Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-18 00:00:00

У жовтні 2025 року Акціонерне товариство «Акцент-Банк» (далі - АТ «А-Банк») звернулося до суду з позовом, в якому зазначає, що [PERSON] звернувся до банку з метою отримання банківських послуг та підписав Анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в А-Банку. 31.05.2024 відповідач уклав з банком кредитний договір № ABH0CT155101717124497896 про надання йому кредиту в розмірі 100 000,00 грн строком на 60 місяців, тобто до 30.05.2029 року, зі сплатою процентів у розмірі 55,00% щорічно. Кредитнии? договір підписано боржником за допомогою електронного підпису, використання якого погоджено сторонами в Анкеті-Заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку (Заяві на погодження використання електронного підпису). Відповідно до п. 11 Заяви про надання послуги «Швидка готівка» та/або Паспорта споживчого кредиту «Швидка готівка» у випадку порушення клієнтом зобов`язань із погашення заборгованості клієнт сплачує банку пеню у розмірі 0,07% (не менше 1 грн ) від суми простроченої заборгованості по кредиту за кожен день прострочки, при цьому пеня за невиконання зобов`язання щодо повернення кредиту та процентів за ним не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, та не може бути більшою за 15 (п`ятнадцять) відсотків суми простроченого платежу. Станом на 07.10.2025 року заборгованість відповідача за цим кредитним договором становить 114 122,16 грн: 94 494,42 грн - загальнии? залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту); 18 874,44 грн - загальнии? залишок заборгованості за процентами; 753,30 грн загальний залишок заборгованості за пенею. Вказані суми АТ «А-Банк» просить стягнути з відповідача на свою користь, а також судові витрати 2422,40 грн. Ухвалою Індустріального районного суду міста Дніпра від 09 жовтня 2025 року у справі було відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін. У судове засідання, призначене на 16 січня 2026 року, сторони не з`явилися, повідомлялися про час і місце його проведення. В матеріалах справи наявна заява представника позивача про розгляд справи в його відсутність, у якій проти винесення судом заочного рішення не заперечує. В свою чергу, відповідач повідомлявся про розгляд справи за своїм зареєстрованим місцем проживання, а також шляхом надіслання повідомлення за номером телефону та електронною адресою, що зазначені в позові. Згідно з відміткою на поштовому відправленні адресат за зазначеною адресою відсутній. Відповідно до ч. 2 ст. 131 ЦПК України у разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають електронного кабінету, за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому суду адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає, не перебуває або не знаходиться. Отже, відповідач вважається таким, що повідомлений про розгляд справи. Враховуючи, що відповідач відзив на позов не надав, судом проведений заочний розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі даних та доказів. Відповідно до частини 4 статті 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення (частина 5 статті 268 ЦПК України). Суд, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, приходить до висновку, що позовні вимоги АТ «А-Банк» підлягають частковому задоволенню з наступних підстав: Судом установлено, що 26 січня 2021 року [PERSON] підписав Анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в А-Банку. 31.05.2024 відповідач ознайомився з паспортом споживчого кредиту «Швидка готівка», який містить умови кредитування. Також 31.05.2024 відповідач підписав заяву про надання послуги «Швидка готівка» № ABH0CT155101717124497896 від 31.05.2024 року про надання йому кредиту: вид кредиту швидка готівка, тип кредиту строковий, сума кредиту 100 000 грн, строк кредиту 60 місяців з 31.05.2024 до 30.05.2029, процентна ставка 55% на рік, розмір щомісячного платежу 4957,89 грн, платіжна картка, що є доступом до поточного рахунку, на який зараховується сума кредиту, - [NUMBER] , загальна сума до повернення з урахуванням суми кредиту, відсотків та комісій (загальна вартість кредиту) становить 297 474,11 грн. Зокрема відповідач був ознайомлений з таблицею обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної ставки за договором про споживчий кредит. Факт надання кредиту відповідачу підтверджується копією меморіального ордеру від 31.05.2024 року. Згідно з розрахунком заборгованості станом на 07.10.2025 року заборгованість відповідача за кредитним договором становить 114 122,16 грн, з яких: 94 494,42 грн - загальнии? залишок заборгованості за наданим кредитом; 18 874,44 грн - загальнии? залишок заборгованості за нарахованими процентами; 753,30 грн загальний залишок заборгованості за пенею. При вирішенні спору про стягнення вказаних сум із відповідача суд керується тим, що відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст. 208 ЦК України у письмовій формі належить вчиняти правочини між фізичною та юридичною особою, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу (які сторонами вчиняються усно та виконуються повністю у момент їх вчинення). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України). Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України). Згідно з ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. За змістом ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Статтею 3 Закону «Про електронну комерцію» визначено, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Відповідно до частини 12 статті 11 цього Закону електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Так, статтею 12 вказаного Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Частиною 1 статті 1049 ЦК України також передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі статтею 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. В силу статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Суд вважає доведеним, що відповідач уклав в електронній формі кредитний договір та отримав кредитні кошти, але свої зобов`язання за кредитним договором щодо повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом належним чином не виконав, про що свідчить наявна заборгованості. Доказів на спростування доводів позивача та суми заборгованості за кредитом та нарахованими процентами відповідач суду не надав, розмір заборгованості та умови укладеного договору не оспорював. Тому суд приходить до висновку, що позов АТ «АкцентБанк» у частині стягнення з відповідача на користь банку заборгованості за кредитом у розмірі 94 494 грн 42 коп. та заборгованості за процентами 18 874 грн 44 коп., а загалом 113 368,86 грн підлягає задоволенню. Щодо стягнення пені в розмірі 753,30 грн., то суд вважає, що в цій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню. Суд виходить із того, що згідно з пунктом 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України, яким останній доповнено згідно з Законом № 2120-IX від 15 березня 2022 року, в період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Тлумачення пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань. Така особливість проявляється: (1) в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; (2) в договорах, на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, у тому числі договір про споживчий кредит; (3) у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної частиною другою статті 625 ЦК України, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. У разі, якщо неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). На час розгляду справи в суді положення пункту 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України, який є основним актом цивільного законодавства та має пріоритет над нормами інших законів, є чинними. Таким чином, до спірних правовідносин підлягають застосуванню положення пункту 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України. Враховуючи, що пеня нарахована відповідачу за невиконання (неналежне виконання) зобов`язання за договором про споживчий кредит у період дії воєнного стану, в задоволенні позовних вимог банку про стягнення такої пені необхідно відмовити. При зверненні до суду позивачем був сплачений судовий збір у розмірі 2422,40 грн. Згідно з частиною 1 статтею 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов задоволено частково, то сплачений позивачем судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог у розмірі 2406 грн 41 коп. (99,34 %).

Outcome: partial