Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-14 00:00:00

13.11.2025 року до Локачинського районного суду Волинської області надійшла цивільна справа за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Новий Колектор" до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позов мотивує тим, що між ТОВ «Споживчий Центр» та ТОВ «Новий Колектор» укладено договір факторингу № 301121-1 від 30.11.2021 року, згідно якого ТОВ «Новий Колектор» набуло право вимоги до боржника на всі суми, відступлені йому ТОВ «Споживчий Центр». На виконання умов договору укладено реєстр № 1, згідно з яким відбулося відступлення права вимоги за кредитним договором № 23.10.2020-010001612 від 23.10.2020 року на залишок основної суми кредиту, відсотків, нарахованих за користування кредитом, та інших, передбачених договором платежів, боржником за яким є [PERSON] . Так, між ТОВ «Споживчий Центр», правонаступником якого є ТОВ «Новий Колектор», та [PERSON] 23.10.2020 року укладено кредитний договір № 23.10.2020-010001612, шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором відповідно до вимог ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію». Відповідно до умов договору позичальнику надано кредит у розмірі 6000 грн, строк, на який надається кредит - 14 календарних днів «Короткий кредит» з дати отримання, проценти 1680 грн, що становить 28% в процентному значенні, строк до 06.11.2020 року, «Довгий кредит» 28 календарних днів з дати отримання, проценти 4200 грн, що становить 70% в процентному значенні, строк до 20.11.2020 року. ТОВ «Споживчий центр» свої зобов`язання за договором виконало в повному обсязі. В свою чергу [PERSON] свої зобов`язання за договором належним чином не виконав, у зв`язку з чим станом на 29.10.2025 в нього утворилась заборгованість у розмірі 10200 грн, з яких: заборгованість по тілу кредиту становить 6000 грн та за відсотками 4200 грн, чим порушуються права та інтереси позивача. Просить стягнути з відповідача на користь ТОВ "Новий Колектор" заборгованість за кредитним договором № 23.10.2020-010001612 від 23.10.2020 року у розмірі 10200 грн та судові витрати у розмірі 2422,4 грн. Представник позивача у судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується довідкою про доставку електронного документу в кабінет Електронного суду. Одночасно, у позовній заяві представником позивача заявлено клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач у судове засідання не з`явився повторно, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи судовими повістками за його зареєстрованим місцем проживання, що вручені останньому, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень (а.с. 44, 47). Про поважні причини неявки суд не повідомив, будь яких клопотань, заяв, відзиву на позов від нього не надійшло. Враховуючи вимоги ч. 1 ст. 223 ЦПК України, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності сторін. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши та оцінивши представлені у справі докази в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що між ТОВ «Споживчий Центр» та [PERSON] 23.10.2020 року укладено кредитний договір № 23.10.2020-010001612, шляхом використання електронного підпису відповідно до вимог ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію», який є невід`ємною частиною пропозиції про укладення кредитного договору (оферти), з якою позичальник ознайомився (а.с. 23-32). Відповідно до заявки позичальнику надано кредит у розмірі 6000 грн, строк, на який надається кредит - 14 календарних днів «Короткий кредит» з дати отримання, проценти 1680 грн, що становить 28% в процентному значенні, строк до 06.11.2020 року, «Довгий кредит» - 28 календарних днів з дати отримання, проценти 4200 грн, що становить 70% в процентному значенні, строк до 20.11.2020 року Позичальник обирає умову "Короткий кредит" шляхом здійснення дій - повернення кредиту у вищевказаний термін повернення кредиту за умовою "Короткий кредит" та сплати вищевказаних процентів за користування кредитом (проценти) за умовою "Короткий кредит". Сторони погоджуються, що при нездійсненні позичальником вказаних дій кредит вважається отриманим за умовою "Довгий кредит", а позичальник зобов`язаний повернути кредит у термін повернення кредиту за умовою "Довгий кредит" та сплатити вищевказані проценти за користування кредитом (проценти) за умовою «Довгий кредит». Заявку на укладення кредитного договору зі сторони позичальника підписано електронним підписом, та одноразовим ідентифікатором 9F887 (а.с. 23, 29). Також позивачем додано до матеріалів справи копію паспорта відповідача та його фото (а.с. 24-28). Із довідки субконто ТОВ «Споживчий центр» за період з 23.10.2020 року по 27.10.2025 року вбачається, що за договором № 23.10.2020-010001612 від 23.10.2020 року [PERSON] має заборгованість в сумі 10200 грн (а.с. 14, 15). Між ТОВ «Споживчий Центр» та ТОВ «Новий Колектор» укладено договір факторингу № 301121-1 від 30.11.2021 року та додаткову угоду № 2 від 01.11.2023 року до нього, згідно яких ТОВ «Новий Колектор» набуло право вимоги до боржника на всі суми, відступлені йому ТОВ «Споживчий Центр». На виконання умов договору складено реєстр № 1, згідно з яким відбулося відступлення права вимоги за кредитним договором № 23.10.2020-010001612 від 23.10.2020 року на залишок основної суми кредиту, відсотків, нарахованих за користування кредитом, та інших, передбачених договором платежів, боржником за яким є [PERSON] (а.с. 18-22, 33-34). З повідомлення №1221769/2 від 30.11.2021 року вбачається, що позивачем було проінформовано відповідача про відступлення права вимоги за договом факторингу № 301121-1 від 30.11.2021 року та надіслано вимогу про сплату заборгованості за кредитним договором № 23.10.2020-010001612 від 23.10.2020 року в сумі 10200 грн (а.с. 16, 16 зворот). Відповідно до довідки про розмір простроченої заборгованості за кредитним договором № 23.10.2020-010001612 від 23.10.2020 року заборгованість [PERSON] складає 10200 грн, з яких 6000 грн - заборгованість за тілом кредиту, 4200 грн - заборгованість за відсотками (а.с. 17). З метою стягнення коштів за кредитним договором № 23.10.2020-010001612 від 23.10.2020 року у примусовому порядку позивач звернувся до суду з цим позовом до відповідача. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію» (далі - Закон). У статті 3 Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. За змістом частин 3, 4, 6 статті 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Відповідно до частини 12 статті 11 Закону електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 12 Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до статті 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики (частина перша статті 1048 ЦК України). Згідно з ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно із ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч.1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. З огляду на викладені норми права, у позичальника виникає зобов`язання повернути кредитодавцю позику (кредит) в порядку, на умовах та в строк, що передбачені кредитним договором та сплатити проценти за користування кредитними коштами. Нормами п.1 ч.1 ст.512 ЦК України визначено, що підставою заміни кредитора у зобов`язанні є передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Тобто, підставою для заміни сторони, а саме процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах. У відповідності до ст. 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні, яке виникло на підставі правочину, що підлягає державній реєстрації, має бути зареєстрований в порядку, встановленому для реєстрації цього правочину, якщо інше не встановлено законом. Згідно із ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч.1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до ч.1 ст.1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Згідно з положеннями статті 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За змістом частин другої, третьої статті 89 ЦПК України жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Розглянувши та оцінивши надані матеріали справи, суд дійшов висновку, що спір у справі виник у сфері договірних правовідносин, а саме: щодо виконання грошових зобов`язань за кредитним договором. ТОВ «Новий Колектор» набуло право вимоги до відповідача на підставі договору факторингу № 301121-1 від 30.11.2021 року. З наданого позивачем розрахунку заборгованості слідує, що станом на дату звернення заборгованість по кредиту становить 10200 грн, що складається з заборгованості по тілу кредиту в розмірі 6000 грн та процентам в розмірі 4200 грн, нарахованими в строк з 23.10.2020 по 20.11.2020 року, тобто за умовою «Довгий кредит», що складає 28 календарних днів з дати отримання, згоду на який відповідачем надано за умовами заявки від 23.10.2020 року. Дослідженими судом доказами підтверджено, що відповідач на підставі укладеного кредитного договору отримав кредит, однак, в обумовлений договором строк його не повернув, доказів протилежного ним не подано, а тому позов про стягнення заборгованості за тілом кредиту в розмірі 6000 грн та відсотків - 4200 грн, підлягає до задоволення повністю. Згідно із частиною першою статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позов задоволено повністю, тому з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені ним витрати по сплаті судового збору в розмірі 2422,40 грн. На підставі ст. ст. 207, 509, 526, 530, 626, 628, 633, 634, 638, 1048, 1049, 1054, 1055 ЦК України,

Outcome: approved