Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-11 00:00:00

Заявник звернулася до суду з заявою про встановлення факту, родинних відносин, а саме, що [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , дійсно є матір`ю [PERSON] , [INFO] . Мотивуючи свої вимоги, заявниця зазначає, що вона є єдиним спадкоємцем всього рухомого та нерухомого майна після смерті своєї матері [PERSON] , яка померла [INFO] у м. Баштанка Баштанського району Миколаївської області. Факт смерті підтверджується актовим записом № 149, здійсненим Баштанським відділом державної реєстрації актів цивільного стану, та Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . Реалізуючи своє право на спадкування, [PERSON] у встановлений законом шестимісячний строк, а саме 19.06.2025 р., звернулася до приватного нотаріуса Баштанського районного нотаріального округу Гоцуляка С.С. із заявою про прийняття спадщини. Однак, 16 жовтня 2025 року нотаріусом було винесено Постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії (вих. № 186/02-31). Підставою для відмови стала неможливість встановити факт родинних відносин між спадкодавцем та спадкоємцем на рівні «мати-донька» через наявні розбіжності в документах. Зокрема, у свідоцтві про смерть спадкодавця вказано ім`я « [PERSON] », тоді як у повторному свідоцтві про народження заявниці у графі «мати» зазначено « [PERSON] ». Дана розбіжність у написанні імені матері є технічною перешкодою, яка за відсутності документів, що однозначно усувають цю суперечність, не дозволяє нотаріусу видати свідоцтво про право на спадщину. Таким чином, встановлення факту родинних відносин у судовому порядку є єдиним можливим способом для заявниці підтвердити свій статус спадкоємиці та реалізувати свої майнові права. Ухвалою судді від 02.12.2025 року відкрито провадження по справі та вирішено розглядати справу за правилами окремого провадження. [PERSON] , адвокат Матвієнко Вікторія Василівна та свідки [PERSON] , [PERSON] до суду з`явилися. Підтвердили викладені в заяві обставини та просили задовольнити вимоги. Заінтересована особа про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, причини своєї неявки суду повідомила заявою, відповідно до якої просила розгляд справи провести за її відсутності. Згідно із частинами першою, шостою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлені такі обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно п.1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: родинних відносин між фізичними особами. Частиною 2 передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені факти від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Судом встановлено, що [PERSON] є єдиним спадкоємцем всього рухомого та нерухомого майна після смерті своєї матері [PERSON] , яка померла [INFO] у м. Баштанка Миколаївської області (актовий запис № 149, Свідоцтво серії [NUMBER] ). У встановлений законом 6-місячний строк, а саме 19.06.2025 р., заявниця звернулася до приватного нотаріуса Баштанського районного нотаріального округу Гоцуляка С.С. із заявою про прийняття спадщини. Проте, 16 жовтня 2025 року нотаріусом було винесено Постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії (вих. № 186/02-31) у зв`язку з неможливістю встановити факт родинних відносин між спадкодавцем та Заявницею на рівні «мати-донька» через розбіжності в іменах: у документах спадкодавця вказано ім`я « [PERSON] », тоді як у свідоцтві про народження заявниці матір`ю зазначено « [PERSON] ». Факт того, що [PERSON] (дівоче прізвище [PERSON] ) та [PERSON] є однією особою матір`ю заявниці, підтверджується сукупністю наступних доказів. Походження помилки бере початок зі Свідоцтва про одруження батьків від 26.11.1967 р. (серія [NUMBER] ), де працівником сільської ради було невірно записано ім`я матері як « [PERSON] » замість « [PERSON] », ймовірно через використання у побуті скороченого імені « [PERSON] ». Оскільки свідоцтво про шлюб було базовим документом для реєстрації дитини, ця помилка була автоматично перенесена у повторне свідоцтво про народження заявниці (серія [NUMBER] ). Попри вказану розбіжність, ідентичність особи підтверджується збігом усіх інших біографічних даних: у документах обох «імен» зазначено один і той самий рік народження (1948 р.), місце народження (с. Пітушка, Молдова), рідкісне дошлюбне прізвище ( [PERSON] ) та одного й того самого чоловіка [PERSON] (1947 р.н.). Крім того, довідка РАЦС від 10.12.2004 р. (вих. № 192/03-78) прямо вказує, що за актовим записом про шлюб № 14 від 26.11.1967 р. значиться саме [PERSON] , що остаточно спростовує помилку в паспортних даних. Додатковим підтвердженням родинних зв`язків є довідка Новоіванівського старостинського округу №29 від 23.08.2024 р., згідно з якою спадкодавець проживала за адресою: [ADDRESS] , у будинку, що належить заявниці на підставі договору купівлі-продажу. Таким чином, аналіз наведених фактів підтверджує, що [PERSON] та [PERSON] є родичами, а встановлення цього факту в судовому порядку є єдиним способом для захисту спадкових прав заявниці. Згідно з п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника. Факт родинних відносин заявнику необхідно встановити для того, щоб реалізувати свої права. Встановлення факту родинних відносин породить для заявника певні юридичні наслідки, так як іншого шляху для підтвердження факту родинних відносин не існує. Таким чином,з огляду на вищевикладене, враховуючи обставини справи, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 7ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. На підставі викладеного,

Outcome: approved