Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-19 00:00:00

20.11.2025 року позивач, через представника [PERSON] , звернувся до Золочівського районного суду Львівської області з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з нього заборгованість за договором позики у розмірі 19 294,56 грн та понесені у зв`язком з розглядом справи судові витрати. Свої вимоги позивач мотивує тим, що 28.06.2025 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та відповідачем укладено Договір позики №71642177, за умовами якого Позикодавець надав відповідачу грошові кошти у розмірі 12000,00 грн. строк позики - 17 днів зі сплатою процентів у розмірі 0,164 % в день (базова процентна ставка/фіксована). Договір підписано електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису 77370, що був надісланий на вказану позичальником електронну адресу) у порядку визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Електронні підписи сторін зазначені в розділі реквізити сторін. Згідно з довідкою про ідентифікацію, виданою Позикодавцем, Позичальник/Відповідач: [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , з яким укладено договір №71642177 від 28.06.2025 року, ідентифікований ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів». В подальшому, як вказує позивач у позові, право вимоги перейшло до ТОВ «Фінпром маркет» за договорами факторингу, як наслідок право вимоги за кредитним договором перейшло до позивача. Відповідач свої зобов`язання належним чином не виконує, заборгованість за договором становить 19 294,56 грн, що складається із заборгованості за основною сумою боргу 12 000, 00 грн, заборгованість за відсотками 334,56 грн, 1200,00 грн заборгованості за комісією, 5760,00 грн заборгованість за процентами за понадстрокове користування коштами, додатково просить стягнути судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2422,40 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 4500 грн. Ухвалою судді Золочівського районного суду Львівської області від 26.11.2025 року відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати її розгляд в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін. Цією ж ухвалою задоволено клопотання представника позивача щодо витребування документів інформацію щодо належності карткового рахунку та виписку про рух коштів по цьому рахунку. Вказану ухвалу суду скеровано відповідачу 27.11.2025 року, яка отримана останнім 02.12.2025 року, що підтверджено відповідним рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. На момент постановлення даного судового рішення від сторін не надходило заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження чи клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін. Відповідач відзив на позовну заяву не подав. Будь-яких інших заяв від сторін чи їх представників не надходило, у зв`язку з чим суд, відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України вирішує справу за наявними матеріалами. Оскільки розгляд справи здійснюється в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Судом вивчено наявні матеріали справи, досліджено письмові докази, оцінено доказ кожен окремо та в їх сукупності, внаслідок чого встановлено наступне. 28.06.2025 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] укладено Договір позики № 71642177. Згідно з п.п. 2.2.1. договору, сума (загальний розмір) позики становить 12 000,00 грн. Відповідно до п.п. 2.2.2 договору, позика надається строком на 30 днів. п.п. 2.2.3 договору передбачено, що стандартна (базова) процентна ставка за користування позикою становить 0,164 %. Договір підписано електронним підписом відповідачем, за допомогою використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису). Позику у розмірі 12 000,00 грн зараховано на банківську картку відповідача № [NUMBER] 28.06.2025 року, що підтверджується відповідною випискою АТ КБ «Приватбанк», яка надана останнім в порядку витребування доказів судом. 16.10.2025 року ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ ТОВ «Фінпром маркет» уклали Договір факторингу № 16/10/25, за умовами якого останнє набуло право грошової вимоги до фізичних осіб боржників в тому числі за договором позики №71642177 від 28.06.2025 року. Так, згідно п.2.1.3. зазначеного вище Договору факторингу встановлено, що перехід від клієнта до позивача (фактора) прав вимог за портфелем заборгованості відбувається в момент підписання актів прийому передачі реєстру заборгованостей, після чого позивач (фактор) стає кредитором по відношенню до боржників стосовно портфеля заборгованості та набуває відповідних прав вимог. Підписані сторонами акти прийому-передачі реєстру заборгованостей підтверджують факт переходу від клієнта до позивача (фактора) відповідних прав вимоги та є невід`ємними частинами цього Договору. Відповідно до реєстру прав вимог від 16.10.2025 року до договору факторингу №16/10/25 від 16.10.2025 року ТОВ «Фінпром маркет» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 19 294,56 грн, що складається із заборгованості за основною сумою боргу 12 000, 00 грн, заборгованість за відсотками 334,56 грн, 1200,00 грн заборгованості за комісією, 5760,00 грн заборгованість за процентами за понадстрокове користування коштами. Згідно представленого позивачем розрахунку заборгованості, відповідач не виконує належним чином взяті на себе зобов`язання за договором позики, внаслідок чого утворилась вищевказана заборгованість. Вирішуючи питання щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст. 208 ЦК України у письмовій формі належить вчиняти правочини між фізичною та юридичною особою, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу (які сторонами вчиняються усно та виконуються повністю у момент їх вчинення). Частиною 1 ст. 626 ЦК України, передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦПК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені Законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. За змістом ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Статтею 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі; електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Частиною 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідно до ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах. Із положень ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» вбачається, що відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана, зокрема, шляхом надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону. За змістом ч. 11 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» покупець (замовник, споживач) повинен отримати підтвердження вчинення електронного правочину у формі електронного документа, квитанції, товарного чи касового чека, квитка, талона або іншого документа у момент вчинення правочину або у момент виконання продавцем обов`язку передати покупцеві товар. Підтвердження вчинення електронного правочину повинно містити такі відомості: умови і порядок обміну (повернення) товару або відмови від виконання роботи чи надання послуги; найменування продавця (виконавця, постачальника), його місцезнаходження та порядок прийняття претензії щодо товару, роботи, послуги; гарантійні зобов`язання та інформація про інші послуги, пов`язані з утриманням чи ремонтом товару або з виконанням роботи чи наданням послуги; порядок розірвання договору, якщо строк його дії не визначено. В силу ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Згідно з ч. 13 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами згідно із статтею 64 Цивільного процесуального кодексу України. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію»). Відповідно до ч. 1 ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. За положеннями ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору і вимог закону. Згідно приписів ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до частин 1 та 2 ст.1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Згідно до частини 1 статті 1080 ЦК України, договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження. Враховуючи, що позивачем доведено факт отримання відповідачем обумовленої суми позики, переказаної останньому на його банківську карту, а також факт порушення відповідачем взятих на себе зобов`язання щодо повернення позики та сплати процентів, набуття позивачем права вимоги до відповідача за вищевказаним договором позики, суд приходить до висновку, що заявлений позов є підставним та підлягає до задоволення. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Понесення позивачем судових витрат у виді судового збору в розмірі 2 422,40 грн. підтверджено відповідним платіжним дорученням від 14.11.2025 року. Відтак, відповідно до положень ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь ТОВ "Фінпром маркет" підлягає стягненню сума вищевказаного судового збору. Окрім цього, під час звернення з даним позовом ТОВ «Фінпром Маркет» було вказано про наявність судових витрат у вигляді витрат на професійну правничу допомогу в сумі 4 500,00 грн. За положеннями ч. 4 ст.137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. З матеріалів справи вбачається, що між ТОВ «Фінпром Маркет» та адвокатом Ткаченко Ю.О. укладено договір про надання правничої допомоги №25-08/25/ФП від 25.08.2025 року. Згідно акту приймання-передавання справ на надання правничої допомоги за вказаним договором, серед переданих справ є справа до [PERSON] . Суд з урахуванням складності справи, спрощеного порядку її розгляду, задоволення позовних вимог, обсягом виконаних адвокатом робіт, часом, витраченим адвокатом на виконання таких робіт, з урахуванням принципу розумності та справедливості, вважає вказані витрати є співмірними зі складністю справи та обсягом вищезазначених наданих адвокатом послуг, приходить до висновку про те, що з відповідача підлягають стягненню витрати на правничу допомогу в розмірі у розмірі 4500,00 гривень. З цих підстав,

Outcome: approved