Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-12 00:00:00

[PERSON] звернулася до Шевченківського районного суду м. Чернівців із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. У позовній заяві позивачка зазначає, що 10 серпня 2007 року між нею та відповідачем був укладений шлюб. Від шлюбу подружжя має доньку - [PERSON] [INFO] . Позивачка вказує, що на початку сімейного життя шлюбні відносини між нею та відповідачем складалися добре, однак на теперішній час подружжя спільно не проживає, а шлюбні відносини між сторонами фактично припинилися. Сторони перестали розуміти та підтримувати одне одного, не проживають однією сім`єю, не ведуть спільного домашнього господарства, між ними виникли суттєві розбіжності у поглядах на сімейне життя, виконання сімейних обов`язків, ведення спільного господарства та виховання дитини. Всі зусилля, спрямовані на досягнення порозуміння та збереження сім`ї, не дали жодних результатів, у зв`язку з чим позивачка вважає, що можливість збереження сім`ї відсутня. Подальше спільне життя, примирення та збереження сім`ї між сторонами є неможливим і таким, що суперечить її інтересам. З огляду на викладене, шлюб, укладений між сторонами, підлягає розірванню. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівців від 20 листопада 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, проте її представник адвокат Герасимчук О.О. подав заяву в якій просить розглянути справу без їх участі, зазначив, що позовні вимоги підтримує та не заперечує щодо ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином за останнім відомим місцем проживання в порядку, передбаченому положеннями статтями 130, 131 ЦПК України, про що у справі є належні докази. Про причини неявки не повідомив. Відповідно до статті 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З урахуванням викладеного, а також наявністю згоди позивачки на проведення заочного розгляду даної справи, суд вважає за можливе, на підставі статті 280 ЦПК України, розглянути вказану справу у відсутності відповідача, на підставі наявних у справі доказів та ухвалити у справі заочне рішення. Відповідно до частини 1 статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, суд, у відповідності до частини 2 статті 247 ЦПК, постановив здійснювати розгляд справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до положень статей 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, а кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Дослідивши та проаналізувавши докази по справі суд встановив таке. Шлюб між сторонами був зареєстрований 10 серпня 2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції, актовий запис № 1351, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Від шлюбу подружжя має неповнолітню доньку - [PERSON] [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . Відповідно до норм частини 2 статті 104 та частини 3 статті 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до частини 1 статті 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно зі статтею 112 Сімейного кодексу України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до статті 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Частиною 1 статті 51 Конституції України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Відповідно до вимог частини 1 статті 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Стаття 51 Сімейного кодексу України визначає, що дружина та чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань. Згідно з частинами 2-4 статті 56 Сімейного кодексу України дружина та чоловік мають право вживати заходів, які не заборонені законом і не суперечать моральним засадам суспільства, щодо підтримання шлюбних відносин. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу. Судом встановлено, що сімейне життя у сторін не склалося, причиною розпаду сім`ї стали різні інтереси та протилежні погляди не тільки на життя, а й на шлюб та сім`ю. Сторони не підтримують шлюбних відносин, у них відсутнє взаєморозуміння один до одного протягом тривалого часу. Шлюб існує формально. Позивачка в своїй заяві наполягає на розірванні шлюбу, оскільки подальше перебування у шлюбі суперечить її інтересам. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Судом не встановлено обставин відповідно до норм чинного законодавства, які б унеможливлювали розірвання шлюбу. Враховуючи наведене, суд вважає, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] підлягає розірванню.

Outcome: approved