Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-14 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр»через свого представника Балюха Євгена Олександровичазвернулося до суду з позовом до [PERSON] , у якому просить стягнути з відповідача заборгованість та судові витрати, пов`язані з розглядом справи. В обґрунтування своїх вимог вказує на те, що 02.10.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр»(надалі кредитор) та [PERSON] (надалі позичальник, відповідач) шляхом обміну електронними повідомленнями, з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем було укладено Кредитний договір №02.10.2024-100001528 (далі Кредитний договір), за умовами якого Товариство надало Споживачу кредит в сумі 6000,00 грн. строком на 98 днів. За користування кредитом відповідач мав сплачувати проценти відповідно до стандартної процентної ставки у розмірі 1 % в день протягом перших чотирьох чергових періодів, у розмірі 0,5% в день протягом наступних періодів, що застосовується протягом строку кредитування. Відповідачем внесено кошти на часткове погашення заборгованості 19.10.2024 року в сумі 1380,00 грн., з яких 840,00 грн. зараховано в погашення заборгованості за відсотками, 300,00 грн. зараховано в погашення заборгованості по комісії за надання кредиту. На переконання позивача, відповідач не виконав свого зобов`язання по договору, внаслідок чого у нього виникла заборгованість за договором в загальній сумі 13440,00 гривень, в тому числі: 6000,00 гривень - сума основного боргу, 3780,00 гривень - сума заборгованості за відсотками, 900,00 гривень - сума комісії за обслуговування, 2760,00 гривень - сума неустойки. Також разом із заборгованістю по договору позивач просить стягнути з відповідача понесені судові витрати, пов`язані з розглядом справи, а саме: сплачений судовий збір в розмірі 2422,40 грн. Ухвалою суду від 10.11.2025 року відкрито провадження у справі, яку вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, роз`яснено відповідачу його право подати відзив на позовну заяву протягом 15 днів з дня отримання копії ухвали судді про відкриття провадження у справі. Також суддею визначено строки для подання позивачем відповіді на відзив та подання відповідачем заперечень. Відповідачу копію ухвали про відкриття провадження було надіслано 11.11.2025 року, проте лист повернувся до суду з поштовою відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», повторно надіслано 12.12.2025 року, вручено одержувачу 24.12.2025 року, тому відповідач належним чином повідомлений про розгляд справи. Крім того копію ухвали про відкриття провадження 11.12.2025 року було надіслано на електронну адресу відповідача, вказану у кредитному договорі, та доставлено одержувачу 11.12.2025 року. Станом на день розгляду справи відповідач відзив на позовну заяву до суду не подав. Жодних інших заяв по суті справи від учасників до суду не надходило. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Отже, за відсутності доказів поважності причин неподання учасниками заяв по суті справи, суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що відповідає положенню частини восьмої статті 178 Цивільного процесуального кодексу України. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів. З`ясувавши обставини справи, дослідивши письмові докази, суд встановив, що 02.10.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр»та [PERSON] шляхом обміну електронними повідомленнями, з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем було укладено Кредитний договір №02.10.2024-100001528 (далі Кредитний договір), за умовами якого Товариство надало Споживачу кредит в сумі 6000,00 грн. строком на 98 днів. Частиною першою статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно статті 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Нормою частини 2 статті 638 ЦК України встановлено, що договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Відповідно до частин третьої, шостої та сьомої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Таким чином сторони уклали Кредитний договір №02.10.2024-100001528 від 02.10.2024 (далі у тексті Кредитний договір). У п. 3.1 укладеного Кредитного договору Кредитодавець надає Позичальнику кредит, аПозичальник зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування кредитом та комісію. Відповідно до заявки кредитного договору сума кредиту становить 6000,00 гривень, строк надання кредиту 98 днів з дати його надання по 07.01.2025, сума комісії за надання кредиту 300 гривень, сума комісії за обслуговування кредиту 900 гривень. За користування кредитом відповідач мав сплачувати проценти відповідно до стандартної процентної ставки у розмірі 1 % в день протягом перших чотирьох чергових періодів, у розмірі 0,5% в день протягом наступних періодів, що застосовується протягом строку кредитування. На виконання умов Кредитного договору ТзОВ «Споживчий центр» надало [PERSON] грошові кошти в розмірі 6000,00 гривень шляхом їх перерахування на банківську картку відповідача, яку той вказав при оформленні кредитного договору №02.10.2024-100001528.Як вбачається із інформаційної довідки ТзОВ «УНІВЕРСАЛЬНІ ПЛАТІЖНІ РІШЕННЯ» № 210-2710 від 27.10.2025р., за підписом генерального директора Веліканова Є., 02.10.2024 року успішно перераховано кошти в сумі 6000, 00 грн. на картку [NUMBER] , номер транзакції в системі iPay.ua - 526441233. ТОВ «Споживчий центр» є юридичною особою з видом економічної діяльності: інші види кредитування (основний), що підтверджується копією Виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Отже, між сторонами на підставі укладеного Кредитного договору виникли кредитні правовідносини, які регулюються нормами Цивільного кодексу України, інших актів законодавства. Суд також встановив, що у подальшому відповідач свої зобов`язання, взяті на себе за Кредитним договором належним чином не виконав, частково погасив заборгованість в сумі 1380,00 грн., борг за кредитним договором не повернув, внаслідок чого у нього виникла заборгованість за договором в загальній сумі 13440,00 гривень, в тому числі: 6000,00 гривень - сума основного боргу, 3780,00 гривень - сума заборгованості за відсотками, 900,00 гривень - сума комісії за обслуговування, 2760,00 гривень - сума неустойки, що підтверджується розрахунком заборгованості за договором №02.10.2024-100001528 від 02.10.2024. Відповідачем [PERSON] не надано суду жодних доказів на спростування вказаних обставин, а також доказів погашення заборгованості. Суд, перевіривши правильність нарахувань сум заборгованостіза тілом кредиту, відсотках та комісії у доданому до позовної заяви розрахунку, дійшов висновку, що вони здійснені позивачем відповідно до умов укладеного договору та чинного законодавства: у розмірі, які передбачені Кредитним договором; суми процентів за користування кредитом нараховані у період дії Кредитного договору . Згідно з положеннями статей 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та актів цивільного законодавства. Статтею 629 ЦК Українивстановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Частиною першою статті 1054 ЦК України на позичальника покладено обов`язок повернути кредит та сплатити проценти. Частиною першою статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Суд констатує, що у справі відсутні належні докази належного виконання відповідачем своїх кредитних зобов`язань. За відсутності будь-яких інших доказів у справі щодо розміру заборгованості за кредитним договором, з урахуванням часткового погашення заборгованості 19.10.2024 року в сумі 1380,00 грн., з яких 840,00 грн. зараховано в погашення заборгованості за відсотками, 300,00 грн. зараховано в погашення заборгованості по комісії за надання кредиту, суд вважає доведеним факт наявності заборгованості відповідача за Кредитним договором №02.10.2024-100001528 від 02.10.2024 у розмірі 10680,00 гривень, з яких: 6000,00 гривень - сума основного боргу, 3780,00 гривень - сума заборгованості за відсотками, 900,00 гривень - сума комісії за обслуговування. Щодо стягнення заборгованості за неустойкою. Позивач також ставить вимогу про стягнення з відповідача заборгованість з неустойки в сумі 2760,00 грн, оскільки останнім порушено зобов`язання визначені договором. Відповідно до частини першої статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пунктом 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України передбачено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" №64/2022 від 24.02.2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" №2102-ІХ від 24.02.2022, в Україні введено воєнний стан з 05.00 год 24 лютого 2022 року, дія якого неодноразово продовжувалася Указами Президента України і триває дотепер. З огляду на вказані обставини позичальник (відповідач) звільняється від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позивача) неустойки за порушення зобов`язання. Відтак, позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за неустойкою у сумі 2760,00 гривень задоволенню не підлягають. Таким чином, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову. Відповідно до частини першої статті 141ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при поданні позову сплачено судовий збір у сумі 2422,40 гривень згідно платіжної інструкції № СЦ00051373 від 06.11.2025. Ураховуючи те, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, то з відповідача слід стягнути судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в розмірі 1924,84 гривень. На підставі наведеного вище, статей 207, 525, 526, 629, 638, 1048, 1050, 1054, 1055, 1056-1, п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, статей 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію», статей 1, 8,11-13Закону України «Про споживче кредитування» та

Outcome: partial