Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-12 00:00:00

В обґрунтування заявлених вимог позивач покликається на те, що 30 травня 2021 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» [PERSON] укладено електронний договір позики №350345894 шляхом підписання електронним підписом, вчиненим одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України «Про електронну комерцію», на умовах фінансового кредиту. За умовами цього договору позичальник [PERSON] отримав кредит у сумі 7000 грн. строком на 30 днів, шляхом зарахування коштів на вказану ним банківську картку, з датою остаточного повернення кредиту 05.10.2024 та зобов`язався вчасно повернути кредит, сплатити відсотки за процентною ставкою 1,66 % за кожен день користування кредитом. Вказує, що ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» виконало у повному обсязі свої зобов`язання за договором, перерахувало суму кредиту на картковий рахунок позичальника. Відповідач [PERSON] своїх зобов`язань за вказаним кредитним договором ні перед первісним кредитором, ні перед фактором належним чином не виконав, кредитні кошти у визначений договором строк не повернув, проценти за користування кредитом не сплатив. Станом на 20.10.2022 прострочена заборгованість за кредитним договором № 350345894 від 30.05.2021 становить 23899 грн. 00 коп., з яких: 7000 грн. 00 коп. заборгованість за основною сумою боргу, 16899 грн. коп. - заборгованість за відсотками. 28.11.2018 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено договір факторингу № 2/1118-01, строк дії якого було неодноразово продовжено додатковими угодами, відповідно до умов якого до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №350345894. 20.10.2022 між ТОВ «Таліон Плоюс» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів»укладено договір факторингу № 20102022 відповідно до умов якого до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 350345894. Крім того, 22 травня 2021 року між ТОВ «Кредитна установа Європейська кредитна група» та [PERSON] укладено електронний договір позики №3518201178/686392 шляхом підписання електронним підписом, вчиненим одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України «Про електронну комерцію», на умовах фінансового кредиту. За умовами цього договору позичальник [PERSON] отримав кредит у сумі 4000 грн. строком на 30 днів, шляхом зарахування коштів на вказану ним банківську картку, з датою остаточного повернення кредиту 20.06.2021 та зобов`язався вчасно повернути кредит, сплатити відсотки за процентною ставкою 2.50 % за один день користування кредитом. Вказує, що ТОВ «Кредитна установа Європейська кредитна група» виконало у повному обсязі свої зобов`язання за договором, перерахувало суму кредиту на картковий рахунок позичальника. Відповідач [PERSON] своїх зобов`язань за вказаним кредитним договором ні перед первісним кредитором, ні перед фактором належним чином не виконав, порушив порядок та строк виконання зобов`язання. Станом на 24.12.2021 прострочена заборгованість за кредитним договором № 3518201178/686392 від 22.05.2021 становить 16000 грн. 00 коп., з яких: 4000 грн. заборгованість за основною сумою боргу, 12000 грн. 00 коп. - заборгованість за відсотками. 24.12.2021 ТОВ «Кредитна установа Європейська кредитна група»» відступило право грошової вимоги за вказаним кредитним договором Товариству з обмеженою відповідальністю ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" на підставі договору факторингу №24122021. Покликаючись на вимоги ст. 525-530, 610-612, 631, 1046-1049 ЦК України, позивач просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість за вказаними кредитними договорами в сумі 39899 грн. 00 коп. та понесені витрати зі сплати судового збору в сумі 3028 грн. 00 коп. Відповідно до вимог ч. 5 ст. 279 ЦПК України сторони в судове засідання не викликалися, проте відповідачу було надано строк п`ятнадцять днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження на подачу відзиву на позовну заяву. Відповідно до положень ч. 7 ст. 178 ЦПК України відзиву на позовну заяву відповідачем не подано, тому суд вирішує справу за наявними матеріалами, що не суперечить вимогам ч. 8 ст. 178 ЦПК України. Дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позов підлягає до задоволення частково. Статтею 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно до ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Загальні правила щодо форми договору визначено статтею 639 ЦК України, яка вказує на те, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до положень ст. 1046, 1049 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. Із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію» на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних. Статтею 3 цього Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. За приписами ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі ч. 2 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію». Статтею 12 цього ж Закону визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору - пункт 5 частини 1 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію». Як зазначено у правовій позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від 02.11.2021 року у справі №243/6552/20 (провадження №61-1347св21) будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). Судом встановлено, що між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога»» та [PERSON] укладено електронний кредитний договір № 350345894 від 30.05.2021, шляхом підписання електронним підписом, вчиненим одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України «Про електронну комерцію», на умовах фінансового кредиту. Наведене підтверджується договорм позики №350345894 від 30.05.2021, паспортом споживчого кредиту, які підписані позичальником [PERSON] одноразовим ідентифікатором та в яких він зазначив номер банківської картки, на яку необхідно перерахувати кредитні кошти. Підписавши вказаний договір, позичальник ствердив ті обставини, що він ознайомився з повною інформацією щодо позикодавця та його послуги, Правилами надання грошових коштів у позику, які розміщені на сайті товариства. За умовами договору позики № 350345894 від 30.05.2021 позичальник [PERSON] отримав кредит у сумі 7000 грн. строком на 30 днів, шляхом зарахування коштів на вказану ним банківську картку, та зобов`язавя вчасно повернути кредит, сплатити відсотки за процентною ставкою фіксована 1,66% за один день користування кредитом. Крім того, між ТОВ «Кредитна установа Європейська кредитна група» та [PERSON] укладено електронний договір №3518201178/686392 про надання кредиту від 22.05.202, шляхом підписання електронним підписом, вчиненим одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». Наведене підтверджується договорм про надання кредиту №3518201178/686392 від 22.05.2021, додатком №1 до договору обчислення загальної вартості кредиту, паспортом споживчого кредиту, які підписані позичальником [PERSON] одноразовим ідентифікатором та в яких він зазначив номер банківської картки, на яку необхідно перерахувати кредитні кошти. Підписавши вказаний договір, позичальник ствердив ті обставини, що він ознайомився з повною інформацією щодо позикодавця та його послуги, Правилами надання грошових коштів у позику, які розміщені на сайті товариства. За умовами договору кредиту № 3518201178/686392 про надання кредиту від 22.05.2021 позичальник [PERSON] отримав кредит у сумі 4000 грн. строком на 30 днів, дата повернення кредиту 20.06.2021, шляхом зарахування коштів на вказану ним банківську картку та зобов`язався вчасно повернути кредит, сплатити відсотки за стандартною процентною ставкою 2,50 % за один день користування кредитом, 912,50% річних. Таким чином, між сторонами було досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договорів позики, які оформлені сторонами в електронній формі, з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. За правилом частини восьмої статті 11 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону.вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа....». Сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови користування коштами, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення договору в електронній формі, на погоджених умовах шляхом підписання Договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, що спростовує доводи відповідача про неукладення ним зазначених вище кредитних договорів. Договір укладений між сторонами в електронній формі має силу договору, який укладений в письмовій формі та підписаний сторонами, які узгодили всі умови, так як без проходження реєстрації та отримання одноразового ідентифікатора (коду, що відповідно до домовленості є електронним підписом позичальника, який використовується ним як аналог власноручного підпису), без здійснення входу відповідачем на веб-сайт за допомогою Логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитні договори між відповідачем та Первісними Кредиторами (Позикодавцями) не було б укладено. Таким чином, договори підписані відповідачем за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, а тому укладання між сторонами даних правочинів підтверджено належними та допустимими доказами. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення на мобільний телефон, без здійснення входу на сайт Первісного кредитора за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між відповідачем та Первісним кредитором не був би укладений, а тому суд дійшов висновку про наявність волевиявлення з боку відповідача на укладення договорів кредиту в електронній формі. Відповідно до ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Також встановлено, що 28.11.2018 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено договір факторингу № 2/1118-01, строк дії якого було неодноразово продовжено додатковими угодами, відповідно до умов якого до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №350345894. 20.10.2022 р. між ТОВ «Таліон Плоюс» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 20102022 відповідно до умов якого до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 350345894, що підтверджується актом прийому-передачі Реєстру боржників № 1 від 21.10.2022. Крім того, 24.12.2021 ТОВ «Кредитна установа Європейська кредитна група»» відступило право грошової вимоги за вказаним кредитним договором Товариству з обмеженою відповідальністю ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" на підставі договору факторингу №24122021, що підтверджується актом прийому-передачі Реєстру боржників від 24.12.2021р., реєстром боржників до договору факторингу від 24.12.2021 р. Таким чином встановлено, що позивач «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право вимоги за вказаними кредитними договорами до відповідача [PERSON] . Із матеріалів справи вбачається, що боржник [PERSON] свої зобов`язання за вказаними кредитними договорами ні перед первісним кредитором, ні перед фактором не виконав. Із наданих суду розрахунків вбачається, що станом на 21.10.2022 прострочена заборгованість за кредитним договором № 350345894 від 30.05.2021 становить 23899 грн. 00 коп., з яких: 7000 грн. - заборгованість за основною сумою боргу (тілом кредиту), 16899 грн. 00 коп. - заборгованість за відсотками. Заборгованість за кредитним договором № 3518201178/686392 від 22.05.2021 станом на 30.09.2025 становить 16000 грн. 00 коп., з яких: 4000 грн. 00 коп. заборгованість за основною сумою боргу, 12000 грн. 00 коп - заборгованість за відсотками. Доказів протилежного суду не надано. Відповідачем не спростовано факт укладення зазначених договорів та наявність простроченої заборгованості за кредитом. Відповідачем не надано суду доказів, які б підтверджували належне виконання ним зобов`язань та які б спростовували суму заборгованості, а договори кредиту є дійсними та ніким не скасованими, а тому підлягають виконанню. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Частина 2 ст. 615 ЦК України вказує, що одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Згідно до ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Правові наслідки порушення грошового зобов`язання боржником визначені ст. 1050, 625 ЦК України, які передбачають відповідальність боржника та зобов`язують його сплатити суму боргу кредитору. Відповідно до ч. 1 ст. 1048, та ч. 1 ст. 1049 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника суми позики та процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Окрім того, із аналізу розрахунку заборгованості за кредитним договором № 350345894 від 30.05.2021 ТОВ «ФК ЄАПБ» вбачається, що нарахування відсотків за понадстрокове користування кредитом в сумі 16899 грн. 00 коп. здійснювалося з 30.05.2021 по 21.10.2022 Разом із тим пунктом 1.7. кредитного договору передбачено, що строк кредитування становить 30 днів. Тобто відсотки в сумі 16899 грн. 00 коп. позивачем нараховано поза межами строку кредитуваня. Також із наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором вбачається, що проценти за період поза межами строку кредитування нараховано саме як проценти за користування кредитом, а не як міру відповідальності на підставі ст. 625 ЦК України. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення заборгованості за процентами підлягають до задоволення частково, в сумі 4486 грн. 00 коп. (116,20 х 30), тобто у межах строку кредитування. Разом із тим із аналізу розрахунку заборгованості за кредитним договором № 3518201178/686392 від 22.05.2021 ТОВ «ФК ЄАПБ» вбачається, що нарахування відсотків за користування кредитом в сумі 16000 грн. коп. здійснювалося з 24.12.2021 по 30.09.2025. Однак пунктом 1.2 кредитного договору передбачено, що строк кредитування становить 30 днів. Тобто відсотки в сумі 16000 грн. 00 коп. позивачем нараховано поза межами строку кредитуваня. Також із наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором вбачається, що проценти за період поза межами строку кредитування нараховано саме як проценти за користування кредитом, а не як міру відповідальності на підставі ст. 625 ЦК України. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення заборгованості за процентами підлягають до задоволення частково, в сумі 3000 грн. 00 коп. (100 х 30), тобто у межах строку кредитування. Встановлено, що позичальник [PERSON] взяті не себе зобов`язання за кредитними договорами належним чином не виконав, у передбачений в договорі строк грошові кошти (суму позики) та нараховані проценти за користування позикою не повернув, внаслідок чого виникла заборгованість за кредитним договором № 350345894 від 30.05.2021 станом на 21.10.2022, яка становить 10486 грн. 00 коп. з яких: 7000 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 3486 грн. 00 коп. - заборгованість за нарахованими процентами; заборгованість за кредитним договором № 3518201178/686392 від 22.05.2021 станом на 30.09.2025 становить 7000 грн. коп. з яких: 4000 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 3000 грн. 00 коп. - заборгованість за нарахованими процентами. Правові наслідки порушення грошового зобов`язання боржником визначені ст. 1048 - 1050 ЦК України, які передбачають відповідальність боржника та зобов`язують його сплатити суму боргу кредитору. За наведених обставин з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення заборгованість за вказаними вище кредитими договорами у загальному розмірі 17486 грн. 00 коп. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України, зокрема вони підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд наводить наступний розрахунок (17486,00 х 100) : 39899,00 = 43,83 %, тобто позов задоволено на 43,83%. Розмір судового збору, що підлягає стягненню з відповідача, складає: 3028 грн. 0 коп. х 43,83 % = 1327 грн.17 коп., тобто з відповідача підлягає стягненню на користь позивача 1327 грн. 17 коп. судових витрат зі сплати судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: partial