Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-14 00:00:00

20 жовтня 2025 року через підсистему «Електронний суд» надійшла позовна заява Акціонерного товариства «СЕНС БАНК» (далі - АТ «СЕНС БАНК»), яке діє через свого представника Котницького І.О., до [PERSON] про стягнення інфляційних втрат і 3% річних за прострочення виконання грошового зобов`язання в загальному розмірі 73434,98 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 18 лютого 2008 року ЗАТ «Альфа Банк» та [PERSON] уклали договір кредиту № 490057471. Відповідно до умов кредитного договору Кредитор надає Позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 18514,46 дол.США. Позивач свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, надавши Відповідачу кредит, однак відповідач належним чином взяті на себе зобов`язання не виконує, в результаті чого має заборгованість перед кредитором. Відповідно до виконавчого листа Новозаводського районного суду м.Чернігова від 21 січня 2011 року, справа № 6/311/11 на користь АТ «Альфа-Банк» було стягнуто з Відповідача заборгованість за кредитним договором № 490057471 від 18 лютого 2008 року, в розмірі 145965,12 грн. На підставі виконавчого листа № 6/311/11 від 21 січня 2011 року, виданого Новозаводським районним судом м.Чернігова, було відкрито виконавче провадження № 61754056. Таким чином, в результаті не виконання рішення суду та умов договору у відповідача виникла заборгованість розрахована на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України, за невиконання грошового зобов`язання встановленого рішенням суду яка станом на 23 лютого 2022 року становить 73434,98 грн, та складається з суми заборгованості за ставкою 3 % на кредитну заборгованість - 15216,26 грн, суми заборгованості за інфляційними витратами на кредитну заборгованість 58218,72 грн. 12 серпня 2022 року загальними зборами акціонерів АТ «АЛЬФА-БАНК» затверджено рішення про зміну найменування на АТ «СЕНС БАНК». Ухвалою суду від 22 жовтня 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження в цивільній справі та призначено справу до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Сторонам роз`яснено порядок розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження; подання відзиву, відповіді на відзив, заперечень, клопотань і доказів. Надіслано сторонам копії ухвали про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження в цивільній справі. 06 листопада 2025 року відповідач у своєму листі до суду зазначив, що він повністю сплатив свій борг, виконавче провадження було закрито та зняти всі арешті з усіх його грошових рахунків та проектних патентів. Кредитор, не може застосувати статтю 625 ЦК України до нього, оскільки в 2024 році він повністю сплатив борг по виконавчому провадженню № 61754056. Ухвалою суду від 21 листопада 2025 року розгляд справи відкладено на 16 грудня 2025 року. 03 грудня 2025 року відповідач надав відзив на позовну заяву, в якому наголосив, що його борг перед АТ «СЕНС БАНК» (раніше «Альфа Банк») за кредитним договором №490057471 від 18 лютого 2008 року, на який посилається Позивач у своїй заяві, був виплачений у повному обсязі близько 1,5 роки тому. Всі вимоги та розрахунки, представлені представником АТ «СЕНС БАНКУ» Котницьким І.О., вважає незаконними, необґрунтованими та такими, що не відповідають дійсності. 15 грудня 2025 року представник позивача у своєму клопотанні зазначила, що відповідно до виконавчого листа Новозаводського районного суду м.Чернігова від 21 січня 2011 року, справа № 6/311/11 на користь АТ «Альфа-Банк» було стягнуто з Відповідача заборгованість за кредитним договором № 490057471 від 18 лютого 2008 року, в розмірі 145965,12 грн. На підставі вказаного виконавчого листа, було відкрито виконавче провадження № 61754056, яке було завершено у звязку з повним фактичним виконанням 24 лютого 2025 року. Банк звернувся з позовом про стягнення заборгованості на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України за невиконання рішення суду за період з 12 березня 2017 року по 23 лютого 2022 року. З доданих матеріалів справи вбачається, що на момент здійснення розрахунку заборгованомсті - станом на 23 лютого 2022 року рішення суду від 2011 року не було виконано в повному обсязі. Ухвалою суду від 16 грудня 2025 року розгляд справи відкладено на 15 січня 2026 року. 15 січня 2026 року представник відповідача надав до суду додаткові пояснення відповідно до яких в розрізі позовних вимог щодо стягнення грошових коштів, відповідач заперечує в частині стягнення з нього всієї суми боргу, оскільки відповідальність щодо належного виконання зобов`язання розділяється між боржником та поручителем, у даному випадку [PERSON] , з якою в порядку поділу майна подружжя поділено також і кредитну заборгованість. До початку розгляду справи будь-яких інших заяв, клопотань, доказів сторонами не подано. Вирішуючи справу на основі наявних письмових доказів, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 18 лютого 2008 року між ЗАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір № 490057471, за умовами якого сума Кредиту. Валюта Кредиту - 18514,46 дол. США. Номінальна процентна ставка 13,5 % річних. Дата остаточного повернення Кредиту 18 лютого 2015 року. Цільове використання кредиту придбання транспортного засобу /а.с. 34/. Додатком до договору є графік платежів /а.с. 35-36/. Також позивачем долучено до позовної заяви умови кредитування /а.с. 36зв.-38/. 21 січня 2011 року Новозаводським районним судом м. Чернігова Постійно діючим Третейським судом при Всеукраїнській Громаді Організацій «Всеукраїнський Фінансовий союз» видано виконавчий лист № 6-311/11, яким стягнено з [PERSON] на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованість за кредитним договором № 490057471 у сумі 145965,12 грн та судові витрати /а.с. 19/. Згідно витягу з державного реєстру банків та витягу з Єдиного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесено запис про зміну найменування позивача з АТ «АЛЬФА-БАНК» на АТ «СЕНС БАНК» /а.с. 21-33/. Постановою державного виконавця Деснянського районного віділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Васильченка М.М. від 07 квітня 2020 року відкрите виконавче провадження № 61754056 з виконання виконавчого листа № 6-311/11 виданого 21 січня 2011 року Новозаводським районним судом м. Чернігова /а.с. 39/. Відповідачем долучено до матеріалів справи копію постанови державного виконавця Деснянського районного віділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 24 лютого 2025 року про закінчення виконавчого провадження № 61754056 з виконання виконавчого листа № 6-311/11 виданого 21 січня 2011 року Новозаводським районним судом м. Чернігова щодо стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованості за кредитним договором № 490057471 у сумі 146065,11 грн, в зв`язку з виконанням виконавчого документа /а.с. 80/. Відповідно до розрахунку заборгованості /а.с. 54-55/ 3% річних за період з 12 березня 2017 року по 23 лютого 2022 року складає 15216,26 грн, інфляційні збитки за цей же період складають 58218,98 грн та розраховуються на суму 105839 грн. Згідно вимог статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (стаття 530 ЦК України). Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Отже, для належного виконання зобов`язання необхідно дотримуватись визначених у договорі строків, зокрема щодо сплати коштів, визначених кредитним договором, а тому прострочення виконання зобов`язання є його порушенням. Положеннями статті 611 цього Кодексу передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Зокрема, статтею 625 ЦК України врегульовано правові наслідки порушення грошового зобов`язання, які мають особливості. Так, відповідно до наведеної норми боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Формулювання статті 625 ЦК України, коли нарахування процентів тісно пов`язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів, а тому 3 % річних не є неустойкою у розумінні положень статті 549 цього Кодексу. Отже, за змістом наведеної норми закону нараховані на суму боргу інфляційні втрати та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування ним утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Відповідно до висновків, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі N 444/9519/12 (провадження N 14?10цс18), від 4 липня 2018 року у справі N 310/11534/13-ц (провадження N 14-154цс18), від 31 жовтня 2018 року у справі N 202/4494/16-ц (провадження N 14-318цс18), якщо банк використав право вимоги дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України, то такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом. Кредитодавець втрачає право нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку у разі пред`явлення вимоги до позичальника про дострокове погашення боргу на підставі статті 1050 ЦК України. Разом з тим права та інтереси кредитодавця в таких правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Судом встановлено, що [PERSON] належним чином не виконував своїх зобов`язань за Кредитним договором, яким йому надано кредит строком до 18 лютого 2015 року. У зв`язку із цим банк звернувся до суду з вимогою про дострокове стягнення заборгованості за кредитом і процентів за користування коштами з позичальника. Судовим рішенням від 21 січня 2011 року про стягнення заборгованості за кредитним договором підтверджено наявність грошового зобов`язання позичальника перед банком та його порушення. Виконавчий лист, виданий на підставі цього рішення, пред`явлений до примусового виконання та після тривалого виконавчого провадження добровільно виконано боржником 24 лютого 2025 року (дата закриття виконавчого провадження). Правовий аналіз положень статей 526, 599, 611, 625 ЦК України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за кредитним договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення. Зазначена позиція підтверджена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 4 липня 2018 року у справі N 310/11534/13-ц, від 4 червня 2019 року у справі N 916/190/18, а також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 листопада 2019 року у справі №127/15672/16-ц. Таким чином, з ухваленням рішення про стягнення боргу у 2011 році зобов`язання відповідача сплатити заборгованість за Кредитним договором не припинилося та тривало до моменту фактичного виконання грошового зобов`язання 24 лютого 2025 року. Відтак кредитор має право на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення до 24 лютого 2025 року. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч.1 ст.12 ЦПК України). Відповідно до положень ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 6 ст.81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За положеннями ч.7 ст.81 ЦПК України суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи. Посилання представника відповідача на ту обставину, що відповідальність щодо належного виконання зобов`язання розділяється між боржником та поручителем, у даному випадку [PERSON] , з якою в порядку поділу майна подружжя поділено також і кредитну заборгованість, не заслуговують на увагу, оскільки предметом розгляду у даному випадку є невиконання зобов`язань встановлених рішенням суду щодо стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором. Даних, що [PERSON] була поручетилем у даних правовідносинах, до матеріалів справи сторонами долучено не було. Виходячи із викладеного, з відповідача підлягає стягненню 3% річних за період з 12 березня 2017 року по 23 лютого 2022 року у розмірі 15216,26 грн та інфляційні збитки за цей же період - 58218,72 грн. Оскільки, невиконання [PERSON] взятого на себе зобов`язання, потягнуло виникнення заборгованості перед АТ «СЕНС БАНК», порушене право позивача на повернення 3% річних та інфляційних збитків підлягає судовому захисту шляхом задоволення його позову. Згідно вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2422,40 грн /а.с. 18/.

Outcome: approved