Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-13 00:00:00

12.12.2025 [PERSON] через свого представника адвоката Павлюка І.О. через систему Електронний суд звернулася до суду з позовом до Котелевської селищної ради Полтавської області про визнання права власності на нерухоме майно, в якому просить визнати за [PERSON] ( [NUMBER] ) право власності на земельну ділянку надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 2,74 га, яка розташована на території Котелевської селищної ради Полтавської області, кадастровий номер 5322255100:00:006:1435. В обґрунтування позову зазначили, що на підставі рішення 12 сесії 23 скликання Котелевської селищної ради народних депутатів від 30 серпня 2000 року [PERSON] , видано 30.01.2001 року державний акт на право приватної власності на землю серії Р2 N?614094. У відповідності до останнього, позивачу на праві приватної власності належить земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, загальною площею 2,74 га розташована на території Котелевської селищної ради Полтавської області. На даний час земельній ділянці присвоєно кадастровий номер 5322255100:00:006:1435 (далі по тексту - земельна ділянка). Вказаний державний акт на земельну ділянку виданий Котелевською селищною радою Полтавської області взамін належного їй сертифіката. Весь цей час земельна ділянка перебувала у власності позивача та передавалась в користування третім особами. На даний час земельна ділянка знаходиться у користуванні Сількогосподарського кооперативу «Батьківщина» на правах оренди. 3 метою упорядкування своїх документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку та у зв?язку з запровадженням з 01.01.2013 року Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нової системи державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, ведення в дію Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, позивач звернулася до державного реєстратора прав на нерухоме майно [PERSON] (далі по тексту - державний реєстратор) із заявою про здійснення державної реєстрації права власності та внесення відомостей про право власності до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. У відповідь, державним реєстратором прав на нерухоме майно прийнято рішення N?80956418 від 22.09.2025 року про відмову в проведенні реєстраційних дій. В обґрунтування останнього зазначено, що наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяжень, що полягають в розбіжності в площі земельної ділянки. Так, при розгляді заяви встановлено, що відповідно до відомостей зазначених у Державному акті на право власності на землю серії IV-ПЛ N?018606 від 30.01.2001 року, площа земельної ділянки є 2,85 га, крім того відповідно до відповіді ГУ Держгеокадастру у Полтавській області зазначено, що державний акт видано на земельну ділянку площею 2,85 га. При цьому відповідно до відомостей ДЗК номер 94842307 від 18.09.2025 року зазначено, що вказана земельна ділянка має площу - 2,7400 га. Таким чином, розбіжність становить 0,11 га. З метою з?ясування причин невідповідності у площі належної мені земельної ділянки, надіслано звернення до відділу N?4 Управління забезпечення реалізації державної політики у сфері земельних відносин Головного управління Держгеокадастру у Полтавський області. У відповідь надійшов лист від 27.06.2025 року N?27-16-0.164-1671/15-25 яким повідомлено, що відповідно до Книг записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі до 01.01.2013 року запис про реєстрацію державного акту на право приватної власності на землю серії Р2 N?6140494 виданого на ім?я - [PERSON] - не виявлено. Водночас в цьому ж листі зазначено, що згідно «Книги реєстрації (записів) державних актів на право приватної власності на землю громадян (взамін сертифікатів) Котелевська селищна рада Полтавської області» до 01.01.2013 року за №1189 від 30.01.2001 року зареєстровано державний акт на право приватної власності на землю серії IV- ПЛ N?018606 виданий на ім?я [PERSON] на земельну ділянку площею 2,85 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. З огляду на викладене можна дійти висновку, що при видачі державного акту на право приватної власності на землю на вище вказану земельну ділянку помилково видано два різних бланка державних актів на одну й ту ж земельну ділянку, одній і тій же особі ( [PERSON] ), різниця лише полягає в площі земельної ділянки, яка становить - 0,11 га. Так, відповідно до державного акта серії IV-ПЛ N?018606 площа земельної ділянки вказана - 2,85 га, а в державному акті серії P2 N?614094 - площа земельної ділянки 2,74 га, що і стало перешкодою в державній реєстрації права власності. Як з?ясувалось, при виготовленні технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) на вказану земельну ділянку брались дані із державного акту серії Р2 N?614094 (запис про який відсутній у Книгах записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі) відповідно до якого площа земельної ділянки помилково вказана як 2,74 га. Варто звернути увагу, що в обох державних актах проміри меж земельної ділянки мають однакові показники та загальна площа земельної ділянки складає 2,74 га як вірно зазначено інженером землевпорядником. Викладене вище є перешкодою в належному оформленні права власності на земельну ділянку. Від представника відповідача до суду надійшов відзив, в якому Котелевська селищна рада позовні вимоги визнає в повному обсязі, а також повністю визнає обставини, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги, а також цілком погоджується з правовою оцінкою обставин, наданих позивачем у позові. Сторони в судове засідання не з`явились, надіслали клопотання про розгляд справи без їх участі. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Ухвалою Котелевського районного суду Полтавської області від 25.12.2025 було відкрито загальне позовне провадження у справі. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У відповідності до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини, на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши ці докази на належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав. На підставі рішення 12 сесії 23 скликання Котелевської селищної ради народних депутатів від 30 серпня 2000 року [PERSON] , видано 30.01.2001 року державний акт на право приватної власності на землю серії Р2 N?614094. У відповідності до останнього, позивачу на праві приватної власності належить земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, загальною площею 2,74 га розташована на території Котелевської селищної ради Полтавської області. На даний час земельній ділянці присвоєно кадастровий номер 5322255100:00:006:1435. Державним реєстратором прав на нерухоме майно прийнято рішення N?80956418 від 22.09.2025 року про відмову в проведенні реєстраційних дій. В обґрунтування останнього зазначено, що наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяжень, що полягають в розбіжності в площі земельної ділянки. Так, при розгляді заяви встановлено, що відповідно до відомостей зазначених у Державному акті на право власності на землю серії IV-ПЛ N?018606 від 30.01.2001 року, площа земельної ділянки є 2,85 га, крім того відповідно до відповіді ГУ Держгеокадастру у Полтавській області зазначено, що державний акт видано на земельну ділянку площею 2,85 га. При цьому відповідно до відомостей ДЗК номер 94842307 від 18.09.2025 року зазначено, що вказана земельна ділянка має площу - 2,7400 га. Таким чином, розбіжність становить 0,11 га (а.с.21). З метою з?ясування причин невідповідності у площі належної мені земельної ділянки, надіслано звернення до відділу N?4 Управління забезпечення реалізації державної політики у сфері земельних відносин Головного управління Держгеокадастру у Полтавський області. Згідно листа Управління забезпечення реалізації державної політики у сфері земельних відносин Головного управління Держгеокадастру у Полтавський області від 27.06.2025 року №27-16-0.164-1671/15-25, яким повідомлено, що відповідно до Книг записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі до 01.01.2013 року запис про реєстрацію державного акту на право приватної власності на землю серії Р2 N?6140494 виданого на ім?я - [PERSON] - не виявлено. Водночас в цьому ж листі зазначено, що згідно «Книги реєстрації (записів) державних актів на право приватної власності на землю громадян (взамін сертифікатів) Котелевська селищна рада Полтавської області» до 01.01.2013 року за №1189 від 30.01.2001 року зареєстровано державний акт на право приватної власності на землю серії IV- ПЛ N?018606 виданий на ім?я [PERSON] на земельну ділянку площею 2,85 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с.17). Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності, не встановлена судом. Згідно ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. При цьому одним, із способів такого захисту може бути і визнання права власності. В Конституції України закріплені основні правові принципи регулювання відносин власності, головним з яких є принцип рівного визнання й захисту рівним чином усіх форм власності (ст. ст. 13, 14, 41). Право власності на нерухоме майно набувається та реалізується на підставі Конституції України, Цивільного кодексу України, а також інших законів що видаються відповідно до них. 3 огляду на викладене, позивач [PERSON] на законних підставах набула право власності на вказану земельну ділянку, але в зв?язку з розбіжностями у витягу з Державного земельного кадастру та правовстановлюючого документу на земельну ділянку, що виникли в зв?язку з технічною помилкою вона не може зареєструвати своє право власності. Згідно з ч.2 ст. 328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно з ст. 392 ЦК України власник майна може пред?явити позов про визнання права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Відповідно до п.9 ч.1 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно. Відповідно до частиною 2 ст. 24 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що відмова в державній реєстрації прав та їх обтяжень з підстав зазначених у пункті 4 частини першої цієї статті, не може здійснюватись у разі невідповідності площі земельної ділянки, вказаної у Державному реєстрі земель, її дійсній площі у результаті зміни методів підрахунку (округлення). Згідно з ч. 9 ст.24 Закону України «Про Державний земельний кадастр» при здійсненні державної реєстрації земельної ділянки їй присвоюється кадастровий номер. Відповідно до п.2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про Державний земельний кадастр» земельні ділянки, право власності (користування) на які виникло до 2004 року, вважаються сформованими незалежно від присвоєння їм кадастрового номера. Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов?язкової реєстрації. Згідно з ч. 3, ч. 4 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацією речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов, якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов?язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень. Стаття 41 Конституції України передбачає, що кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю, а право власності набувається в порядку, встановленому законом. Таким чином, [PERSON] на законних підставах набула право власності на вказану земельну ділянку, але в зв?язку з розбіжностями інформації з Державного земельного кадастру та правовстановлюючими документами на земельну ділянку, що виникли в зв?язку з технічними помилками, я не можу зареєструвати своє право власності. Власник земельної ділянки може вимагати, зокрема, усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов?язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою (частина друга статті 152 3К України). Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (стаття 391 ЦК України). Згідно ч. 1 ст. 78 ЗК України право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Відповідно до ст. 79-1 ЗК України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об?єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Формування земельних ділянок здійснюється в т.ч. шляхом поділу чи об?єднання раніше сформованих земельних ділянок. Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Формування земельних ділянок шляхом поділу та об?єднання раніше сформованих земельних ділянок, які перебувають у власності або користуванні, без зміни їх цільового призначення здійснюються за технічною документацією із землеустрою щодо поділу та об?єднання земельних ділянок. Земельна ділянка може бути об?єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та земельні ділянки здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі. Відповідно до ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до вимог п.1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, одним із способів захисту цивільних прав та інтересів судом може бути визнання права. Відповідач Котелевська селищна рада Полтавського району Полтавської області позов визнав в повному обсязі. Таке визнання позову не суперечить вимогам закону, а також не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Враховуючи викладені обставини справи та вимоги закону, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] є законними та обґрунтованими, у зв`язку з чим вони підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved