Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-13 00:00:00

І. Короткий зміст позовних вимог. У вересні 2025 року ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позовна заява мотивована тим, що 14 серпня 2024 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та [PERSON] укладено договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту №4887962, який був підписаний відповідачем електронним підписом, відтвореним шляхом використання останнім одноразового ідентифікатора, згідно з ЗУ «Про електронну комерцію», відповідно до умов якого відповідачу було надано кредит в розмірі 5000 грн, шляхом перерахування їх на його банківський рахунок, на строк 360 днів, з стандартною процентною ставкою 1,5% в день, зі сплатою процентів кожних 30 днів. 14 серпня 2024 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та [PERSON] укладено додатковий договір до договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту №4887962, відповідно до умов якого відповідачу було надано кредит на 5000,00 грн. 31 травня 2025 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» укладено договір факторингу №31/03/2025, відповідно до умов якого ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» передало ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» право грошової вимоги за вказаним договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту до відповідача. З урахуванням наведених обставин відповідач має заборгованість перед позивачем за договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту №4887962 від 14 серпня 2024 року загальною сумою 63925,00 грн., яка складається з суми заборгованості за основним боргом 10000,00 грн., нарахованих процентів первісним кредитором - 34425,00 грн., нарахованих процентів ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» за 130 календарних днів 19500,00 грн. Вказану заборгованість позивач просить стягнути з відповідача у повному обсязі, а також відповідно до ч.10, 11 ст.265, ст.625 ЦК України органу, що буде, що буде здійснювати примусове виконання рішення нарахувати та стягнути інфляційні втрати та 3% річних, починаючи з дати набрання рішення суду законної сили з моменту виконання рішення в частині задоволеної суми заборгованості; стягнути понесені судові витрати в сумі 2422,40 грн., та витрати на правову допомогу у розмірі 10000,00 грн. ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні рішення у справі. Ухвалою Менського районного суду Чернігівської області від 03 жовтня 2025 року вказану позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження, постановлено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідачу було запропоновано протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив на позовну заяву. У встановлений судом строк відповідач відзив на позовну заяву та клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не подав, у зв`язку з чим згідно ч. 5 ст. 279 ЦПК України, справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. ІІІ. Фактичні обставини встановлені судом. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Судом встановлено, що 14 серпня 2024 року між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» (надалі ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА», Первісний кредитор) та відповідачем [PERSON] укладено Договір №4887962 про надання коштів на умовах споживчого кредиту (надалі - Договір). На умовах, встановлених Договором, ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» зобов`язується надати Клієнту грошові кошти в гривні (далі - кредит) на умовах строковості, зворотності, платності, а відповідач зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. За взаємною згодою, сторони погодили наступні умови договору: відповідно до п. 1.2. тип кредиту кредит, сума кредиту складає 5000,00 грн. Згідно із п. 1.3 Договору строк кредиту 360 днів. Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів. На підставі погоджених умов, викладених в п. 2.1. Договору ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» надає кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на банківський рахунок фізичної особи за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) № [NUMBER] , яку Відповідачем вказано особисто під час укладання Договору. Для підписання договору відповідачем використано електронний підпис одноразовим ідентифікатором «55054», що свідчить про те, що сторони досягли усіх істотних умов та уклали кредитний договір. Матеріалами справи документально підтверджено, що ТОВ «ПЕЙТЕК», діючи на підставі договору про надання платіжних послуг з переказу коштів без відкриття рахунку № [NUMBER] від 03 січня 2024 року та в інтересах ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА», 14 серпня 2024 року було проведено транзакцію з переказу коштів в розмірі 5000 грн на платіжну картку відповідача [NUMBER] . 14 серпня 2024 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та [PERSON] укладено додатковий договір до договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту №4887962 від 14 серпня 2024 року, відповідно до умов якого товариство зобов`язувалось надати клієнту кредит в розмірі 5000 грн, у зв`язку з чим сума кредиту на дату укладення цього додаткового договору, з урахуванням платежів, здійснених клієнтом за договором складає 10000,00 грн.. Строк кредитування та періодичність сплати процентів залишаються незмінними, відповідно до п.1.3 договору. За користування кредитом нараховуються проценти на умовах, встановлених п.1.4 договору. Денна процентна ставка за цим договором при застосуванні стандартної процентної ставки дорівнює 1.898%. Повідомленням №20.1.0.0.0/7-251015/49666 від 17 жовтня 2025 року, наданим АТ КБ «ПриватБанк», підтверджено факт зарахування на банківську картку [PERSON] 14 серпня 2024 року грошових коштів в розмірі 5000,00 грн. Згідно з п.3.1. Договору №4887962 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, проценти, що нараховуються за цим Договором є платою за користування кредитом. Нарахування процентів за Договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом протягом строку кредиту, виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році, тобто метод "факт/факт". Пунктом 1.4.1. Договору передбачено стандартну процентну ставку, яка становить 1,50 % за кожен день користування кредитом та застосовується в межах строку кредиту, вказаного в п. 1.3 Договору. Денна процетна ставка за цим договором при застосування стандартної процентної ставки дорівнює 1.5%. Окремо треба зауважити, що відповідно до п. 4.1. Договору, сторони домовилися, що повернення (виплата) кредиту та сплата процентів за користування кредитом включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, здійснюватимуться згідно з Графіком платежів, крім випадку, визначеного в п.4.3. Договору. За даними поденного Розрахунку заборгованості за Договором №4887962 від 14 серпня 2024 року у період з 14 серпня 2024 року по 31 березня 2025 року включно Первісним кредитором нараховано проценти за користування грошовими коштами загальною сумою 34425 грн. 31 березня 2025 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» укладено договір факторингу №31/03/2025, згідно з яким право грошової вимоги щодо погашення (стягнення) заборгованості з боржників, вказаних у реєстрах боржників, які виникли на підставі кредитних договорів, в тому числі і до [PERSON] відступлено ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ»». Відповідно до Витягу з реєстру боржників від 31 березня 2025 року до договору факторингу №31/03/2025 від 31 березня 2025 року позивач набув право грошової вимоги до [PERSON] щодо погашення заборгованості за кредитним договором №4887962 в розмірі 49425,00 грн, яка складається з: 10000,00 грн - заборгованості за основною сумою боргу, 34425,00 грн заборгованості за відсотками, 5000,00 грн заборгованість за пенею та штрафами. В межах строку дії Договору, укладеного між Первісним кредитором та Відповідачем, ТОВ «ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ»» у період з 01 квітня 2025 року по 08 серпня 2025 року (130 календарних днів) здійснено нарахування процентів за стандартною процентною ставкою, у сумі 19500,00 грн (10000,00 грн х 1,5%=150 грн х130 днів=19500,00 грн) (а.с.61,62). З урахуванням наведених обставин, відповідач має заборгованість перед Позивачем за Договором №4887962 від 14 серпня 2024 року загальною сумою 63925,00 грн., яка складається з суми заборгованості за основним боргом 10000,00 грн., нарахованих процентів первісним кредитором - 34425,00 грн., нарахованих процентів ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» за 130 календарних днів 19500,00 грн. Пунктом 1 частини 1 статті 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором (ст. 514 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Згідно із статтею 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається. Відповідно до частин 1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ч.1 ст.509 ЦК України зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із частиною першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). З положень частини першої та другої ст.1056-1 ЦК України вбачається, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов"язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). За ст.610 ЦК України порушенням зобов"язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно із ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Згідно із ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом. Згідно із ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однією зі сторін має бути досягнуто згоди. Електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі (пункт 5 частини 1 статті 3 Закону України "Про електронну комерцію"). Згідно із частиною 12 статті 11 Закону України "Про електронну комерцію" електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Згідно із частиною 1 статті 12 Закону України "Про електронну комерцію", якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Верховний Суд у справі № 524/5556/19 від 12.01.2021 дійшов висновку, що електронним підписом з одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і літер, або тільки цифр, або тільки літер, яку заявник отримує за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі "логін-пароль", або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Оспорюваний договір про надання фінансового кредиту підписаний за допомогою одноразового пароля-ідентифікатора, тобто укладення між сторонами спірного правочину підтверджено належними та допустимими доказами. Під час розгляду справи належними та допустимими доказами позивачем доведено факт укладення 14 серпня 2024 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та відповідачем [PERSON] договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту та додаткового договору до нього в електронному вигляді, шляхом їх підписання електронним підписом з одноразовим ідентифікатором, відповідно до Закону України "Про електронну комерцію". ТОВ "ЛІНЕУРА УКРАЇНА" свої зобов"язання за кредитним договором виконало в повному обсязі, а саме відповідачу надано кредит на загальну суму 10000,00 грн, який перерахований на картковий рахунок відповідача. У зв`язку із невиконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань за вказаним вище кредитним договором утворилась заборгованість. Доказів, які б спростовували зазначені обставини відповідач суду не надав. Суд враховує, що відповідно до пункту 1.4.1 договору денна процентна ставка за користування кредитом становить 1,5% у день та застосовується в межах строку кредитування, вказаного в пункті 1.3 цього договору. Відповідно до частини четвертої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» денна процентна ставка розраховується у процентах за формулою:ДПС = (ЗВСК/ЗРК)/t ? 100%, де ДПС - денна процентна ставка; ЗВСК - загальні витрати за споживчим кредитом; ЗРК - загальний розмір кредиту; t - строк кредитування у днях. Згідно з частиною п`ятою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1%. Зміни до вказаної вище статті Закону України «Про споживче кредитування» набрали чинності з 24 грудня 2023 року відповідно до Закону України № 3498-IX «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг». Пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %. Відповідно до п.1.3 договору строку кредитування становить 360 днів. Отже, з дати укладення договору, з 14 серпня 2024 року по 19 серпня 2024 року включно процентна ставка становить 1,5%, розмір заборгованості за відсотками складає 825 грн (10000,00 грн х 1,5% х 6 днів = 900 грн 75 грн (відсотки нараховані первісним кредитодавцем за 14 серпня 2025 року) = 825 грн), з 20 серпня 2024 року по 08 серпня 2025 року (закінчення строку кредитування) - 1%, а тому розмір заборгованості за відсотками складає 35400,00 грн (10000,00 грн х 1% х 354 дні=35400,00 грн) Виходячи з викладеного, загальний розмір заборгованості відповідача за відсотками за спірним кредитним договором становить 36225 грн (35400 грн + 825 грн). За вказаних обставин, суд знаходить підстави для стягнення з відповідача заборгованості за договором, до якої входить заборгованість за тілом кредиту 10000,00 грн та процентами, що становить 36225,00 грн, а всього 46225,00 грн. Також, позивач просить суд в порядку частин десятої, одинадцятої статті 265 ЦПК України зобов`язати орган (особу), що здійснюватиме примусове виконання цього рішення, нараховувати інфляційні втрати і 3% річних відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України. Роз`яснити органу (особі), що здійснюватиме примусове виконання рішення суду, що у разі часткової сплати основного боргу, інфляційні втрати і 3% річних нараховуються на залишок заборгованості, що залишився, при цьому день часткової оплати не включається до періоду часу, за який може здійснюватися таке нарахування. Суд зазначає, що відповідно до пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Отже, вимога щодо зобов`язання орган (особу), що здійснюватиме примусове виконання цього рішення, нараховувати інфляційні втрати і 3% суперечить нормі Цивільного кодексу України та задоволенню не підлягає. ІV. Розподіл судових витрат Позивачем понесені та документально підтверджені судові витрати в сумі 2422,40 грн, які відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно до задоволених позовних вимог в сумі 1751 грн 40 коп. Відповідачем документально підтверджено понесення судових витрат на правничу допомогу в сумі 10000,00 грн, які з урахуванням п.3 ч.2 ст.141 ЦПК України підлягають стягненню з позивача на користь відповідача в розмірі 7230,00 грн.

Outcome: partial