Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-13 00:00:00

І. СУТЬ СПРАВИ [PERSON] звернулася із позовом до [PERSON] в якому просила стягувати із останнього щомісячно аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в розмірі по 1/4 частині від усіх видів заробітку (доходу) відповідача на кожну із дівчат, починаючи з 26 вересня 2025 року і до досягнення ними 23-річного віку. У обґрунтування заявленого [PERSON] повідомила, що сторони мають двох спільних повнолітніх доньок - [PERSON] та [PERSON] . Станом на день подання цього позов, у обидві дівчини навчаються у закладах вищої освіти за денною формою навчання, що унеможливлює їх працевлаштуватися. Ураховуючи викладене вище, а також зважаючи на потребу дівчат у матеріальному забезпеченні зі сторони батька, заявниця вважає за необхідне звернутися до суду із цим позовом. ІІ. ПРОЦЕДУРА ТА КОРОТКІ ПОЗИЦІЇ СТОРІН Ухвалою суду від 16 жовтня 2025 року в цій справі відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) учасників справи. Відповідач [PERSON] , в свою чергу, скориставшись своїм процесуальним правом, подав до суду відзив на позовну заяву в якому позовні вимоги [PERSON] визнав частково. У обґрунтування своєї позиції відповідач повідомив, що дійсно сторони мають двох спільних повнолітніх доньок, які, наразі, навчаються за денною формою навчання. Водночас, [PERSON] зауважив, що протягом тривалого часу він надавав дівчатам добровільну матеріальну допомогу шляхом перерахування грошових коштів на їх особисті карткові рахунки. Разом із тим, [PERSON] звернув увагу суду, що [PERSON] навчається за державний кошт і за місцем свого навчання щомісячно отримує стипендію в розмірі 8 000 грн на місяць, що значно зменшує потребу дівчини у грошовому утриманні зі сторони батька, а тому на її утримання відповідач просить стягувати суд 1/20 частину від усіх видів його (заробітку) доходів. Стосовно [PERSON] відповідач зауважив, що за відомою йому інформацією, дівчина тривалий час проживає закордоном і не потребує коштів, пов`язаних із її навчанням. Однак, [PERSON] не заперечує проти стягнення із нього на користь позивачки аліментів на утримання дівчини в розмірі 1/10 частину від усіх видів (заробітку) його доходів. Також у відзиві на позовну заяву [PERSON] звернув увагу суду й на те, що на підставі рішення Житомирського районного суду Житомирської області по справі № 278/5849/13-ц від 31 січня 2014 року з нього на користь позивачки вже стягуються аліменти на утримання спільного сина сторін [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/8 частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача до досягнення хлопчиком повноліття. Правом на подання відповіді на відзив на позовну заяву [PERSON] не скористалася. ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ ТА ДОКАЗИ НА ЇХ ПІДТВЕРДЖЕННЯ 20 грудня 2005 року народилася [PERSON] батьками якої є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 6). [INFO] народилася [PERSON] батьками якої є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 7-8). [INFO] народився [PERSON] батьками якого є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 9). [PERSON] та [PERSON] мають спільне зареєстроване місце проживання разом із матір`ю (а.с. 10, 12, 15). Відповідно до листа Любарського сектору Управління державної міграційної служби України в Житомирській області від 09 березня 2022 року № П-1/6/1823-22 прізвище « [PERSON] » в паспорті [PERSON] , [INFO] , змінено на « [PERSON] » на підставі свідоцтва про народження ( [NUMBER] , виданого 03 травня 1980 року Панасівською сільською радою Любарського району Житомирської області) (а.с. 44). Із довідки Навчально-наукового інституту № 1 Харківського національного університету внутрішніх справ № 24/1108 від 13 вересня 2024 року вбачається, що [PERSON] є курсантом 1-го курсу (денна форма навчання за державним замовленням освітнього ступеню «бакалавр») Харківського національного університету внутрішніх справ. Окрім цього, Маргарита зарахована на навчання з 19 серпня 2024 року і термін її навчання завершується у липні 2028 року (а.с. 16). Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно у власності [PERSON] перебуває земельна ділянка з кадастровим номером 1822083000:06:000:2407 загальною площею 0,0585 га (а.с. 17). У витягу із єдиного державного реєстру Міністерства внутрішніх справ стосовно зареєстрованих транспортних засобів зазначено, що [PERSON] з 16 вересня 2010 року та з 11 січня 2003 року є власником двох автомобілів марки ВАЗ моделі 21011 1979 року випуску (а.с. 18-19). Відповідно до повідомлення Харківського національного медичного університету від 11 серпня 2025 року [PERSON] є студенткою стоматологічного факультету та навчається за денною формою здобуття освіти за ступенем магістр. Строк навчання дівчини у вказаному закладі освіти складає 3 роки і 10 місяців та обчислюється із 01 вересня 2025 року (а.с. 13). У відомостях з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків від 12 листопада 2025 року зазначено, що загальний дохід [PERSON] за період із лютого 2025 року по серпень 2025 року становить 94 618,57 грн (а.с. 46-48). Згідно із довідкою Житомирського відділу державної виконавчої служби у Житомирському районі Житомирської області Хмельницького міжрегіонального управління міністерства юстиції України № 23.2/2025/122012 від 19 листопада 2025 року на виконанні у вказаному відділі перебуває виконавче провадження № 42420383 з примусового виконання виконавчого листа № 278/5849/13 виданого 28 лютого 2014 року про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у розмірі по 1/8 частині всіх видів заробітку (доходу) [PERSON] щомісячно і до досягнення дітьми повноліття, починаючи з 23 листопада 2013 року (а.с. 45). У довідці про доходи № 24/1297 від 23 жовтня 2025 року, що видана Харківським національним університетом внутрішніх справ, зазначено що за період із 01 січня 2025 року по 30 вересеня 2025 року [PERSON] отримала грошове забезпечення в сумі 70 078,66 грн (а.с. 51). Відповідно до квитанцій, виданих Акціонерним товариством «УНІВЕРСАЛ БАНК» та Акціонерним товариством «Райффайзен Банк», [PERSON] у період із жовтня 2024 року по березень 2025 року перерахував на карткові рахунки [NUMBER] та [NUMBER] грошові кошти в загальній сумі 20 500 грн (а.с. 55-63). Згідно із листом Державної прикордонної служби України № 19.5.1/952-26-Вих від 06 січня 2026 року [PERSON] в період з 14 жовтня 2024 року по 12 червня 2025 року кілька разів перетинала державний кордон України. Зокрема, остання 14 жовтня 2024 року виїхала за межі України та повернулася в Україну 12 травня 2025 року. Згодом, 12 червня 2025 року [PERSON] знову покинула територію України (а.с. 81). IV. ЗАКОНОДАВСТВО ТА СУДОВА ПРАКТИКА, ЩО ПІДЛЯГАЮТЬ ЗАСТОСУВАННЮ Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до її повноліття. Згідно із ч. 1, 3 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. При визначенні розміру аліментів суд, відповідно до ст. 182 СК України, враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Окрім цього, відповідно до ст. 191 ЦПК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Положеннями ст. 199 СК України визначено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно з приписами ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Водночас, Сімейним кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. У п. 20 Постанови пленуму Верховного суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вказано, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. У постанові від 16 лютого 2022 року в справі №381/2423/20 Верховний Суд виснував, що стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, потрібних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, існує незалежно від форми навчання. При визначенні розміру аліментів потрібно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Приписи цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Разом із тим, у постанові Верховного Суду від 02 жовтня 2019 року в цивільній справі № 461/7387/16-ц виснувано, що добровільна допомога дитині, шляхом надання певних коштів або добровільна сплата аліментів не позбавляє права здійснити їх стягнення в судовому порядку. V. МОТИВИ ТА ОЦІНКА СУДУ Проаналізувавши фактичні обставини справи та норми законодавства, якими врегульовані правовідносини між сторонами, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову з огляду на наступне. Суд вважає, що освітлені раніше фактичні обставини справи дають достатні підстави для задоволення вимог про стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на утримання повнолітніх доньок, які продовжують навчання. Водночас, суд звертає увагу позивачки на те, що нею всупереч положенням ст. 81 ЦПК України не доведений факт того, що [PERSON] може сплачувати аліменти у заявленому нею розмірі. Зокрема, із наданих відповідачем доказів установлено, що із його заробітку на користь позивачки щомісячно відраховуються аліменти на утримання спільного сина сторін [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/8 частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача до досягнення хлопчиком повноліття. За таких обставин, можливо дійти висновку, що стягнення із відповідача аліментів у заявленому позивачкою розмірі у сукупності зі стягненням аліментів на утримання спільного малолітнього сина сторін призведе до того, що сума таких відрахувань перевищуватиме 50% від доходів відповідача, а отже суперечитиме приписам ч. 2 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження», що, у свою чергу, є неприпустимим. Разом із тим, визначаючи розмір аліментів, які необхідно стягувати із відповідача на утримання повнолітніх доньок судом враховано наступне. По-перше, із наявних у матеріалах справи доказів убачається, що середній рівень доходу відповідача за період із лютого 2025 року по серпень 2025 року склав близько 13 516,93 грн на місяць без відрахування обов`язкових платежів. По-друге, відповідачем у розпорядження суду надано доказ того, що [PERSON] за місцем свого навчання отримує грошове забезпечення на рівні близько 7 786,51 грн на місяць. Таким чином, виходячи із позиції відповідача, викладеної у відзиві на позовну заяву, принципу рівності батьків щодо матеріального утримання своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, приписів законодавства України, які стосуються визначення рівня прожиткового мінімуму для працездатних осіб, сплати [PERSON] аліментів на утримання наймолодшого сина, наявності у [PERSON] грошового забезпечення за місцем її навчання, а також зважаючи на наявність у відповідача рухомого та нерухомого майна суд уважає, що останній здатен сплачувати аліменти на утримання доньки [PERSON] у розмірі 1/7 частини від усіх видів його заробітку (доходу) та на утримання доньки [PERSON] 1/20 частини від усіх видів його заробітку (доходу), а тому позов підлягає до часткового задоволення. Стосовно ж позиції [PERSON] , яка викладена у відзиві на позовну заяву, то суд зауважує, що добровільне відрахування ним аліментів на утримання дівчат не позбавляє позивачку права отримувати такі аліменти на підставі рішення суду та не впливає на визначення розміру таких аліментів. Більше того, із наданих відповідачем доказів неможливо встановити чи дійсно такі грошові кошти перераховувалися [PERSON] та [PERSON] , оскільки досліджені судом в межах цього провадження банківські квитанції не дають змоги ідентифікувати отримувачів таких грошових коштів. Окрім цього, з приводу питання перетинання державного кордону України [PERSON] суд зауважує, що перебування дівчини за кордоном не спростовує факт її навчання у вищому навчальному закладі за денною формою навчання, що підтверджений відповідними письмовими доказами. Зокрема, суд зауважує, що у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану більшість навчальних закладів нашої держави практикує дистанційну форму навчання, яка дозволяє й здобувачам вищої освіти брати участь у навчальному процесі поза межами України. Таким чином суд звертає увагу відповідача на те, що перебування [PERSON] за кордоном не спростовує факт її навчання у вищому навчальному закладі, а отже і факт потреби у матеріальному забезпеченні зі сторони батьків у зв`язку із навчанням. VІ. ЩОДО СУДОВИХ ВИТРАТ У порядку ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави пропорційно до частки задоволених вимог підлягає до стягнення судовий збір від сплати якого позивач звільнена на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір». На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial