Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-18 00:00:00

18 вересня 2025 року до суду звернулася [PERSON] з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Управління активами», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гуревічов Олег Миколайович, старший державний виконавець Костянтинівського відділу державної виконавчої служби у Краматорському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Петрова Катерина Володимирівна, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Заявник вказував, що наразі на примусовому виконанні у старшого державного виконавця Костянтинівського відділу державної виконавчої служби у Краматорському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Петрової К. В. перебуває виконавче провадження № 64846714 з примусового виконання виконавчого напису № 8256, виданого 29.01.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О. М. щодо стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Управління активами» заборгованості в сумі 7007,21 гривень. Оскільки [PERSON] заперечує проти нарахованої заборгованості, то вбачається спір по право, й тому вона прохає суд визнати цей виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню та захистити її порушене право. Ухвалою суду від 23.09.2025 відкрито провадження в справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено її розгляд на 11.11.2025. В судове засідання сторони не з`явилися. Представник позивача Волошко А. В. в заяві до суду прохала розгляд справи проводити за відсутністю сторони позивача, не погодилася на врегулюваня спору за участю судді, прохала викликати третю особу приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гуревічова Олега Миколайовича до суду через оголошення на вебсайті Судової влади України. Представник відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Управління активами» позов визнав в порядку ст. 206 ЦПК України, прохав врегулювати спір за участю судді, також про повне визнання позовних вимог та прохав стягнути з нього лише 50 % від суми судового збору, а саме 606,00 грн. Третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гуревічов Олег Миколайович належним чином не повідомлений про час і місце слухання справи, оскільки повідомлення про вручення судової повістки повернулося до суду не врученим. Третя особа старший державний виконавець Костянтинівського відділу державної виконавчої служби у Краматорському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Петрова Катерина Володимирівна, будучи належним чином повідомленою про час і місце слухання справи, в судове засідання не з`явилася, про причини неявки суду не повідомила. Ухвалою суду від 11.11.2025 відкладено розгляд справи на 19.01.2026 та викликано до суду третю особу приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гуревічова Олега Миколайовича через оголошення на офіційному вебсайті Судової влади України. 19.01.2026 сторони в судове засідання не з`явилися, будучи належним чином повідомленими про час і місце слухання справи. Представник позивача Волошко А. В. в заяві до суду прохала розгляд справи проводити за відсутності сторони позивача, підтримала заявлені вимоги та наполягала на їх задоволенні. Від інших учасників процесу жодних заяв, клопотань, заперечень до суду не надходило. Суд вважає, що у справі є достатньо доказів про права та взаємовідносини сторін, тому справу можливо розглянути за правилами спрощеного позовного провадження у відсутності сторін. Розглянувши матеріали справи, дослідивши письмові докази, суд вважає встановленими такі факти та зміст спірних правовідносин. В матеріалах справи є відомості про те, що старшим державним виконавцем Костянтинівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Петровою Катериною Володимирівною винесено постанову № 64846714 про відкриття виконавчого провадження від 17.03.2021 за результатами розгляду заяви про примусове виконання виконавчого напису № 8256, виданого 29.01.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим Олегом Миколайовичем. У вересні 2025 року позивачу надійшло через пошту: - копія заяви про примусове виконання рішення від 20.01.2021 та виконавчого напису № 8256 від 29.01.2020; - копія постанови про відкриття виконавчого провадження № 64846714 від 17.03.2021 з ідентифікатором доступу. Через автоматизовану систему виконавчого провадження, використовуючи ідентифікатор доступу до виконавчого провадження № 64846714 позивачем було отримано такі постанови: - копія постанови про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 17.03.2021 (ВП № 64846714); - копію постанови про стягнення виконавчого збору від 17.03.2021 (ВП № 64846714); - копію постанови про арешт коштів боржника від 24.03.2021 (ВП № 64846714); - копію постанови про зміну (доповнення) реєстраційних даних від 15.07.2022 (ВП № 64846714); - копію постанови про повернення виконавчого документу стягувачу від 04.10.2023 (ВП № 64846714). Із вказаним виконавчим написом позивач не згоден, вважає, що він вчинений з порушенням чинного законодавства, а тому є таким, що не підлягає виконанню. Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Умови вчинення виконавчих написів визначені Порядком вчинення виконавчих дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5. Відповідно до п. 2 Переліку документів для одержання виконавчого напису, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, для одержання виконавчого напису за кредитним договором додаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Пунктом 3.5 Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України встановлено, що при вчиненні виконавчого напису, нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Відповідно до статті 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Враховуючи вищевикладене, можна дійти висновку, що безспірною заборгованістю є заборгованість боржника, з якою останній погоджується, що, відповідно, виключає можливість спору зі сторони боржника щодо її розміру, строку, за який вона нарахована, тощо, а відтак і документи, які підтверджують її безспірність, і на підставі яких нотаріусами здійснюються виконавчі написи, мають бути однозначними, беззаперечними, та такими, що містять вираз волі стосовно наявності певної заборгованості не тільки кредитора, а й самого боржника, або ж стовідсотково підтверджують наявність у боржника перед кредитором заборгованості саме в такому розмірі. Але наявна заборгованість не є безспірною і не може вважатись обґрунтованою у зв`язку з тим, що позивач не отримував від відповідача будь-які грошові, кредитні кошти, а також не укладав кредитні та/або інші договори з відповідачем; правова природа та підстави нарахування заборгованості за договором № 26257005082369 від 20.03.2013 позивачу не відомі. Заборгованість у сумі 7007,21 гривень, яку нарахував нотаріус, не підтверджена жодними доказами. Вчинений виконавчий напис здійснений із порушенням, адже стягувачем (Відповідачем) не було надіслано на адресу Позивача (боржника по провадженню) вимогу про погашення простроченої заборгованості із зазначення суми погашення; не було повідомлено про зміну кредитора у зобов`язанні. Такими діями відповідач позбавив позивача можливості добровільно виконати вимогу, яку б останній міг отримати. В письмовому повідомленні, яке відповідач не надіслав на адресу позивача, повинна б була міститися така інформація: 1) зміст порушення, вчиненого боржником; 2) загальний розмір не виконаної боржником забезпеченої обтяженням вимоги; 3) опис предмета забезпечувального обтяження; 4) посилання встановлено на право зареєстроване іншого обтяження, обтяжувача, на виконати користь якого порушене зобов`язання боржника до моменту реалізації предмета обтяження або до переходу права власності на нього обтяжувачу; 5) визначення позасудового способу звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, який має намір застосувати обтяжувач; 6) вимогу до боржника виконати порушене зобов`язання або передати предмет забезпечувального обтяження у володіння обтяжувачу протягом 30 днів з моменту реєстрації в Державному реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження. Отже, відповідачем були порушенні норми п. 6 ч. 2 ст. 27 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» (обов`язок стягувача щодо надання 30-ти днів на добровільне виконання вимоги) та норми п. 5 ч. 1 ст. 27 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» (відсутність попередження про позасудовий спосіб звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, який має намір застосувати Відповідач). За результатами аналізу наведених вище норм можна дійти таких висновків. Стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржується до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Тому, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. В свою чергу, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Такий висновок відповідає, зокрема, правовій позиції, викладеній у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі № 6-887цс17. Позивач вважає, що Відомості про отримання Позивачем претензії про наявність у нього боргу не згадуються нотаріусом у виконавчому написі, тобто він вчинений нотаріусом 29.01.2020 без дотримання строку, що є порушенням законодавства. Неотримання Позивачем письмової вимоги про усунення порушень за кредитним договором та вчиненням виконавчого напису позбавив можливості бути вчасно проінформованим про наявність заборгованості та можливості або оспорити вимоги Відповідача, або ж виконати їх, що не може свідчити про безспірність суми, пред`явленої до стягнення. З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотнього. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Відповідно до правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 20 травня 2015 року у справі № 6-158цс15, відповідно до статті 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Ураховуючи наведене, вважаю доведеним факт невідповідності оспорюваного виконавчого напису нотаріуса нормам матеріального та процесуального права. Отже, з виконавчого напису вбачається спір про право, оскільки позивач заперечую проти нарахованої заборгованості за кредитним договором. З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотнього. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Відповідно до правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 20 травня 2015 року у справі № 6-158цс15, відповідно до статті 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Ураховуючи наведене, вважаю доведеним факт невідповідності оспорюваного виконавчого напису нотаріуса нормам матеріального та процесуального права. Тому, з урахуванням наведеного вище, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд дійшов висновку, що позовна вимога [PERSON] знайшла своє підтвердження під час судового розгляду справи, а тому підлягає задоволенню. Визнати виконавчий напис, вчинений 29.01.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим Олегом Миколайовичем та зареєстрований в реєстрі за № 8256 про стягнення з [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , (місце проживання: [ADDRESS] ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Управління активами» (08205, Україна, Бучанський район, Київська область, м. Ірпінь, вул. Соборна,98а, каб. 70, код ЄДРПОУ 35017877) заборгованості в сумі 7007,21 (сім тисяч сім грн 21 коп.) таким, що не підлягає виконанню. В порядку ст. ст. 141, 142 ЦПК України здійснити розподіл судових витрат. Оскільки позов задоволено, то судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача. Позивач звільнений від сплати судового збору відповідно ч. 3 ст. 22 ЗУ «Про захист прав споживачів», тому з відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Управління активами» (08205, Україна, Бучанський район, Київська область, м. Ірпінь, вул. Соборна, 98а, каб. 70, код ЄДРПОУ 35017877), який визнав позов до початку рогляду справи по суті підлягає стягненню 50 % від суми 1211,20 грн судового збору, яка повинна бути сплачена позивачем при поданні цього позову до суду, а саме 605,60 грн. Інші 50 %, що становлять 605,60 грн віднести за рахунок держави. З огляду на наведене вище,

Outcome: approved