Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-12 00:00:00

07.10.2025 року представник позивача адвокат Селезньов М.В., шляхом формування у системі «Електронний суд», звернувся до Заводського районного суду м. Миколаєва з позовною заявою у якій просив розірвати шлюб укладений між [PERSON] та [PERSON] та зареєстрований 13.02.2015 року Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Миколаївського міського управління юстиції, актовим записом №64. У позові представник позивача вказав, що спільне життя сторін не склалося з причин відмінності поглядів на сімейне життя, втрати почуття взаємоповаги, любові. Вказав що спільне господарство сторони не ведуть та подружні стсунки не підтримують. Подальше збереженні сім`ї сторін є неможливим Ухвалою суду від 13.10.2025 року позовну заяву [PERSON] прийнято до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Позивач та її представник у судове засідання не з`явлися. У позовній заяві представник позивача розгляд справи просив провести за його та [PERSON] відсутності. Проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач до судового засідання не з`явився повторно, причини неявки суду не повідомив. Про дату, час та місце проведення судового засідання був повідомлений своєчасно, належним чином З відома позивача суд постановив рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду і вирішення справи по суті, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 13.02.2015 року сторони уклали шлюб, про що Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Миколаївського міського управління юстиції,зроблено актовий запис №64 (Повторне Свідоцтво про шлюб [NUMBER] ). Від спільного шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Згідно ч. 1 ст. 3 СК України, сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Відповідно до положень ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з приписами ст. 56 СК України, кожна особа має право припинити свої шлюбні відносини. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України №11 від 21.12.2007 року, проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Судом встановлено, що спільне життя сторін не склалося. На теперішній час подружні стосунки припинені, спільне господарство сторони не ведуть та проживають окремо. З урахуванням вищезазначеного суд приходить до висновку, що подальше спільне життя сім`ї [PERSON] неможливе, отже збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що на підставі ст.112 СК України слід постановити рішення про розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] .. Вимог щодо стягнення витрат пов`язаних зі сплатою судового збору та відновленням дошлюбного прізвища позивачем заявлено не було.

Outcome: approved