Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-11 00:00:00

Представник позивача Сечко С.В. звернувся в суд з позовом, у якому просив стягнути з відповідача в порядку регресу 12778 грн., що становить 50 % від сплаченого страхового відшкодування. Мотивував позовні вимоги тим, що 17.07.2024 року о 17 год. 38 хв. по вул. Львівській, буд. 15, в м. Львові, відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу марки «Мерседес» номерний знак [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] та автомобіля марки «Опель» номерний знак [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] , внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. У зв`язку з відсутністю травмованих осіб, а також враховуючи те, що учасники пригоди досягнули згоди щодо обставин скоєння ДТП, складено європротокол, згідно якого [PERSON] визнав вину у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди. Повідомив, що автомобіль марки «Мерседес» номерний знак [NUMBER] був застрахований згідно договору обов`язкового страхування № ЕР-215942133 у ПрАТ «СК «Гардіан». Після дорожньо-транспортної пригоди відповідач [PERSON] відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного сп`яніння. 19.07.2024 року власник автомобіля марки «Опель» номерний знак [NUMBER] звернувся до позивача із повідомленням про настання події, а 19.08.2024 року із заявою про виплату страхового відшкодування. ПрАТ «СК «Гардіан» здійснило виплату страхового відшкодування власнику транспортного засобу марки «Опель» номерний знак [NUMBER] в сумі 25556 грн. Вказав, що на підставі пункту 38-1.1. ст. 38-1 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», позивач набув право на регресну вимогу до відповідача в розмірі 50 % від сплаченого страхового відшкодування. З огляду на викладене вище, просив позовні вимоги задовольнити. Ухвалою від 24.11.2025 року відкрито провадження у справі, а розгляд такої вирішено проводити у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву. Відповідач повідомлявся про судовий розгляд шляхом направлення поштової кореспонденції. У вказаний строк відповідач не надав суду відзив на позовну заяву, відповідно до вимог ст. 178 ЦПК України, без поважних причин. У матеріалах справи відсутні клопотання сторін про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Враховуючи наведене, відповідно до ч. 8 ст. 178 та ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши справу у порядку спрощеного провадження, без повідомлення сторін, вивчивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку. Згідно з ч. 1 ст. 4, ч.ч. 1, 2 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи, законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що 17.07.2024 року о 17 год. 38 хв. по вул. Львівській, буд. 15, в м. Львові, відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу марки «Мерседес» номерний знак [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] , який здійснив зіткнення з автомобілем марки «Опель» номерний знак [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] , що зупинилась попереду у попутному напрямку руху, внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. У зв`язку з відсутністю травмованих осіб, а також враховуючи те, що учасники пригоди досягнули згоди щодо обставин скоєння ДТП, складено європротокол, згідно якого [PERSON] визнав вину у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди. Згідно полісу № ЕР-215942133 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 26.07.2023 року, цивільно-правова відповідальність користувача автомобіля марки «Мерседес» номерний знак [NUMBER] забезпечена ПрАТ «СК «Гардіан». 19.07.2024 року водій автомобіля марки «Опель» номерний знак [NUMBER] [PERSON] звернулась до позивача із повідомленням про настання події. 19.08.2024 року власник транспортного засобу марки «Опель» номерний знак [NUMBER] [PERSON] звернулась до позивача із заявою про виплату страхового відшкодування. Як вбачається з платіжної інструкції № 217225 від 10.09.2024 року, ПрАТ «СК «Гардіан» здійснило виплату страхового відшкодування власнику транспортного засобу марки «Опель» номерний знак [NUMBER] [PERSON] в сумі 25556 грн. У відповідності до ч. 1 ст. 14 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик зобов`язаний здійснити страхову виплату в межах страхової суми відповідно до цього Закону. Згідно вимог ч. 1 ст. 18 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум та згідно з умовами, зазначеними у внутрішньому договорі страхування, зобов`язаний у встановленому цим Законом порядку здійснити страхову виплату у зв`язку із шкодою, заподіяною внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю та/або майну потерпілої особи, або прийняти обґрунтоване рішення про відмову в її здійсненні. Зі змісту ч. 1 ст. 32 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» для отримання страхової (регламентної) виплати потерпіла особа чи інша особа, яка має право на її отримання (далі - заявник), подає страховику, а у випадках, передбачених статтею 43 цього Закону, - до МТСБУ, заяву про страхову виплату, заяву про регламентну виплату. За ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Верховний Суд у своїй постанові від 14 грудня 2021 року по справі № 147/66/17 зазначив, що відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із Законом № 1961-IV у страховика (страховика) не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону № 1961 IV) (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 760/15471/15-ц з урахуванням постанови Великої Палати Верховного Суду від 09 листопада 2021 року у справі №147/66/17). Водночас в Законі наголошено, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників. Тобто Закон як спрямований насамперед на захист прав осіб потерпілих внаслідок ДТП, при цьому також забезпечує майнові інтереси винної особи, які полягають у відшкодуванні спричиненої шкоду не нею, а страховиком (страховою компанією) за певні страхові внески (стаття 3 Закону № 1961-IV). Тобто положення цього Закону спрямовані як на захист прав потерпілої особи на відшкодування шкоди, так і на те, що винна особа має право розраховувати на відшкодування спричиненої нею шкоди страхувальником, у якого застрахована її відповідальність, а тому, розглядаючи такі спори, судам слід уважно дотримуватись балансу інтересів як потерпілої особи, так і особи, яка застрахувала свою відповідальність та переклала тягар відшкодування шкоди на страховика. Згідно з ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. За п. 1 ч. 2 ст. 37 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ після здійснення регламентної виплати має право зворотної вимоги до особи, яка спричинила дорожньо-транспортну пригоду, керуючи транспортним засобом, щодо якого на дату настання дорожньо-транспортної пригоди був відсутній чинний договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, або особи, яка відповідно до закону несе цивільну відповідальність за заподіяну шкоду. На підтвердження наявності у позивача права звернення до відповідача із регресною вимогою, представник [PERSON] покликається на пункт 38-1.1. ст. 38-1 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Зі змісту пункту 38-1.1. ст. 38-1 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», яка була чинною станом на момент ДТП, у разі якщо страховик здійснив страхове відшкодування за шкоду, заподіяну під час використання забезпеченого транспортного засобу, у сфері, що передбачає більше значення коригуючого коефіцієнта, ніж визначено договором страхування, чи з порушенням умов, передбачених пунктом 13.2 статті 13 цього Закону (при укладенні договору страхування із застосуванням такого пункту), то особа, відповідальна за шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, зобов`язана компенсувати страховику 50 відсотків виплаченого страхового відшкодування. При цьому, жодних доказів на підтвердження наявності умов, передбачених пунктом 38-1.1. ст. 38-1 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», за яких ПрАТ «СК «Гардіан» набуло права вимоги до [PERSON] в порядку регресу, представником позивача [PERSON] не надано суду. Крім цього, не знайшли свого підтвердження в матеріалах справи покликання представника позивача [PERSON] про відмову відповідача [PERSON] від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного сп`яніння, оскільки за вказаних обставин в учасників дорожньо-транспортної пригоди не виникло можливості оформити ДТП у виді європротоколу. Слід також вказати, що відмова особи від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного сп`яніння тягне за собою відповідальність передбачену ст. 130 КУпАП, однак доказів на підтвердження притягнення [PERSON] за вказаною статтею суду не надано. За вказаних обставин, позивачем не долучено належних і допустимих доказів на підтвердження обставин, якими обґрунтовані позовні вимоги. Отож, предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення, як встановлено ч. 2 ст. 77 ЦПК України. Згідно з ч. 1 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. В силу вимог ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Суд наголошує, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Враховуючи викладене вище, оцінивши всі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено наявності правових підстав для звернення в суд із позовом до відповідача про стягнення 50 % від сплаченого страхового відшкодування в порядку регресу. Таким чином, позовні вимоги ПрАТ «СК «Гардіан» не знайшли свого підтвердження в матеріалах справи, а тому у задоволенні таких слід відмовити. За ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача судовий збір стягненню не підлягає.

Outcome: dismissed