Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-12 00:00:00

18.09.2025 ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги обґрунтовувало тим, що 14.04.2025 між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та [PERSON] в електронній формі було укладено договір про надання коштів в кредит №71711639, умовами якого встановлено, що кредитодавець надає позичальнику кредит в розмірі 1 000, 00 грн, строком на 10 днів (з 14.04.2025 по 23.04.2025), із (фіксованою) процентною ставкою у розмірі 0, 225%, які нараховуються щоденно на залишок заборгованості за тілом кредиту, комісія за надання кредиту складає 5% від суми наданого кредиту (що у грошовому виразі складає 50, 00 грн). У разі порушення позичальником строків повернення кредиту (понадстрокове користування позикою) нараховується 4% пені на залишок заборгованості за тілом кредиту за кожен день понадстрокового користування. 14.04.2025 між позикодавцем та позичальником за ініціативою останнього укладено додаткову угоду №14705284 до договору №71711639, за умовами якої сторони домовились збільшити суму на 6 000, 00 грн, в результаті чого розмір наданого кредиту становитиме 7 000, 00 грн та змінено денну процентну ставку (фіксовану) з 0,225% на 0,225%. Додатковий договір підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора, що був надісланий на вказану позичальником електронну адресу. Первісний кредитор, ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ», виконав свої зобов`язання, передав відповідачеві грошові кошти в сумі 7 000, 00 грн двома платежами 1 000, 00 грн та 6 000, 00 грн шляхом їх перерахування на картковий рахунок відповідача № [NUMBER] . У подальшому ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» уклали договір факторингу №26/06/25 від 26.06.2025, у відповідності до умов якого ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» набуло права грошової вимоги до фізичних осіб-боржників, у тому числі за договором позики №71711639 від 14.04.2025. Відповідно до Реєстру прав вимог №22/08/25-02 від 22.08.2025 кредитодавець /клієнт відступив позивачу право вимоги до боржників на умовах, передбачених договором факторингу №26/06/25 від 26.06.2025 в тому числі до відповідача в сумі 21 207, 50 грн, з яких: 7 000, 00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 157, 50 грн - сума заборгованості за процентами, 50, 00 грн сума заборгованості за комісією, 14 000, 00 грн сума заборгованості за пенею/ неустойкою. Позивач просить стягнути з відповідача на його користь зазначену суму заборгованості, а також сплачений судовий збір у сумі 2 422, 40 грн та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 4 500, 00 грн. 18.09.2025 автоматизованим розподілом судової справи між суддями головуючим суддею у справі визначено суддю Березовську О. А. Справа передана судді 19.09.2025. 22.09.2025 судом була згенерована Відповідь №1798848 з Єдиного державного демографічного реєстру щодо зареєстрованого місця проживання відповідача (а. с. 47). Ухвалою суду від 23.09.2025 прийнято до розгляду позовну заяву, відкрито провадження в цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, задоволено клопотання представника позивача про витребування письмових доказів. 24.10.2025 на виконання ухвали суду від 23.09.2025 на адресу суду від АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» надійшли письмові докази. Копія ухвали суду та судова повістка двічі була направлена відповідачу за зареєстрованим місцем проживання. 20.10.2025 та 26.12.2025 кореспонденція суду повернулась з відміткою відділення АТ «Укрпошта» - «адресат відсутній» (а. с. 56, 64). Представник позивача у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи судом повідомлявся відповідно до вимог чинного законодавства. Суд враховує, що в прохальній частині позовної заяви представник позивача просить розгляд справи провести у його відсутність та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Аналогічна заява надійшла до суду 16.12.2025. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився, правом на надання відзиву на позовну заяву не скористався; інші заяви та клопотання від відповідача суду не надходили. Суд враховує правову позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 23.01.2023 у справі №496/4633/18 (провадження № 61-11723св22), що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду. Отже, суд вважає відповідача належним чином повідомленим про час, дату та місце розгляду справи судом. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у зв`язку з ненаданням відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, враховуючи, що позивач в позовній заяві зазначив, що не заперечує проти заочного розгляду справи, суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, вивчивши та оцінивши докази по справі та співставивши їх у відповідності до норм чинного законодавства, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з такого. Судом встановлено, що між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та [PERSON] 14.04.2025 укладено договір надання коштів у кредит (з комісією за надання кредиту) № 71711639, за яким кредитодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти (надалі - кредит), на погоджений умовами договору строк (надалі строк кредиту), шляхом їх перерахування на банківський рахунок позичальника із використанням реквізитів електронного платіжного засобу позичальника, а позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку кредиту, або достроково, та сплатити кредитодавцю плату (проценти) від суми кредиту та комісію за надання кредиту (а. с. 14-20). Вказаним договором сторони домовилися про строк кредитування, порядок повернення коштів та нарахування відсотків за користування кредитом, орієнтовну реальну річну процентну ставку, орієнтовну загальну вартість кредиту. Сума кредиту становить 1 000, 00 грн. Кредит надається строком на 10 днів. Орієнтовна загальна вартість кредиту складає 1 072, 50 грн. Процентна ставка в день 0, 225% (фіксована), комісія за надання кредиту 5% від суми надання кредиту, що в грошовому виразі складає 50, 00 грн, орієнтовна реальна річна процентна ставка 1 609, 15, %, денна процентна ставка 0, 725%, пеня 4%. Відповідно до п. 4.4. кредитного договору позичальник ідентифікований та верифікований за допомогою системи BankID Національного банку України. Відповідно до п. 5.5., цей договір укладено дистанційно, в електронній формі, з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем в результаті чого, відповідно до положень Закону України «Про електронну комерцію», у сторін договору виникають цивільні права та обов`язки. Також сторонами було в електронній формі підписано додаток №1 до договору надання коштів у кредит (з комісією за надання кредиту) №71711639 від 14.04.2025, в якій зазначені такі ж умови як в кредитному договорі та визначено грошову суму процентів за користування кредитом 22, 50 грн (а. с. 21). Кредитний договір та додаток до нього підписані позичальником електронним підписом одноразовим ідентифікатором 40170. 14.04.2025 сторонами в електронній формі була укладена додаткова угода №14705284 до договору надання коштів у кредит (з комісією за надання кредиту) №71711639 від 14.04.2025, якою передбачено, що на підставі звернення позичальника, здійсненого за допомогою засобів інформаційно-телекомунікаційної системи кредитодавець збільшує суму наданого позичальнику кредиту 1 000, 00 грн на 6 000, 00 грн. Загальний розмір наданого кредиту становить 7 000, 00 грн. Сторони домовились, що проценти в розмірі 0, 225% нараховуються і на збільшену частину кредиту. Інші положення договору не змінені і не доповнені цією додатковою угодою, залишаються без змін та сторони підтверджують по ним свої зобов`язання. Додаткова угода підписана відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором (а. с. 22). Також сторонами було в електронній формі підписано додаток №1 до договору надання коштів у кредит (з комісією за надання кредиту) №71711639 від 14.04.2025, в якій зазначені такі ж умови як в кредитному договорі, з урахуванням збільшеної суми кредиту, та визначено грошову суму процентів за користування кредитом 157, 50 грн (а. с. 23). Додаткова угода та додаток до кредитного договору підписані позичальником електронним підписом одноразовим ідентифікатором 64176. Довідкою про ідентифікацію, виданою ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ», підтверджується ідентифікація [PERSON] та підписання договору та додаткової угоди ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора, який було направлено на електронну пошту позичальника (а. с. 24). Надання коштів відповідачу в загальній сумі 7 000, 00 грн підтверджується листом ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» вих. №22/08/25-8994 (а. с. 24 зворот). Листом АТ «ТАСКОМБАНК» від 04.09.2025 вих. №38476/47.1 «Про підтвердження платежу» підтверджується перерахування на картку № [NUMBER] 14.04.2025 коштів в сумі 1 000, 00 грн від ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» (а. с. 25). Крім того, листом від 23.10.2025 вих. №БТ/Е-16143 АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» повідомило, що банком було емітовано на ім`я [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) платіжну картку № [NUMBER] . З виписки про рух коштів по картці вбачається зарахування 14.04.2025 на картку відповідача двох платежів в сумі 1 000, 00 грн та 7 000, 00 (а. с. 75 -78). 26.06.2025 між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» укладено договір факторингу № 26/06/25, за умовами якого останній набув прав вимоги, зазначених у відповідних реєстрах прав вимоги (а. с. 25 зворот -29). Згідно з реєстром прав вимоги №22/08/25-01, підписаним сторонами договору факторингу 22.08.2025, у [PERSON] рахується заборгованість за договором кредиту №71711639 від 14.04.2025 в сумі 21 207, 500 грн, з яких: 7 000, 00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 157, 50 грн - сума заборгованості за процентами, 50, 00 грн сума заборгованості за комісією, 14 000, 00 грн сума заборгованості за пенею/ неустойкою (а. с. 33). Згідно з розрахунком суми заборгованості [PERSON] за договором позики №71711639 від 14.04.2025, у [PERSON] рахується заборгованість в сумі 21 207, 50 грн, з яких: 7 000, 00 грн заборгованість за тілом, 157, 50 грн - сума заборгованості за процентами, 50, 00 грн сума заборгованості за комісією, 14 000, 00 сума заборгованості за пенею. Розрахунок пені відсутній (а. с. 9). З розрахунку, наданого ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ», сформованому 22.08.2025 щодо договору №71711639 від 14.04.2025, укладеному [PERSON] , вбачається, що проценти в сумі 15, 75 грн щоденно нараховані за період з 14.04.2025 по 23.04.2025 включно. Загальна сума процентів 157, 50 грн. Пеня в сумі 280, 00 грн щоденно нарахована за період з 24.04.2025 по 12.06.2025. Загальна сума пені 14 000, 00 грн. 14.04.2025 первісним кредитором нарахована комісія в сумі 50, 00 грн. Загальна заборгованість станом на 22.08.2025 становить 21 207, 50 грн. Згідно зі ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до статей 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Частиною 1 ст. 1048 ЦК України, встановлено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом; розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, 9а кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент укладення кредитного договору, розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 1050 ЦК України, передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то вразі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Кредитний договір укладається у письмовій формі (частина перша статті 1055 ЦК України). Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 651 ЦК України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Відповідно до пунктів 5, 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі; електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Відповідно до частини 7, 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 12 зазначеного Закону встановлено, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Отже, з вище наведених норм та встановлених судом фактичних обставин вбачається, що відповідачем з первісним кредитором, ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» з додержанням норм законодавства був укладений кредитний договір в електронній формі, узгоджені істотні умови договору: сума кредиту, проценти за користування кредитом, строк користування, комісія, неустойка тощо. Сторони за взаємною згодою внесли зміни до кредитного договору в частині суми кредиту. Судом не встановлено порушень норм Закону України «Про споживче кредитування» при укладанні сторонами кредитного договору. Згідно зі статтями 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом Відповідно до ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦПК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Позивачем належними та допустимими доказами підтверджено, що право вимоги до відповідача перейшло до нього в результаті укладення договору факторингу з первісним кредитором. Враховуючи викладене, суд доходить висновку, що позивач правомірно набув право вимоги до відповідача за кредитним договором №71711639 від 14.04.2025. У суда відсутні належні та допустимі докази, що свідчать про виконання відповідачем зобов`язання за кредитним договором. Судом перевірений розрахунок щодо нарахування відсотків, наданий первісним кредитором. Відсотки нараховані в строк, встановлений кредитним договором. Отже, заборгованість за основною сумою боргу та за відсотками підлягає стягненню з відповідача. Щодо умови кредитного договору про комісію в сумі 50, 00 грн, пов`язану з наданням кредиту, визначаючи обґрунтованість цієї умови, суд зазначає таке. Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту. Згідно з частиною другою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Отже, Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право кредитодавця встановлювати у кредитному договорі комісію за надання кредиту. Як вбачається з вище наведеного комісія узгоджена сторонами при укладенні договору, тому вимога про її стягнення є правомірною та підлягає задоволенню. Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості за неустойкою, суд зазначає таке. Згідно з частиною 1 статті 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності. Частиною 1, 3 статті 549 ЦК України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до частини 1 статті 551 ЦК України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22.11.2023 п. 6.-1 розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування», яким передбачалось що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит, нараховані включно з 24.02.2022 за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за таким договором, підлягають списанню кредитодавцем - виключено. Цим законом п. 6 розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» викладено в новій редакції: «у разі прострочення споживачем у період з 1 березня 2020 року до припинення зобов`язань за договором про споживчий кредит, укладеним до тридцятого дня включно з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", у тому числі того, строк дії якого продовжено після набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", споживач звільняється від відповідальності перед кредитодавцем за таке прострочення. У тому числі, але не виключно, споживач у разі допущення такого прострочення звільняється від обов`язку сплати кредитодавцю неустойки (штрафу, пені) та інших платежів, передбачених договором про споживчий кредит за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) споживачем зобов`язань за таким договором. Забороняється збільшення процентної ставки за користування кредитом з інших причин, ніж передбачені частиною четвертою статті 1056-1 Цивільного кодексу України, у разі невиконання зобов`язань за договором про споживчий кредит у період, зазначений у цьому пункті. Дія положень цього пункту поширюється, у тому числі, на кредити, визначені частиною другою статті 3 цього Закону. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит, нараховані за період, зазначений у цьому пункті, за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) зобов`язань за таким договором, підлягають списанню кредитодавцем». Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22.11.2023 набрав чинності, як вже зазначалось, 24.12.2023. Суд враховує, що Закон України «Про споживче кредитування» (у вище зазначеній редакції) є спеціальним законом, який регулює спірні відносини, а отже його норми, які були прийняті пізніше набрання чинності п. 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, мають перевагу у застосуванні. Враховуючи, що кредитний договір був укладений 14.04.2025 вимога про стягнення неустойки пред`явлена позивачем на законних підставах. Щодо суми неустойки суд зазначає таке. Судом перевірений розрахунок неустойки, яка нарахована первісним кредитором за період з 24.04.2025 по 12.06.2025 включно. Розрахунок виконаний відповідно до умов кредитного договору. Однак, відповідно до частини 1, 2, 3 ст. 21 Закону України «Про споживче кредитування» споживач, який порушив своє зобов`язання щодо повернення кредиту та процентів за ним, має відшкодувати кредитодавцю завдані цим збитки відповідно до закону з урахуванням особливостей, визначених цією статтею. У договорах про споживчий кредит пеня за невиконання зобов`язання щодо повернення кредиту та процентів за ним не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, та не може бути більшою за 15 відсотків суми простроченого платежу. В період розрахунку з 24.04.2025 12.06.2025 діяла облікова ставка Національного банку України - 15, 50% річних, встановлена рішенням Правління Національного банку України від 17.04.2025 № 140-рш «Про розмір облікової ставки», що набирало чинності з 18.04.2025 та рішенням Правління Національного банку України від 05.06.2025 № 180-рш «Про розмір облікової ставки», що набирала чинності з 06.06.2025. Відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Отже, на підставі вище зазначеного, враховуючи зазначені норми права, суд дійшов висновку про нікчемність умов кредитного договору, яким встановлений розмір неустойки, що перевищує подвійну облікову ставку Національного банку України. Визначаючи суму боргу з неустойки в формі пені, суд враховує умови кредитного договору, розрахунок неустойки первісного кредитора в частині строку, за який нарахована неустойка, враховує нікчемність умов кредитного договору в частині розміру неустойки. Розрахунок суду: 7 000, 00 (Сума боргу) x (2 x 15,50%: 365) x 50 днів (прострочення) : 100%=297, 26 грн. Отже, з відповідача на користь позивача має бути стягнута заборгованість за кредитним договором в сумі 7 504, 76 грн, з яких: 7 000, 00 грн заборгованість за тілом кредиту, 157, 50 грн - сума заборгованості за процентами, 50, 00 грн сума заборгованості за комісією, 297, 26 грн сума заборгованості за пенею. Щодо судових витрат суд зазначає таке. Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема належить надання професійної правничої допомоги. Згідно з ч. 2 ст.137 цього Кодексу за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. При цьому, за приписами частини 3 наведеної статті, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. На підтвердження витрат з професійної правничої допомоги позивачем надано: копію договору № 25-08/25/ФП про надання правничої допомоги від 25.08.2025 (а. с.35 -37), витяг з Акту № 1-ФП приймання-передачі наданої правничої допомоги за договором про надання правничої допомоги №25-08/25/ФП від 25.08.2025, підписаний сторонами договору 04.09.2025, у якому вказана інформація про надані послуги з правничої допомоги за кредитним договором, укладеним з [PERSON] , та їх вартість в сумі 4 500, 00 грн (а. с. 39), акт приймання-передачі справ на надання правничої допомоги, додаток №1 до договору № 25-08/25/ФП про надання правничої допомоги від 25.08.2025 (а. с. 39 зворот -40 ), копію платіжної інструкції №579938899.1 від 05.09.2025 з призначенням платежу: оплата згідно акту № 1-ФП приймання наданої правничої допомоги від 04.09.2025 за договором про надання правничої допомоги №25-08/25/ФП від 25.08.2025 (а. с. 60), копію ордера на надання правничої допомоги серії АХ № 1287257 від 03.09.2025 (а. с. 41 зворот), копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії ПТ № 2099 від 03.04.2018 (а. с. 42), довіреність в порядку передоручення (а. с. 42 зворот). Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/ третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 ЦПК України). Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постановах: від 02.12.2020 у справі №317/1209/19 (провадження №61-21442св19), від 03.02.2021 у справі №554/2586/16-ц (провадження №61-21197св19), від 17.02.2021 у справі №753/1203/18 (провадження №61-44217св18). Суд встановив, що заявлені витрати на правничу допомогу пов`язані з розглядом цієї справи та на їх підтвердження надані належні, допустимі та достатні докази. При визначенні пропорційності витрат суд бере до уваги ціну позову, обсяг і складність правових питань, що потребували правничої допомоги. З огляду на це суд дійшов висновку, що предметом позову є стягнення коштів за кредитним договором, справа є малозначною в силу вимог закону та не є складною, не містила виняткових правових питань або значного обсягу доказів; є звичайним договірним спором без факторів, які могли б вплинути на репутацію сторін або викликати публічний інтерес; не потребувала значного обсягу процесуальних дій; розглядалася в порядку спрощеного позовного провадження з повідомлення (викликом) сторін, представник позивача не приймав участь в судових засіданнях; в цій категорії спірних правовідносин наявна усталена судова практика, сформована Верховним Судом; обсяг досліджених доказів є невеликим. У цій справі адвокат надав позивачу послуги, зокрема, зі складання позовної заяви про стягнення заборгованості за договором; відповідач відзив суду не надав. Суд звертає увагу, що в описі виконаних адвокатом робіт не зазначений час, витрачений на виконання робіт, зазначених в акті. Суд враховує незначну складність справи, наявність усталеної судової практики, те, що дії адвоката не вимагали значного обсягу юридичної роботи, не потребували вивчення великого обсягу фактичних даних, обсяг і складність позовної заяви, не є занадто великими та складними. Як вбачається з акту приймання передачі справ на надання правничої допомоги, для адвоката позовна заява в цій справі є типовою, що підтверджується кількістю справ, які передаються позивачем адвокату для опрацювання. Також суд зазначає, що, враховуючи малозначність справи, заявлений розмір витрат на професійну правничу допомогу в сумі 4 500, 00 грн є неспівмірним із ціною позову, бо становить 21, 22% від заявленої ціни позову. Отже, суд вважає, що заявлена до відшкодування сума 4 500, 00 грн є надмірною. Враховуючи складність справи та виконані роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, часткове задоволення позову, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 750, 00 грн витрат на правничу допомогу. Саме такий розмір витрат, на переконання суду, є об`єктивним, відповідає складності справи, ціні позову та виконаній адвокатом роботі. В порядку ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в сумі 857, 29 грн пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (35, 39%). Оплата судового збору позивачем в сумі 2 422, 40 грн підтверджується платіжною інструкцією кредитового переказу №579939162.1 від 16.09.2025 (а. с. 5). На підставі викладеного,

Outcome: partial