Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-14 00:00:00

[PERSON] (далі - заявник) звернулася до Чорнобаївського районного суду Черкаської області із заявою про оголошення фізичної особи померлою. В обґрунтування заяви зазначала, що її син [PERSON] був призваний на військову службу під час мобілізації на особливий період. 23 грудня 2024 року під час штурмових дій противника [PERSON] отримав уламкові поранення, несумісні з життям. Евакуація тіла була неможливою у зв`язку з інтенсивністю бойових дій. Після цього останній на зв`язок не виходив, через позиції Сил Оборони України не проходив, відомості про його потрапляння в полон відсутні. На теперішній час [PERSON] вважається безвісно зниклим військовослужбовцем. З огляду на вказані обставини є всі підстави для оголошення [PERSON] померлим, що необхідно заявнику для вирішення питання про спадщину. У зв`язку з цим заявник звернулася до суду із вказаною заявою. Ухвалою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 24 грудня 2025 року відкрито провадження у справі, призначено справу до судового розгляду в порядку окремого провадження. Заявник та її представник у судовому засіданні заяву підтримали та просили задовольнити з підстав, викладених у ній. Від Шевченківського відділу ДРАЦС у місті Києві Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника. Перша київська державна нотаріальна контора явку свого представника у судове засідання не забезпечила з невідомих причин, жодних заяв чи клопотань до суду не надіслала. Про дату, час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа. Міністерство оборони України явку свого представника у судове засідання не забезпечило з невідомих причин, жодних заяв чи клопотань до суду не надіслало. Про дату, час і місце розгляду справи повідомлене належним чином, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа. Від військової частини [NUMBER] надійшла зава про розгляд справи за відсутності представника за наявними в ній доказами. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. За таких обставин суд постановив провести розгляд справи за відсутності представників Шевченківського відділу ДРАЦС у місті Києві Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, Першої київської державної нотаріальної контори, Міністерства оборони України, військової частини [NUMBER] . Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються, суд дійшов такого висновку. [PERSON] народився [INFO] у м. Київ, його матір`ю записана [PERSON] (заявник), що підтверджується копією виданого повторно свідоцтва про народження від 23 січня 2025 року серії [NUMBER] (а.с. 10). Відповідно до копії витягу з наказу командира військової частини [NUMBER] (по стройовій частині) від 12 грудня 2024 року № 359 солдата [PERSON] , призначеного наказом командира військової частини [NUMBER] (по особовому складу) від 08 грудня 2024 року № 193-РС водієм стрілецького відділення стрілецького взводу І стрілецької роти військової частини [NUMBER] , ВОС-7900037А, шпк «солдат», який прибув із військової частини [NUMBER] , з 12 грудня 2024 року зараховано до списків особового складу частини та на всі види забезпечення, і визнано таким, що з 12 грудня 2024 року справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою. З-поміж іншого також визнано таким, що прибув в район виконання бойових (спеціальних) завдань у складі оперативно-тактичного угрупування « [INFO] » оперативно-стратегічного угруповання військ « [INFO] » (а.с. 13). З копії витягу із журналу бойових дій військової частини [NUMBER] за 23-24 грудня 2024 року вбачається, що з 23 грудня 2024 року близько 14:00 під час штурмових дій противника на СП «Прицеп», в районі лісосмуги «Смородина», внаслідок ворожого обстрілу позиції зі скидів отримав уламкові поранення несумісні з життям водій стрілецького відділення стрілецького взводу І стрілецької роти військової частини [NUMBER] солдат [PERSON] . Із-за інтенсивності бойових дій на цій ділянці фронту та через систематичний вогневий вплив на позиції оборони евакуювати його тіло неможливо, тому з 23 грудня 2024 року солдат [PERSON] вважається таким, який зник безвісти (а.с. 17 на звороті - 18). Згідно з копією рапорту т.в.о. командира І стрілецької роти військової частини [NUMBER] майора [PERSON] від 24 грудня 2024 року 23 грудня 2024 року близько 14:00 під час штурмових дій противника на СП «Прицеп», в районі лісосмуги «Смородина», які супроводжувалися масованими обстрілами позиції зі скидів та FPV дронів, отримав уламкові поранення несумісні з життям водій стрілецького відділення стрілецького взводу стрілецької роти військової частини [NUMBER] солдат [PERSON] . Із-за інтенсивності бойових дій на цій ділянці фронту та через систематичний вогневий вплив на позиції оборони евакуювати його тіло неможливо, тому з 23 грудня 2024 року солдат [PERSON] вважається таким, який зник безвісти (а.с. 17). Аналогічні за змістом письмові пояснення 16 січня 2025 року надано командиром 2 взводу 1 стрілецької роти військової частини [NUMBER] молодшим лейтенантом [PERSON] , про що свідчить їх копія (а.с. 20). По факту зникнення безвісти військовослужбовця І стрілецької роти військової частини [NUMBER] солдата [PERSON] в районі [ADDRESS] командиром військової частини [NUMBER] майором [PERSON] складено довідку від 26 грудня 2024 року № 1703/4890, де викладено обставини зникнення безвісти останнього (а.с. 31). За результатами проведення службового розслідування за фактом зникнення безвісти водія стрілецького відділення стрілецького взводу І стрілецької роти військової частини [NUMBER] солдата [PERSON] вирішено обліковувати останнього таким, що зник безвісти за особливих обставин під час захисту Батьківщини [INFO] в ході виконання бойового завдання в районі с. Времівка Великоновосілківської селищної територіальної громади Волноваського району Донецької області, до моменту отримання документальних підтверджень факту його загибелі чи смерті та/або потрапляння у полон країни-агресора та/або визнання його у встановленому порядку безвісно відсутнім чи померлим, або оголошення померлим, про що свідчить копія акту службового розслідування від 23 січня 2025 року (а.с. 14-17). Безпосередня участь солдата [PERSON] в період з 12 до 23 грудня 2024 року у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України підтверджується копією довідки командира військової частини [NUMBER] майора [PERSON] від 11 лютого 2025 року № 1703/2259 (а.с. 36). [INFO] надіслав сповіщення сім`ї № 648 про те, що солдат [PERSON] зник безвісти 23 грудня 2024 року в районі с. Времіка Великоновосілківської селищної територіальної громади Волноваського району Донецької області під час виконання бойового завдання та обов`язків військової служби в районі бойових дій, пов`язаних із захистом Батьківщини, державного суверенітету та територіальної цілісності України, відбиттям російської збройної агресії в умовах воєнного стану (а.с. 32). Шевченківським УП ГУНП у м. Києві розслідується кримінальне провадження № 12024100100004934, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28 грудня 2024 року, за ознаками вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, за фактом зникнення безвісти [PERSON] , який є військовослужбовцем та виконував бойове завдання поблизу с. Времівка Волноваського району Донецької області, про що свідчить копія витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 30 грудня 2024 року (а.с. 33). Відповідно до копії витягу з Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісті за особливих обставин, від 24 січня 2025 року № 20250124-2285 [PERSON] з 08 січня 2025 року рахується безвісті зниклим за особливих обставин (а.с. 35). Згідно з копією витягу з інформаційної системи з питань поводження з військовополоненими від 09 січня 2025 року № 2025-84-0205 інформація про [PERSON] в системі відсутня (а.с. 34). З копії виписки з реєстру оборонців України, які перебувають у полоні держави-агресора, від 14 лютого 2025 року № 06-05/4557 вбачається, що інформація щодо перебування [PERSON] у полоні відсутня (а.с. 37). Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно з ч. 1 ст. 305 ЦПК України заява про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою подається до суду за місцем проживання заявника або за останнім відомим місцем проживання (перебування) фізичної особи, місцеперебування якої невідоме, або за місцезнаходженням її майна. Частиною 2 ст. 46 ЦК України передбачено, що фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців. У ч. 3 цієї ж статті Кодексу встановлено, що фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це. Фізична особа, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави припустити її загибель від певного нещасного випадку або у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена померлою від дня її вірогідної смерті. Зі змісту п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах встановлення фактів, що мають юридичне значення» вбачається, що громадянин може бути оголошений в судовому порядку померлим у разі встановлення обставин, на підставі яких суд робить вірогідне припущення про смерть громадянина, коли немає доказів про факт його смерті. У цих справах суд визнає днем смерті громадянина, оголошеного померлим, день його гаданої смерті, якщо він пропав безвісті за обставин, які загрожували смертю або давали підстави припускати його загибель від певного нещасного випадку, а в інших випадках днем смерті вважається день набрання законної сили рішення суду про оголошення громадянина померлим. Частиною 1 ст. 47 ЦК України визначено, що правові наслідки оголошення фізичної особи померлою прирівнюються до правових наслідків, які настають у разі смерті. Оголошення громадянина померлим має своїм призначенням усунення невизначеності, яка склалася у правовідносинах за участю особи, яка тривалий час є відсутньою за місцем свого постійного проживання і місце перебування якої невідоме. Рішення про оголошення фізичної особи померлою може бути прийняте судом за наявності таких підстав: 1) відсутність особи в місці її постійного проживання; 2) відсутність відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона зникла безвісті за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців; 3) неможливість одержання відомостей про місце перебування особи, незважаючи на вжиті заходи. Особливістю цієї категорії справ є те, що висновок суду про оголошення громадянина померлим ґрунтується на юридичному припущенні смерті особи. Особа може бути оголошена в судовому порядку померлою у разі встановлення обставин, на підставі яких суд робить вірогідне припущення про смерть цієї особи. На цьому наголошено, зокрема у постановах Верховного Суду від 31 травня 2023 року у справі № 177/11/20, від 07 листопада 2023 року у справі № 607/159/23. Стаття 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» визначає воєнний стан як особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» правовою основою введення воєнного стану є Конституція України, цей Закон та Указ Президента України про введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях, затверджений Верховною Радою України. З 24 лютого 2022 року відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено режим воєнного стану, який діє по цей час. Факти збройної (військової) агресії Російської Федерації відносно України, окупації частини території України, зокрема з 24 лютого 2022 року, є загальновідомими, а тому не підлягають доказуванню в силу вимог ч. 3 ст. 82 ЦПК України. Стаття 1 Закону України «Про оборону України» містить визначення основних термінів, зокрема: - район воєнних (бойових) дій - це визначена рішенням Головнокомандувача Збройних Сил України частина сухопутної території України, повітряного або/та водного простору, на якій впродовж певного часу ведуться або/та можуть вестися воєнні (бойові) дії;. - бойові дії - це форма застосування з`єднань, військових частин, підрозділів (інших сил і засобів) Збройних Сил України, інших складових сил оборони, а також поліції особливого призначення Національної поліції України для вирішення бойових (спеціальних) завдань в операціях або самостійно під час відсічі збройної агресії проти України або ліквідації (нейтралізації) збройного конфлікту, виконання інших завдань із застосуванням будь-яких видів зброї (озброєння). Як вбачається з досліджених в судовому засіданні доказів [PERSON] 23 грудня 2024 року поблизу с. Времіка Великоновосілківської селищної територіальної громади Волноваського району Донецької області під час мінометного обстрілу з ворожих позицій зник безвісти. Тіло [PERSON] не змогли евакуювати із-за інтенсивності бойових дій. Надані суду докази не містять жодних суперечностей щодо обставин фактичної загибелі [PERSON] , що дає суду підстави зробити вірогідне припущення про його смерть внаслідок масованих обстрілів зі скидів та FPV дронів збройними формуваннями Російської Федерації під час виконання ним обов`язків військової служби. У постановах від 26 квітня 2023 року у справі № 337/3725/22, від 29 березня 2023 року у справі № 753/8033/22 Верховний Суд дійшов висновку, що підставою для встановлення факту смерті є підтверджені доказами обставини, які свідчать про смерть громадянина в певний час і за певних обставин. Доказами, що підтверджують факт смерті особи в умовах воєнного стану або на тимчасово окупованій території України, можуть бути, зокрема письмові докази; речові докази, у тому числі звуко- і відеозаписи; висновки експертів; копії лікарського свідоцтва/довідки про смерть; показання свідків, що можуть підтвердити ті обставини, на які посилається заявник; довідки з військкомату або від командира військової частини (у випадку загибелі військовослужбовців); заяви до правоохоронних органів про зникнення особи, в тому числі при обставинах, що загрожували їй смертю. За відсутності лише тіла загиблого військовослужбовця, при наявності достатніх доказів його загибелі при проведенні бойових дій, відмова у позові про визнання такого військовослужбовця померлим не може вважатися такою, що відповідає завданням цивільного судочинства та узгоджується з принципом правової визначеності. Такий висновок узгоджується із позицією Верховного Суду, викладеній у постанові від 29 травня 2024 року у справі № 127/28463/23. Згідно із правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 11 грудня 2024 року у справі № 755/11021/22, який є обов`язковим для врахування загальними судами у цій справі в силу вимог ч. 4 ст. 263 ЦПК України: «…122.Фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців (ч. 2 ст. 46 ЦК України). 123. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою не раніше спливу шести місяців від дня закінчення активних бойових дій на місці ймовірної загибелі фізичної особи або від дня настання події, за якої відбулася загибель фізичної особи, якщо така подія хоча й є наслідком воєнних дій, проте сталася не на території ведення активних бойових дій…». Відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затверджених наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 28 лютого 2025 року № 376, датою завершення активних бойових дій у с. Времівка Великоновосілківської селищної територіальної громади Волноваського району Донецької області є 06 лютого 2025 року, а з 07 лютого 2025 року вказаний пункт є тимчасово окупованим. Таким чином шестимісячний строк, визначений ч. 2 ст. 46 ЦК України, збіг 06 серпня 2025 року. Згідно з ч. 1 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Підпунктом «г» п. 1 глави 5 розділу III Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року № 52/5, встановлено, що підставою для державної реєстрації смерті, з-поміж іншого, є рішення суду про оголошення особи померлою. Одним з обов`язкових реквізитів актового запису про смерть, а також свідоцтва про смерть, є дата смерті. Судом встановлено, що події ймовірної загибелі [PERSON] мали місце 23 грудня 2024 року, а отже датою його вірогідної смерті слід вважати саме цю дату. Оголошення [PERSON] померлим, зокрема дасть заявнику можливість зареєструвати смерть свого сина з метою подальшого вирішення питання про прийняття спадщини. За таких обставин суд дійшов висновку, що заява про оголошення фізичної особи померлою підлягає до задоволення у повному обсязі. При вирішенні питання розподілу судових витрат суд вважає за можливе застосувати п. 21 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» та звільнити заявника від сплати судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved