Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-13 00:00:00

До Вінницького міського суду Вінницької області звернулась адвокат Присяжнюк Анастасія Валеріївна, діючи в інтересах [PERSON] , з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позов мотивований тим, що 03 листопада 2020 року позивачка з відповідачем зареєстрували шлюб. Від шлюбу подружжя неповнолітніх дітей немає. Адвокат позивачки повідомила, що спільне життя подружжя не склалось, тому що виникли різні погляди на сімейне життя та обов`язки, на підставі чого в сім`ї відбувались сварки, які поступово призвели до того, що позивачка з відповідачем стали зовсім чужими людьми. Адвокат позивачки зазначила, що можливості зберегти сім`ю немає, а подружні відносини між сторонами припинились з жовтня 2025 року, подружжя проживає окремо та не спілкується. Адвокат вказала, що спільне господарство подружжям не ведеться, сім`я фактично розпалась та існує лише формально, тому подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки. Вищевикладене й стало підставою для звернення адвоката позивачки до суду із вимогою про розірвання шлюбу. Після розірвання шлюбу адвокат позивачки просила залишити позивачці прізвище « [PERSON] ». Ухвалою суду від 13.11.2025 вищевказану заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Також, даною ухвалою запропоновано учасникам справи надати суду заяви по суті справи та докази у строк, встановлений судом. З матеріалів справи вбачається, що копію ухвали суду від 13.11.2025 та копію позовної заяви із доданими до неї документами, отримано членом сім`ї відповідача 01.12.2025, що підтверджується відповідним рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. (а.с. 16) Враховуючи положення ст. 128 ЦПК України вважається, що відповідач був належним чином повідомленим про розгляд справи. Також, враховуючи положення п. 3 ч. 6 ст. 272 ЦПК України, ухвала суду від 13.11.2025 вважається врученою відповідачу 01.12.2025. У строк, визначений судом ухвалою від 13.11.2025, від відповідача відзив на позов не надійшов. Будь-які докази по справі чи клопотання, крім поданих адвокатом позивачки разом із позовною заявою та 08.12.2024 і 04.01.2026, від учасників справи на адресу суду не надходили. Враховуючи вищевикладене та положення ст. 279 ЦПК, суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами. При розгляді справи судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно зі свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 03.11.2020 Вінницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), шлюб між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрований 03.11.2020, актовий запис № 2023. Після реєстрації шлюбу прізвище дружини [PERSON] . (а.с. 8) Із змісту позовної заяви вбачається, що подружжя від шлюбу неповнолітніх дітей немає. Наведені адвокатом позивачки у позові обставини, що стали підставою для звернення до суду, відповідачем не спростовано. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу. Суд не може примушувати дружину та чоловіка проживати разом, цікавитися обставинами їх приватного життя тощо. Суд вважає, що в період часу, з якого справа перебуває в провадженні суду, відповідач мав можливість вчинити необхідні заходи спрямовані на збереження сім`ї. При цьому судом враховано, що вчинення та/або не вчинення таких дій є суб`єктивним правом, реалізація якого залежить від розсуду, бажання і волі особи. Наразі ні позивачкою, ні відповідачем суду не повідомлено про те, що обставини у справі змінились, наявна можливість збереження шлюбу. Суд, дослідивши письмові пояснення викладені адвокатом позивачки у позові та оцінивши, відповідно до ст. 89 ЦПК України, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів, наявних в справі, у їх сукупності, враховуючи вищевикладене, прийшов до переконання в тому, що позов підлягає задоволенню. Таким чином, суд вважає за можливе розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON] , оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін. Згідно із ч. 1 ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, судом встановлено наступне. Позивачкою при зверненні до суду було сплачено судовий збір в сумі 1 211, 20 гривень, що підтверджується квитанцією від 11.11.2025. (а.с. 6) Таким чином, враховуючи положення ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір в сумі 1 211, 20 гривень. Доказів понесення сторонами по справі інших судових витрат суду не надано. На підставі викладеного та

Outcome: approved