Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-12 00:00:00

у серпні 2025 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] , Управління освіти Чернігівської міської ради, третя особа Чернігівська гімназія № 32 Чернігівської міської ради Чернігівської області про відшкодування моральної шкоди та просить стягнути на її користь з [PERSON] 48000,00 грн. на відшкодування завданої моральної шкоди та стягнути на її користь з Управління освіти Чернігівської міської ради 40000,00 грн. на відшкодування завданої моральної шкоди та здійснити розподіл судових витрат. Позов мотивує тим, позивач працюючи на посаді бібліотекаря у Чернігівському ліцеї № 32, 26 серпня 2022 року близько 13 год. 40 хв., після того як попила чай під час своєї обідньої перерви та намагалася покласти до шафи печиво, у цей час завідувач бібліотеки Шкарпета Лариса Іванівна, знаходячись у приміщенні бібліотеки Чернігівського ліцею № 32 по вул. Шевчука, 11 у м. Чернігові, безпідставно почала руками штовхати позивача в тулуб, щоб вона не змогла підійти до шафи. Після декількох спроб позивача покласти печиво до шафи, [PERSON] з розмаху, рукою зігнутою в кулак, нанесла їй сильний удар в обличчя (в область лоба над лівою бровою). В результаті удару позивач відчула нестерпну фізичну біль та запаморочення, похитнулася, але не впала. Не знайшовши директора ліцею, щоб повідомити про інцидент, позивач викликала поліцію та написала заяву про нанесення мені тілесних ушкоджень. У цей же день внаслідок різкого погіршення стану здоров`я, позивач звернулася за медичною допомогою в травмпункт ЧМЛ № 2 з приводу травми отриманої 26. 08. 2022 р. о 14.00 год. де їй було проведено обстеження та встановлений діагноз: садно надбрівної ділянки зліва. 29 серпня 2022 року позивач звернулася до лікарні де була оглянута черговим неврологом та їй був встановлений діагноз: ЗЧМТ (26.08.22 р.), струс головного мозку з помірним вестебуло - атактичним синдромом. Згідно висновку експерта № 334 від 29. 08.2022 року у позивачки виявлено тілесне ушкодження у вигляді садна надбрівної ділянки зліва, котре виникло від дії тупого, твердого предмету по механізму тертя і відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, що не спричинили короткочасного розладу здоров`я чи незначної стійкої втрати працездатності. Висловитись щодо конкретної дати утворення, виявленого у [PERSON] тілесного ушкодження не надається можливим, оскільки в наданій на експертизу медичній документації морфологічні характеристики тілесного ушкодження лікарем не відображені, однак не виключаю можливості його утворення 26.08.2022 р. Тілесне ушкодження, виявлене у підекспертної, виникло від дії тупого, твердого предмету, в тому числі і внаслідок нанесення удару рукою (кулаком), ногою, головою Дані, що давали б змогу судити про конкретне положення, в якому перебувала потерпіла під час нанесення їй тілесних ушкоджень, відсутні. Тілесне ушкодження, виявлене у позивачки, знаходиться в зоні досяжній для власної руки, однак конкретні умови заподіяння вищевказаного тілесного ушкодження, в тому числі заподіяння його власноручно, встановлюються, виключно, слідчими діями. Виходячи з кількості зовнішніх ушкоджень, описаних в наданій на експертизу медичній документації на ім`я позивачки, їх характеру та розташування, можна припустити, що вони могли утворитися як мінімум від 1 (однієї) травмуючої дії. Приймаючи до уваги характер та локалізацію тілесного ушкодження, виявленого у позивачки, не можна категорично виключити його утворення при падінні на площину з висоти власного зросту, в тому числі і при попередньому наданні тілу прискорення з послідуючим ударом об виступаючі або плоскі поверхні. Не виключена можливість, що виявлене у підекспертної тілесне ушкодження, могло утворитися при ударі об вертикальну виступаючу або плоску поверхню, в тому числі і при попередньому наданні тілу прискорення. Наявне у позивачки тілесне ушкодження не могло утворитися внаслідок нанесення нею ударів руками, ногами по тілу іншої людини. Не виключена можливість, що виявлене у підекспертної тілесне ушкодження, могло утворитися при нанесенні нею удару по тілу іншої людини. За наслідками даної події, дії [PERSON] були кваліфіковані за ч. 2 ст. 125 КК України та відомості за вказаним фактом були внесені від 30. 08. 2022 року до ЄРДР, а позивачку визнано потерпілою. По сьогоднішній день у позивачки від насильницьких дій відповідачки загальний стан її здоров`я не покращився, невропатолог, визначив, що вона має посттравматичні наслідки та наслідки психотравми (після струсу головного мозку з вестибуло-актактичним синдромом). Відповідно до висновку експертів за результатами проведення комісійної судової психологічної експертизи (із застосуванням поліграфа) № 1471/24-61 від 25. 11. 2024 року, яка була проведена потерпілій [PERSON] , у останньої виявляються фізіологічні реакції, які свідчать про те, що 26. 08. 2022 року близько 13.40 год. в приміщенні бібліотеки Чернігівського ліцею № 32, що знаходиться по вул. Шевчука, 11ум. Чернігові, під час конфлікту зі [PERSON] вона отримала садно над лівою бровою. 11 грудня 2024 року старший дізнавач ВД ЧРУП ГУНП в Чернігівській області майор поліції Мотора Н.В. прийняв постанову про закриття кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12022275440000956 від 30. 08. 2022 року у зв`язку із відсутністю складу кримінального правопорушення. Позивачка вказує, що внаслідок насильницьких дій відповідачки, вона зазнала психологічних (моральних страждань), постійно перебувала у пригніченому стані, їй важко довіряти людям та колегам по роботі. У неї порушився звичний ритм життя, виникли проблеми із здоров`ям, відчуває страх за своє життя. Згідно з висновком експерта № СЕ-19/125-23/2297-ПС від 01.11.2023 року ситуація, яка пов`язана із завданням їй тілесних ушкоджень, була для неї психотравмувальною. Внаслідок впливу ситуації, яка пов`язана із завданням тілесних ушкоджень позивачці у неї наявні зміни у функціонуванні окремих структур її особистості, що призвели до тимчасових, зворотних порушень в окремих сферах соціального функціонування. На даний час у неї погіршилося самопочуття, періодично підвищується тиск, з`явились проблеми із сном, вона стала більше втомлюватись, зменшилась загальна активність та життєва енергія, з`явились головні болі, роздратованість та пригніченість. Подумки повертаючись до даної події, вона відчуває несправедливість та беззаконня, як наслідок стала менш довірлива; Внаслідок впливу ситуації, яка пов`язана із завданням тілесних ушкоджень позивачка має негативні зміни в емоційному стані та індивідуально-психологічних проявах, які перешкоджають її активному соціальному функціонуванню як особистості; Внаслідок психотравмувальної дії ситуації, яка пов`язана із завданням тілесних ушкоджень позивачці, їй спричинені моральні страждання (моральна шкода), орієнтовний розмір грошової компенсації за завдані моральні страждання на момент складання висновку становить: 1 варіант - 0 мінімальних заробітних плат (МЗП), за умов ситуації, коли спричинювач шкоди не мав можливості правильно оцінити ситуацію, прийняти правильне рішення та реалізувати його; 2 варіант - 1,5 мінімальних заробітних плат(МЗП), за умов ситуації, коли спричинювач шкоди не мав можливості передбачити розвиток подій (не був поінформований відповідним чином), але мав можливість правильно оцінити ситуацію, прийняти правильне рішення та реалізувати його; 3 варіант - 3 мінімальні заробітні плати (МЗП), за умов ситуації, коли спричинювач шкоди був поінформований відповідним чином щодо незначної вірогідності виникнення та розвитку ситуації, але мав можливість прийняти правильне рішення і реалізувати його; 4 - варіант - 4,5 мінімальних заробітних плат (МЗП) за умов ситуації, коли спричинювач шкоди мав можливість (був поінформований відповідним чином) правильно оцінити та передбачити високу вірогідність виникнення та розвитку ситуації, прийняти правильне рішення та реалізувати його; 5 варіант - 6 мінімальних заробітних плат (МЗП), за умов ситуації, коли спричинювач шкоди був достовірно поінформований, мав можливість правильно оцінити ситуації та передбачити наслідки своєї діяльності, прийняти правильне рішення та реалізувати його. Вчинення 26.08.2022 року відповідачкою насильницьких дій по відношенню до позивачки, призвели до появи у мене суттєвих емоційних страждань, сильного нервування, тривог та пов`язаних із цим стресами. Тобто, виходячи з цього, наявний причинний зв`язок між моральною шкодою і протиправними діями відповідачки та його виною в її заподіянні, при цьому Відповідачка була достовірно поінформована, мала можливість правильно оцінити ситуації та передбачити наслідки своєї діяльності, прийняти правильне рішення та реалізувати його. Крім того, оскільки дані насильницькі дії по відношенню до позивачки відбувалися у бібліотеці Чернігівської гімназії № 32 Чернігівської міської ради Чернігівської області і їх вчиняв завідувач бібліотеки Шкарпета Л. І. під час виконання нею трудових обов`язків по відношенню до бібліотекаря [PERSON] , яка є працівником даної гімназії у цьому є також вина Чернігівської гімназії № 32 Чернігівської міської ради Чернігівської області, посадові особи якої взяли на роботу Відповідача-1. Адміністрація Чернігівської гімназії № 32 Чернігівської міської ради Чернігівської області, яка відповідальна за підбір кадрів на її посади є джерелом підвищеної небезпеки, а тому є пряма вина директора [PERSON] у створенні небезпечної ситуації. А тому, Чернігівська гімназія № 32 Чернігівської міської ради Чернігівської області відповідає за шкоду, завдану її працівником завідувачем бібліотеки [PERSON] , яка діяла під час виконання своїх трудових (службових) обов`язків. Разом з тим, Чернігівська гімназія № 32 Чернігівської міської ради Чернігівської області не є розпорядником бюджетних коштів, не нараховує і не виплачує заробітну плату, а тому позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди з Чернігівської гімназії № 32 Чернігівської міської ради Чернігівської області пред`являються до Управління освіти Чернігівської міської ради, яке здійснює нарахування та виплату коштів працівникам третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору. Ухвалою суду від 03 вересня 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження під головуванням судді Супрун О.П. 24 вересня 2025 року до суду надійшов відзив на позовну заяву у якому представник відповідача [PERSON] та третьої особи адвокат Прокоф`єв Б.І. позовні вимоги не визнає та просить відмовити у їх задоволенні, вказуючи, що в обідню перерву між позивачкою та відповідачкою дійсно виник раптовий словесний конфлікт без жодних передумов. Зокрема, позивачки виявила намір покласти своє печиво в шафу, якою користувалася відповідачка та який розташований за спиною останньої, тоді як у використанні позивачки була інша шафа, що знаходилася біля її робочого місця. Враховуючи неприязні стосунки сторін, відповідачка категорично заперечила проти того, що б печиво позивачки зберігалося у шафі відповідачки на що позивачка виразилася агресивно та намагалася таки покласти печиво в шафу, що знаходилася за спиною відповідачки. При цьому, відповідачка не застосовувала фізичну силу до позивачки та в жодному разі не била її. Наголошує, що сам лише факт визнання позивача потерпілою у кримінальному провадженні, за відсутності відповідного вироку суду, за яким буде встановлено, що саме відповідачем було заподіяно позивачу шкоду, не є належним доказом втрат немайнового характеру позивача внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями особи, моральних переживаннях у зв`язку з порушенням цивільних прав, при настанні інших негативних наслідків. Кримінальне провадження було закрито у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення. Проаналізувавши всі докази у справі дізнавач ВД ЧРУП ГУНП в Чернігівській області прийшов до висновку, що встановити механізм отримання тілесних ушкоджень [PERSON] неможливо, хоча вона сама і наполягає на тому, що саме [PERSON] нанесла їй удар, внаслідок якого утворилося виявлене у неї тілесне ушкодження. Висновок судової психологічної експертизи (із застосуванням поліграфа) № 1471/24-61 від 25.11.2024 року, доданий до позовної заяви жодним чином не підтверджує факт вчинення протиправних дій саме відповідачкою, а виключно показує реакції позивачки на питання пов`язані з цією ситуацією та її суб`єктивне сприйняття. Висновком експерта № СЕ-19/125-23/2297-ПС від 01.11.2023 року встановлено, що вказана ситуація (конфлікт з відповідачкою, а не нанесення останньою позивачці тілесних ушкоджень), було психотравмуючою подією для позивачки. Вказує, що, що висновок експерта за своєю правовою природою не може і не має на меті встановлювати наявність та ступінь вини конкретної особи чи визначати наявність або відсутність протиправних дій, а є лише допоміжним доказом, який ґрунтується на спеціальних знаннях та досліджених матеріалах, і підлягає оцінці судом у сукупності з іншими доказами. Сам по собі експертний висновок не є безумовним та достатнім доказом вини відповідачки у заподіянні шкоди позивачці. У вказаному висновку експерт, спираючись на проведене дослідження та використані методики, лише навів імовірні орієнтовні варіанти можливого розміру компенсації моральної шкоди, однак така компенсація може бути присуджена виключно за умови, якщо судом буде встановлено факт завдання шкоди, протиправність дій заподіювача, причинно-наслідковий зв`язок між такими діями та наслідками, а також вину відповідачки. Позивачка не надала жодних належних, допустимих і достатніх доказів, які б підтверджували вину відповідачки у спричиненні їй шкоди, а також будь які протиправні дії останньої, а її твердження ґрунтуються виключно на її власних поясненнях та припущеннях. Звертає увагу суду на висновки зазначені у вказаному висновку експерта щодо індивідуально-психологічних особливостей, які притаманні позивачці та були встановлені під час проведення цього експертного дослідження. Зазначає, що діагноз закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку не підтверджений переконливими клінічними даними. Вказує, що позивачку було звільнено 21.10.2024 року з посади бібліотекаря Чернігівської гімназії № 32 за систематичне (три рази) порушення своїх трудових обов`язків, що в котрий раз характеризує її як людину. Щодо стягнення моральної шкоди вказує, що за загальним правилом, підставою виникнення зобов`язання про компенсацію моральної шкоди є завдання моральної шкоди іншій особі. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Наголошує, що відповідачка жодних протиправних дій, відносно позивачки не вчиняла. Між ними дійсно в той день відбувся конфлікт та вони словесно сварилися, однак жодних цілеспрямованих дій відносно позивачки вона не вчиняла та не мала наміру вчиняти. Кримінальне проводження закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку із відсутністю складу кримінального проступку, що не є нереабілітуючою підставою. Позивачка не довела належними та допустимими доказами те, що неправомірними діями відповідачки їй завдана моральна шкода, не обґрунтувала наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправними діями відповідачки та її вини у заподіянні моральної шкоди, не зазначила з яких міркувань вона виходила, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Просить стягнути витрати на правничу допомогу. 02 жовтня 2025 року до суду надійшла відповідь на відзив від позивачки у якій вона спростовує викладені у відзиві на позов обставини, вказуючи, що конфлікт між нею та відповідачкою був та остання нанесла їй тілесне ушкодження. Обставини викладені нею у позові підтверджуються доданими доказами, зокрема висновками експертів. Позивачка зазнала моральних страждань через неправомірні дії відповідачки, які виразилися у нанесенні їй тілесних ушкоджень. Не визнає розмір витрат відповідачки на професійну правничу допомогу у сумі 15000 грн. та вважає такий розмір завищеним, оскільки справа є незначної складності та не потребує значних зусиль для підготовки процесуальних документів. Ухвалою суду від 04 листопада 2025 року задоволено заяву про відвід судді Супруна О.П. Ухвалою суду від 06 листопада 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження під головуванням судді Слісаря А.В. У судове засідання позивачка та її представник позов підтримав та просив його задовольнити з підстав викладених у позові та відповіді на відзив. Позивач, окрім іншого, також пояснила, що намагалася покласти печиво на поличку шафи яка стоїть за робочим місцем відповідачки, однак остання брала те печиво та несла на робочий стіл позивачки і так відбувалося 2-3 рази. Коли відповідачка несла печиво до столу позивачки то між ними відбувалася штовханина, а коли позивачка останній раз намагалася через відповідачку покласти печиво на поличку шафи, остання вдарила її у ліве надбрів`я. Представник відповідачки [PERSON] та третьої особи адвокат Прокоф`єв Б.І. у судовому засіданні позов не визнав та просила відмовити у його задоволенні з підстав наведених у відзиві на позов. Представник відповідача Управління освіти Чернігівської міської ради у судове засідання не прибув, про час та місце його проведення повідомлявся належним чином. Суд, заслухавши вступні слова учасників справи, з`ясувавши обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, та дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що позивачка працювала на посаді бібліотекаря, а відповідачка [PERSON] на посаді завідувача бібліотеки у Чернігівському ліцеї № 32 по вул. Шевчука, 11 у м. Чернігові. 26 серпня 2022 року близько 13 год. 40 хв., між позивачкою та відповідачкою у приміщенні бібліотеки виник конфлікт з приводу печива. Вказані обставини були повідомлені сторонами у судовому засіданні та не заперечуються. Позивачка вказує, що під час вказаного конфлікту, відповідачка вдарила її рукою у голову, а відповідачкою цей факт заперечується, вказує, що не била її. У серпні 2022 року позивачка із заявою звернулася до поліції та просила притягнути до кримінальної відповідальності [PERSON] , оскільки остання 26.08.2022 року умисно нанесла їй один удар рукою у надбрівну ділянку зліва та завдала їй фізичного болю. Подія відбулася на робочому місця позивачки у Чернігівському ліцеї № 32. Вказує, що [PERSON] постійно її чіпляє та провокує(а.с.81). Вказані у заяви позивачки відомості були внесені до ЄРДР з правовою кваліфікацією за ч. 1 ст. 125 КК України. Потерпілою вказана [PERSON] (а.с.80). Згідно довідки № 7340 виданою 27 серпня 2022 року травмпунктом Чернігівської міської лікарні, [PERSON] встановлено діагноз садно надбрівної ділянки зліва (а.с.73). 29 серпня 2022 року [PERSON] була оглянута лікарем невропатологом та останній встановив діагноз: ЗЧМТ, струс головного мозку з помірним вестибуло-атактичним с-м(а.с.74). У висновку експерта № 334 від 02.09.2022 року, експерт дійшов висновку, що у [PERSON] , 1979 р.н., виявлено тілесне ушкодження у вигляді садна надбрівної ділянки зліва, котре виникло від дії тупого, твердого предмету по механізму тертя і відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, що не спричинили короткочасного розладу здоров`я чи незначної стійкої втрати працездатності. Висловитись щодо конкретної дати утворення, виявленого у [PERSON] тілесного ушкодження не надається можливим, оскільки в наданій на експертизу медичній документації морфологічні характеристики тілесного ушкодження лікарем не відображені, однак не виключаю можливості його утворення 26.08.2022 р. Тілесне ушкодження, виявлене у підекспертної, виникло від дії тупого, твердого предмету, в тому числі і внаслідок нанесення удару рукою (кулаком), ногою, головою. Дані, що давали б змогу судити про конкретне положення, в якому перебувала потерпіла під час нанесення їй тілесних ушкоджень, відсутні. Тілесне ушкодження, виявлене у [PERSON] , знаходиться в зоні досяжній для власної руки, однак конкретні умови заподіяння вищевказаного тілесного ушкодження, в тому числі заподіяння його власноручно, встановлюються, виключно, слідчими діями. Виходячи з кількості зовнішніх ушкоджень, описаних в наданій на експертизу медичній документації на ім`я [PERSON] , їх характеру та розташування, можна припустити, що вони могли утворитися як мінімум від 1 (однієї) травмуючої дії. Приймаючи до уваги характер та локалізацію тілесного ушкодження, виявленого у [PERSON] , не можна категорично виключити його утворення при падінні на площину з висоти власного зросту, в тому числі і при попередньому наданні тілу прискорення з послідуючим ударом об виступаючі або плоскі поверхні. Не виключена можливість, що виявлене у підекспертної тілесне ушкодження, могло утворитися при ударі об вертикальну виступаючу або плоску поверхню, в тому числі і при попередньому наданні тілу прискорення. Наявне у [PERSON] тілесне ушкодження не могло утворитися внаслідок нанесення нею ударів руками, ногами по тілу іншої людини. Не виключена можливість, що виявлене у підекспертної тілесне ушкодження, могло утворитися при нанесенні нею удару по тілу іншої людини(а.с.24-27). Відповідно до висновку експертів за результатами проведення комісійної судової психологічної експертизи № 1471/24-61 від 25.11.2024 року, яка була проведена потерпілій [PERSON] із використанням поліграфу, у останньої виявляються фізіологічні реакції, які свідчать про те, що 26.08.2022 року близько 13.40 год. в приміщенні бібліотеки Чернігівського ліцею № 32, що знаходиться по [ADDRESS] , під час конфлікту зі [PERSON] вона отримала садно над лівою бровою (а.с.28-45). У відповідності до висновку експерт від 01.11.2023 року № СЕ-19/125-23/2297-ПС, ситуація, яка пов`язана із завданням тілесних ушкоджень [PERSON] , була для неї психотравмувальною. Внаслідок психотравмувальної дії ситуації, яка пов`язана із завданням тілесних ушкоджень [PERSON] , останній спричинені моральні страждання (моральна шкода), орієнтовний розмір грошової компенсації за завдані моральні страждання на момент складання висновку становить: 1 варіант 0 мінімальних заробітних плат, за умов ситуації, коли спричинював шкоди не мав можливості правильно оцінити ситуацію, прийняти правильне рішення та реалізувати його; 2 варіант 1,5 мінімальних заробітних плат, за умов ситуації, коли спричинював шкоди не мав можливості передбачити розвиток події(не був поінформований відповідним чином), але мав можливість правильно оцінити ситуацію, прийняти правильне рішення та реалізувати його; 3 варіант 3 мінімальні заробітні плати, за умов ситуації, коли спричинювач шкоди був поінформований відповідним чином щодо незначної вірогідності виникнення та розвитку ситуації, але мав можливість прийняти правильне рішення і реалізувати його; 4 варіант 4,5 мінімальних заробітних плат, за умов ситуації, коли спричинював шкоди мав можливість(був поінформований відповідним чином) правильно оцінити та передбачити високу вірогідність виникнення та розвитку ситуації, прийняти правильне рішення та реалізувати його; 5 варіант 6 мінімальних заробітних плат, за умов ситуації, коли спричинював шкоди був достатньо поінформований, мав можливість правильно оцінити ситуацію та передбачити наслідки своєї діяльності, прийняти правильне рішення та реалізувати його. Крім того, експерт у вказаній експертизі описав індивідуально-психологічні особливості, які притаманні потерпілій [PERSON] , [INFO] (а.с.46-72). Постановою про закриття кримінального провадження від 11.12.2024 року закрито кримінальне провадження внесене до ЄРДР за № 12022275440000956 від 30.08.2022 року у зв`язку з вісутністю складу кримінального правопорушення. Закриваючи кримінальне провадження, дізнавач проаналізувавши всі докази у справі, дійшов висновку, що встановити механізм отримання тілесних ушкоджень [PERSON] неможливо, хоча вона сама і наполягає на тому, що сааме [PERSON] нанесла їй удар, внаслідок якого утворилося виявлене у неї тілесне ушкодження. Навіть висновок комісійної судової психологічної експертизи(із застосуванням поліграфа), на проведенні якого наполягала потерпіла [PERSON] , ставить під сумнів її свідчення, оскільки все вказує на те, що тілесні ушкодження вона отримала в ході конфліктної взаємодіїзі [PERSON] , в ході якої вона підходила до останьої та нахилялася до неї, штовхала. Сама [PERSON] категорично заперечує нанесення нею будь-яких ушкоджень [PERSON] , свідків та очевидців події, а тому і свідчень, що спростовували б покази будь-кого зі сторін, немає, тому підтвердити або спростувати свідчення [PERSON] та [PERSON] неможливо. Крім того, навіть враховуючи наявність у [PERSON] тілесних ушкоджень, встановити наявність умислу у діях [PERSON] саме на заподіяння тілесних ушкоджень [PERSON] неможливо(а.с.19-23). Згідно з ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Частина 2 цієї статті передбачає, що моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала. Зобов`язання з відшкодування шкоди як майнової, так і моральної є безпосереднім наслідком правопорушення, тобто порушення охоронюваних законом суб`єктивних особистих немайнових і майнових прав та інтересів учасників цивільних відносин. Складовими для настання відповідальності за завдання шкоди є: наявність шкоди; протиправна поведінка заподіювача шкоди; причинний зв`язок між шкодою і протиправною поведінкою заподіювача; вина. Перераховані підстави для деліктних зобов`язань є обов`язковими. Відсутність хоча б одного елементу виключає відповідальність за завдану шкоду. У постанові Верховного Суду від 20.01.2021 у справі № 197/1330/14 (провадження № 61-21956св19) вказано, що причинний зв`язок між протиправним діянням заподіювача шкоди та шкодою, завданою потерпілому, є однією з обов`язкових умов настання деліктної відповідальності. Визначення причинного зв`язку є необхідним як для забезпечення інтересів потерпілого, так і для реалізації принципу справедливості при покладенні на особу обов`язку відшкодувати заподіяну шкоду. Причинно-наслідковий зв`язок між діянням особи та заподіянням шкоди полягає в тому, що шкода є наслідком саме протиправного діяння особи, а не якихось інших обставин. Заподіювач шкоди відповідає не за будь-яку шкоду, а тільки за ту шкоду, яка завдана його діями. Відсутність причинного зв`язку означає, що шкода заподіяна не діями заподіювача, а викликана іншими обставинами. При цьому причинний зв`язок між протиправним діянням заподіювача шкоди та шкодою має бути безпосереднім, тобто таким, коли саме конкретна поведінка без якихось додаткових факторів стала причиною завдання шкоди. Зобов`язання про компенсацію моральної шкоди виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала моральної шкоди та її результатом - моральною шкодою; вина особи, яка завдала моральної шкоди. У разі встановлення конкретної особи, яка завдала моральної шкоди, відбувається розподіл тягаря доказування: (а) позивач повинен довести наявність моральної шкоди та причинний зв`язок; (б) відповідач доводить відсутність протиправності та вини. Завдання моральної шкоди - явище завжди негативне. Проте з цього не слідує, що будь-яка завдана моральна шкода породжує зобов`язання з її відшкодування. Покладення обов`язку відшкодувати завдану моральну шкоду може мати місце лише за умови, коли шкода була викликана протиправною поведінкою відповідальної за неї особи (постанова Верховного Суду від 25 травня 2022 року у справі № 487/6970/20 (провадження № 61-1132св22). У пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що суд має врахувати характер та обсяг заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, ступінь вини відповідача у кожному конкретному випадку, а також інші обставини, зокрема, характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках. [PERSON] просить стягнути з [PERSON] кошти на відшкодування моральної шкоди, яку позивачка отримала, як вона вказала у позові та підтвердила у судовому засіданні, у зв`язку із нанесенням їй умисного тілесного ушкодження [PERSON] . Отже, вирішуючи даний спір, суду окрім іншого, необхідно встановити протиправну поведінку та відповідно вину [PERSON] по відношенню до [PERSON] . Так, 26 серпня 2022 року [PERSON] зверталася до лікарні де їй було встановлено діагноз: садно надбрівної ділянки зліва. Як вбачається з висновку експерта № 334 від 02.09.2022 року, експерт встановив наявність у [PERSON] легких тілесних ушкоджень у вигляді садна надбрівної ділянки зліва та не виключає можливості їх утворення 26.08.2022 р. Експерт не виключає його утворення при падінні на площину власного зросту, в тому числі і при попередньому наданні тілу прискорення з послідуючим ударом об виступаючі або плоскі поверхні. Висновком експерта від 25.11.2024 року за результатами проведеної комісійної судової психологічної експертизи № 1471/24-61 встановлено, що за результатами психологічного дослідження із використанням поліграфа у [PERSON] виявляються фізіологічні реакції, які свідчать про те, що 26.08.2022 року близько 13.40 год. в приміщенні бібліотеки Чернігівського ліцею № 32, що знаходиться по вул. Шевчука, 11ум.Чернігові, під час конфлікту зі [PERSON] вона отримала садно над лівою бровою. У тексті експертизи експерт вказав, що отримані в ході психологічного дослідження фізіологічні реакції у підекспертної [PERSON] , свідчать про те, що: 26.08.2022 приблизно в 13.40 у неї стався конфлікт зі [PERSON] в приміщенні бібліотеки; під час конфлікту [PERSON] кричала на [PERSON] та штовхала її, про що свідчить наявність значущих фізіологічних реакції; під час конфліктної взаємодії [PERSON] отримала садно над лівою бровою. Отже, з наведених експертиз немає можливості встановити вину [PERSON] у нанесенні тілесних ушкоджень [PERSON] та і взагалі сам факт нанесення таких ушкоджень саме [PERSON] . Постановою про закриття кримінального провадження від 11.12.2024 року, дізнавач закрив кримінальне провадження внесене до ЄРДР за № 12022275440000956 від 30.08.2022 року у зв`язку з вісутністю складу кримінального правопорушення. Закриваючи кримінальне провадження, дізнавач проаналізувавши всі докази у справі, дійшов висновку, що встановити механізм отримання тілесних ушкоджень [PERSON] неможливо, хоча вона сама і наполягає на тому, що сааме [PERSON] нанесла їй удар, внаслідок якого утворилося виявлене у неї тілесне ушкодження. Навіть висновок комісійної судової психологічної експертизи(із застосуванням поліграфа), на проведенні якого наполягала потерпіла [PERSON] , ставить під сумнів її свідчення, оскільки все вказує на те, що тілесні ушкодження вона отримала в ході конфліктної взаємодіїзі [PERSON] , в ході якої вона підходила до останьої та нахилялася до неї, штовхала. Сама [PERSON] категорично заперечує нанесення нею будь-яких ушкоджень [PERSON] , свідків та очевидців події, а тому і свідчень, що спростовували б покази будь-кого зі сторін, немає, тому підтвердити або спростувати свідчення [PERSON] та [PERSON] неможливо. Крім того, навіть враховуючи наявність у [PERSON] тілесних ушкоджень, встановити наявність умислу у діях [PERSON] саме на заподіяння тілесних ушкоджень [PERSON] неможливо. Дізнавач допитав потерпілу [PERSON] , яка повідомила, що [PERSON] не дала їй покласти до шафи печиво, викидала його, чим пошкодила і воно стало непридатним до вживання та це відбувалося наступним чином: столи її та [PERSON] стояли один напроти одного та у [PERSON] за спиною знаходиться шафа, куди [PERSON] підходила та клала своє печиво, [PERSON] брала його і викидала, і коли [PERSON] намагалася його знову туди покласти, то [PERSON] встала, наблизилася до неї і руками почала штовхати в тулуб, щоб [PERSON] відійшла від шафи. [PERSON] стояла і не хотіла відходити і коли в черговий раз хотіла покласти печиво до шафи, то [PERSON] нанесла їй один удар рукою в голову в область лоба над лівою бровою. [PERSON] такого не очікувала, похитнулася, але не впала. Після чого вийшла де зустріла [PERSON] та викликала поліцію. Опитана дізнавачем [PERSON] надала пояснення, що вони працюють разом із [PERSON] та у них склалися неприязні відносини. 26.08.2022 року [PERSON] пропонувала їй печиво, на що [PERSON] сказала, що у них не такі відносини, щоб чаювати. [PERSON] поклала їй на стіл печиво, [PERSON] переклала їй печиво назад, потім вийшла з кабінету, а коли повернулася, то те недоїдене печиво знову лежало у неї на поличці біля столу. [PERSON] попросила [PERSON] забрати те печиво, [PERSON] відмовилася, тоді [PERSON] сама переклала печиво знову назад на стіл [PERSON] , а та, підбігла до [PERSON] , майже перегнулася через неї та почала кидати печиво на поличку за [PERSON] , сварилася нецензурною лайкою, бігала туди сюди, потім почала звинувачувати [PERSON] , що вона вдарила її кулаком в обличчя. [PERSON] наполягає, що вона [PERSON] не била, взагалі до неї не торкалася, це вона весь час її зачіпала, трохи штовхала, коли нахилялася з тим печивом до полички. Свідок [PERSON] пояснила дізнавачу, що [PERSON] досить складна людина, вона часто з усіма конфліктує. 26.08.2022 року зустріла [PERSON] в коридорі та повідомила, що [PERSON] її побила. Вона показувала у себе на лобі чи то на маленьку подряпинку чи то на місце від видавленого прищика. Ніяких інших ушкоджень не було. [PERSON] говорила, що ніяких тілесних ушкоджень [PERSON] не наносила. Допитаний дізнавачем патрульний поліцейський [PERSON] повідомив що приїхавши на виклик до бібліотеки Чернігівського ліцею № 32 не бачив у [PERSON] ніяких тілесних ушкоджень, хоча остання вказували на свій лоб та казала, що її вдарила інша бібліотекарка. З вище вказаної постанови про закриття кримінального провадження вбачається, що воно закрито у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення. При цьому, з тексту постанови не можливо дійти висновку, що саме [PERSON] завдала тілесні ушкодження [PERSON] , оскільки [PERSON] стверджує, що її вдарила [PERSON] , а остання це заперечує, при цьому безпосередні свідки конфлікту відсутні. Також, суд враховує, що свідок [PERSON] та патрульний поліцейський [PERSON] не бачили тілесних ушкоджень на лобі [PERSON] , окрім невеликої подряпини чи видавленого прищика, при цьому відсутні докази, що подряпину могла нанести саме [PERSON] . Також, щодо встановлення факту нанесення тілесного ушкодження [PERSON] , саме [PERSON] , суд бере до уваги, що у них склалися неприязні відносини, чого позивачем не заперечувалося. Експерт у висновку від 01.11.2023 року № СЕ-19/125-23/2297-ПС вказав на індивідуально-психологічні особливості, які притаманні потерпілій [PERSON] та окрім іншого вказано, що вона схильна до фантазій. Також, суд бере до уваги деякі неточності у поясненнях, які надавала [PERSON] дізнавачу, що [PERSON] викидала печиво, яке [PERSON] клала на поличку шафи. Однак, у судовому засіданні [PERSON] вказувала, що коли вона клала печиво, [PERSON] брала його та несла на стіл [PERSON] , а остання йшла поряд та у них була штовханина. При цьому, пояснення [PERSON] , які вона надала суду, співпадають з тими, які надавала [PERSON] дізнавачу, що остання перекладала печиво назад [PERSON] , а не кидала його, як вказувала остання. Суд приходить до висновку, що вище вказані обставини справи у сукупності, не доводять факт нанесення [PERSON] тілесного ушкодження [PERSON] , а тому відсутня вина останньої, як одна з підстав для стягнення моральної шкоди. Крім того, судом не встановлено, що у ситуації яка склалася у даному випадку, адміністрація Чернігівської гімназії № 32, на що є посилання у позові, є джерелом підвищеної небезпеки, оскільки діяльність бібліотекарів у приміщенні бібліотеки не створює підвищену небезпеку для них. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для стягнення моральної шкоди з [PERSON] на користь [PERSON] , оскільки не доведено, що [PERSON] завдала [PERSON] тілесні ушкодження, а тому і вимога про стягнення моральної шкоди з Управління освіти Чернігівської міської ради не підлягає задоволенню. Вирішуючи питання судових витрат, суд враховує наступне. Згідно ч.ч. 1,2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Суд дійшов висновку про відмову у позові, тому судові витрати покладаються на позивача. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу відповідачем [PERSON] надано копію договору № 25/25 про надання правничої допомоги від 18 вересня 2025, укладеного між адвокатом Прокоф`євим Богданом Івановичем та [PERSON] , детальним описом робіт виконаних адвокатом та здійснених витрат від 22 вересня 2025 року, квитанцією до прибуткового ордера від 22 вересня 2025 року про сплату 15000 грн. та копією ордеру(а.с.98, 109-110). Згідно ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. За змістом ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (наданих послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Згідно п. 9 ч. 1 ст.1 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні. Стаття 30 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» передбачає, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація та досвід адвоката, фінансовий стан клієнта й інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним і враховувати витрачений адвокатом час. Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд. Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у пункті 95 рішення у справі «Баришевський проти України» (Заява № 71660/11), пункті 80 рішення у справі «Двойних проти України» (Заява № 72277/01), пункті 88 рішення у справі «Меріт проти України» (заява № 66561/01), заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. Крім того, у пункті 154 рішення Європейського суду з прав людини у справі Lavents v. Latvia (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Позивач підтвердив факт отримання послуг адвоката та понесені витрати на ці послуги копію договору про надання правничої допомоги та квитанцією до прибуткового ордера про сплату 15000 грн., а також обсяг виконаних робіт адвокатом детальним описом робіт виконаних адвокатом та здійснених витрат, тому суд вважає, що в даній конкретній справі витрати на правничу допомогу в сумі 15000,00 грн. є реальними та підтвердженими матеріалами справи, а тому підлягають стягненню з позивача на користь відповідача [PERSON] . Враховуючи викладене,

Outcome: approved