Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-18 00:00:00

24.11.2025 до Котелевського районного суду Полтавської області надійшла позовна заява ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» до [PERSON] , у якому позивач просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором у сумі 53751,00 грн. та судові витрати. В обгрунтування своїх позовних вимог представник позивача зазначає, що 18.08.2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «СЕЛФІ КРЕДИТ» та [PERSON] укладено Договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту по продукту «NewShort» №947309, відповідно до умов якого відповідачу були надані грошові кошти у сумі 11500 грн., кредитний договір укладено в електронній формі та підписаний відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора. 01.02.2024 року між ТОВ «Селфі Кредит» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладено договір факторингу №01022024, у відповідності до умов якого ТОВ «Селфі Кредит» відступило за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» прийняло належні ТОВ «Селфі Кредит» права вимоги до боржників відповідно до реєстру, зокрема, до [PERSON] . Посилаючись на неналежне виконання відповідачем зобов`язань за кредитним договором, представник позивача ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором по продукту «NewShort» №947309 від 18.08.2023 року станом на день звернення до суду в сумі 53751,00 грн. та стягнути понесені судові витрати зі сплати судового збору. Позивачем проведено роботу щодо ситуації з погашення наявної заборгованості відповідача та виконання кредитних зобов`язань, а саме: відповідачу було надіслано письмову Претензію про погашення кредитної заборгованості вих. №20251020-979 від 20.10.2025 р., однак відповідач не виконує свої кредитні зобов`язання належним чином, тому позивач вимушений був звернутися до суду з відповідним позовом. Ухвалою Котелевського районного суду Полтавської області від 25.11.2025 відкрито провадження у справі в прорядку спрощеного позовного провадження та призначено справу до судового розгляду (а.с.59-60). В судове засідання представник позивача не з`явився, в позові просив проводити розгляд справи без участі представника позивача (а.с.5 зворот). Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином. 11.12.2025 від представника відповідача-адвоката Кулик Ю.В. надійшов відзив на позовну заяву, в якій вона просила у задоволенні позову ТОВ«ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» відмовити повністю, зменшити витрати на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, у разі задоволення позовних вимог позивача частково чи в повному обсязі, розгляд справи, провести без участі відповідача [PERSON] та його представника адвоката Кулик Ю.В. (а.с.74-77). 23.12.2025 від АТ «Приватбанк» надійшла відповідь на запит, з якої вбачається, що на картковий рахунок клієнта [PERSON] було зарахування коштів в сумі 11500,00 грн. від 18.08.2023 року (а.с.83). 24.12.2025 через підсистему Електронний суд від представника позивача-адвоката Усенка М.І. надійшла відповідь на відзив на позовну заяву, в якій зазначив, що аргументи відповідача у відзиві є необґрунтованими та не відповідають дійсності, оскільки твердження на яких базується відзив не спростовують факти щодо укладення кредитного договору відповідачем та повного його виконання строною позивача, у разі задоволення позову, просив судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на відповідача (а.с.86-90). У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Матеріали справи свідчать про те, що судом було створено всім учасникам судового процесу належні умови для доведення останніми своїх правових позицій, надання ними доказів, які, на їх думку, є достатніми для обґрунтування своїх вимог та заперечень та надано достатньо часу для підготовки до судового засідання тощо. Окрім того, судом було вжито всіх заходів, в межах визначених чинним законодавством повноважень, щодо всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи. Згідно з ч.6 ст.259 ЦПК України у виняткових випадках залежно від складності справи складання повного рішення (постанови) суду може бути відкладено на строк не більш як десять днів, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження не більш як п`ять днів з дня закінчення розгляду справи. Відповідно до положень ч.5 ст.268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05.09.2022 у справі №1519/2-5034/11 зазначено, що згідно з ч.5 ст.268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. З урахуванням розумності положення ч.5 ст.268 ЦПК України слід розуміти таким чином: у разі ухвалення судового рішення за відсутності учасників справи, суд повинен зазначати датою ухвалення ту дату, на яку було призначено розгляд справи, та вказувати у резолютивній частині дату складення повного судового рішення. Проте у разі зазначення судом датою ухвалення судового рішення дати складення повного судового рішення, внаслідок чого дата судового засідання та дата ухвалення судового рішення не співпадатимуть, це не є порушенням прав сторін. З`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Судом встановлено, що 18.08.2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «СЕЛФІ КРЕДИТ» та [PERSON] укладено Договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту по продукту «NewShort» №947309, відповідно до умов якого відповідачу були надані грошові кошти у сумі 11500 грн., строком на 360 днів , періодичність платежів зі сплати процентів кожні 15 днів (а.с.18 зворот-19). З доданого до позовної заяви розрахунку заборгованості за договором №947309 від 18.08.2023 року вбачається, що ТОВ «Селфі Кредит» нарахував відповідачу заборгованість, яка станом на 01.02.2024 року становила 53751,00 грн. та складається з наступного: 11500,00 грн. заборгованість за тілом кредиту, 42251,00 грн. заборгованість за відсотками (а.с.33 зворот-35 зворот). 01.02.2024 року між ТОВ «Селфі Кредит» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладено договір факторингу №01022024, у відповідності до умов якого ТОВ «Селфі Кредит» відступило за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» прийняло належні ТОВ «Селфі Кредит» права вимоги до боржників відповідно до реєстру, зокрема, до [PERSON] (а.с.37-41). Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору відступлення права вимоги №01022024 від 01.02.2024 року TOB «ФК «Кредит-Капітал» набуло права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №947309 від 18.08.2023 року в розмірі 53751,00 грн. та складається з наступного: 11500,00 грн. заборгованість за тілом кредиту, 42251,00 грн. заборгованість за відсотками (а.с.42). У досудовій вимозі позивачем відповідача повідомлено про відступлення права вимоги за кредитним договором №23351562 та про необхідність виконання зобов`язання за кредитним договором (а.с.43 зворот). Відповідно до норм статей 610, 612, 625, 629 ЦК України договір є обов`язковим до виконання, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором та не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору у встановлений договором строк, як закріплено нормами статей 526,530 ЦК України. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 512 ЦК України визначено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Згідно з ст.1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Згідно ч.1 ст.1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Відповідно ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Крім того, відповідач не був позбавлений можливості надати власний розрахунок заборгованості. Враховуючи те, що відповідач отримав від позивача грошові кошти (кредит), які в добровільному порядку не повернув, а також те, що в заяві та паспортах, які підписав відповідач міститься інформація про умови кредитування, а саме стосовно розміру відсотків за користування кредитними коштами, тощо, суд дійшов висновку, що вимоги банку про стягнення з відповідача на його користь заборгованості в сумі 53751,00 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту - 11500,00 грн.; заборгованість за процентами - 42251,00 грн., є законними, обґрунтованими та підтвердженими належними доказами, а тому підлягають задоволенню. Відповідно до ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Крім того, для визначення розміру витрат на правничу допомогу, з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг) виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 3, ч. 4 ст. 137 ЦПК України). Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. На підтвердження обґрунтованості витрат, понесених на професійну правничу допомогу в суді, позивач додав копію договору про надання правової допомоги №0107 від 01.07.2025 року, копію ордеру про надання правничої допомоги серії ВС №1381377, Акт №308 від 10.11.2025 наданих послуг, детальний опис наданих послуг від 10.11.2025, виписку з Єдиного державного реєстру юридичних осіб (а.с.45-47 зворот). Зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони із обґрунтуванням недотримання вимог щодо співмірності витрат із складністю справи, обсягом і часом виконання робіт. Так, представником відповідача -адвокатом Кулик Ю.В. подано до суду відзив, в якому було зазначено, що дана категорія справ є поширеною і не новою саме для цього позивача. Судова практика щодо даної категорії справ є напрацьованою, сталою та не змінюваною вже тривалий час, і не потребує детального вивчення проблеми, аналізу законодавства та розроблення стратегії ведення справи, а тому позовна заява не потребувала додаткових затрат часу на її складання. Пакет документів, що доданий до позову є наперед визначеним та не потребує великих зусиль для його зібрання. Враховуючи вище викладене, даючи оцінку зазначеним вище аргументам, ураховуючи складність та значення справи для сторін, обсяг проведеної представником позивача роботи, представник позивача вважає, що відображена у цих доказах інформація щодо характеру та обсягу виконаної адвокатом роботи (наданих послуг) не відповідає критерію розумності та часу, витраченому адвокатом на виконання відповідних робіт, у зв`язку з чим просить відмовити позивачу у задоволенні вимоги про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу або ж суттєво зменшити її розмір. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. З аналізу частини 3 статті 141 ЦПК України можна виділити такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Такий висновок суду повністю узгоджується із правовою позицією, яка міститься у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19). У вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на те, що принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях частин 5 та 6 статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності, тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення. Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу. Суд зазначає, що процесуальним законодавством передбачено механізм зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката шляхом подання відповідного клопотання. Слід зауважити, що на сторону, яка подає клопотання про зменшення витрат, покладено обов`язок доведення неспівмірності витрат. Так, в питанні зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу варто враховувати висновки Об`єднаної Палати Верховного Суду у справі № 922/445/19, в якому, серед іншого наголошено, що: - зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони/відповідача щодо неспівмірності заявлених іншою стороною витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт; - суд з огляду на принципи диспозитивності та змагальності не може вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. Таким чином, суд при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу перевіряє чи подавалось від іншої сторони клопотання про зменшення витрат і наскільки таке клопотання є обґрунтованим відносно критерію неспівмірності заявленого розміру витрат. Ураховуючи характер виконаної адвокатом роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, врахувавши обгрунтоване клопотання представника відповідача, суд дійшов висновку про зменшення витрат на правничу допомогу та стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу в розмірі 4000,00 гривень. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору за розгляд справи в розмірі 2422,40 грн.

Outcome: approved