Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-18 00:00:00

ТОВ «Юніт Капітал» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 04.10.2020 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідач уклали кредитний договір № 915201716 у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Договір підписаний відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора MNV78UF7. На підставі укладеного договору позикодавець 04.10.2020 переказав 16750 грн. на банківську карту відповідача № [NUMBER] , чим виконав умови договору в повному обсязі. 28.11.2018 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали договір факторингу № 28/1118-01, який в подальшому продовжувався та на підставі Реєстру прав вимоги №136 від 01.06.2021, ТОВ «Таліон Плюс» набуло права грошової вимоги до відповідача. 05.08.2020 ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» уклали Договір факторингу №05/0820-01, та на підставі Реєстру прав вимоги №10 від 31.07.2023 ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» набуло права грошової вимоги до відповідача. 04.06.2025 ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Юніт Капітал» уклали Договір факторингу №04/60/25-Ю, на підставі якого ТОВ «Юніт Капітал» набуло права грошової вимоги до відповідача. Заборгованість відповідача за кредитним договором становить 27889,10 грн., яка складається з: 16750 грн. - заборгованість по кредиту; 11139,10 грн. - заборгованість по відсоткам. У зв`язку з чим позивач просить стягнути з відповідача на їх користь заборгованість за кредитним договором, а також судовий збір в розмірі 2422,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7000,00 грн. Ухвалою судді Салтівського районного суду міста Харкова від 30.07.2025 цивільна справа за позовом ТОВ «Юніт Капітал» до [PERSON] про стягнення заборгованості передана за підсудністю до Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області. Ухвалою судді Олександрійського міськрайонного суду від 05.09.2025 прийнято до свого провадження та справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, копія якої була направлена сторонам та відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. 20.11.2025 від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому він зазначає, що у позовній заяві стверджується, що Заявник пройшов ідентифікацію, оскільки направлявся електронний підпис одноразовим ідентифікатором на номер телефону [NUMBER] та адресу електронної пошти [INFO] , проте Позивачем не доведено належним чином приналежність зазначених вище засобів зв`язку Заявникові, що дозволяє стверджувати про те, що Позивач не довів факт того, що саме Заявник будь-яким способом застосував ідентифікатор електронного підпису, так і факту отримання саме Заявником цього одноразового ідентифікатора, а також у справі відсутні докази реєстрації саме Заявника у інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога», відсутні докази отримання саме Заявником коштів згідно з умовами кредитного договору, що свідчить про недоведеність позовних вимог. У той же час, Позивач посилається на договір факторингу, який було укладено у 2018 році, тоді як кредитний договір був укладений у 2020 році, тобто після відступлення прав вимоги, що вказує на безпідставність доводів Позивача. Продовження сторонами строку дії договору від 28.11.2018 внаслідок укладення додаткової угоди та укладення у подальшому реєстру прав вимоги до конкретного боржника не свідчить про набуття позивачем права вимоги до Заявника, позаяк станом 2018 рік ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» не існувало право вимоги до Заявника, оскільки кредитний договір, з тверджень Позивача, було укладено лише 04.10.2020. Відповідач не погоджується з розрахованою сумою заборгованості та вважає, що розрахунок заборгованості позичальника здійснено неправильно і він є абсолютно необґрунтованим, тому судове рішення, ухвалене з врахуванням такого розрахунку, не може бути законним. У даному розрахунку не зазначено усіх дат погашення позичальником тіла кредиту та відсотків за його користування. Зазначення цих дат є необхідним, оскільки, з моменту здійснення позичальником платежів за Кредитним договором Позивач повинен був нараховувати заборгованість вже на нову суму зобов`язання, що вплинуло би на подальше формування розміру заборгованості. Зі змісту позовної заяви, Позивач стверджує про те, що 04.10.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та [PERSON] було укладено кредитний договір №915201716 на суму 16750,00 грн., а з моменту укладення Кредитного договору, згідно наданих Позивачем розрахунків, Відповідач не проводив жодного погашення заборгованості, що дає підстави стверджувати про можливість застосування строків позовної давності до вимог Позивача. У зв`язку з чим просить застосувати строки позовної давності, відмовити у задоволені позову у повному обсязі та стягнути з позивача на користь відповідача понесені судові витрати. 21.11.2025 представник позивача подала відповідь на відзив, в якому зазначає, що при заповненні Заявки на кредит Відповідач особисто обрав для себе суму кредиту, строк кредитування та мав змогу ознайомитися з умовами Договору перед його підписанням. Одноразовий персональний ідентифікатор - MNV78UF7 направлено Відповідачу 04.10.2020 о 11:22:43 год. на номер мобільного телефону, вказаний ним в Заявці на отримання грошових коштів - [NUMBER] , одноразовий персональний ідентифікатор введено Відповідачем у відповідне поле в інформаційно-телекомунікаційній Товариства 04.10.2020 о 11:23:06. Відразу після підписання Договору, 04.10.2020 ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» ініціювало переказ коштів згідно договору № 915201716 від 04.10.2020 безготівковим зарахуванням через компанію Акціонерне Товариство "ЮНЕКС БАНК" на платіжну картку № [NUMBER], що в свою чергу, свідчить доказом того, що Відповідач прийняв пропозицію кредитодавця - ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА». Також варто зазначити, що Відповідач почав сплачувати заборгованість. Отже Відповідач був повідомлений, що він має сплачувати кредитні кошти задля виконання Кредитного Договору. Відповідач, не врахував усі матеріали справи та помилково визначив, що передача права вимоги відбулася в момент укладення договору факторингу. Проте, відповідно до умов договору факторингу, передача права вимоги здійснюється не за самим договором, а за реєстрами, які є додатками до нього. В свою чергу, Позивач долучив до позовної заяви всі належні докази, а саме: договір факторингу 28/1118-01 від 28.11.2018 та витяг з реєстру прав вимоги № 136 від 01.06.2021 до Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018. Зазначає, що ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон плюс» не є банківськими фінансовими установами. Товариство в межах виконання умов укладеного Договору здійснюють Розрахунки заборгованості, де чітко відображено нарахування відсотків, погашення заборгованості, залишок суми богу. Відлік початку позовної давності починається із 13.12.2020, а тому строк позовної давності закінчується 13.12.2023. Згідно п. 19 Прикінцевих та перехідних положень» ЦК України на період дії військового стану строки позовної давності зупинено. З урахуванням складності справи, обсягу і складності виконаної адвокатом роботи, значимості таких дій у справі виходячи з її конкретних обставин Позивач вважає, що зазначені адвокатом витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 20000 грн. є завищеними, належним чином не обґрунтованими, що суперечить принципу розподілу судових витрат. В зв`язку з чим просить позов задовольнити. Представник позивача у судове засідання не з`явився. Подав клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, проте згідно графіку відключень в суді у визначений час було відсутнє електропостачання. Відповідач та його представник в судове засідання не з`явилися, представник подала клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, проте згідно графіку відключень в суді у визначений час було відсутнє електропостачання. Відповідно до ст. 247 ЦПК України в зв`язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позов, оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 04.10.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] в електронному вигляді, за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи, укладено Договір №915201716. На підставі договору відповідач отримав кредит у розмірі 16750 грн., строком на 70 днів, зі сплатою процентів за користування кредитом (а.с.20-56). Згідно з копією договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (Клієнт) відступило, а ТОВ «Таліон Плюс» (Фактор) набуло права вимоги до [PERSON] за кредитним договором №915201716. Згідно копії Реєстру прав вимоги №136 від 01.06.2021, заборгованість [PERSON] становить 27889,10 грн., з яких: 16750 грн. - заборгованість по кредиту; 11139,10 грн. - заборгованість по несплаченим відсотків за користування кредитом (а.с.72-101). Згідно з копією договору факторингу №05/0820-01 від 05.08.2020 ТОВ «Таліон Плюс» (Клієнт) відступило, а ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» (Фактор) набуло права вимоги до [PERSON] за кредитним договором №915201716. Згідно копії Реєстру прав вимоги №10 від 31.07.2023, заборгованість [PERSON] становить 27889,10 грн., з яких: 16750 грн. - заборгованість по кредиту; 11139,10 грн. - заборгованість по несплаченим відсотків за користування кредитом (а.с.102-117). Згідно з копією договору факторингу № 04/06/25-Ю від 04.06.2025 ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» (Клієнт) відступило, а ТОВ «ФК «Юніт Капітал» набуло права вимоги до [PERSON] за кредитним договором №915201716. Згідно копії Реєстру боржників до договору факторингу № 04/06/25-Ю від 04.06.2025, заборгованість [PERSON] становить 27889,10 грн., з яких: 16750 грн. - заборгованість по кредиту; 11139,10 грн. - заборгованість по несплаченим відсотків за користування кредитом (а.с.118-138). Відповідно до інформації, наданої АТ «КБ «ПриватБанк» на ухвалу суду про витребування доказів, на ім`я [PERSON] в банку емітовано картку № [NUMBER] . Згідно виписки про рух коштів на вказану картку 04.10.2020 було здійснено зарахування коштів у розмірі 16750 грн. У статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування» до укладення договору До укладення договору про споживчий кредит кредитодавець надає споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту. Зазначена інформація безоплатно надається кредитодавцем споживачу за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту), встановленою у Додатку 1 до цього Закону, у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про електронну комерцію») із зазначенням дати надання такої інформації та терміну її актуальності. У такому разі кредитодавець визнається таким, що виконав вимоги щодо надання споживачу інформації до укладення договору про споживчий кредит згідно з частиною третьою цієї статті. Частиною п`ятою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Положеннями статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. З урахуванням викладеного слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст. 205, 207 ЦК України). Водночас, не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично - у вигляді окремого документа. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину тощо) вказується особа, яка створила замовлення. Аналогічні правові висновки зроблені Верховним Судом, наприклад, у постановах від 12 січня 2021 у справі № 524/5556/19, від 10 червня 2021 у справі №234/7159/20, які, відповідно до вимог ч. 4 ст. 263 ЦПК України, суд враховує при виборі і застосуванні норми права до цих спірних правовідносин. Відповідно до ст. 514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами кредитного договору, відповідно до змісту ч. 1 ст. 638 та ст. 1054 ЦК України, є умови про мету, суму і строк кредиту, умови і порядок його видачі, розмір, порядок нарахування та виплата процентів, відповідальність сторін. За статтями 526, 612 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей термін (строк). Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання, що передбачено ч. 1 ст. 625 ЦК України. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 5 ст. 261 ЦК України за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку. Відповідно до п. 19 ЦК України, у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану. Строк кредитування визначено 70 днів, тобто до 13.12.2020, таким чином строк позовної давності спливає 13.12.2023. В той же час, враховуючи введення в Україні військового стану строки позовної давності зупинені, у зв`язку з чим клопотання відповідача про застосування строку позовної давності не підлягає задоволенню. На підставі наведеного, суд вважає встановленим факт порушення відповідачем умов договору кредиту, заборгованість в сумі 27889,10 грн. доведеною та такою, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне. Згідно положень ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи. Відповідно до ч. 1 ст. 141, п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Крім того, відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). У відповідності до положень частин першої-четвертої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Водночас, в силу вимог ч. 4 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. На підтвердження витрат на правову допомогу позивачем додано Договір надання правничої допомоги №05/06/25-01 від 05.06.2025, укладеного ТОВ «Юніт Капітал» з Адвокатським бюро «Тараненко та партнери»; протокол погодження вартості послуг від 05.06.2025; додаткова угода №25770524400; акт прийому передачі наданих послуг від 25.06.2025, яким встановлено: складання позовної заяви 2 год. на суму 5000 грн., вивчення матеріалів справи 2 год. на суму 1000 грн., складання адвокатського запиту щодо зарахування кредитних коштів 1 год. на суму 500 грн., складання клопотання про витребування доказів 1 год. на суму 500 грн. (а.с.144-150). Однак, суд вважає, що розмір витрат позивача на професійну правничу допомогу є значно завищеним. У постановах Верховного Суду від 07 листопада 2019 року у справі № 905/1795/18 та від 08 квітня 2020 року у справі № 922/2685/19 висловлено правову позицію, відповідно до якої суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved