Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-12 00:00:00

Заявник звернулася до суду з заявою про встановлення факту належності [PERSON] , [INFO] , правовстановлюючого документа договору довічного утримання/житлового будинку/, посвідченого Сумською районною державною нотаріальною конторою 14.11.2000 року за № 5159, на житловий будинок [ADDRESS] , виданого на ім`я [PERSON] , оскільки наявні розбіжності у по батькові в паспортних даних та Договорі, викликали труднощі щодо внесення відомостей про право власності на зазначений у договорі житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами в реєстр нерухомого майна. Заявник в судове засідання не з`явилась, суду надала заяву у якій просить справу розглянути без її участі, заяву підтримала в повному обсязі. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, направив заяву про розгляд справи без їх участі, у прийнятті рішення покладався на розсуд суду. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що заява підлягає повному задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що 14.11.2000 року між [PERSON] та заявницею було укладено договір довічного утримання /житлового будинку/, а саме передано у власність житловий будинок під [ADDRESS] , розташований на приватизованій земельній ділянці. При посвідченні цього Договору, завідуючою Сумської районної державної нотаріальної контори Сумської області [PERSON] було помилково зазначено по батькові заявниці як « [PERSON] » замість вірного « [PERSON] ». Згідно паспорту громадянина України та Довідки про присвоєння ідентифікаційного номера, прізвище, ім`я, по батькові заявниці « [PERSON] » (а.с.5,6). На звернення [PERSON] до КП «Ініціатива» Миколаївської сільської ради останній було повідомлено листом від 14.11.2025 року №344-1-10/25, що згідно інвентаризаційної справи №А 000127466, станом на 31.12.2012 року, право власності на об`єкт нерухомого майна за адресою: [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] . Таким чином встановлено, що при посвідченні Договору довічного утримання /житлового будинку/, Сумською районною державною нотаріальною конторою 14.11.2000 року за № 5159, на житловий будинок [ADDRESS] було допущено помилку у зазначенні по батькові заявниці, оскільки вказано « [PERSON] » замість вірного « [PERSON] ». Згідно п.5 ч.2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження цивільні справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п.6 ч.1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про установлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по-батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Згідно з роз`ясненнями, які містяться в п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я по батькові, місце і час народження якої зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові надати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Відповідно до листа ВСУ 01.01.2012 р. «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п.6 ч.1 ст.256 ЦПК України громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. У даному випадку, розбіжності в написанні по батькові заявниці у Договорі довічного утримання /житлового будинку/ від 14.11.2000 року, зареєстрованого в реєстрі за №5159, та паспорті громадянина України позбавляють заявницю [PERSON] вільно володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. З огляду на встановлені факти, суд вважає за можливе встановити факт належності [PERSON] правовстановлюючого документу, а саме Договору довічного утримання /житлового будинку/, посвідченого Сумською районною державною нотаріальною конторою 14.11.2000 року за № 5159, на житловий будинок [ADDRESS] , виданого на ім`я [PERSON] , оскільки цей факт повністю підтверджується дослідженими доказами, а його встановлення має юридичне значення для заявниці - надає можливість володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. При цьому, суд вважає, що заявник позбавлена можливості у позасудовому порядку встановити факт належності правовстановлюючого документу.

Outcome: approved