступ до пристрою, а також конфіденційні дані (дані «Приват24», дані картки, одноразові паролі, тощо), внаслідок переходу за посиланням та завантаження стороннього додатку на мобільний пристрій. Вказані дані були використані зловмисниками для отримання доступу до мобільного пристрою з фінансовим номером телефону. Взявши під контроль мобільний пристрій, вони отримали доступ до акаунту «Приват24» клієнта та у подальшому провели шахрайські операцій по її карткових рахунках. В результаті шахрайських дій зловмисники заволоділи грошовими коштами клієнта з карт № [NUMBER] та № [NUMBER] в загальній сумі 102 032,50 грн. (+ комісія), збитків банку не завдано. Факт шахрайства по відношенню до [PERSON] став можливим через порушення клієнтом "Умов і правил надання банківських послуг", а саме: п. 1.1.10.10.1, згідно з яким клієнт несе повну відповідальність за всі платіжні операції з використанням електронного платіжного засобу та/або за несанкціоноване отримання грошових коштів з рахунку третіми особами, якщо його дії чи бездіяльність призвели до втрати платіжного інструменту або індивідуальної облікової інформації, розголошення ПІНу/індивідуальної облікової інформації або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжну операцію з використанням платіжного інструменту; п. 1.1.10.10.2, у відповідності до якого клієнт несе відповідальність за всі платіжні операції (в тому числі операції у сфері електронної комерції та інші), що здійснюються з платіжними картками, у тому числі наданими банком його довіреним особам. У разі, якщо клієнт дає згоду на проведення платіжних операцій з платіжними картками або нанесеними на них даними поза полем його зору, він несе повну відповідальність за їх можливе шахрайське використання надалі; п. 1.1.10.10.3, відповідно до якого клієнт несе відповідальність за всі операції, що супроводжуються авторизацією, включаючи операції, що супроводжуються правильним введенням нанесених на платіжній картці даних, до моменту звернення клієнта в банк та блокування платіжної картки і за всі операції, які не супроводжуються авторизацією, до моменту постановки платіжної картки в стоп-лист платіжною системою; п. 1.1.10.10.4, згідно з яким клієнт несе відповідальність за всі операції, здійснені в межах лімітів, збільшених за розпорядженням клієнта (за зверненням до служби підтримки банку). Факт шахрайських дій знайшов своє підтвердження з урахуванням здійснення операцій самим клієнтом під впливом шахраїв. Списання грошових коштів з рахунку позивачки було здійснено на підставі її дистанційного розпорядження, що надійшло до банку за допомогою систем дистанційного обслуговування в порядку, передбаченому законодавством та умовами договору. Відповідно, дії чи бездіяльності банку, як сторони договору, на проведення платежів не було, адже електронний платіж проводиться тільки з ініціативи клієнта, оскільки всі генеруючі ключі та паролі доступу до системи «Приват24», згідно з якими можливо розпорядження рахунком, знаходяться виключно у клієнта, як власника рахунку. Отже, здійснене банком списання грошових коштів не може вважатись безпідставним. В «ПриватБанку» існує доволі надійна система захисту, для того, щоб зняти/переказати кошти з картки клієнта недостатньо лише мати номер телефону, завжди є додаткове підтвердження операції, як то введення ПІН-коду картки, 4-х останніх цифр картки клієнта, смс-повідомлення, яке надходить на фінансовий номер клієнта, а тому без розголошення клієнтом своїх персональних даних інша особа не зможе зняти кошти. Позивачка не заперечує того, що картку не втрачала, перевипуску її сім-картки не було. Переказ коштів можливо було здійснити лише за допомогою використання фінансового телефону та іншої особистої інформації. Відповідно до п. 1.1.2.1.12 Умов, клієнт зобов`язується вживати заходів щодо запобігання втраті (викраденню) карток, стікера PayPass, ПІНа (персонального ідентифікаційного номера) або інформації, нанесеної на картку і магнітну смугу, або їхньому незаконному використанню. Згідно п. 1.1.5.14 Умов, клієнт несе відповідальність за всі операції, що проводяться в підрозділах банку, через пристрої самообслуговування, систему MobileBanking, систему «Приват 24» з використанням передбачених цими Умовами засобів його ідентифікації і аутентифікації. Пунктом 1.1.5.5 Умов передбачено, що банк не несе відповідальності у випадку, якщо інформація про рахунки клієнта, карту, контрольну інформацію клієнта, у відправленому SMS - повідомленні, ПіН - коді, ідентифікаторі користувача, паролях системи «Приват24» або проведених клієнтом операціях стане відомо іншим особам внаслідок несумлінного виконання клієнтом умов їхнього зберігання і використання та/або прослуховування або перехоплення інформації у каналах зв`язку під час використання цих каналів. Таким чином, неможливо просто зателефонувати будь-якій особі та зняти кошти з її картки, якби все було так просто, то ніхто б із клієнтів банку не був захищений. Користувач платіжної картки зобов`язаний надійно зберігати та не передавати іншим особам електронний платіжний засіб, ПІН та інші засоби, які дають змогу користуватися ним. Емітент у разі здійснення помилкового або неналежного переказу, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися, після виявлення помилки негайно відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції. Користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Отже, в даному випадку комунікація позивачки з невідомою особою забезпечила доступ до фінансового номеру телефону останньої третім особам, а тому заявлений позов є безпідставним. В судовому засіданні позивачка та її представник згідно ордера на надання правничої допомоги серії АТ № 1081583 від 09.10.2024 року (а.с. 11) адвокат Комарницький Е.Г. позовні вимоги підтримали та просили позов задоволити в повному обсязі. Додатково позивачка зазначила, що вона на платформі ОЛХ виставила на продаж товар. 23 вересня 2024 року близько 21:00 год. на це оголошення відгукнулася покупець, якій вона скинула номер картки для оплати. Покупець стверджувала, що перерахувала кошти, однак, гроші їй не прийшли і на неї почався психологічний тиск з боку покупця. Вона розгубилася, а покупець скинула їй посилання, за яким вона перейшла та виконала ряд вказівок, відразу після чого її мобільний телефон заблокувався та не реагував на дії. Коли все налагодилося близько опівночі, вона виявила, що з її рахунку списано кошти. Вранці наступного дня вона звернулася до відділення «ПриватБанку». Представник відповідача адвокат Рокетська С.В. позов не визнала та просила відмовити в його задоволенні, обгрунтувавши свої заперечення аргументами, викладеними у відзиві на позов. Додатково вказала, що позивачка сама повідомила стороннім особам дані своєї карти, надали їм до неї віддалений доступ, внаслідок чого з її рахунку були зняті кошти. Жодної вини банку в даному інциденті немає, що підтверджено матеріалами службового розслідування. Заслухавши пояснення учасників судового провадження, дослідивши та оцінивши всі здобуті й перевірені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлений позов до задоволення не підлягає, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 1048 ЦК України, розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. На підставі ч. 2 ст. 1050 даного Кодексу, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України. Відповідно до ст. 1071 ЦК України, банк може списати грошові кошти з рахунка клієнта на підставі його розпорядження. Грошові кошти можуть бути списані з рахунка клієнта без його розпорядження на підставі рішення суду, а також у випадках, встановлених законом, договором між банком і клієнтом або умовами обтяження, предметом якого є майнові права на грошові кошти, що знаходяться на банківському рахунку. Статтею 1073 цього ж Кодексу передбачено, що у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом. Загальні засади функціонування платіжних систем і систем розрахунків в Україні, поняття та загальний порядок проведення переказу коштів у межах України, встановлення відповідальності суб`єктів переказу, а також визначення загального порядку здійснення нагляду (оверсайта) за платіжними системами встановлено Законом України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні». Відповідно до ч. 3 ст. 6 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», порядок відкриття банками рахунків та їх режими визначаються Національним банком України. Умови відкриття рахунка та особливості його функціонування передбачаються в договорі, що укладається між банком і його клієнтом - власником рахунка. Згідно п. 37.2 ст. 37 даного Закону, у разі ініціації неналежного переказу з рахунка неналежного платника з вини ініціатора переказу, що не є платником, емітент зобов`язаний переказати на рахунок неналежного платника відповідну суму грошей за рахунок власних коштів, а також сплатити неналежному платнику пеню в розмірі 0,1 відсотка суми неналежного переказу за кожний день, починаючи від дня неналежного переказу до дня повернення відповідної суми на рахунок, якщо більший розмір пені не обумовлений договором між ними. Пунктами 1.15, 1.23, 1.24, 1.32 ст. 1 цього ж Закону визначені умови, за яких рух коштів вважається неналежним (неправомірним) переказом, а саме: ініціатором такого переказу має бути особа, яка не є платником, тобто якій не належить рахунок, з якого ініціюється платіж (неналежний платник), а кошти мають бути списані з рахунку неналежного платника помилково або неправомірно та зараховані на рахунок неналежного отримувача, тобто особи, яка не має законних підстав на одержання переказу. Ініціювання переказу коштів може здійснюватися шляхом використання держателем електронного платіжного засобу (ст. 21 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні»). Згідно п.п. 14.14, 14.15 ст. 14 Закону, банк, зокрема, зобов`язаний у спосіб, передбачений договором, повідомляти користувача про здійснення операцій з використанням електронного платіжного засобу; реєструвати та протягом строку, передбаченого законодавством для зберігання електронних документів, зберігати інформацію, що підтверджує факт інформування банком користувача та користувачем банка. У разі невиконання банком обов`язку з інформування користувача про здійснені операції з використанням електронного платіжного засобу ризик збитків від здійснення таких операцій несе банк. При цьому обов`язок банку щодо повідомлення користувача про здійснені операції з використанням електронного платіжного засобу користувача є виконаним у разі інформування банком користувача про кожну здійснену операцію відповідно до контактної інформації, наданої користувачем. Згідно з п. 1.14 ст. 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», електронний платіжний засіб - платіжний інструмент, який надає його держателю можливість за допомогою платіжного пристрою отримати інформацію про належні держателю кошти та ініціювати їх переказ. Відповідно до п.п. 3,12 розділу ІІ Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 05.11.2014 року № 705, електронний платіжний засіб, за допомогою якого можна ініціювати переказ з рахунку користувача, має дозволяти ідентифікувати користувача. Електронний платіжний засіб може існувати в будь-якій формі, на будь-якому носії, що дає змогу зберігати інформацію, необхідну для ініціювання електронного переказу. Відповідно до п.п. 1,2,5-7,9,10 розділу VI «Загальні вимоги до безпеки здійснення платіжних операцій та управління ризиками» Положення, користувач зобов`язаний використовувати електронний платіжний засіб відповідно до вимог законодавства України та умов договору, укладеного з емітентом, і не допускати використання електронного платіжного засобу особами, які не мають на це законного права або повноважень. Використання електронного платіжного засобу за довіреністю не допускається. Користувач зобов`язаний надійно зберігати та не передавати іншим особам електронний платіжний засіб, ПІН та інші засоби, які дають змогу користуватися ним. Користувач зобов`язаний контролювати рух коштів за своїм рахунком та повідомляти емітента про операції, які не виконувалися користувачем. Користувач після виявлення факту втрати електронного платіжного засобу та/або платіжних операцій, які він не виконував, зобов`язаний негайно повідомити банк або визначену ним юридичну особу в спосіб, передбачений договором. До моменту повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій та відповідальність несе користувач, а з часу повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій за електронним платіжним засобом користувача несе банк. Втратою електронного платіжного засобу є неможливість здійснення користувачем контролю (володіння) за електронним платіжним засобом, неправомірне заволодіння та/або використання електронного платіжного засобу чи його реквізитів. Емітент або визначена ним юридична особа під час отримання повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем, зобов`язаний ідентифікувати користувача і зафіксувати обставини, дату, годину та хвилини його звернення на умовах і в порядку, установлених договором. Емітент після надходження повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем, зобов`язаний негайно зупинити здійснення операцій з використанням цього електронного платіжного засобу. Користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Банк зобов`язаний розглядати заяви (повідомлення) користувача, що стосуються використання електронного платіжного засобу або незавершеного переказу, ініційованого з його допомогою, надати користувачу можливість одержувати інформацію про хід розгляду заяви (повідомлення) і повідомляти в письмовій формі про результати розгляду заяви (повідомлення) у строк, установлений договором, але не більше строку, передбаченого Законом України «Про звернення громадян». Строки встановлення емітентом правомірності переказу та повернення на рахунок користувача попередньо списаного неналежного переказу визначені пунктом 37.2 ст. 37 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні». Аналіз вказаних положень актів цивільного законодавства дає підстави для висновку, що при здійсненні операцій з використанням електронних платіжних засобів відповідальність за безпеку здійснення переказу коштів покладається як на платника, так і на емітента (банк чи іншу установу), які зобов`язані вжити всіх заходів по нерозголошенню третім особам інформації, що дає змогу виконувати платіжні операції від імені платника з використанням електронного платіжного засобу. Банк зобов`язаний інформувати користувача про всі операції з використанням платіжного засобу, а платник зобов`язаний повідомляти банк про всі оспорюванні ним операції, здійснені з використанням електронного платіжного засобу. Крім того, у випадку повідомлення користувачем банку про платіжні операції, які він не використовував, банк зобов`язаний вжити заходів щодо збереження залишку коштів користувача та провести ретельне розслідування таких фактів і повідомити користувача про його наслідки. При цьому, на платника покладається відповідальність за здійснення несанкціонованих ним платежів за умови доведеності, що його дії чи бездіяльність призвели до втрати або незаконного використання платіжного засобу чи інформації, які дають можливість ініціювати платіжні операції. Лише наявність обставин, які безспірно доводять, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, є підставою для його притягнення до цивільно-правової відповідальності. Відповідно до п. 2.3.1.2.9.3. Умов і правил користування системою «Приват24», що викладені на сторінці банку у мережі Інтернет за адресою: https://privatbank.ua/udalenniy-banking/privat24, клієнт зобов`язаний не розголошувати відомості про логін та пароль третім особам. Для доступу в «Приват24» використовуються логін та пароль, встановлений особисто клієнтом. Логін входу в «Приват24» - це номер мобільного телефону (фінансовий номер) Клієнта, який був використаний при реєстрації в Системі. Пароль - унікальна послідовність із символів і цифр, яка відома лише клієнту. Наведене свідчить, що для входу в «Приват24» потрібно ввести пароль входу, який відомий лише клієнту. Для того щоб відновити/змінити пароль, необхідно зайти на сайт «Приват24» та обрати «Вхід» та виконати такі дії: 1) ввести номер мобільного телефону; 2) обрати «забули пароль»; 3) обрати спосіб зміни паролю, це може бути або дзвінок банку та після цього натиснути 1, або інший спосіб - тоді на номер телефону прийде смс-повідомлення з кодом, який треба ввести; 4) в подальшому з`явиться віконце, в якому користувач обирає одну зі своїх карток; 5) ввести ПІН-код обраної картки; 6) ввести новий пароль. Системний аналіз наведених алгоритмів свідчить про те, що особі, яка бажає змінити пароль входу в акаунт «Приват24» та здійснювати управління рахунками, необхідно мати доступ не тільки до фінансового номера телефону клієнта Банку, а й до іншої особистої інформації клієнта Банку, а саме: номер хоч б однієї з банківських карток клієнта «Приват24», прив`язаних до вказаного номера телефону, ПІН-коду вказаної картки чи саму банківську картку клієнта. Як встановлено в судовому засіданні, [PERSON] є держателем платіжних карток АТ КБ «ПриватБанк» № [NUMBER] (банківський рахунок № [NUMBER] ) зі встановленим кредитним лімітом в розмірі 100 000,00 грн., а також картки № [NUMBER] для виплат. У вересні 2024 року позивачка [PERSON] на сайті ОЛХ розмістила оголошення про продаж одягу. З пояснень позивачки встановлено, що 23 вересня 2024 року в додатку «Вайбер» вона спілкувалася з покупцем [PERSON] , яка використовувала номер мобільного [NUMBER] , про продаж одягу та за пропозицією вказаного абонента скористалась сервісом підтримки, які надіслали їй форму для «Приват24» у вигляді посилання «https://dov-workers.poluchenie-groshei.workers.dev/personal/2544821667», за яким вона перейшла, ввела дані картки, на яку намагалася отримати оплату за товар. В подальшому, вона виявила через додаток «Приват24» відсутність коштів в сумі 98 287,75 грн. на картковому рахунку № [NUMBER] , виданому АТ КБ «ПриватБанк», який є кредитним. Згідно з випискою по картці/рахунку [NUMBER] (банківський рахунок № [NUMBER] ) [PERSON] і додаткових рахунках по договору SAMDNWFC00060530979 від 25.06.2020 року за період з 23.09.2024 року по 23.09.2024 року (а.с. 29), у вказаний період часу мали місце наступні операції: о 21:47 год., 21:49 год. та 21:52 год. переказ коштів з картки позивачки трьома транзакціями в розмірі по 25 125,00 грн.; о 21:55 год. - 20 050,00 грн., залишок після операції -98 287,75 грн., сума комісії 976,50 грн. Даний факт також підтверджується виписками про переказ коштів, долучених відповідачем до відзиву на позов (а.с. 68-70), з яких вбачається, що з карткового рахунку позивачки № [NUMBER] 23.09.2024 року о 21:47 год., 21:49 год., 21:52 год. здійснено перерахунок коштів трьома транзакціями по 25 125,00 грн. (комісія 125 грн.) на карткові рахунки № [NUMBER] та № [NUMBER] . В судовому засіданні також встановлено, що лише на наступний день 24.09.2024 року позивачка звернулася до відділення АТ КБ «ПриватБанк» із заявою щодо несанкціонованого списання коштів, а 09.10.2024 року звернення подав її представник адвокат Комарницький Е.Г. з вимогою призупинити нарахування відсотків за кредитом. Дане звернення було розглянуто провідними спеціалістами АТ КБ «ПриватБанк» та повідомлено листом № 20.1.0.0.0/7-241015/107808 від 16.10.2024 року (а.с. 39-40), що кредитний договір є двостороннім, який породжує зобов`язання банку надати кредит й зобов`язання позичальника його повернути і сплатити відсотки за користування ним. Як вбачається з матеріалів службової перевірки (а.с. 73- 75), управлінням безпеки по Західному макрорегіону ГО проведено службову перевірку за зверненням [PERSON] щодо несанкціонованого списання 23.09.2024 року з її карт № [NUMBER] та № [NUMBER] коштів в загальній сумі 102 032,50 грн. (+комісія), за результатами якої встановлено, що клієнт [PERSON] ймовірно надала третім особам віддалений доступ до пристрою, а також конфіденційні дані (дані «Приват24», дані картки, одноразові паролі, тощо), внаслідок переходу за посиланням та завантаження стороннього додатку на мобільний пристрій. Вказані дані були використані зловмисниками для отримання доступу до мобільного пристрою з фінансовим номером телефону. Взявши під контроль мобільний пристрій, вони отримали доступ до акаунту «Приват24» клієнта та у подальшому провели шахрайські операцій по її картковим рахункам. В результаті шахрайських дій, зловмисники заволоділи грошовими коштами клієнта з карт № [NUMBER] та № [NUMBER] в загальній сумі 102 032,50 грн. (+ комісія). Позивачка в судовому засіданні визнала факт переходу за наданим їй посиланням та надання номеру своєї карти. Таким чином, судом встановлено, що перерахуванню коштів з картки [PERSON] сприяло розголошення нею конфіденційної інформації в ході спілкування із зловмисником та внесення даних картки ймовірно за фішинговим посиланням «OLХ». Також встановлено, що за заявою [PERSON] 27.09.2024 року внесено відомості до ЄРДР № 12024091160000328 про те, що невстановлена особа шахрайським шляхом заволоділа грошовими коштами у розмірі 98 287,50 грн., що були на банківському рахунку [PERSON] № [NUMBER] , за попередньою кваліфікацією за ч. 4 ст. 190 КК України (а.с. 38). Отже, в судовому засіданні встановлено, що між [PERSON] та невідомою особою в додатку «Вайбер» 23.09.2024 року відбувалось спілкування з приводу продажу позивачкою товару на платформі ОЛХ, остання перейшла за посиланням, що було надіслано їй вказаною особою та надала віддалений доступ до свого додатку «Приват24», після чого з її рахунку було знято кошти. Позивачкою не надано жодного доказу, що списання грошових коштів з її рахунку відбулося саме з вини банку, тобто нею не доведено у розумінні ст.ст. 76-81 ЦПК України ті обставини, що втрата кредитних коштів сталась внаслідок незаконних дій відповідача. Факт шахрайства по відношенню до [PERSON] став можливим через порушення нею Умов і правил надання банківських послуг, а саме: - п. 1.1.10.10.1, згідно якого клієнт несе повну відповідальність за всі платіжні операції з використанням електронного платіжного засобу та/або за несанкціоноване отримання грошових коштів з рахунку третіми особами, якщо його дії чи бездіяльність призвели до втрати платіжного інструменту або індивідуальної облікової інформації, розголошення ПІНу/індивідуальної облікової інформації або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжну операцію з використанням платіжного інструменту; - п. 1.1.10.10.2, яким передбачено, що клієнт несе відповідальність за всі платіжні операції (в тому числі операції у сфері електронної комерції та інші), що здійснюються з платіжними картками, у тому числі наданими банком його довіреним особам. У разі, якщо клієнт дає згоду на проведення платіжних операцій з платіжними картками або нанесеними на них даними поза полем його зору, він несе повну відповідальність за їх можливе шахрайське використання надалі; - п. 1.1.10.10.3, відповідно до якого клієнт несе відповідальність за всі операції, що супроводжуються авторизацією, включаючи операції, що супроводжуються правильним введенням нанесених на платіжній картці даних, до моменту звернення клієнта в банк та блокування платіжної картки і за всі операції, які не супроводжуються авторизацією, до моменту постановки платіжної картки в стоп-лист платіжною системою; - п. 1.1.10.10.4, згідно якого клієнт несе відповідальність за всі операції, здійснені в межах лімітів, збільшених за розпорядженням клієнта (за зверненням до служби підтримки банку). Таким чином, оскільки судом не встановлено, що мала місце вина відповідача щодо втрати коштів з кредитної картки позивачки, між сторонами існували кредитні правовідносини, то вимоги зобов?язати відповідача відновити залишок кредитних коштів на рахунку [NUMBER] (угода № SAMDNWFC00060530979 від 25.06.2020 року) до стану здійснення несанкціонованих операцій, тобто станом на 21:00 год. 23.09.2024 року, та списати нараховані на цю суму відсотки, комісії, а також повернути безпідставно стягнуті кошти в рахунок погашення кредитної заборгованості та нараховані відсотки до моменту постановлення судового рішення є безпідставними, відтак позов задоволенню не підлягає. Відповідно до положення ч. 9 ст. 158 ЦПК України слід скасувати заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Долинського районного суду Івано-Франківської області від 12.06.2025 року (а.с. 45-46). Так як у позові відмовлено, судові витрати позивачці не відшкодовуються. На підставі наведеного, ст.ст. 1048,1050,1054,1071,1073 ЦК України, ст.ст. 1,6,14,37 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 05.11.2014 року № 705,

Outcome: dismissed