Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-11 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог Позивач [PERSON] через свого представника звернувся до суду з вищевказаним позовом. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що в провадженні Оболонського районного суду м. Києва перебувало кримінальне провадження за обвинуваченням [PERSON] , яка вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України та яка своїми неправомірними діями спричинила потерпілому [PERSON] тілесні ушкодження різного ступеня тяжкості, в тому числі й таке, що за ступенем тяжкості відноситься до тяжких тілесних ушкоджень. Вироком Оболонського районного суду м. Києва від 21.03.2025 у справі № 756/2660/25 [PERSON] була визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди позивачу була завдана майнова шкода, яка полягає у витратах на правничу допомогу адвоката, що становить 61810,00 грн, яку позивач просить стягнути на свою користь. До того ж отримані тілесні ушкодження завдають постійних душевних, моральних та фізичних страждань. Завдану моральну шкоду позивач оцінює у розмірі 300 000,00 грн. Рух справи Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 10.09.2025 справу прийнято до розгляду, вирішено, що справа підлягає розгляду в порядку загального позовного провадження. 03.11.2025 представник відповідача - адвокат Ридзель О.В. надала до суду відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити в задоволені позовних вимог в повному обсязі. В обгрунтування поданого відзиву зазначає, що позовні вимоги в частині стягнення матеріальної шкоди не підлягають задоволенню, оскільки витрати на правничу допомогу не є майновою шкодою у розумінні ст. 1166 ЦК України. Щодо позовних вимог у частині стягнення моральної шкоди представник позивача зазначає, що матеріали справи не містять доказів, які б обгрунтовували позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди. Окрім того, вказує, що цивільно - правова відповідальність відповідача на підставі полісу № 22057840 була застрахована на суму 320 000,00 грн, а за шкоду заподіяну майну на 160 000,00 грн. Отже, заявлена сума відшкодування моральної шкоди не підлягає стягненню з відповідача, оскілько цивільно - правова відповідальність була застрахована за шкоду заподіяну здоров`ю потерпілого, тому обов`язок відшкодування шкоди має нести страховик. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні просила відмовити в задоволенні позовних вимог з підстав викладених у відзиві на позовну заяву. Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази по справі, які вважає належними, допустимими та достатніми в їх сукупності, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, виходячи з принципів змагальності та диспозитивності, приходить до наступних висновків. Встановлені судом факти та відповідно ним правовідносини Дослідивши письмові докази подані в обґрунтування позову, судом встановлені наступні обставини та правовідносини між сторонами. Судом встановлено, що 24.06.2024 приблизно о 12:40 водій [PERSON] , керуючи транспортним засобом марки «NISSAN» моделі «MICRА» (д.н.з. [NUMBER] ) по проїжджій частині вул. Велика кільцева дорога (зі сторони вул. Газопровідної в напрямку просп. Литовського) у місті Києві, виїхала на регульоване перехрестя вул. Велика кільцева дорога та просп. Литовський у місті Києві та зупинилась із увімкненим лівим покажчиком повороту. Після чого, всупереч вимогам пунктів 10.1. та 16.6. Правил дорожнього руху, розпочала рух прямо, повертаючи при цьому ліворуч при зеленому сигналі світлофору, не надала дорогу транспортному засобу, який рухався даним перехрещенням проїзних частин в зустрічному напрямку прямо, де відбулось зіткнення між правою бічною частиною автомобіля із передньою частиною мотоциклу марки «YAMAHA» моделі «XT660 Z» (д.н.з. [NUMBER] ) під керуванням [PERSON] , який всупереч вимогам пункту 12.4 та підпункту «б» пункту 12.9. ПДР рухався із перевищенням максимально дозволеної швидкості проїзною частиною вул. Велика кільцева дорога (зі сторони вул. Сім`ї Кульженків в напрямку просп. Литовського) у місті Києві, і виїхав на регульоване перехрестя вул. Велика кільцева дорога та просп. Литовського на зелений сигнал світлофору. У результаті дорожньо-транспортної пригоди водій мотоциклу марки «YAMAHA» моделі «XT660 Z» (д.н.з. [NUMBER] .) [PERSON] отримав тілесні ушкодження різного ступеню тяжкості, в тому числі й таке, що за ступенем тяжкості відноситься до тяжких тілесних ушкоджень. Вироком Оболонського районного суду м. Києва від 21.03.2025 у справі № 756/2660/25, [PERSON] визнано винною у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік. На підставі ст. 75 КК України [PERSON] звільнено від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 2 (два) роки. 26.06.2024 між адвокатським бюро «Михайла Кваші» та [PERSON] , який являється батьком позивача, що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , укладено договір про надання правничої допомоги. За даним договором адвокатським бюро зобов`язано надати клієнту правничу допомогу, пов`язану з кримінальним провадження щодо дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 24.06.2024 за участі [PERSON] та іншого водія. При укладанні договору [PERSON] діяв в інтересах [PERSON] , який на момент укладання договору перебував в реанімаційному відділенні. 11.09.2024 між адвокатським бюро «Михайла Кваші» та [PERSON] укладено договір про надання правничої допомоги, за умовами якого адвокатське бюро зобов`язалося надати клієнту правничу допомогу, пов`язану з кримінальним провадженням щодо дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 24.06.2024. Також, між адвокатським бюро «Михайла Кваші» та [PERSON] було укладено Додаткову угоду до договору про надання правничої допомоги від 11.09.2024. Відповідно до п. 1 Додаткової угоди, сторони погодили, що вартість правничої допомоги за Договором, яка надається бюро клієнту під час досудового розслідування та судового провадження в суді першої інстанції в межах кримінального провадження № 12024100050002049 складає 61810,00 грн. Відповідно до постанови Оболонського районного суду м. Києва від 22.05.2025 у справі № 756/4788/25, [PERSON] визнано винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 24.06.2024 о 12.40 год. Провадження по справі закрито, у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених ст. 38 КУпАП. Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «NISSAN» моделі «MICRА» (д.н.з. [NUMBER] ) станом на момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди була застрахована в ПАТ НАСК «Оранта». Згідно листа ПАТ НАСК «Оранта» № 09-02-17/13454 від 14.11.2025, ПАТ НАСК «Оранта» виплатило потерпілому [PERSON] за шкоду заподіяну здоров`ю страхове відшкодування у загальному розмірі 20952,81 грн, та за шкоду заподіяну майну страхове відшкодування у розмірі 54954,84 грн. Застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті рішення Згідно з п. 1 ч. 1 статті 19 Цивільного процесуального кодексу (далі також - ЦПК) України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових. Сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи належать на професійну правничу допомогу. Стороні, на користь якої ухвалено рішення за правилами цивільного судочинства, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено (ч. 1 ст.88 ЦПК України). Отже, за правилами цивільного судочинства можуть стягуватися судові витрати, які сторона понесла у зв`язку з розглядом її цивільної справи. Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) витрати, яких особа зазнала у зв`язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Процесуальні витрати, понесені у кримінальному провадженні, не є збитками, що можуть бути стягнуті шляхом подання цивільного позову до обвинуваченого. Такі витрати повинні бути розподілені судом у межах розгляду того кримінального провадження, у ході розгляду якого вони виникли. Потерпілий від кримінального правопорушення має право клопотати перед судом про визначення грошового розміру процесуальних витрат, які повинні бути йому компенсовані. Таке право залишається у потерпілого незалежно від того, чи розгляд кримінального провадження завершено винесенням обвинувального вироку або ж ухвали про закриття кримінального провадження. Таким чином, витрати пов`язані з наданням правової допомоги адвокатом у кримінальному провадженні є процесуальними витратами, які стягуються у порядку, визначеному КПК України. Зазначені витрати не є шкодою чи збитками у розумінні статей 22 та 1166 ЦК України, не входять до складу ціни позову та не можуть стягуватися як збитки, оскільки є витратами, що пов`язані з розглядом справи в суді. Тому позовні вимоги в частині стягнення матеріальної шкоди не підлягають задоволенню. Щодо вимог позивача про стягнення моральної шкоди суд зазначає наступне. Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Статтею 23 ЦК України встановлено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав та законних інтересів. Відповідно до частини другої цієї статті моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Згідно із частиною першою статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою 2 цієї статті. Таким чином, частина перша статті 1167 ЦК України встановлює загальне правило, відповідно до якого відповідальність за заподіяння моральної шкоди настає за наявності загальної підстави - наявності моральної (немайнової) шкоди, а також за наявності всіх основних умов відповідальності, а саме: неправомірної поведінки, причинного зв`язку та вини заподіювача. Відповідно до пункту 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Відповідно до статті 23 ЦК України, моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року). Суд при вирішенні питання про стягнення моральної шкоди враховує співвідношення між завданою шкодою та моральними стражданнями. Вирішуючи питання про розмір компенсації моральної шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача, суд виходить з меж пред`явлених позовних вимог, враховує психоемоційний стан позивача та переживання, оскільки він переніс емоційний стрес, переживання, викликані внаслідок вчинення кримінального правопорушення, змінами в звичному життєвому ритмі, співвідношення між завданою шкодою та моральними стражданнями, тому приходить до переконання про необхідність стягнення з відповідача на корить позивача компенсації моральної шкоди в розмірі 100000,00 грн, визначений розмір є достатнім, співмірними із завданою шкодою та не призведе до збагачення позивача за рахунок відповідача та не поставить у вкрай тяжкий матеріальний стан відповідача. Інші доводи сторін не впливають на висновки суду та не потребують детального обґрунтування, що відповідає практиці Європейського суду з прав людини. Зокрема, Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи («Проніна проти України», N 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18.07.2006). Щодо стягнення судових витрат Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Разом з тим, суд враховує, що позивач звільнений від сплати судового збору в силу приписів п. 6 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір». Оскільки позивач при зверненні до суду звільнений від сплати судового збору, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь держави судового збору в розмірі 1211,20 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial