Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-13 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» звернулося до суду із позовом, у якому просить стягнути із [PERSON] на свою користь заборгованість за кредитним договором № 102091289 від 12.04.2023 в розмірі 16760 грн. та понесені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2422,40 грн. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 12.04.2023 між ТОВ «МІЛОАН» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 102091289, який підписаний електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора (електронного підпису). Кредитор свої обов`язки за договором виконав у повному обсязі та надав кредит шляхом безготівкового перерахування коштів у сумі 4000 грн., а відповідачка порушила умови договору та у встановлені строки кошти не повернула. 29.08.2023 між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» був укладений Договір відступлення прав вимоги № 104-МЛ/Т, згідно якого ТОВ «МІЛОАН» відступило на користь ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» право вимоги за кредитними договорами, в тому числі за договором, укладеним з відповідачкою [PERSON] . Згідно витягу з Реєстру боржників до договору відступлення сума боргу відповідачки становить 16760 грн., з яких: 4000 грн. - заборгованість за основною сумою боргу, 12000 грн. - заборгованість за відсотками, 760 грн. - заборгованість за комісією. Таким чином, [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» за кредитним договором № 102091289 у розмірі 16760 грн. Представник відповідачки - адвокат Тисячник Р.Р. подала відзив на позов, у якому просить відмовити у задоволенні позову з наступних підстав. Позивач обґрунтовує своє право вимоги Договором відступлення прав вимоги №104 МЛ/Т від 29.08.2023, укладеним з ТОВ «Мілоан», однак належних доказів переходу права вимоги саме за боргом відповідачки до позивача не надано. Позивач долучив до позову лише копію Витягу з реєстру боржників, проте не долучив до позову повного та підписаного обома сторонами реєстру боржників, який є невід`ємним додатком до договору відступлення права вимоги. Без цього доказу неможливо встановити, чи було відступлено право вимоги саме за договором № 102091289. Позивач не надав належних доказів укладення кредитного договору з дотриманням вимог законодавства. Долучена до позову Анкета заява на кредит № 102091289 не містить власноручного чи електронного підпису відповідача, а є лише роздруківкою із заповненими даними. Договір не підписано належним чином. У позові та в тексті договору зазначено, що він підписується електронним підписом одноразовим ідентифікатором (U41996), проте позивач не надав жодних доказів (логів системи, довідки оператора зв`язку), що ідентифікатор U41996 надсилався на номер телефону, який нібито належить відповідачці ( [NUMBER] ) та що саме відповідачка його використала. Долучена позивачем «Довідка про ідентифікацію» є внутрішнім документом ТОВ «Мілоан» і жодним чином не підтверджує факт отримання та введення одноразового ідентифікатора саме відповідачкою. Отже, позивачем не надано жодних об`єктивних доказів того, що саме [PERSON] отримала та ввела зазначені коди/паролі для укладення договору, не надано роздруківки СМС-повідомлень з кодом, що були надіслані на номер телефону відповідача, а також доказів їх успішного введення. Позивач не надав належних та беззаперечних доказів фактичного перерахування грошових коштів на рахунок [PERSON] . Надане платіжне доручення № 62772747 від 12.04.2023 складене самим первісним кредитором ТОВ «МІЛОАН», яке не є банківською установою. Цей документ не містить відміток банку про виконання і не може вважатися первинним фінансовим документом, що підтверджує переказ коштів. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Тобто, навіть якби, відповідачка і підписала такий договір, то сам факт підписання кредитного договору сторонами не є фактом надання коштів за таким договором. Підписання такого договору є лише правовою підставою для надання коштів. Факт отримання коштів позичальником має підтверджуватися відповідними фінансовими документами. Однак, в матеріалах справи відсутні будь-які допустимі докази, які підтверджують факт отримання відповідачкою кредитних коштів, момент (час, місце, дату) їх видачі, спосіб видачі, періоду часу протягом якого та в якій частці здійснювалась виплата коштів позичальнику, рух коштів по рахунку. Договір містить посилання на те, що відповідачка ознайомилась із «Правилами надання грошових коштів у позику», що розміщені на сайті первісного кредитора. Проте посилання на загальнодоступність інформації не є достатнім доказом того, що саме відповідач була належним чином ознайомлена з цими правилами та умовами до моменту укладення договорів. Особливо це стосується договорів приєднання, де відсутність належного доведення умов до відома споживача може свідчити про їх недійсність або нікчемність. Позивач у даній справі не надав доказів, які підтверджують, що саме з цими умовами та правилами надання фінансових послуг відповідачка ознайомилася і погодилася з ними. Нарахування комісії позивачем також вважає здійснено незаконно. У відповіді на відзив представник позивача зазначив, що позовні вимоги обґрунтовані та законні виходячи з наступного. ТОВ «Мілоан» надіслало відповідачці одноразовий ідентифікатор із кодом для підписання договору у вигляді смс на номер телефону відповідачки, який вона використала для підписання відповіді про прийняття пропозиції товариства щодо укладення кредитного договору № 102091289 від 12.04.2023, що зафіксовано в ІТС товариства. Кредитний договір № 102091289 від 12.04.2023 року є укладеним в електронній формі. При укладенні договору позичальник підтвердила, що інформація щодо порядку видачі, суми кредиту, комісії, річної процентної ставки, строку кредиту, правила надання фінансових послуг їй надані з дотриманням вимог законодавства про захист прав споживачів та забезпечує правильне розуміння позичальником суті фінансової послуги без нав`язування її придбання. Відповідачка здійснила волевиявлення щодо укладення договору шляхом направлення підписаної електронним підписом одноразовим ідентифікатором відповіді про прийняття пропозиції укласти кредитний договір № 102091289 від 12.04.2023 року. Надана позивачем довідка про надсилання одноразового ідентифікатора відповідачці є офіційним підтвердженням від первинного кредитора - ТОВ "Мілоан" - того, що фізична особа, [PERSON] , була зареєстрована в інформаційно-телекомунікаційній системі (ІТС) товариства шляхом введення одноразового ідентифікатора, який було направлено на номер телефону, вказаний відповідачкою у власноруч заповненій Анкеті-заяві на отримання кредиту. Таким чином, надана довідка свідчить не лише про технічний факт надсилання коду, але й про завершення процедури ідентифікації відповідачки в електронній системі кредитора відповідно до умов укладення договору споживчого кредитування. Це, у свою чергу, підтверджує належне волевиявлення сторін та вказує на укладення кредитного договору в порядку, визначеному чинним законодавством України . ТОВ «Мілоан» не могло дізнатись номер телефону та інші особисті дані відповідачки не інакше як з заповненою нею власноручно Анкети-заяви на кредит. Ініціювання укладення Кредитного договору №102091289 від 12.04.2023 здійснено [PERSON] шляхом заповнення Анкети-заяви на кредит. Укладення Кредитного договору №102091289 від 12.04.2023 року після ознайомлення з його умовами є правом відповідача, а не його обов`язком. Так як, відповідачка підписала Кредитний договір, то вона була ознайомлена з строком кредитування, розміром відсоткових ставок та умовами кредитування та передбачала наслідки укладеного Кредитного договору №102091289 від 12.04.2023. Товариством на підтвердження здійснення господарської операції щодо кредитного договору укладеного з [PERSON] надано платіжне доручення від 12.04.2023 про переказ коштів згідно укладеного Кредитного договору, на підставі вказаного платіжного доручення Товариством здійснюється облік за кредитним договором № 102091289 від 12.04.2023 в інформаційно телекомунікаційній системі ТОВ «МІЛОАН». Вимога сторони відповідача надати виписку по банківському (картковому) рахунку є безпідставною, оскільки ТОВ «МІЛОАН» не здійснює банківської діяльності, не має правових інструментів для створення чи обробки відповідної інформації, а отже - не є суб`єктом, уповноваженим на надання таких документів відповідно до законодавства України. Доказів на спростування обставин, що кошти, визначені в електронному договорі у розмірі 4 000,00 грн. надійшли в розпорядження відповідачки на належну їй банківську картку, отримання та користування кредитними коштами, а також спростування розміру заборгованості по кредиту, розмір якої відображено у розрахунку, відповідачка не надала. На момент укладення договору про відступлення прав вимоги №104 МЛТ від 29 серпня 2023 року, ТзОВ «Мілоан» мало дійсне право вимоги до [PERSON] за Кредитним договором №102091289 від 12.04.2023. Поданий до суду Витяг з реєстру боржників до договору про відступлення прав вимоги №104-МЛТ виготовлений представником позивача, оскільки в Реєстрі боржників до договору про відступлення прав вимоги №104-МЛТ містяться персональні данні інших осіб. У зв`язку з цим, вважає безпідставним посилання представника відповідачки на відсутність підтвердження права вимоги до [PERSON] . У поданому запереченні на відповідь на відзив представник відповідачки просила відмовити у задоволенні позову. Ухвалою судді 06.10.2025 провадження у справі відкрито за правилами спрощеного провадження, призначено судове засідання по справі. Ухвалою суду від 01.12.2025 задоволено клопотання позивача про витребування доказів у АТ КБ «ПриватБанк». Учасники справи в судове засідання не з`явились. Представник позивача - Кривенко Д.О. у відповіді на відзив просив розгляд справи провести без його участі. Представник відповідачки - адвокат Тисячник Р.Р. у відзиві просила про розгляд справи без участі її та відповідачки. Фіксування судового процесу технічними засобами не проводилося у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі. Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини, і дійшов наступного висновку. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно зі ст.638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно ч.2 ст.1054 ЦК України, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Пунктами 5 та 6 частини 1 статті 3 Закону України "Про електронну комерцію" визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому, одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (пункт 12 частини 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому ЦК України та ГК України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеному у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною 6 цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України "Про електронну комерцію). Згідно ч. 8 ст. 11 цього Закону у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Положеннями статті 12 Закону України "Про електронну комерцію" визначено, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. На підтвердження заявлених вимог, позивачем надано, зокрема, укладений 12.04.2023 між ТОВ «МІЛОАН» та [PERSON] договір про споживчий кредит № 102091289, який підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора (а.с.11-21) Згідно умов договору, товариство надає позичальнику кредит у розмірі 4000 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язаний повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених договором. Пунктом 1.3 договору визначено, що кредит надається на 105 дні - з 12.04.2023 (дата надання кредиту) до 26.07.2023 (останній день строку кредитування). Кредитні кошти надаються позичальнику безготівково на рахунок з використанням карти 516780*17 (пункт 2.1 договору). Додатком № 1 до договору є Графік платежів за договором, Додатком № 2 - Паспорт споживчого кредиту № 102091289. Згідно із довідкою ТОВ «МІЛОАН» про ідентифікацію, [PERSON] ідентифікована ТОВ «МІЛОАН», як позичальник за укладеним договором. Акцепт підписано позичальником із застосуванням одноразового ідентифікатора U41996, відправленого позичальнику 12.04.2023 о 15:20:21 на номер телефону [NUMBER] (а.с. 25). Також позивачем надано договір відступлення прав вимог №104-МЛ/Т, укладений 29.08.2023 між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ», у відповідності до умов якого ТОВ «МІЛОАН» передає за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників, а ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» приймає вказані права (а.с. 32-41). Відповідно до Витягу з реєстру боржників від 2023 до договору відступлення прав вимог №104-МЛ/Т від 29.08.2023, позивач набув права грошової вимоги до [PERSON] в сумі 16760 грн., з яких: 4 000 грн. - заборгованість по тілу кредиту; 12000 грн. - сума заборгованості за відсотками, 760 грн. - залишок по комісії (а.с.43). Разом з тим, представник відповідачки стверджує, що позивачем не доведено належними доказами фактів підписання договору та надання відповідачці кредитних коштів. Відповідно до частини другої статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити, якщо інше не передбачено окремими законодавчими актами України: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Таким чином, з наведених норм законодавства вбачається, що доказом надання кредитодавцем позичальнику кредитних коштів є саме первинні документи, вимоги до яких встановлені Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». Аналогічні за змістом висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 11 вересня 2019 року по справі №755/2284/16-ц, провадження №61-4685св19. При цьому, у разі заміни первісного кредитора у зобов`язанні, останній повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення, в тому числі і первинні документи, що підтверджують факт виконання свого обов`язку перед позичальником, тобто факт надання коштів у кредит. У матеріалах справи міститься копія платіжного доручення № 62772747 від 12.04.2023, згідно якого платник ТОВ «МІЛОАН» здійснив перерахунок коштів згідно договору 102091289 у сумі 4000 грн одержувачу [PERSON] на картку Mastercard №516780*17 (а.с. 28). Даний документ складений ТОВ «МІЛОАН» не містить відміток банку про виконання. Ухвалою суду від 01.12.2025 задоволено клопотання представника позивача про витребування в АТ КБ «ПРИВАТБАНК» інформації про те, що 12.04.2023 ТОВ «МІЛОАН» було проведено транзакцію по переказу коштів у сумі 4000 грн. на рахунок [PERSON] за кредитним договором № 102091289 згідно платіжного доручення №62772747. Згідно інформації, наданої АТ КБ «ПриватБанк» на виконання вказаної ухвали суду, транзакції по переказу коштів у сумі 4000 грн. на рахунок [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , згідно платіжного доручення 12.04.2023, проведено не було (а.с. 107). За таких обставин наявними у матеріалах справи доказами не підтверджено здійснення переказу грошових коштів позичальнику. Частиною 3 статті 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України). Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Статтею 78 ЦПК України передбачено, що суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Частиною 6 статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як вбачається з положень ч.1 ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Таким чином, під час судового розгляду предметом доказування є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення. Об`єктом оцінки судом при ухваленні рішення є як докази (фактичні дані, відомості), так і процесуальні джерела, що їх містять (показання свідків, висновки експертів, тощо). Виходячи з принципу процесуальної рівності сторін і враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, судом досліджено кожний доказ, наявний у матеріалах цивільної справи. Даючи правову оцінку дослідженим доказам, суд дійшов до висновку, що позивачем не надано суду належних та допустимих доказів перерахунку первісним кредитором ТОВ «МІЛОАН» відповідачці [PERSON] грошових коштів, згідно кредитного договору №102091289, а отже, відповідно, і доказів укладення самого договору позики, в розумінні ст. 1046 ЦК України, у зв`язку з чим вважає за необхідне відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. ЄСПЛ у рішеннях "Руїз Торіза проти Іспанії" (№18390/91, 09.12.1994, § 29) та "Проніна проти України" (№ 63566/00, 18.07.2006, §§ 23,25) зауважив, що в рішеннях національних судів мають бути належним чином зазначені мотиви, на яких вони ґрунтуються; міра, до якої суд має виконати свій обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення; проте, якщо аргумент сторони є вирішальним для результату проваджень, воно вимагає конкретної та прямої відповіді. Суд вирішує дану справу з урахуванням доречних та важливих доводів, наведених сторонами, зокрема щодо доведеності надання відповідачці кредитних коштів. Ураховуючи, що дана обставина поданими суду доказами не доведена, інші доводи учасників справи не спростовують вищенаведених висновків щодо вирішення позовних вимог. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК у разі відмови в позові інші судові витрати покладаються на позивача. Оскільки позивачу відмовлено у задоволені його позовних вимог в повному обсязі, у відповідності до вимог ст.141 ЦПК України судові витрати на його користь не відшкодовуються. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed