Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-18 00:00:00

26.09.2025, [PERSON] , звернулася в суд з позовом до [PERSON] про зміну способу стягнення аліментів. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що з відповідачем, [PERSON] , вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з 11 червня 2009 року, який між ними було зареєстровано у відділі реєстрації актів цивільного стану Рахівського районного управління юстиції Закарпатської області, за актовим записом №54. За час спільного проживання у них народилася одна дитина дочка [PERSON] [INFO] , що стверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] . Зазначає, що рішенням Рахівського районного суду Закарпатської області від 25 листопада 2019 року у справі за №305/1940/19 провадження за №2/305/747/19, шлюб між ними було розірвано. На даний час, вона проживає у зареєстрованому шлюбі з іншим чоловіком, у зв`язку з чим її прізвище змінено з [PERSON] на [PERSON] . Стверджує, що з моменту розірвання шлюбу неповнолітня дочка від першого шлюбу, [PERSON] , залишилася проживати разом з нею, що підтверджується актом обстеження житлово-побутових та матеріальних умов проживання від 10.09.2025 за №824 та довідкою виконавчого апарату Рахівської міської ради за №1374 від 10.09.2025, знаходиться на її повному утриманні та вихованні. Рішенням Рахівського районного суду Закарпатської області від 06.10.2020 (яке набрало законної сили 06.11.2020) у справі №305/1143/20 провадження № 2/305/569/20 за її позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, із [PERSON] в користь [PERSON] аліменти на утримання доньки, [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 1800 гривень, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 07 серпня 2020 року до досягнення дитиною повноліття. Зазначає, що встановлений на даний час розмір аліментів не відповідає зростаючим потребам дитини, не забезпечує належний рівень її життя і не є достатнім для забезпечення її гармонійного розвитку. Відповідно до ЗУ «Про Державний бюджет України на 2025 рік» прожитковий мінімум на одну дитину віком до 6 років становить: з 1 січня 2024 року - 2563 гривні; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2025 року - 3196 гривень. Отже, станом на сьогоднішній день мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину віком від 6 до 18 років становить 3196 гривень. З огляду на значне зростання цін на продукти харчування, одяг та інші речі першої необхідності, зростання дитини, відповідно змін її потреб, вважає за доцільне змінити спосіб стягнення аліментів з відповідача [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , встановивши їх в розмірі 1/4 заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, які на її думку є необхідними та достатніми для матеріального утримання дитини. Позивачка стверджує, що не має змоги самостійно у повній мірі утримувати спільну з відповідачем дочку [PERSON] , оскільки ще має двоє дітей від іншого шлюбу. Враховуючи вищенаведені обставини, просить позов задовольнити. Змінити розмір та спосіб стягнення аліментів, які стягуються на підставі рішення Рахівського районного суду Закарпатської області від 06 жовтня 2020 року по справі №305/1143/20 провадження №2/305/569/20 з відповідача, [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , встановивши їх у розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили та до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою судді Рахівського районного суду Закарпатської області, Марусяк М.О. від 06.10.2025 відкрито провадження у справі. Вирішено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Надано відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі, для подання відзиву на позовну заяву. Сторони в судове засідання не викликались, відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України. Відповідач, [PERSON] , був вчасно таналежним чином повідомлений про наявність ухвали про відкриття провадження по справі від 06.10.2025, оскільки копії ухвали про відкриття провадження по справі, копії позову та долучені до нього документи, направлялися за зареєстрованим місцем проживання останнього. 20.10.2025, представник відповідача, адвокат Рясний В.Д., надіслав через систему "Електронний суд" відзив на позовну заяву, який обгрунтовує наступним. На підставу своїх прохальних вимог, позивачка здійснює наступні посилання: «встановлений на даний час розмір аліментів не відповідає зростаючим потребам дитини, не забезпечує належний рівень її життя і не є достатнім для забезпечення її гармонійного розвитку, в той час як згідно ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним і достатнім». Крім цього, в позовній заяві міститься і посилання на значне зростання цін на продукти харчування, одяг та інші речі першої необхідності, зростання дитини, зміна потреб останньої, тощо. Зазначає, що як представник відповідача, він не заперечує наявність права змінити спосіб стягнення аліментів, проте правомірність такого способу захисту встановлюється судом з урахуванням фактичних обставин справи та залежить від наявності відповідних підстав, передбачених положеннями статтей 182 184,192 СК України. Звертає увагу суду на те, що саме зміну (збільшення) розміру раніше стягнутих аліментів через зміну способу їх стягнення має на увазі позивач, пред`являючи даний позов, яким просить змінити стягнення аліментів з твердої грошової суми на частку від доходу, наслідком чого є фактичне їх збільшення. Стосовно того, що [PERSON] перебуває на повному утриманні позивачки, звертає увагу на те, що вказане вище твердження не відповідає дійсності, оскільки, відповідач не має заборгованості зі сплати аліментів перед позивачкою та більше того, долучають до даного відзиву платіжну інструкцію з АТ КБ «ПРИВАТБАНК» від 12.09.2025 про перерахування аліментів на користь позивача на утримання [PERSON] , в розмірі 8100 гривень та платіжну інструкцію з АТ КБ «ПРИВАТБАНК» від 09.10.2025 про перерахування аліментів на користь позивачки на утримання [PERSON] , в розмірі 9900 гривень (копії платіжної інструкції з Документ сформований в системі «Електронний суд» 17.10.2025 з АТ КБ «ПРИВАТБАНК» від 09.10.2025 та від 12.09.2025 додає). Вважає, що позивачкою не надано до суду будь-яких належних та допустимих доказів, які б свідчили про збільшення її витрат на утримання дитини та погіршення її матеріального стану. В позовній заяві позивачка не доводить обставин, визначених ст.192 СК України, які є підставою для зміни способу стягнення аліментів, що були стягнуті рішенням Рахівського районного суду Закарпатської області від 06.10.2020 по справі №305/1143/20. Натомість, в обґрунтування позовної заяви позивачка обмежилася загальними фразами щодо батьківського обов`язку утримувати дитину та посиланнями на норми СК України. Крім того, позивачка не доводить належними та допустимими доказами обставини щодо зміни матеріального або сімейного стану сторін, їх стану здоров`я, інших змін, які на підставі ст.192 СК України є підставою для зміни способу стягнення аліментів. Зазначене свідчить про поверхневий підхід до складання позовної заяви. Стверджує, що відповідач не в змозі сплачувати аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини від всіх видів доходу, з огляду на наступне. Відповідач по справі має на утриманні і іншу дитину [PERSON] ( [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження [PERSON] , яку додає). Обов`язок утримувати молодшого сина, [PERSON] , виникає у відповідача виходячи із вимог статті 180 СК України. Відповідач має домовленість з другою дружиною [PERSON] , про утримання їх спільного сина та про відповідний розмір фінансової допомоги, яка відповідачем щомісяця відраховується на користь [PERSON] , на утримання молодшого сина, [PERSON] . Наголошують, що у відповідача немає на меті ухилятися від сплати аліментів, проте, вказані вище обставини підтверджують наявність об`єктивної неможливості сплачувати аліменти саме в розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу), про що прохає позивач у позовній заяві. Також, разом із вказаним вище, просить звернути увагу на те, що [PERSON] , утримує і матір свого сина [PERSON] . Станом на 17.10.2025, [PERSON] , не виповнилось три роки, внаслідок чого відповідач утримує [PERSON] , у зв`язку із тим що остання перебуває у відпустці у зв`язку із вихованням та доглядом за дитиною. Повідомляють суд про те, що відповідач не ухиляється від сплати аліментів, та більш того, готовий сплачувати аліменти у вже встановленому рішенням Рахівського районного суду Закарпатської області від 06.10.2020 р. у справі № 305/1143/20, розмірі. Виходячи із вищевказаних обставин справи та положень чинного законодавства України, просить у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] , про зміну способу стягнення аліментів, відмовити. Поряд з цим, 30.10.2025, позивачка [PERSON] , подала відповідь на відзив, зміст якого зводиться до наступного. Вона категорично не погоджується з обставинами та правовою оцінкою, викладеними у відзиві представника відповідача [PERSON] , адвоката Рясного В.Д. від 17.10.2025. Звертає увагу суду на те, що відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] , вводить суд в оману щодо свого рівня доходів, не зазначає, що відповідач є військовослужбовцем ЗСУ, має постійний дохід та спроможний сплачувати аліменти. Сім`я відповідача має гарний рівень матеріального забезпечення. Про зміну майнового стану відповідача на краще свідчить те, що він є військовослужбовцем ЗСУ, що підтверджується довідками з [INFO] (копії довідок додає). Так, представником відповідача у відзиві зазначено лише те, що він утримує теперішню дружину та дитину від другого шлюбу, оскільки його дружина не працює бо доглядає малолітнього сина. Обов`язок відповідача щодо належного утримання неповнолітньої дочки [PERSON] є незалежним від змін у його сімейному статусі та не може бути обмежений на підставі наявності іншої дружини та дитини. Позиція відповідача свідчить лише про те, що утримання дитини, котра не проживає разом з батьком, не є пріоритетним для нього, у порівнянні з питанням забезпечення дитини, котра народжена в його новій сім`ї. Посилання представника відповідача на те, що відповідач немає заборгованості по сплаті аліментів по рішенню Рахівського районного суду Закарпатської області від 06.10.2020, відповідає дійсності, оскільки, вона не подавала виконавчий лист до відділу ДВС, для примусового стягнення з відповідача аліментів так, як відповідач зловживав алкогольними напоями вів аморальний спосіб життя та немав можливості сплачувати аліменти, всі ці роки, тобто 15 років, вона самостійно утримувала їх спільну дочку. Стверджує, що добровільно надавати будь-які кошти на утримання спільної дочки, [PERSON] , відповідач відмовлявся, мотивуючи тим "що в нього немає коштів". Зазначає, що на даний час у відповідача покращилося матеріальне становище, він є військовослужбовцем ЗСУ, за що отримує гідну заробітну плату та спроможний сплачувати аліменти у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку. В січні місяці 2025 року, вона, звернулася з виконавчим листом до відділу ДВС, для примусового стягнення аліментів з відповідача, відповідно до рішення Рахівського районного суду Закарпатської області, яке було ухвалено 06.10.2020 та призначено стягнення аліментів з відповідача на її користь в твердій грошовій сумі по 1800 гривень (копія постанови про відкриття виконавчого провадження та розрахунок заборгованості додає). Звертає увагу суду на те, що дочці [PERSON] на даний час виповнилося 16 років, вона є випускницею, планує вступити до вищого навчального закладу «Прикарпатського Національного Університету імені Василя Стефаника по спеціальності «Право» тому, на це потрібні відповідні кошти. Крім того, у період 2025 року за час відсутності сплати аліментів дочка [PERSON] двічі виїжджала на оздоровлення за кордон до Угорщини та Чехії (копія паспорту з датою перетину кордону додає), усі витрати на поїздки, проживання та відпочинок, вона оплачувала самостійно, без будь-якої участі відповідача. Це ще раз підтверджує, що всі турботи та фінансові витрати вона несла я без участі відповідача. Можливості зараз, цього всього надати їй неможе, оскільки на даний час ніде не працює, знаходиться у декретній відпустці по догляду за сином. Стверджує, що її матеріальний стан на даний час погіршився, в неї є ще двоє малолітніх синів від іншого шлюбу, на даний час вся сім?я перебуває на утриманні її теперішнього чоловіка, [PERSON] , а витрати для забезпечення належних умов проживання, навчання, виховання, лікування та духовного розвитку дітей (придбання продуктів харчування, товарів загального вжитку, одягу, взуття, навчання, відпочинку) значно зросли, в зв`язку з чим вона перебуває у скрутному матеріальному становищі. На підставі наведеного, просила відхилити доводи представника відповідача у відзиві на позовну заяву. Врахувати при прийнятті рішення докази подані нею разом з відповіддю на відзив та задовольнити позовні вимоги. 31.10.2025, представник відповідача, адвокат Рясний В.Д., надіслав через систему "Електронний суд", заяву про долучення документів до матеріалів справи, обгрунтовуючи таку наступним. Просить суд долучити до матеріалів справи копію судового наказу від 22.10.2025 по справі №305/3966/25, який було видано Рахівським районним судом Закарпатської області, згідно з яким, стягнуто з [PERSON] , на користь [PERSON] , аліменти на утримання однієї дитини сина [PERSON] в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 16.10.2025 до досягнення дитиною повноліття та копію постанови про відкриття виконавчого провадження №79446609, яке було відкрито на підставі зазначеного вище судового наказу який було видано Рахівським районним судом Закарпатської області, від 22.10.2025 по справі №305/3966/25, про стягнення аліментів з відповідача на користь [PERSON] , на утримання однієї дитини сина [PERSON] в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 16.10.2025 до досягнення дитиною повноліття. Зазначене, вище свідчить про те, що із відповідача вже стягується відповідний розмір аліментів на іншу дитину, чого не було доведено до суду позивачем, у позовній заяві. Навіть, якщо припустити, що позову заяву позивача буде задоволено, загальна сума аліментів яка стягується з відповідача буде складати більш, ніж 50 відсотків від усіх видів доходу позивача, що свідчить про погіршення матеріального становища останнього. Звертає увагу на правову позицію Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 19.06.2024 по справі № 686/22677/23, згідно якої, судді дійшли до висновку, що суд першої інстанції, установивши, що змінився сімейний стан [PERSON], а саме народження від іншого шлюбу доньки [PERSON], на утримання якої останній сплачує аліменти відповідно до судового рішення, дійшов обґрунтованого висновку про те, що вказана обставина є самостійною підставою для зменшення розміру стягуваних із нього аліментів на користь [PERSON] з 1/4 на 1/6 частин. Наголошує на тому, що з моменту винесення судового наказу Рахівським районним судом Закарпатської області від 22 жовтня 2025 року по справі №305/3966/25, про стягнення аліментів на утримання сина [PERSON] , у відповідача, як у платника аліментів, змінилися умови, визначені ч.1 ст.192 СК України, для зменшення розміру аліментів, а саме: змінився майновий стан, у порівнянні з його майновим станом на момент звернення позивача до суду із заявою про зміну способу стягнення аліментів, оскільки він також утримує іншу дитину, [PERSON] . Вважає, що долучення вказаних вище документів буде сприяти повному та всебічному розгляду справи. Окрім цього, 04.11.2025, представник відповідача, адвокат Рясний В.Д., надіслав через систему "Електронний суд", заперечення на відповідь на відзив, в якому зазначає наступне. З інформацією, яка міститься у відповіді на відзив, відповідач категорично не погоджується та вважає за необхідне надати відповідні заперечення. Позивачка посилається на те, відповідач має постійних дохід та спроможний сплачувати аліменти. На підтвердження зазначених обставин, вона надає довідку із військової частини [NUMBER] від 31.07.2025, із якої вбачається те, що відповідач перебуває на службі за мобілізацією у ВЧ [NUMBER] . Відомостей щодо сум грошового забезпечення зазначена вище довідка не містить, внаслідок чого позивач знову не надає інформацію щодо матеріального становища відповідача. Крім цього, в матеріалах справи міститься і посилання з приводу зловживання відповідачем алкогольними напоями, проте зазначене не підтверджується жодними доказами, а є тільки голослівними висловлюваннями позивачки. Підтвердження щодо перебування відповідача на обліку у лікаря-психіатра та або інших лікарів відсутнє. Посилання про те, що дочка відповідача двічі виїжджала на оздоровлення є неповним, у зв`язку із тим, що подорожі за кордон були фінансовані за рахунок держави, у зв`язку із перебування відповідача на військовій службі, внаслідок чого у його дітей виникає право на ряд пільг. Зазначене позивачка не повідомляє суду, що свідчить про намір останньої приховати відповідну інформацію. Зауважує, що позивачка не подала відповідні виконавчі листи про стягнення аліментів у зв`язку із отриманням нею відповідних аліментів готівкою. Неподання до ДВС відповідних виконавчих листів, в даному випадку, свідчить про відсутність необхідності примушувати боржника сплачувати аліменти у «примусовому режимі», внаслідок чого зазначене свідчить про виконання боржником, у добровільному порядку, обов`язку щодо сплати аліментів. Саме відповідач працював за межами території України і надавав позивачці грошові кошти (готівкою) на утримання дитини. Проте, адвокат Рясний В.Д., як представник відповідача, не заперечує наявність права змінити спосіб стягнення аліментів, проте правомірність такого способу захисту встановлюється судом з урахуванням фактичних обставин справи та залежить від наявності відповідних підстав, передбачених положеннями статтей 182 184,192 СК України. Звертає увагу суду на те, що саме зміну (збільшення) розміру раніше стягнутих аліментів через зміну способу їх стягнення має на увазі позивачка, пред`являючи даний позов, відповідь на відзив, якими просить змінити стягнення аліментів з твердої грошової суми на частку від доходу, наслідком чого є фактичне їх збільшення. Однак, зміна способу стягнення аліментів не звільняє позивачку від обов`язку належного обґрунтування та доказування позову, зокрема, підстав і умов, необхідних, як для зміни способу стягнення аліментів, так і для збільшення їх розміру, яке не може ґрунтуватися на припущеннях. Вважає, що позивачка належним чином не обгрунтувала наявність підстав, необхідних, як для зміни способу стягнення аліментів, так і для збільшення їх розміру. На підставі вищевикладеного просить відмовити у задоволенні позову. 10.11.2025, представник відповідача, адвокат Рясний В.Д., надіслав через систему "Електронний суд", клопотання про стягнення витрат на професійну правничу допомгу, яку обгрунтовує наступним. Відповідно до договору про правову допомогу, [PERSON] , звернувся за правовою допомогою до адвоката Рясного Владислава Денисовича. За результатом звернення до адвоката, [PERSON] , були понесені значні витрати на правничу допомогу у розмірі 5000 гривень (копія квитанції про сплату коштів за договором про надання правової допомоги, копія акту наданих послуг за договором про надання правової допомоги, копія договору про надання юридичних послуг на додаток №1 до нього додає). Наголошує, що дії позивачки про намагання змінити спосіб стягнення аліментів є необґрунтованими, заздалегідь завищеними, що свідчить про те, що позивачка діє недобросовісно, пред`являючи заздалегідь необґрунтовану позовну вимогу із відповідною безпідставною вимогою. Враховуючи вищенаведене, просить клопотання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу задовольнити. Стягнути з [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ) на користь [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ) витрати які були понесені нею на правову допомогу у розмірі 5000 гривень. Поряд з цим, 10.11.2025 представник відповідача, адвокат Рясний В.Д., надіслав через систему "Електронний суд", клопотання про долучення квитанції про надсилання клопотання про стягнення правової допомоги позивачці. Дослідивши матеріали справи, відзив, відповідь на відзив та заперечення сторін, оцінивши належним чином зібрані у справі докази у їх сукупності, суд, прийшов до наступного висновку. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором, ч.1 ст.5 ЦПК України. Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України, статті 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч.3 ст.51 Конституції України). Відповідно до частин 1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ЗУ «Про охорону дитинства» від 26.04.2001 року № 2402-ІІІ, такий визначає охорону дитинства в Україні як стратегічний загальнонаціональний пріоритет. Основні засади державної політики у цій сфері ґрунтуються на забезпеченні найкращих інтересів дитини, та з метою забезпечення прав дитини на такі умови життя, які будуть достатніми для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку дитини. Згідно з ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Судом встановлено, що сторони [PERSON] та [PERSON] , перебували у шлюбі з 11 червня 2009 року, зареєстрованому у відділі реєстрації актів цивільного стану Рахівського районного управління юстиції Закарпатської області, за актовим записом № 54. За час спільного проживання у них народилася одна дитина дочка [PERSON] [INFO] , що стверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] . На підставі рішення Рахівського районного суду Закарпатської області від 25 листопада 2019 року у справі за №305/1940/19 провадження за №2/305/747/19 шлюб між ними було розірвано. Згідно акту обстеження житлово-побутових та матеріальних умов проживання від 10.09.2025 за №824 та довідки виконавчого апарату Рахівської міської ради за №1374 від 10.09.2025, неповнолітня дочка [PERSON] [INFO] , проживає разом із позивачкою та знаходиться на її повному утриманні та вихованні. Рішенням Рахівського районного суду Закарпатської області від 06.10.2020 у справі №305/1143/20 провадження №2/305/569/20 постановлено, стягувати із [PERSON] в користь [PERSON] аліменти на утримання доньки, [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 1800 гривень, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 07 серпня 2020 року до досягнення дитиною повноліття. Судом встановлено, що на даний час розмір раніше стягнутих аліментів є недостатнім для утримання неповнолітньої дитини, оскільки в силу свого віку дитина потребує більших витрат на матеріальне забезпечення, розвиток, освіту та інше, рівень витрат на дитину постійно зростає, а також збільшився прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, тоді як відповідач аліментів попередні роки взагалі не сплачував. З матеріалів справи вбачається, що спільна дитина сторін проживає разом із матір`ю, відтак саме на неї лягає основний тягар по утриманню та вихованню дитини, позивачка апріорі всі роки несе більші витрати на утримання дитини ніж відповідач. При цьому, встановлено, що позивачка лише у січні 2025 році, звернулася з заявою до відділу ДВС, для примусового стягнення з відповідача аліментів на підставі виконавчого листа №305/1143/20 виданого 04.07.2025. Відповідач, [PERSON] будь-яких доказів на спростування вищезазначених обставин суду не надав. З матеріалів справи вбачається, що позивачка, [PERSON] , на даний час проживає у зареєстрованому шлюбі з іншим чоловіком її прізвище на даний час змінено з [PERSON] на [PERSON] , що підстверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] . Згідно посвідчення [NUMBER] , виданого УСЗН та НСП Рахівської РДА-РВА від 25.11.2022, позивачка [PERSON] та її теперішній чоловік [PERSON] є багатодітною сім`єю. Окрім цього, встановлено, що матеріальний стан позивачки погіршився, остання на даний час ніде не працює, знаходиться у декретній відпустці, оскільки має ще двоє малолітніх синів, що підтверджується свідоцтвами про народження серії [NUMBER] та [NUMBER] . На даний час вся сім?я перебуває на утриманні теперішнього чоловіка [PERSON] . Відповідно до постанови державного виконавця Рахівського відділу державної виконавчої служби у Рахівському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, [PERSON] від 08.09.2025 відкрито виконаче провадження за №79019253, на підставі виконавчого листа №305/1143/20 виданого 04.07.2025. Як вбачається з розрахунку заборгованості зі сплати аліментів за АСВП №79019253, заборгованість [PERSON] , по аліментам станом на 29.10.2025 становить 69 гривень. Відповідно до платіжної інструкції від 12.09.2025 за №1.305012765.1, [PERSON] , здійснив переказ коштів на аліменти в сумі 8100 (вісім тисяч сто) гривень на користь [PERSON] , за АСВП №79019253. Згідно платіжної інструкції від 09.10.2025 за №2.345839987.1, [PERSON] , здійснив переказ коштів на аліменти в сумі 9900 (дев`ять тисяч дев`ятсот) гривень на користь [PERSON] , за АСВП №79019253. В той же час, згідно ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а згідно статті 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік», передбачено, щопрожитковий мінімумдля дітейвіком до6років становить -2563гривні; дітей віком від 6 до 18 років становить - 3196 гривень. Судом встановлено, що відповідач, [PERSON] , є здоровою, працездатною особою, має постійне місце роботи, є військовослужбовцем ЗСУ, отримує стабільний дохід. Згідно довідки виданої начальником [INFO] , [PERSON] за №3559 від 30.06.2025, громадянин [PERSON] , наказом начальника [INFO] за №187 від 06.06.2022 був призваний на військову службу за призовом під час мобілізації до військової частини [NUMBER] . Відповідно до довідки за №10616 виданої командиром військової частини [NUMBER] , полковником [PERSON] , солдат [PERSON] , перебуває на військовій службі у військовій частині [NUMBER] з 31.07.2025 на підставі наказу командира військової частини [NUMBER] №218 від 31.07.2025 по теперішній час. Позивачка, як одержувач, довела свої вимоги щодо необхідності зміни способу стягнення аліментів і суд з нею погоджується, зокрема, тому, що розмір присуджених до стягнення аліментів в сумі 1800 гривень, на даний час є недостатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, навчання та виховання дитини. Згідно ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Норми Сімейного кодексу України не визначають обов`язкових умов для вибору того чи іншого способу стягнення аліментів на утримання дитини. Право вибору між двома запропонованими законом способами грошового утримання дитини належить тому із батьків, з яким проживає дитина. При цьому одержувач аліментів наділений правом на зміну способу стягнення у судовому порядку (абзац другий, частина третя ст.181 СК України). І закон не вимагає наявність для цього певних підстав. Відтак, вимога позивачки про зміну способу стягнення аліментів на утримання дитини із твердої грошової суми на частку від доходу їх батька - ґрунтується на законі і суд зобов`язаний таку вимогу задовольнити. Відповідно до ч.ч. 1,5 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Відповідно до діючого законодавства кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються за рішенням суду у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Визначений раніше рішенням суду спосіб стягнення аліментів може бути змінений рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Право вимагати зміни способу стягнення аліментів, зміни розміру стягуваних аліментів шляхом зміни способу їх стягнення не може заперечуватися, адже можливість вибору способу стягнення аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених статтями 182-184 СК України, може не обмежуватися разовим здійсненням права на стягнення аліментів. Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Заперечуючи проти задоволення позову, сторона відповідача посилається на те, що визначені статтею 192 СК України підстави для зміни розміру аліментів відсутні. А обставини, на які послалася позивачка недоведені. За приписами ч.1 ст.192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом збільшено за рішенням суду за позовом одержувача аліментів у разі зміни, зокрема, його матеріального стану та в інших випадках, передбачених цим Кодексом (норми матеріального права в редакції, чинній на час пред`явлення позову). Якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі (ст.184 ч.1 СК України). При визначенні розміру аліментів суд враховує, зокрема, стан здоров`я, матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, інші обставини, що мають істотне значення (ст.182 ч.1 СК України). За змістом положень ст.191 ч.1 і ст.192 ч.1 СК України, у випадку звернення про збільшення розміру раніше стягнутих аліментів правило про стягнення аліментів за рішенням суду від дня пред`явлення позову не застосовується, аліменти у збільшеному розмірі, у випадку відповідного задоволення вимоги, стягуються з дня набрання рішенням суду законної сили. Верховний Суд України у Постанові від 05.02.2014 у справі №6-143цс13 висловив правову позицію (з урахуванням відповідної редакції закону), згідно із якою СК України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч.3 ст.181 СК України); ст.192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом; право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст.182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням; з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки); отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст.ст.182, 183, 184 СК України). Тобто, зміна (збільшення) розміру аліментів, стягнутих раніше рішенням суду, з одночасною зміною способу стягнення аліментів зважаючи на конкретні обставини справи є допустимою, оскільки норми СК України імперативної заборони щодо цього не містять, а відповідне право сторони в такому спорі не може заперечуватися. Проте, суд вважає позицію сторони відповідача надмірно формальною. Суд враховує, що у сучасних умовах утримання дитини шкільного віку вимагає значних матеріальних витрат. Аліменти на утримання дітей є власністю дітей. Суду очевидно, що грошове утримання на рівні 1800 гривень на дитину, щомісячно, це сума, яка не може навіть вкупі з рівноцінною матеріальною участю іншого з батьків забезпечити дитині рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Це означає, що позиція відповідача прямо суперечить правам та охоронюваним законом інтересам його власної дитини. У п.54 рішення від 07.12.2006 у справі «Хант проти України» (Hunt v. Ukraine) Європейський суд з прав людини зазначив, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Таким чином, матеріальне утримання дітей є обов`язком батьків, у контексті виконання якого може йтися лише про порядок надання такого утримання та про його розмір з урахуванням відповідних обставин, дії батьків дитини мають бути добросовісними, зокрема, не відповідають цьому принципу дії (бездіяльність), які позбавляють дитину належного грошового утримання, його збільшення за наявності для того умов. Діти, народжені в різних шлюбах від різних матерів, мають абсолютно рівні права на матеріальну допомогу. Такий висновок зроблений Верховним Судом у постанові від 21 липня 2021 року в справі №691/926/20. Разом із тим, розуміючи, що розмір аліментів у зв`язку зі зміною способу їх стягнення, з високим ступенем ймовірності буде збільшено, суд враховує положення ст.182 СК України. Відповідно до положень ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Таким чином, суд враховує матеріальне становище відповідача [PERSON] , який, як встановлено у ході розгляду справи має на утриманні і іншу дитину [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Покровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Покровському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції за актовим записом №57. Відповідно до копії судового наказу від 22.10.2025 по справі №305/3966/25, який було видано Рахівським районним судом Закарпатської області, згідно з яким, стягнуто з [PERSON] , на користь [PERSON] , аліменти на утримання однієї дитини сина [PERSON] в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 16.10.2025 до досягнення дитиною повноліття. Судом встановлено, що на підставі вищевказаного судового наказу Рахівським ВДВС у Рахівському районі Закарпатської області Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції, було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №79446609. Зазначене вище свідчить про те, що із відповідача вже стягується відповідний розмір аліментів на іншу дитину. Таким чином, у відповідача, як у платника аліментів, змінилися умови, визначені ч.1 ст. 192 СК України, а саме: змінився майновий стан, у порівнянні з його майновим станом на момент звернення позивачки до суду із заявою про зміну способу стягнення аліментів, оскільки він також утримує іншу дитину, [PERSON] . З огляду на зазначені обставини, позовні вимоги слід задовольнити частково. При цьому, враховуючи інтереси дитини, суд визначає розмір аліментів в розмірі 1/6 частини від всіх видів заробітку відповідача, але не менше 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення нею повноліття. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року № "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", у випадку зміни розміру аліментів у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Системний аналіз ст.191 СК України, ст.18, 273 ЦПК України дає підстави зробити висновок, що стягнення аліментів після зміни способу їх стягнення можливе лише починаючи з дня набрання законної сили рішенням суду про зміну стягнення аліментів. За таких обставин, суд вважає, що стягнення аліментів після зміни способу їх стягнення у цій справі повинно розпочатися з дня набрання законної сили рішенням у справі, а не з моменту звернення до суду. Крім того, суд роз`яснює, що у разі зміни матеріального чи сімейного стану платника аліментів одержувач аліментів, рівно як і платник аліментів вправі в порядку ст.192 СК України звернутися до суду з позовом відповідно про збільшення чи зменшення розміру аліментів. Приймаючи до уваги, що позивачка, [PERSON] при пред`явленні позову, була звільнена від сплати судового збору, на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір", на виконання вимог ст.141 ЦПК України, суд, вважає за необхідне стягнути з відповідача, [PERSON] , в користь держави судовий збір в сумі 1211,20 гривень. Згідно положень ч.8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо); такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України). Відповідно до ч.1 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами (ч.2 ст.137 ЦПК України). Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч.3 ст.137 ЦПК України). Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч.4 ст.137 ЦПК України). Як вбачається з матеріалів справи, правову допомогу відповідачу у зазначеній справі надавав адвокат Рясний В.Д., до позову долучено договір на надання юридичних послуг від 17.10.2025, ордер серії АН №1816293, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії ДН №6321, квитанцію про сплату коштів від 17.10.2025, в сумі 5000 гривень, акт наданих послуг за договором про надання правової допомоги від 17.10.2025, додаток №1 до договору від 17.10.2025. Таким чином, вирішуючи питання про розподіл судових витрат, враховуючи ступінь складності справи та обсяг виконаних робіт, принципи співмірності та розумності судових витрат, суд дійшов висновку про те, що в матеріалах справи наявні докази в обґрунтування понесених відповідачем витрат на професійну правничу допомогу, розмір витрат є розумним та співмірним зі складністю справи, а також наданими адвокатом послугами, зазначеними у відповідному звіті. Витрати безпосередньо пов`язані з розглядом даної справи. Враховуючи, що позовні вимоги задоволено частково на 67%, з позивачки необхідно частково стягнути сплачені відповідачем витрати на правову допомогу у розмірі 1650 гривень, що відповідає відсотку незадоволеної частини позову. Рішення ухвалюється у межах заявлених вимог, на підставі пред`явлених доказів.

Outcome: partial