Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-14 00:00:00

І. Виклад позиції позивача та заперечень відповідачки. 1. 16.04.2020 року АТ КБ «ПриватБанк» (далі - позивач) в особі представника, звернулося з позовом до [PERSON] (далі - відповідачка), який 07.04.2021 року (а.с. 222) уточнило, з вимогами про стягнення заборгованості у розмірі 14627,79 гривень за кредитним договором № б/н від 01.12.2011 року та понесені позивачем судові витрати. 2. Свої вимоги мотивує тим, що відповідачка звернулася до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала Заяву № б/н від 01.12.2011 року. Відповідачка при підписанні анкети-заяви підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами Банку складає між нею та банком Договір про надання банківських послуг. Заявою відповідачки підтверджується той факт, що вона була повністю проінформована про умови кредитування в АТ КБ «ПРИВАТБАНК», які були надані йому для ознайомлення в письмовій формі. Банком на підставі Договору надання банківських послуг відкрито картковий рахунок із початковим кредитним лімітом у розмірі, що визначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку, а відповідачці надано у користування кредитну картку. У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 25000,00 гривень. Таким чином банк свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачці можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідачка зобов`язалася повернути витрачену частину кредитного ліміту відповідно до умов Договору, а саме щомісячними платежами у розмірі мінімального платежу від суми заборгованості, який встановлено Договором. Але в процесі користування кредитним рахунком відповідачка не надала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, у зв`язку з чим відповідачка станом на 22.03.2020 року має заборгованість у розмірі 14627,79 гривень, в тому числі 10993,20 гривні - заборгованість за простроченим тілом кредиту та 3634,59 - гривні - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочене тіло кредиту згідно ст. 625 ЦК України. Таким чином у позивача виникло право звернутися до суду за захистом порушених прав та інтересів. 3. Відповідачка надала відзив на позов, яким просила у задоволенні позовних вимог позивача відмовити в повному обсязі. В обґрунтування зазначила, що в позовні заяві зазначено, що відповідачку було ознайомлено з Умовами і правилами надання банківських послуг та Тарифами банку. В Умовах та правилах надання банківських послуг зазначено, що останній є публічним договором приєднання, який укладається у встановленому ст. 634 ЦК України порядку, а саме умови Договору встановлені банком та розміщені в мережі Інтернет на сайті https://privatbank.ua/terms. З будь-якими іншими документами відповідачку ознайомлено не було. Також, відповідачка зазначає, що зі змісту позовної заяви не вдається за можливе зрозуміти коли настав час прострочення виконання зобов`язання у зв`язку із невнесенням відповідачкою платежу по кредиту, не зрозумілим також є неповідомлення боржника про прострочення і відсутність вимоги банку про дострокове погашення кредиту. Крім того позивачу достеменно відомо, із отриманої ним заяви поданої відповідачкою, про вчинення 19.02.2019 року невідомими особами злочину або сукупності злочинів, що передбачені розділом VI «Злочини проти власності» та розділом ХVІ «Злочини у сфері використання електронно-обчислювальних машин (комп`ютерів), систем та комп`ютерних мереж і мереж електрозв`язку» КК України, в результаті дій яких, позивачем здійснено незаконне злочинне списання з належного відповідачці банківського карткового рахунку грошових коштів, на які у подальшому без законних на те підстав нараховувалися штрафні санкції. Відповідачка зазначає, що перестала ініціювати будь-які операції з грошовими коштами на рахунку з 19.02.2020 року (після незаконного списання та блокування з боку банку особистого кабінету та телефону в цілому). При цьому відповідачка платіжну картку не втрачала, ПАН, номер телефону будь-кому не повідомляла та іншу інформацію, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, не розголошувала. На думку відповідачки, станом на 24.03.2020 року кредитні грошові кошти повернуті у повному обсязі. Окрім того відповідачка звертає увагу суду на те, що з позовної заяви вбачається, що за кредитним договором позивачем, в односторонньому порядку збільшено розмір відсоткової ставки 01.09.2014 року до 34,80 %, а 01.04.2015 року до 43,20 %. Але позивачем не надано доказів належного повідомлення відповідачки про збільшення розміру відсоткової ставки за користування кредитом в односторонньому порядку. Разом з тим відповідач наголошує, що позивачем пропущений строк на звернення до суду із зазначеним позовом обґрунтовуючи це тим, що з розрахунку заборгованості, який надано позивачем, вбачається, що розрахунок заборгованості на штрафні санкції позивач починає з 01.06.2015 року. З урахуванням викладеного, на думку відповідачки, саме з 01.06.2015 року повинна відраховуватися позовна давність по періодичним платежам, а з вказаним позовом банк звернувся до суду 01.04.2020 року. (т. 1 а.с. 94-100, 117-120) 4. Від позивача надійшла відповідь на відзив, яким просив суд задовольнити позовні вимоги. В обґрунтування зазначив, що відповідачкою було підписано заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг. У даній заяві зазначено, що підписавши цю заяву відповідачка ознайомилася та погодилася з Умовами та Правилами надання банківських послуг, у тому числі з Умовами та Правилами обслуговування по платіжним карткам, розташованим на сайті банку www.privatbank.ua; https://client-bank.privatbank.ua, Тарифами банку, які разом з цією заявою складають Договір банківського обслуговування. Окрім цього зазначено, що відповідачці було надано для ознайомлення Умови та правила в письмовому вигляді, ознайомлення з якими засвідчується власним підписом відповідачки в Заяві про приєднання. На підставі поданої заяви відповідачці було відкрито картковий рахунок № [NUMBER] - ключем до якого є картка, яку відповідачка отримала та номер мобільного телефону який вона вказала. За допомогою встановлених ключів до карткового рахунку, відповідачці надано можливість здійснювати дистанційне обслуговування. Таким чином банк забезпечив позичальнику можливість доступу до карткового рахунку різними можливими шляхами, зокрема за допомогою картки та фінансового телефону на який приходить динамічний (змінюваний) ОТП-пароль. Також зі змісту позовної заяви вбачається, що на момент оформлення кредиту банком встановлено поточну відсоткову ставку у розмірі 3% (36% на рік), вказано розміри комісій та штрафів, розмір щомісячного платежу тощо. Тобто сторонами при укладенні Кредитного договору були досягнуті усі істотні умови договору. Оскільки банк надав кошти шляхом встановлення кредитного ліміту, то, на думку позивача, таким чином між банком і відповідачкою було укладено договір, який ніким не оспорений, а отже є всі законні підстави для стягнення заборгованості з відповідачки, оскільки правовідносини між сторонами тривають й належним чином зобов`язання не виконані та кредитором не прийняті. Також позивач звертає увагу суду на те, що за наданим кредитним продуктом вимоги банком не надсилаються. Щодо твердження відповідачки стосовно заволодіння коштами з кредитної картки іншою особою шахрайським шляхом позивач повідомив наступне. Відповідачкою було здійснено успішну реєстрацію в Інтернет Банкінгу Приват24. Реєстрація в Приват24 здійснюється клієнтом самостійно на сайті банку або в відділенні після успішної авторизації. Далі клієнту на мобільний телефон надходить ОТП-пароль підтвердження реєстрації, який клієнт повинен ввести на сайті Інтернет Банкінгу. Далі клієнт повинен вказати ПІН-код особистої картки, яку зазначав на першому етапі реєстрації, ознайомитися з Умовами та правилами та натиснути на кнопку «Зареєструватися». Таким чином реєстрація в Інтернет Банкінгу Приват24 забезпечена захистом від шахрайських дій. Щодо проведення платежів позивач пояснив, що кожна операція, спрямована на використання коштів через Інтернет Банкінг, підтверджується введенням ОТП-паролю, який надсилається банком на мобільний телефон клієнта, у разі якщо ОТП-пароль буде введено не вірно платіж банком не буде проведений. Окрім того звернув увагу суду на те, що клієнт не надав належних доказів стосовно того, що 19.12.2019 року не ним особисто виконані наведені у виписці операції. Щодо підвищення відсоткової ставки позивач зазначив, що під час укладення кредитного договору діяла відсоткова ставка по кредиту в розмірі 3% в місяць або 36% на рік. Далі відсоткова ставка була змінено згідно наказу банку. Підвищення відсоткової ставки відбулося тільки за витратами з певної дати, що дає можливість у разі незгоди з новою відсотковою ставкою погасити наявну заборгованість за кредитом по раніше встановленій відсотковій ставці. Згідно Кредитного договору, банк має право проводити зміни Тарифів, а також інших умов обслуговування карткового рахунку, про що інформує клієнта шляхом надання виписки по картковому рахунку. При підключенні держателя до системи INTERNET-banking (Приват24) надання виписок здійснюється через даний комплекс. Відповідно до Договору в обов`язки клієнта входить отримувати виписки про стан картрахунку і проведені операції по картрахунку. Неотримання виписки або несвоєчасне отримання не звільняє держателя від виконання своїх зобов`язань за договором. Відповідно до Умов та Правил надання банківських послуг клієнт зобов`язаний у разі незгоди зі змінами Умов та Правил надання банківських послуг та/або Тарифів банку надати банку письмову заяву про розірвання цього Договору і погасити заборгованість, що виникла перед банком, у тому числі й заборгованість, що виникла протягом 30 днів з моменту повернення карток, наданих власнику і його довіреним особам. Стосовно надання підтверджень відправлення повідомлень про зміну розміру відсоткової ставки позивач пояснив, що в банку діє електронний документообіг та вказані відомості зберігаються в архіві не більше трьох років, тому надати підтвердження відправлення повідомлення не вбачається можливим. Стосовно строку позовної давності позивач зазначив наступне. Даний кредитний продукт має певні особливості та відмінності від інших кредитних договорів. А саме в загально прийнятих договорах істотні умови мають чіткий строк виконання та точний щомісячний платіж визначений чітко в грошових одиницях. Кредитна картка є поновлювальною кредитною лінією, тобто це кредит, що надається банком клієнту в межах встановленого ліміту заборгованості, який використовується повністю або частинами і поновлюється в міру погашення раніше виданого кредиту. Клієнт, використавши та погасивши заборгованість за кредитною лінією, може знову користуватися нею у межах строку дії картки. Відповідно до Правил користування карткою строк дії картки вказано на лицевій стороні картки (місяць та рік). Картка діє до останнього календарного дня вказаного місяця. Отже строк перевипущеної картки до останнього дня 05.19. року. Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача 08.04.2020 року - до спливу строку позовної давності. (т. 1 а.с. 145-155) 5. Відповідачка, в особі представника надала заперечення на відповідь на відзив на позовну заяву, яким просила відхилити наведені позивачем пояснення, міркування і аргументи. В обґрунтування зазначила, що матеріали справи не містять підтвердження, що саме ці Умов кредитування та Тарифи банку розуміла відповідачка, була ознайомлена і погодилася з ними підписуючи заяву-анкету про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови щодо сплати відсотків за користування кредитними коштами. За наведених обставин, на думку представника відповідачки, позовні вимоги в частині стягнення з останньої відсотків за користування кредитом, не є законним та обґрунтованим. Доведення умов кредитування і наявності заборгованості є обов`язком позивача. Далі, в розділі посилання відповідачки на заволодіння коштами третіми особами, позивачем тягар відповідальності на заволодіння коштами третіми особами покладає на відповідачку, оскільки остання несе відповідальність за всі операції, що супроводжуються авторизацією. Разом з тим, згідно п. 14.12. ст. 14 ЗУ «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» користувач зобов`язаний використовувати електронний платіжний засіб відповідно до вимог законодавства України та умов договору, укладеного з емітентом, і не допускати використання електронного платіжного засобу особами, які не мають на це права або повноважень. Відповідно до п. 9 Розділу 6 Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 05.11.2014 року № 705, користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Також представник відповідачки повторно наголошує на тому, що позивачем не надано до суду доказів про вручення відповідачці під розписку повідомлення про збільшення розміру відсоткової ставки за користування кредитом в односторонньому порядку. Щодо незгоди позивача на застосування строків позовної давності представник повторно наголошує на тому, що згідно розрахунку заборгованості, наданого позивачем, розрахунок заборгованості та штрафні санкції позивач починає з 01.06.2015 року. З урахуванням викладеного саме з 01.06.2015 року, на думку представника позивача, повинна відраховуватися позовна давність по періодичним платежам, а з вказаним позовом банк звернувся 01.04.2020 року. (т. 1 а.с. 173-175) 6. Від сторони позивача надійшли пояснення, якими просили позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. В обґрунтування зазначив правову позицію та докази ідентичні правові позиції та доказам, що були зазначені в відповіді на відзив на позовну заяву. Окрім того зазначив, що з виписки по рахунку вбачається, що відповідачка після переказу коштів - 19.02.2019 року продовжувала активно користуватися послугами банку, а саме користувалася послугами «Миттєва розстрочка». Оформлення даних послуг можливо тільки держателю карти. Крім того зазначили, що послуги, які пов`язані з платіжною карткою надаються при умові володіння особистою інформацією клієнта. Зазначив також, що на час розгляду даної справи, за результатами проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні жодну особу не було визнано винною у вчиненні злочину. Позивач повідомляє суд про те, що скориставшись послугою «Миттєва розстрочка», відповідач «обнулив» свою заборгованість за використаний кредитний ліміт, а саме встановлений кредитний ліміт став доступний до використання відповідачкою, однак скориставшись даною послугою у відповідачки виникло зобов`язання в рамках сервісу «Миттєва розстрочка», зі здійсненням регулярних платежів для погашення перенесеної заборгованості. Оскільки послуга «Миттєва розстрочка» не є окремим кредитним договором, а є тільки додатковою послугою для власників кредитних карт підписання окремого кредитного договору не вимагається. Також, датою 05.2019 року (останній день строку дії картки) визначено кінцеву дату для здійснення позичальником останнього щомісячного платежу по погашенню кредиту в розмірі та в строки встановлені Тарифами при відсутності порушень по сплаті та простроченої заборгованості, а не кінцевий термін спливу виконання своїх грошових зобов`язань за Кредитним договором № б/н та припинення зобов`язань в цілому. Таким чином, на думку представника позивача, відсутні підстави для припинення щомісячного нарахування відсотків на суму простроченої заборгованості по кредиту, як плату за весь час фактичного користування кредитними коштами, оскільки розрахунок заборгованості здійснюється до повного погашення заборгованості за кредитом, на суму залишку заборгованості за кредитом. (т. 1 а.с. 183-193) 7. 19.09.2025 року на адресу суду, через підсистему «Електронний суд» від представника позивача надійшли письмові пояснення, якими просив поновити строк для подання письмових пояснень, долучити їх до матеріалів справи, позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. В обґрунтування зазначив, що банком ініційовано службову перевірку, проведення якої доручено службі безпеки Банку. Перевіркою встановлено, що згідно виписки за картрахунком № [NUMBER] клієнта [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , 19.02.2019 року було проведено 7 оспорюваних клієнтом операцій в загальній сумі 28180,83 гривень (включно з комісією в сумі - 180,83 грн.), а саме: 19.02.2019 року о 17:24:45 - 19.02.2019 року 110 200 DB -4,000.00 UAH -4,000.00 442776 4829 CS980400 UKR Head Office перевод на карту ПриватБанка через Приват24, получатель [PERSON] ; 19.02.2019 року о 17:40:37 - 19.02.2019 110 200 DB -4,000.00 UAH -4,000.00 132779 4829 CS980400 UKR Head Office перевод на карту ПриватБанка через Приват24, получатель: [PERSON] ; 19.02.2019 року о 17:41:40 - 19.02.2019 110 200 DB -4,000.00 UAH -4,000.00 389781 4829 CS980400 UKR Head Office перевод на карту ПриватБанка через Приват24, получатель: [PERSON] ; 19.02.2019 року о 17:52:25 - 19.02.2019 110 200 DB -2,000.00 UAH -2,000.00 337784 4829 CS980400 UKR Head Office перевод на карту ПриватБанка через Приват24, получатель: [PERSON] ; 19.02.2019 року о 18:14:32 годині - 19.02.2019 110 200 DB -5,000.00 UAH -5,000.00 720786 4829 CS980400 UKR Head Office перевод на карту ПриватБанка через Приват24, получатель: [PERSON] ; 19.02.2019 року о 18:25:07 годині - 19.02.2019 110 200 DB -5,020.83 UAH -5,000.00 -20.83 783789 4829 CS980400 UKR Head Office перевод на карту ПриватБанка через Приват24, получатель: [PERSON] ; 19.02.2019 року о 18:26:25 годині - 19.02.2019 110 200 DB -4,160.00 UAH -4,000.00 -160.00 094790 4829 CS980400 UKR Head Office перевод на карту ПриватБанка через Приват24, получатель: [PERSON] . Аналізом виписки за рахунком № [NUMBER] , клієнта [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , встановлено, що оспорювані операції проведено в терміналі: - CS980400, який належить ПриватБанку (власник терміналу: Приват24), в якості переказів на поповнення карти: [NUMBER] , клієнта [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] . Надалі, проводячи службову перевірку, було проведено аналіз вибірки за період 12-22.02.2019 року, яка була отримана з ПК FINNUM, в ході чого встановлено, що номер фінансового телефону [NUMBER] клієнта [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] - НЕ ЗМІНЮВАВСЯ. Перевіркою логів входу до Приват24 під аккаунтом клієнта +380972193457 клієнта [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] встановлено, що за 19.02.2019 року входи в аккаунт П24 клієнта було здійснено з трьох різних пристроїв: - у період часу з 13:47:51 до 18:45:53, з пристрою: M5 Note|Meizu (ідентифікатор банку - 00000000-6b82-12f5-ffff-fffffaf8ff8f), типовий пристрій для операцій клієнта [PERSON] , та з типовою ip-адресою: 78.26.133.129 (LLC Renome-Service), яку використовує клієнт. У період часу з 16:04:02 до 18:58:17, з пристрою: Redmi 6A|Xiaomi (ідентифікатор банку - 00000000-6819-170a-ffff-ffffbcdf87d7), нетиповий пристрій для операцій клієнта [PERSON] , та з нетиповою ip-адресою: 142.93.174.146 (Digital Ocean), яку не використовує клієнт. О 16:14:52, з пристрою: Personal computer; Windows 7, 6.1; Firefox, 60.0 (ідентифікатор банку - відсутній, fingerprint - відсутній), нетиповий пристрій для операцій клієнта [PERSON] , та з нетиповою ip-адресою: 185.220.102.6 (Stiftung Erneuerbare Freiheit), яку не використовує клієнт. 19.02.2019 року зміну паролю входу до Приват24 під аккаунтом +380972193457 клієнта [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] - НЕ ЗАФІКСОВАНО. Слід зазначити що оспорювані операції з рахунком: [NUMBER] клієнта [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] за 19.02.2019 року проводилися з пристрою: Redmi 6A|Xiaomi (ідентифікатор банку - 00000000-6819-170a-ffff-ffffbcdf87d7), нетиповий пристрій для операцій клієнта [PERSON] , та з нетиповою ip-адресою: 142.93.174.146 (Digital Ocean), яку не використовує клієнт. Перевіркою в ПК Банку Voice Record System за період 19.02-15.03.2019 року звернень клієнта [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] до підтримки, за номером 3700 - не зафіксовані. Перевіркою в ПК «Вхідна кореспонденція» встановлено що 20.02.2019 року зареєстровано звернення ВК 190220PBNKI000000000811 клієнта [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] з письмовою заявою про шахрайство, після перевірки якої Банком (Додаток до кейсу NPS), зафіксовано заявку про шахрайство (Код инцидента 9d12f1faf2c345dd92da5a03f02d5a70). В процесі перевірки кейсу NPS встановлено зв`язок з чоловіком заявника - [PERSON] , [NUMBER] , який повідомив, що 19.02.2019 року мало місце несанкціонований перевипуск СІМ-картки з фін. мобільним номером [NUMBER] клієнта [PERSON] , після чого були переказані грошові кошти на карту іншого клієнта. Клієнту [PERSON] відправлено письмову відповідь. В процесі перевірки архіву повідомлень у додаток клієнта [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , на E-mail клієнта та на фін. номер [NUMBER] клієнта [PERSON] переглянути не виявилося можливим у зв`язку із закінченням терміну зберігання архівних матеріалів . Згідно виписки за картрахунком [NUMBER] , клієнта [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] встановлено: 19.02.2019 року у період часу з 17:24:50 до 18:26:28 на карту надійшли грошові кошти в загальній сумі 28000 гривень, з картрахунку: [NUMBER] клієнта [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] . Зазначені грошові кошти виведені з карти [NUMBER] , клієнта [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] : 19.02.2019 року у період часу з 17:24:50 до 18:40:35, в якості ЗНЯТТЯ ГОТІВКИ в мережі банкоматів м. Кривий Ріг. На думку представника позивача відповідачка не належним чином захистив свій фінансовий телефон, що надало можливість шахраям випустити дублікат СІМ-картки його фінансового телефону та увійти до його аккаунта Приват24. Наведене у сукупності свідчить, що саме дії відповідачки (свідомі чи ні) призвели до можливості особи, відмінної від відповідачки, здійснити заміну сім карти (надавши Київстар інформацію, яка відображається у телефоні та відома виключно відповідачці), що призвело до втрати відповідачем інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Вина Банку в даному випадку виключається. (т. 2 а.с. 84-88) ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи. 8. Представник позивача в судове засідання не з`явився, але до матеріалів позовної заяви долучено клопотання про розгляд справи у відсутність сторони позивача. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив задовольнити. (т. 1 а.с. 79, т. 2 а.с. 66, 97) 9. В матеріалах справи наявне клопотання представника позивача про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження. (т. 1 а.с. 81) 10. 22.01.2021 року на адресу суду від відповідачки надійшло клопотання про призначення розгляду справи за правилами загального позовного провадження та витребування доказів. (т. 1 а.с. 125-126) 11. 07.04.2021 року на адресу суду від позивача надійшла заява про зменшення позовних вимог. (т. 1 а.с. 222) 12. 24.10.2022 року на адресу суду від представника позивача надійшло клопотання про об`єднання в одне провадження цивільних справ. (т. 2 а.с. 20) ІІІ. Інші процесуальні дії у справі. 13. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.04.2020 року справа № 496/1511/20 була передана до провадження на розгляд головуючій судді Галич О.П. (т. 1 а.с. 83) 14. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. 15. Ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 30.04.2020 року було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження, з викликом сторін. Окрім того, відповідачці було надано строк для подання відзиву на позовну заяву. (т. 1 а.с. 86) 16. Ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 25.01.2021 року здійснено перехід від розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до розгляду за правилами загального позовного провадження з проведення підготовчого судового засідання та поновлено відповідачці строк для надання відзиву на позовну заяву. Окрім того задоволено клопотання відповідачки про витребування доказів. (т. 1 а.с. 137-139) 17. Ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 22.07.2024 року клопотання представника позивача про об`єднання в одне провадження цивільних справ залишено без задоволення. (т. 2 а.с. 48-49) 18. Ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 22.07.2024 року підготовче провадження по справі закрито та призначено цивільну справу до розгляду по суті. (т. 2 а.с. 50-51) 19. Ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 22.07.2025 року було прийнято заяву представника позивача про зменшення позовних вимог. (т. 2 а.с. 68-69) 20. Верховний Суд у своїй Постанові від 29 квітня 2020 року у справі № 348/1116/16-ц вказав, що, якщо сторони чи їх представники не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін чи їх представників, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні без їх участі за умови їх належного повідомлення про час і місце розгляду справи. 21. Судом на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. ІV. Фактичні обставини, встановлені Судом обставини та зміст спірних правовідносин. 22. Судом встановлено, що 01.12.2011 року відповідачка звернулася до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала Анкету-Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку № б/н від 01.12.2011 року. (т. 1 а.с. 43). 23. Відповідачка підтвердила свою згоду на те, що анкета-заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також тарифами, складають між нею та банком Договір про надання банківських послуг. Вона ознайомилася та згодна з Умовами і Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення письмово. Зобов`язалася виконувати вимоги Умов та Правил надання банківських послуг, а також регулярно самостійно знайомитися з їх змінами на сайті ПриватБанку www.privatbank.ua. 24. До договору представник позивача додав Витяг з Умов та правил надання банківських послуг (т. 1 а.с. 44-69). 25. З розрахунку заборгованості за договором № б/н від 01.12.2011 року, укладеного між банком та клієнтом, вбачається, що загальний розмір заборгованості відповідачки станом на 31.05.2015 року становить 4120,50 гривня, що складається з заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) - 3995,56 гривень та з залишку заборгованості за відсотками на поточну заборгованість - 124,94 гривні. (т. 1 а.с. 4-5, 223-226) 26. З розрахунку заборгованості за договором № б/н від 01.12.2011 року, укладеного між банком та клієнтом, вбачається, що загальний розмір заборгованості відповідачки станом на 30.09.2019 року становить 9531,75 гривня, що складається з заборгованості за поточним тілом кредиту - 6146,71 гривень, заборгованості за простроченим тілом кредиту - 1234,49 гривні, пені за прострочене зобов`язання - 1744,00 гривні, пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100,00 грн. - 406,55 гривень. (т. 1 а.с. 6-16, 227-237) 27. З розрахунку заборгованості за договором № б/н від 01.12.2011 року, укладеного між банком та клієнтом, вбачається, що загальний розмір заборгованості відповідачки станом на 22.03.2020 року становить 18700,07 гривень, що складається з заборгованості за простроченим тілом кредиту - 10993,20 гривні, заборгованості за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 - 4189,65 гривень, заборгованості по пені - 2150,55 гривень, заборгованості по судовим штрафам - 1366,67 гривень. (т. 1 а.с. 17) 28. З розрахунку заборгованості за договором № б/н від 01.12.2011 року, укладеного між банком та клієнтом, вбачається, що загальний розмір заборгованості відповідачки станом на 18.03.2021 року становить 14627,79 гривень, що складається з заборгованості за простроченим тілом кредиту - 10993,20 гривні, заборгованості за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 - 3634,59 гривень. (т. 1 а.с. 238-239) 29. Між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] був підписаний кредитний договір № б/н, за яким було надано наступні кредитні картки: 01.12.2011 року - [NUMBER] , термін дії: 06/15; 09.07.2013 року - [NUMBER] , термін дії: 11/16; 08.11.2016 року - [NUMBER] , термін дії: 05/19. (т. 1 а.с. 42) 30. У довідці про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки оформленої на [PERSON] зазначено, що за кредитною карткою - [NUMBER] були змінені кредитні ліміти, а саме: 01.12.2011 року - старт карткового рахунку; 01.12.2011 року - 0,00 гривень (встановлення кредитного ліміту); 07.04.2013 року - 2000,00 гривень (збільшення кредитного ліміту); 17.06.2013 року - 4000,00 гривень (збільшення кредитного ліміту); 30.10.2015 року - 4500,00 гривень (збільшення кредитного ліміту); 08.11.2016 року - 4500,00 гривень (зменшення кредитного ліміту); 22.08.2017 року - 25000,00 гривень (збільшення кредитного ліміту); 12.03.2018 року - 0,00 гривень (зменшення кредитного ліміту); 19.02.2019 року - 5500,00 гривень (збільшення кредитного ліміту); 06.05.2019 року - 0,00 гривень (зменшення кредитного ліміту). (а.с. 41) 31. На підтвердження того, що відповідачка користувалася вищевказаними картками та відповідно грошовими коштами, позивач надав виписку за договором № б/н за період з 01.12.2011 року по 01.03.2020 року. (т. 1 а.с. 18-40, зворотній а.с. 195-218). 32. Відповідно до п.п. 1.1.2.5., 1.1.2.6., 1.1.2.7. Умов та правил надання банківських послуг, держатель зобов`язується погашати заборгованість по кредиту, відсотками за його використання, по перевитраті платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. У разі невиконання зобов`язань за Договором, на вимогу банку виконати зобов`язання з повернення Кредиту (у тому числі простроченого кредиту та овердрафту), оплати винагороди банку. Держатель зобов`язаний стежити за витратою коштів у межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення овердрафту. 33. Згідно п. 1.1.3.1.7. Умов та правил надання банківських послуг, у разі виникнення овердрафта або одержання усного або письмового повідомлення власника, або довіреної особи, переданого у порядку, передбаченому Правилами, про втрату/крадіжку картки, або про можливість несанкціонованого використання картки третіми особами забезпечити призупинення розрахунків з використанням картки. 34. Відповідно до п. 1.1.3.1.8. Умов та правил надання банківських послуг, банк зобов`язаний продовжити термін дії картки та усіх інших карток, випущених для довірених осіб, з новою датою закінчення терміну дії за наявності коштів у межах платіжного ліміту на відповідному картрахунку для оплати послуг з виконання розрахункових операцій по картрахунку. 35. В п. 1.1.3.2.2. зазначено, що у разі порушення власником або довіреною особою вимог чинного законодавства України та/або умов цього Договору, та/або у разі виникнення овердрафта банк має право призупинити здійснення розрахунків по картці (заблокувати картку), та/або визнати картку недійсною до моменту усунення зазначених порушень, а також вимагати дострокове виконання боргових зобов`язань у цілому або у визначеній банком частині у разі невиконання власником та/або довіреною особою власника своїх боргових зобов`язань та інших зобов`язань за цим договором. 36. Пунктом 1.1.3.1.9. Умов та правил надання банківських послуг закріплено, що банк зобов`язаний не рідше одного разу на місяць способом, зазначеним в заяві надавати держателю виписки про стан картрахунків і про здійснені за минулий місяць операціях по картрахункам. При підключенні держателя до системи INTERNET-banking (Приват24) надання виписок здійснюється через даний комплекс. При підключені клієнта до комплексу Mobile-banking Банк надає можливість доступу до інформації про стан рахунку шляхом використання функції SMS-повідомлення. 37. Згідно п. 1.1.3.2.3. Умов та правил надання банківських послуг, банк має право проводити зміни Тарифів, а також інших умов обслуговування рахунків. При цьому банк, за виключенням випадків зміни розміру наданого кредиту (кредитного ліміту), зобов`язаний не менш ніж за 7 днів до введення змін проінформувати клієнта, в тому числі в виписці по картрахунку відповідно до п. 1.1.3.1.9. цього договору. Якщо протягом 7 днів банк не отримав повідомлення від клієнта про незгоду зі змінами, то вважається, що клієнт прийняв нові умови. Право зміни розміру встановленого на платіжну картку кредиту (кредитного ліміту) банк залишає за собою в односторонньому порядку, за власним рішенням банку і без попереднього повідомлення клієнта. 38. 05.02.2015 року були внесені зміни до тарифів по картках «Універсальна», «Універсальна GOLD» та Картці Юніора (т. 1 зворотній а.с. 159-169), які були направлені на адресу відповідачки 03.02.2021 року (т. 1 а.с. 170). 39. 20.02.2019 року відповідачка звернулася до позивача, шляхом надіслання заяви в електронній формі, з повідомленням про шахрайські дії відносно неї та звернення до органів поліції з цього приводу. Окрім того написала відповідну заяву. (т. 1 а.с. 104-107, 130-131, т. 2 а.с. 91) 40. 21.03.2019 року за вих. № 20.1.0.0.0/7-190220/811 АТ КБ «ПриватБанк» повідомило відповідачку про неможливість повернути кошти, які були списані 19.02.2019 року з платіжної картки [NUMBER] . Також роз`яснено, що переказ коштів був здійснений шляхом створення платежу в систему дистанційного обслуговування клієнтів Приват24. Вхід в систему Приват24 був здійснений під авторизацією клієнта. Та повідомлено, що вказані дії можливо було здійснити лише за допомогою використання фінансового телефону клієнта та іншої особистої інформації. (т. 1 зворотній а.с. 158-159, т. 2 а.с. 90) 41. 18.01.2021 року представник відповідачки звернувся на адресу Усатівського ВП Біляївського ВП ГУНП в Одеській області з адвокатським запитом про стан розгляду звернення. (т. 1 а.с. 108-109, 127) 42. 18.01.2021 року представник відповідачки звернувся на адресу Причорноморського Управління Кіберполіції Департаменту кіберполіції національної поліції України з адвокатським запитом про стан розгляду звернення. (т. 1 а.с. 111-112, 128) 43. 30.03.2021 року на адресу суду надійшли копії матеріалів за № К-34 о/п від 20.02.2019 року УПК в Одеській області. (т. 1 а.с. 177-180) 44. З матеріалів № К-34 вбачається, що 20.02.2019 року [PERSON] звернулася на ім`я начальника відділу протидії кіберзлочинам в Одеській області Причорноморського УКП ДКП НП України з заявою, якою повідомила, що відносно неї невстановленими особами були вчинені шахрайські дії, а саме 19.02.2019 року було заблоковано її телефон та телефон її чоловіка та здійснили несанкціоноване списання банківських коштів з карт №№ [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER]. (т. 1 а.с. 179) 45. Листом від 22.02.2019 року [PERSON] та [PERSON] відділом протидії кіберзлочинам в Одеській області Причорноморського управління кіберполіції Департаменту кіберполіції Національної поліції України було повідомлено про те, що їх звернення щодо несанкціонованого списання грошових коштів з банківської картки було направлено для реєстрації в ЖЄО та прийняття рішення згідно чинного законодавства до Усатівського ВП Біляївського ВП ГУНП в Одеській області. (т. 1 а.с. 180) V. Оцінка Суду. 46. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. 47. Відповідно до ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. 48. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України, позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). 49. Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» установлено з 12.03.2020 року на всій території України карантин. 50. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30.03.2020 року № 540-IX) було визначено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені ст.ст. 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 Цивільним Кодексом України та строки визначені Господарським кодексом України, а саме ст.ст. 232, 269, 322, 324 продовжуються на строк дії такого карантину. 51. Постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2023 року № 651 «Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» скасовано з 24 години 00 хвилин 30.06.2023 року на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2. 52. Разом з тим, відповідно до Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні введено воєнний стан. Відповідно до п. 19 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України, у період дії в Україні воєнного стану, надзвичайного стану, строки визначені ст.ст. 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 ЦК України, продовжуються на строк його дії. 53. Окрім цього, якщо договором передбачено графік погашення заборгованості за кредитним договором, то строки позовної давності повинні рахуватися з моменту прострочення оплати чергового платежу. Сталий висновок, який потрібно враховувати у кредитних правовідносинах. Суть висновку зводиться до того, що у випадку застосування строків позовної давності суд повинен враховувати, що позовна давність повинна розраховуватися з моменту настання строку вимоги і як наслідок з моменту виникнення права на позов. Тобто, якщо кредитним договором передбачено оплату заборгованості частинами, то строки позовної давності повинні починати свій відлік з моменту настання строку оплати кожного окремого платежу. Єдине виключення, це якщо строки позовної давності були пропущені після запуску дострокового стягнення всієї заборгованості, то це правило не застосовується так як у випадку невиконання вимоги кредитора графік втрачає свою чинність. До такого правового висновку прийшов Верховний Суд у постановах: від 07.12.2022 року № 263/5853/13-ц; від 07.12.2022 року № 334/9595/14-ц; від 07.12.2022 року № 345/2315/21; від 16.11.2022 року № 369/9097/14-ц; від 16.11.2022 року № 2-861/11; від 28.09.2022 року № 343/131/17; від 21.09.2022 року № 206/3009/15-ц; від 20.07.2022 року № 333/1368/15-ц; від 15.06.2022 року № 383/418/20; від 28.04.2022 року № 344/17217/15-ц; від 26.04.2022 року № 756/2784/15-ц; від 12.04.2022 року № 628/3327/15; від 10.02.2022 року № 263/1976/16-ц; від 02.02.2022 року № 743/212/19; від 26.01.2022 року № 442/7773/17; від 10.01.2022 року № 751/9416/15-ц. 54. З матеріалів справи вбачається, що Кредитний договір № б/н, який був укладений між сторонами 01.12.2011 року, не містить графіку погашення заборгованості. Термін дії останньої кредитної картки - 05.2019 року. Також погашення поточної та простроченої заборгованості здійснюється шляхом списання грошових коштів з рахунку клієнта (п.п. 1.1.3.1.3., 1.1.3.1.6. Умов та правил надання банківських послуг). 55. Відповідно до правової позиції КЦС ВС викладеної у постанові від 13.01.2020 року по справі № 442/5498/16-ц, договірне списання грошових коштів не може призводити до переривання позовної давності, адже банк самостійно здійснює списання грошових коштів, а боржник не вчиняє будь-яких активних дій, які б стали підставою для переривання. Вказане також узгоджується з постановою Верховного Суду України від 08.11.2017 року у справі № 6-2891цс16, де вказано, що «відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку; після переривання перебіг позовної давності починається заново. До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, можуть з урахуванням конкретних обставин справи належати, зокрема, часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій. Вчинення боржником дій з виконання зобов`язання вважається таким, що перериває перебіг позовної давності лише за умови, якщо такі дії здійснено самим боржником або за його згодою чи дорученням уповноваженою на це особою». 56. Отже термін позовної давності для звернення до суду в даній справі відраховується з кінцевого терміну здійснення відповідачкою активних дій щодо погашення заборгованості - 19.02.2019 року (поповнення карткового рахунку) та мав закінчитися 19.02.2022 року, а позивач звернувся до суду з вказаним позовом 16.04.2020 року, тобто строк позовної давності не порушено. 57. Відповідно до ч. 1 ст. 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами НБУ та угодами (договорами) між клієнтом та банком. 58. Частиною 1 ст. 1068 ЦК України встановлено, що банк зобов`язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка. 59. Відповідно до ст. 1073 ЦК України у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунку клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом. 60. Згідно зі ст. 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» платіжною карткою є електронний платіжний засіб у вигляді емітованої в установленому законодавством порядку пластикової чи іншого виду картки, що використовується для ініціювання переказу коштів з рахунка платника або з відповідного рахунка банку з метою оплати вартості товарів і послуг, перерахування коштів зі своїх рахунків на рахунки інших осіб, отримання коштів у готівковій формі в касах банків через банківські автомати, а також здійснення інших операцій, передбачених відповідним договором. 61. Держателем такого платіжного засобу є фізична особа, яка на законних підставах використовує спеціальний платіжний засіб для ініціювання переказу коштів з відповідного рахунку в банку або здійснює інші операції із застосуванням зазначеного спеціального платіжного засобу. 62. Неналежним переказом для цілей цього Закону вважається рух певної суми коштів, внаслідок якого з вини ініціатора переказу, який не є платником, відбувається її списання з рахунка неналежного платника та/або зарахування на рахунок неналежного отримувача чи видача йому суми переказу в готівковій чи майновій формі. Неналежним платником є особа, з рахунка якої помилково або неправомірно переказана сума коштів, а неналежним отримувачем - особа, якій без законних підстав зарахована сума переказу на її рахунок або видана їй у готівковій формі. 63. Відповідно до ст. 14 ЗУ «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» користувач спеціального платіжного засобу зобов`язаний використовувати його відповідно до вимог законодавства України і умов договору, укладеного з емітентом, та не допускати використання спеціального платіжного засобу особами, які не мають на це права або повноважень. 64. Відповідно до ч.ч. 7-9 розділу VI Положення про порядок емісії спеціальних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого постановою Правління Національного банку України № 705 від 05.11.2014 року (далі - Положення), емітент або визначена ним юридична особа під час отримання повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем, зобов`язаний ідентифікувати користувача і зафіксувати обставини, дату, годину та хвилини його звернення на умовах і в порядку, установлених договором. Емітент після надходження повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем, зобов`язаний негайно зупинити здійснення операцій з використанням цього електронного платіжного засобу. 65. Емітент у разі здійснення помилкового або неналежного переказу, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися, після виявлення помилки негайно відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції. 66. Емітент у разі повідомлення користувачем про незавершену операцію з унесення коштів через платіжні пристрої банку-емітента на рахунки, відкриті в банку-емітенті, після подання користувачем емітенту відповідного документа, що підтверджує здійснення цієї операції, негайно зараховує зазначену в цьому документі суму коштів на відповідний рахунок. 67. Користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. 68. Лише наявність обставин, які безспірно доводять, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, є підставою для його притягнення до цивільно-правової відповідальності. 69. Зазначені норми є спеціальними для спірних правовідносин. 70. Користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій у разі відсутності доказів сприяння ним втраті, використанню ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. 71. Такі правові висновки викладено у постанові Верховного Суду України від 13.05.2015 року у справі № 6-71цс15, у постановах Верховного Суду від 23.01.2018 року у справі № 202/10128/14-ц, від 13.09.2019 року у справі № 501/4443/14-ц, від 20.11.2019 року у справі № 577/4224/16-ц, від 17.06.2021 року у справі № 759/4025/19 та від 16.08.2023 року у справі №176/1445/22. 72. Таким чином, користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій у разі відсутності доказів сприяння ним втраті, використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. 73. При цьому, сам по собі факт коректного вводу вихідних даних для ініціювання такої банківської операції, як списання коштів з рахунку користувача, не може достовірно підтверджувати ту обставину, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції; за відсутності належних та допустимих доказів сумніви та припущення мають тлумачитися переважно на користь споживача, який зазвичай є «слабкою» стороною у таких цивільних відносинах, правові відносини споживача з банком фактично не є рівними. Вказане узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 16.08.2023 року у справі № 176/1445/22. 74. Верховний Суд у постанові від 21.04.2021 року у справі № 751/6050/18 зазначив, що саме на банк, який є професійним учасником ринку надання банківських послуг, покладено обов`язок доведення того, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Відповідно, вимоги до рівня та розумності ведення справ банком є вищими, ніж до споживача - фізичної особи, яка зазвичай є слабшою стороною у цивільних відносинах з такою кредитною установою. З урахуванням наведеного, всі сумніви та розумні припущення мають тлумачитися судом саме на користь такої слабшої сторони. 75. Також Верховний Суд у постанові від 20.07.2022 року у справі № 521/20764/20 виснував, що саме банк має доводити, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. 76. З виписки за договором б/н станом на 24.03.2020 року слідує, що 19.02.2019 року з картки здійснено ряд переказів, внаслідок чого утворилась заборгованість за кредитним договором у розмірі 10993,20 гривень, на яку в подальшому здійснено нарахування заборгованості за простроченими відсотками. Також з цієї ж виписки вбачається переказ коштів цього ж дня на картковий рахунок відповідачки в розмірі: 8000,00 гривень, 4900,00 гривень, 8000,00 гривень, 500,00 гривень, 5800,00 гривень, 4000,00 гривень. 77. Положеннями ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 78. При виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норма права, викладені в постановах Верховного Суду (ч. 4 ст. 263 ЦПК України). 79. У постанові Верховного Суду від 14.02.2018 року у справі № 127/23496/15-ц зроблено висновок, що: «встановивши, що позивачем не доведено вчинення відповідачем дій чи бездіяльності, які сприяли втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера (коду) або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції за кредитною карткою, а відповідач, виявивши безпідставне списання коштів, невідкладно повідомила позивача про цей факт, врахувавши наявність кримінального провадження, в межах якого встановлюється особа, яка протиправно заволоділа грошовими коштами, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог». 80. Отже, саме банк має доводити, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції; у разі недоведеності обставин, які безспірно свідчать про те, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, необхідно виходити з відсутності вини користувача у перерахуванні чи отриманні спірних грошових коштів; сам по собі факт коректного вводу вихідних даних для ініціювання такої банківської операції, як списання коштів з рахунку користувача, не може достовірно підтверджувати ту обставину, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції; за відсутності належних та допустимих доказів сумніви та припущення мають тлумачитися переважно на користь споживача, який зазвичай є «слабкою» стороною у таких цивільних відносинах, правові відносини споживача з банком фактично не є рівними». 81. Отже, сам по собі факт коректного вводу вихідних даних для ініціювання такої банківської операції, як списання коштів з рахунку користувача, не може достовірно підтверджувати ту обставину, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. 82. Зазначене узгоджується з правовим висновком Верховного Суду України, викладеним у постанові від 13.05.2015 року у справі № 6-71цс15. 83. Позивач не надав доказів, порушення відповідачкою Умов та Правил та передання картки та ПІН третім особам. 84. Сама по собі відсутність вироку у кримінальній справі за фактом незаконного заволодіння невстановленою особою грошовими коштами із використанням карткового рахунку, відкритого на ім`я відповідачки, не є підставою для задоволення позову. 85. Списання грошових коштів з карткових рахунків відповідачки відбулося не за її волею, відтак вона не повинна нести відповідальності за такі операції. 86. За відсутності належних та допустимих доказів сумніви та припущення мають тлумачитися переважно на користь споживача, який зазвичай є «слабкою» стороною у таких цивільних відносинах, правові відносини споживача з банком фактично не є рівними. 87. Конституційний Суд України у рішенні у справі за конституційним зверненням громадянина щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули Закону України від 22.11.1996 року № 543/96-В «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» від 11.07.2013 року у справі № 1-12/2013 зазначив, що з огляду на приписи ч. 4 ст. 36 Конституції України участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту. 88. З урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору. 89. Отже, суду не підтверджено належним чином, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. 90. З наведених положень випливає обов`язок фінансової установи негайно відновити залишок коштів на рахунку до стану, що існував, за умови, що користувач невідкладно повідомить банк про платіжні операції, до здійснення яких він не причетний. 91. Верховний Суд, переглядаючи справу № 580/806/16 за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» про стягнення заборгованості, погодився з висновками судів попередніх інстанцій щодо відсутності підстав для задоволення позову, «оскільки позивачем не надано доказів, які б безспірно підтверджували, що відповідач своїми діями чи бездіяльністю сприяла втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка б дала змогу ініціювати платіжні операції, враховуючи, що грошові кошти у розмірі 11692,85 грн, як кредитні кошти банку, списані з її рахунку внаслідок недозволеної платіжної операції, а ПАТ КБ «ПриватБанк» не було вчинено жодних дій, спрямованих на встановлення фактичних обставин списання коштів з карткового рахунку відповідача». 92. По справі встановлено і сторонами не оспорюється, що відповідачка була клієнтом АТ КБ «ПриватБанк» та мала картковий рахунок, який був приєднаний до номеру її телефону, а також, сторонами не оспорюється, що 19.02.2019 року з картки відповідачки було знято грошові кошти. 93. Судом встановлено, що відповідачка виконала дії, зазначеним наведеними вище положеннями закону, а саме, відразу, коли сталися несанкціоновані вищевказані транзакції, вона повідомила банк, заявила про заблокування рахунку, що і було здійснено, звернулася до правоохоронних органів із заявою про вчинення кримінального правопорушення. Вказані обставини не оспорювались представником позивача під час розгляду справи. 94. Відповідно до п. 29 Розділу ІІ Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, умови договору не повинні містити вимоги про безумовну відповідальність користувача за неналежну платіжну операцію, за винятком, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати платіжного інструменту або індивідуальної облікової інформації, розголошення ПІНу/індивідуальної облікової інформації або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжну операцію з використанням платіжного інструменту.. 95. Наведені вище положення свідчать про неприпустимість притягнення користувача електронного засобу платежу до відповідальності за здійснення платіжних операцій всупереч його споживчому волевиявленню, за виключенням випадків доведеності умисних дій або недбалості споживача, які зумовили ці дії. 96. Суд не може констатувати обставин дій або бездіяльності відповідачки, що в будь-який спосіб сприяли використанню платіжного засобу. Натомість, вбачається, що [PERSON] у відповідності до наведених норм діяла правильно та добросовісно при реалізації своїх прав та виконала покладені на неї обов`язки з негайного інформування установи Банку про епізоди несанкціонованого втручання інших осіб в правовідносини між сторонами та правоохоронні органи. 97. З огляду наведеного вище, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено, що спірні операції 19.02.2019 року були здійснені відповідачкою та що саме вона отримала і використала кредитні кошти. 98. Разом з тим, згідно розрахунку, заборгованість по простроченому тілу кредиту становить 10993,20 гривень, яка утворилася починаючи з 19.02.2019 року до 18.03.2021 року. Але відповідно до виписки по рахунку за договором № б/н станом на 24.03.2020 року, починаючи з кінця операційного дня - 19.02.2019 року по 01.03.2020 року відповідачка жодних операцій по рахунку не здійснювала, що ставить під сумнів розрахунок заборгованості, як належний та допустимий доказ наявності заборгованості відповідачки, так і твердження представника позивача щодо активного використання відповідачкою послуг банку, а саме користування послугами «Миттєва розстрочка». 99. Щодо позовної вимоги про стягнення заборгованості за простроченими відсотками, суд дійшов наступного висновку. 100. Обґрунтовуючи право на нарахування заборгованості, банк посилався на Анкету-заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в ПриватБанку але в Анкеті-заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку підписаної відповідачкою 01.12.2011 року, яка містить лише персональні дані відповідача, дату та її підпис, та не містить таких основоположних умов, виходячи з яких суд мав би реальну можливість установити укладення договору, а саме дані про істотні умови кредитного договору відповідно до узгоджених тарифів обслуговування кредитної карти (відсоткова ставка, яка мала б відповідати правовідносинам сторін, розмір пені, номер кредитної картки, рахунок та строк її дії, цільове призначення кредиту), разом з тим, в зазначеній Анкеті-заяві є посилання на картковий продукт, який відповідачка мала намір оформити на своє ім`я, а саме « Дебетова особиста картка». Окрім того до матеріалів справи не долучено Паспорт споживчого кредиту на кредитні продукти та Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карток, що є неможливим для суду повно та всебічно надати оцінку доказам, які є суперечливими. 101. Також, в порушення ч. 4 ст. 16 ЗУ «Про споживче кредитування» (в редакції, яка діяла на момент виникнення правовідносин), матеріали справи не містять копії письмової форми повідомлення споживача про затримку сплати частини споживчого кредиту із зазначенням дій, необхідних для усунення порушення, та строку, протягом якого вони мають бути здійснені. 102. Отже, суду не підтверджено належним чином існування за вказаним кредитним договором визначеного позивачем розміру заборгованості за простроченим тілом кредиту та відсоткам, а отже суд приходить до висновку про недоведеність позовних вимог банку. 103. Враховуючи наведене, Суд вважає, що позовні вимоги до [PERSON] про стягнення заборгованості є необґрунтованими та не підлягають задоволенню. VІ. Розподіл судових витрат між сторонами. 104. На підставі ст. 141 ЦПК України судові витрати, понесені позивачем при поданні позову відшкодуванню не підлягають.

Outcome: dismissed