Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-13 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача. 20.11.2025 [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до ПрАТ «ПівнГЗК» про відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`ю, в якій просив стягнути з відповідача моральну шкоду, заподіяну ушкодженням здоров`ю у розмірі 520 000 грн. В обґрунтування позову вказує, що він у період з 06.05.2005 по 19.09.2024 пропрацював на підприємстві у відповідача водієм великовантажного автомобіля в кар?єрі технологічної колони автомобілів з правом на пільгове пенсійне забезпечення за Списком №1 та 19.09.2024 позивач звільнився з підприємства за власним бажанням в зв?язку з виходом на пенсію. Зазначає, що незважаючи на тривалий період своєї роботи у відповідача, ПрАТ «ПівнГЗК» за весь період його роботи в важких умовах - не створив безпечні та нешкідливі умови праці на його робочих місцях, чим заподіяв здоров?ю [PERSON] велику шкоду - і як наслідок від цього, він почав хворіти. Лікарі направили позивача в ДУ«Український науково-дослідний інститут промислової медицини» Неодноразові курси лікування в медичному закладі не давали позивачу повного одужання, відбувалося лише незначне і тимчасове покращення стану здоров?я. В подальшому, 10.10.2025 Українським НДІ позивачу було встановлено три захворювання, які в подальшому були визначені професійними, як такими, що виникли по причині тривалої роботи в шкідливих та небезпечних умовах праці. Також, 13.11.2025 рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи позивача було визнано інвалідом 3 групи, визначено 65 % втрати працездатності та рекомендовано постійний нагляд лікарів, щорічні курси реабілітації, прийом медикаментів, санаторно-курортне лікування. Позивач вказує, що за свою тривалу роботу у відповідача, [PERSON] на теперішній час має дуже хворобливий стан, який змушує його постійно лікуватись, проходити обстеження у лікарів. Позивач постійно відчуває скутість, біль та обмеження рухливості в плечових, ліктьових та колінних суглобах. В нього з`явилася підвищена мерзлякуватість в кистях, з`явилися судоми в м`язах передпліч, кистях та гомілках, він постійно відчуває загальну слабкість, в нього виникає задишка при фізичному навантаженні, періодичний сухий кашель та важкість в грудях. Також він почав погано чути на два вуха. В нього з`явилась слабкість в руках, підвищена втомлюваність, головний біль та запаморочення. Ці відчуття додають позивачу ще більше морального пригнічення, призводять душевний стан до постійних переживань та глибоких моральних страждань. Також позивач зазначає, що потребує постійної допомоги від своїх рідних, тому на його думку, шкода заподіяна і його рідним. Позивач позбавлений можливості забезпечувати матеріально свою сім`ю як раніше, адже не може виконувати навіть легку фізичну роботу по дому. Розмір компенсації за спричинену йому моральної шкоди позивач визначив в сумі 520 000 гривень, при цьому він виходив із засад скромності, адже ніяка сума компенсації не поверне йому колишній стан здоров?я. Стислий виклад заперечень відповідача. 16.12.2025 представник відповідача ПрАТ «ПівнГЗК» Львов А.Л. надав відзив на позовну заяву. Вказує, що позивачем не додано доказів встановлення йому стійкої втрати працездатності вперше, та із наданих позивачем документів представник вважає, що неможливо встановити, чи встановлено позивачу інвалідність взагалі і який в нього відсоток втрати працездатності. Зазначає, що копії Акту розслідування професійних захворювань за ф.П-4 до позовної заяви не додано, як і доказів перенесення моральних страждань, вимушених змін в житті та вжитих заходів для їх відновлення. Звертає увагу на те, що в якості основного доказу виникнення права на відшкодування моральної шкоди Позивачем до суду подано копію документа «КНП «Криворізька міська лікарня №17» Криворізької міської ради від 13.11.2025 № 124/25/711/В», з якого не вбачається, що позивач є непрацездатною особою або інвалідом, відсоток втрати працездатності та назви професійних хвороб у Витягу відсутні. Позивачем не надано, зокрема, висновків лікувально-профілактичного закладу або лікарсько-консультаційної чи медико-соціальної експертної комісії, експертної команди або консультаційних висновків спеціаліста щодо наявності або відсутності у нього стресу, депресії чи інші негативні прояви психологічного стану, які б начебто виникли у нього в результаті професійного захворювання. Право на відшкодування моральної шкоди виникає у потерпілого з моменту встановлення МСЕК стійкої втрати працездатності вперше. Оскільки доказів встановлення групи інвалідності, % втрати працездатності Позивачем не надано, як і доказів перенесених моральних страждань, - факт стійкої втрати працездатності вперше ним не доказаний. Вважає, що позивач умисно сприяв розвитку професійних захворювань, оскільки епікризи та виписки з історії хвороби свідчать, що позивач мав ознаки професійного захворювання ще з 2010 року та систематично лікувався від хвороб хребта та легень, щорічно по декілька разів на рік хворів і лікувався амбулаторно та стаціонарно. Під час роботи успішно проходив медичні огляди, за наслідками яких визнавався придатним і не був відсторонений від роботи в шкідливих умовах. Відповідач за результатами щорічних профілактичних медичних оглядів не отримував від медичних закладів негативних висновків щодо стану здоров`я Позивача, документальне підтвердження необхідності відсторонення/звільнення Позивача від роботи за станом здоров`я, особистих скарг Позивач не надавав. За таких умов у роботодавця були відсутніми підстави для виведення Позивача із шкідливих умов. Також представник вважає, що наявні інші істотні умови для зменшення розміру відшкодування моральної шкоди, а саме слід звернути увагу на скрутний матеріальний стан Відповідача та його вклад в обороноздатність держави. Відповідач підтримує обороноздатність країни, допомагає ЗСУ, силам територіальної оборони, правоохоронним органам та медичним закладам Вищезазначені обставини є об`єктивною причиною, що негативно впливає на господарську діяльність підприємства та відповідно на можливість своєчасного виконання грошових зобов`язань перед контрагентами. Крім того зазначає, що в разі, якщо суд дійде висновку про необхідність стягнення моральної шкоди то просить стягнути 60000 грн., та при стягненні цієї суми вважає, що не потрібно зазначати про стягнення податків, так як питання щодо оподаткування стягнутих сум повинно вирішуватись не судовим рішенням, а відповідно до норм податкового законодавства України, чинного на момент виконання рішення суду, тобто на час отримання доходу. Процесуальні дії у справі. Ухвалою Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02.12.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. 14.01.2026 постановлено ухвалу суду про відмову в задоволенні клопотання представника відповідача Львова А.Л. про розгляд справи в загальному позовному провадженні або в порядку спрощеного з повідомленням сторін, про розгляд справи дистанційно в режимі відеоконференції, про витребування доказів та про зобов`язання позивача надати суду відповіді на поставлені відповідачем питання. Інші процесуальні дії (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) не застосовувались. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, що [PERSON] в проміжок часу з 06.05.2005 по 19.09.2024 працював на різних посадах ПрАТ «ПівнГЗК», загальний стаж роботи позивача 28 років 03 місяців, з них: 19 років 04 місяців за професією, та 25 років 01 місяців у цеху в умовах впливу шкідливих факторів, що підтверджується копією трудової книжки та актом розслідування хронічного професійного захворювання від 10.10.2025 (а.с. 10-12, 13-17). Згідно п. 14 Акту розслідування хронічного професійного захворювання від 10.10.2025 [PERSON] встановлено діагноз: вібраційна хвороба другої стадії від дії загальної вібрації: синдром церебрально-периферичної ангіодистонії, ускладненої дисциркуляторною енцефалопатією з вестибулопатією, синдром полірадикулоневропатії з помірно вираженими статико-динамічними порушеннями на шийному та поперековому рівнях, стійким больовим компонентом, нейродистрофією у вигляді двобічного плечолопаткового періартрозу (ПФ другого ступеня), деформуючого артрозу у поєднанні з періартрозом ліктьових (ПФ першого ступеня), колінних (ПФ другого ступеня) суглобів. Т75.2. Хронічне обструктивне захворювання легень, група В (пиловий бронхіт першої стадії, емфізема легень першого ступеня). Нерізко виражений пневмофіброз. Легенева недостатність першого ступеня (змішаний тип). J44. Хронічна двобічна нейросенсорна приглухуватість другого ступеня (з легким зниженням слуху) - за класифікацією [PERSON] і Н.І. Пономарьової. Н 90.3, що також підтверджується виписками із медичних карт №331/24, №161189, №162326, №634, №206, випискою-епікризом №2183/546, та медичним висновком лікарсько-експертної комісії ДУ «Український науково-дослідницький інститут промислової медицини» від 10.09.2025 №36/545 (а.с. 15, 24-26, 27-28, 29, 30, 31, 32, 22-23). Відповідно до п.п. 17, 18, 19 Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 10 жовтня 2025 року, [PERSON] працюючи в кар?єрі гірничозбагачувального комбінату водієм автотранспортних засобів, виконував роботи з керування автомобільними транспортними засобами, забезпечував належний технічний стан автотранспортного засобу. Внаслідок недосконалості технології відкритого видобутку руди, мавших місце важких режимів експлуатації автотранспортних засобів в кар?єрі, протягом тривалої дії підпадав під вплив підвищених рівнів виробничої загальної вібрації, пилу переважно фіброгенної дії у повітрі робочої зони та шуму. Причиною виникнення хронічного захворювання (отруєння) є вібрація загальна транспортна: еквівалентний корегований рівень віброприскорення на 2 дБ перевищував допустимий рівень та складав 67 дБ при гранично допустимому 65 дБ згідно ДСН 3.3.6.039-99 «Державні санітарні норми виробничої загальної та локальної вібрації». Хімічні фактори: концентрація кремнію діоксиду кристалічного за вмісту в пилу від 10 до 70% в повітрі робочої зони перевищувала ГДК в 2,15 рази та становила 4,3 мг/м3' при ГДК 2,0 мм відповідно до вимог «Державних медико-санітарних нормативів допустимого вмісту хімічних речовин у повітрі робочої зони», затверджених наказом Міністерства охорони здоров?я України від 09.07.2024 № 1192. Фізичні фактори: еквівалентний рівень шуму на 2 дБА перевищував гранично-допустимий рівень і складав 82 дБА при ГДР 80 дБА згідно ДСН 3.3.6.037-99 «Санітарні норми виробничого шуму, ультразвуку та інфразвуку». З метою ліквідації і запобігання виникненню хронічного професійного захворювання (отруєння) пропонується [PERSON] , генеральному директору ПРАТ «ПІВНГЗК»: забезпечити постійний контроль за своєчасним проведенням ремонтів технологічних доріг. заміною монтажних подушок, кріпленням антивібраційних крісел, ремонтами двигунів автотранспортних засобів, зайнятих на транспортуванні гірничої маси у технологічному процесі у кар?єрі. Підвищити контроль відповідальних осіб за забезпеченням та використанням працюючими ЗІЗ органів дихання, слуху та інших засобів індивідуального захисту згідно з діючими галузевими нормами видачі спецодягу, взуття та інших ЗІЗ для працівників підприємств гірничодобувної промисловості згідно вимог Правил охорони праці під час розробки родовищ корисних копалин відкритим способом, затвердженими Наказом Державного комітету України з промислово безпеки охорони праці та гірничого нагляду від 18.03.2010 №61 НПАОП 0.00-1.24-10. Контролювати своєчасне проведення огляду технічного стану, планового та попереджувального ремонту автомобілів, у тому числі сидінь водіїв автотранспортних засобів, з обов?язковим післяремонтним контролем вібраційних характеристик згідно з вимогами частини 4 п. 8.1 ДСН 3.3.6.039-99 «Державні санітарні норми виробничої загальної та локальної вібрації». Продовжувати виконувати вимоги стосовно організації проведення попередніх, періодичних та позачергових медичних оглядів відповідно до Порядку проведення медичних оглядів працівників певних категорій, затвердженого Наказом МОЗ України № 246 від 21.05.2007. Інформувати Південно-Східне міжрегіональне управління Державної служби з питань праці ГУ ПФУ в Дніпропетровській області про вжиття запропонованих заходів (а.с. 16-17). Відповідно до п. 13 Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 10 жовтня 2025 року, умови праці [PERSON] відносяться: по вмісту пилу фіброгенної дії в повітрі робочої зони - до 3 класу 2 ступеня «Шкідливі»; по рівню шуму - до 3 класу 1 ступеня «Шкідливі»; по рівню загальної вібрації - до 3 класу 1 ступеня «Шкідливі», загальна оцінка - 3 класу 2 ступеня «Шкідливі» (а.с. 15). З витягу з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи №124/25/711/8 від 13.11.2025 позивачу при повторному огляді встановлено з 13.11.2025 року до 01.12.2026 третю групу інвалідності та 65 % втрати професійної працездатності, за висновком якого рекомендовано постійний нагляд лікарів, щорічні курси реабілітації, прийом медикаментів, санаторно-курортне лікування (а.с. 18-21). Судом не було відхилено жодного доказу наданого позивачем. Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Відповідно до ч.5 ст. 279 ЦПК України, справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи докази, визнавши їх достатніми для вирішення справи, суд вважає необхідним позов задовольнити частково. Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Правилами ст.12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно до ч.3 ст.43 Конституції України, кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України, забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Частиною 1 ст. 237-1 КЗпП України, передбачено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від неї додаткових зусиль для організації свого життя. У пункті 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 року роз`яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України, за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Актом розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 10 жовтня 2025 року, як вказувалось раніше, визначено, що [PERSON] працюючи в кар?єрі гірничозбагачувального комбінату водієм автотранспортних засобів, виконував роботи з керування автомобільними транспортними засобами, забезпечував належний технічний стан автотранспортного засобу. Внаслідок недосконалості технології відкритого видобутку руди, мавших місце важких режимів експлуатації автотранспортних засобів в кар?єрі, протягом тривалої дії підпадав під вплив підвищених рівнів виробничої загальної вібрації, пилу переважно фіброгенної дії у повітрі робочої зони та шуму. Умови праці [PERSON] відносяться до 3 класу 2 ступеня шкідливості. Причиною виникнення хронічного захворювання (отруєння) є вібрація загальна транспортна: еквівалентний корегований рівень віброприскорення на 2 дБ перевищував допустимий рівень та складав 67 дБ при гранично допустимому 65 дБ згідно ДСН 3.3.6.039-99 «Державні санітарні норми виробничої загальної та локальної вібрації». Хімічні фактори: концентрація кремнію діоксиду кристалічного за вмісту в пилу від 10 до 70% в повітрі робочої зони перевищувала ГДК в 2,15 рази та становила 4,3 мг/м3' при ГДК 2,0 мм відповідно до вимог «Державних медико-санітарних нормативів допустимого вмісту хімічних речовин у повітрі робочої зони», затверджених наказом Міністерства охорони здоров?я України від 09.07.2024 № 1192. Фізичні фактори: еквівалентний рівень шуму на 2 дБА перевищував гранично-допустимий рівень і складав 82 дБА при ГДР 80 дБА згідно ДСН 3.3.6.037-99 «Санітарні норми виробничого шуму, ультразвуку та інфразвуку». Крім того, з метою ліквідації і запобігання виникненню хронічного професійного захворювання (отруєння) пропонується [PERSON] , генеральному директору ПРАТ «ПІВНГЗК»: забезпечити постійний контроль за своєчасним проведенням ремонтів технологічних доріг. заміною монтажних подушок, кріпленням антивібраційних крісел, ремонтами двигунів автотранспортних засобів, зайнятих на транспортуванні гірничої маси у технологічному процесі у кар?єрі. Підвищити контроль відповідальних осіб за забезпеченням та використанням працюючими ЗІЗ органів дихання, слуху та інших засобів індивідуального захисту згідно з діючими галузевими нормами видачі спецодягу, взуття та інших ЗІЗ для працівників підприємств гірничодобувної промисловості згідно вимог Правил охорони праці під час розробки родовищ корисних копалин відкритим способом, затвердженими Наказом Державного комітету України з промислово безпеки охорони праці та гірничого нагляду від 18.03.2010 №61 НПАОП 0.00-1.24-10. Контролювати своєчасне проведення огляду технічного стану, планового та попереджувального ремонту автомобілів, у тому числі сидінь водіїв автотранспортних засобів, з обов?язковим післяремонтним контролем вібраційних характеристик згідно з вимогами частини 4 п. 8.1 ДСН 3.3.6.039-99 «Державні санітарні норми виробничої загальної та локальної вібрації». Продовжувати виконувати вимоги стосовно організації проведення попередніх, періодичних та позачергових медичних оглядів відповідно до Порядку проведення медичних оглядів працівників певних категорій, затвердженого Наказом МОЗ України № 246 від 21.05.2007. Інформувати Південно-Східне міжрегіональне управління Державної служби з питань праці ГУ ПФУ в Дніпропетровській області про вжиття запропонованих заходів (а.с. 16-17). Також, суд вважає необхідним звернути увагу на те, що надані позивачем по справі докази є належними та допустимими, у розумінні ст. ст. 76-81 ЦПК України. При цьому, Акт розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 10 жовтня 2025 року складався комісією до складу якої також входили: начальник відділу охорони праці ПрАТ «ПівнГЗК» та інспектор з охорони праці первинної організації профспілки трудящих металургійної і гірничодобувної промисловості України ПрАТ «ПівнГЗК». В свою чергу з трудової книжки позивача та Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання, судом встановлено, що позивач весь період своєї трудової діяльності працював лише на підприємстві відповідача, та хронічні захворювання отримав, зокрема і через роботу в шкідливих умовах при виконанні ним трудових обов`язків, при цьому матеріали справи містять достатньо доказів щодо спричинення позивачу [PERSON] в результаті отриманих на виробництві професійних захворювань, моральної шкоди. Тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову за загальним правилом покладається на позивача, а доведення заперечень щодо позовних вимог покладається на відповідача, обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, принципу справедливості розгляду справи судом. Згідно роз`яснення п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 (з подальшими змінами) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість отриманого захворювання, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, конкретних обставин по справі, характер моральних страждань і наслідків, що наступили. Так, суд враховує тривалість роботи позивача на ПрАТ «ПівнГЗК» в умовах впливу шкідливих факторів, характер і тяжкість отриманих позивачем професійних захворювань, що порушує його нормальні життєві зв`язки та викликає фізичні і моральні страждання, ступінь втрати ним професійної працездатності 65 % та третю групу інвалідності, тривалість розладу його здоров`я, припинення трудової діяльності, періодичне лікування, тому виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, врахувавши роз`яснення викладені у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 щодо відшкодування розміру моральної шкоди, суд вважає необхідним позов задовольнити частково та стягнути на користь позивача 240 000 грн. з ПрАТ «ПівнГЗК» у відшкодування моральної шкоди, вважаючи суму, що просить позивач завищеною. Суд не погоджується з посиланнями представника відповідача та не може взяти до уваги його доводи про добровільність виконання позивачем робіт у шкідливих умовах праці та необхідності застосування ст. 1193 ЦК України, оскільки добровільне виконання позивачем робіт у шкідливих умовах праці, не звільняє відповідача від обов`язку виконати вимоги ч.2 ст.153 КЗпП України та ст.13 Закону України «Про охорону праці» й нести відповідальність за їх невиконання у вставленому законом порядку. Також, суд зазначає, що задовольняючи позовні вимоги щодо стягнення моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я, визначає суму без утримання податків й інших обов`язкових платежів, оскільки справляння і сплата податку з доходів фізичних осіб є обов`язком працівника, податковим агентом якого на підставі закону виступає роботодавець, тому суд, задовольняючи вимоги про стягнення зазначених сум на користь особи, визначає такі суми без утримання податку й інших обов`язкових платежів, про що вказує в резолютивній частині рішення. Аналогічна правова позиція була викладена Верховним Судом у постанові від 7 жовтня 2020 року по справі № 523/14396/19. Крім того, чинним податковим законодавством передбачено, що суми відшкодування немайнової (моральної) шкоди, стягнуті на підставі судового рішення, включаються до оподаткованого доходу платника податку, відповідно підлягають оподаткування, крім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику внаслідок заподіяння йому шкоди життю та здоров`ю. Як видно з матеріалів справи, при зверненні до суду із позовом [PERSON] звільнений від сплати судового збору на підставі положення п.2 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір». Пленум Верховного Суду України у постанові від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснив, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Згідно з частиною третьою статті 23 Цивільного кодексу України, моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Аналіз цієї норми дає підстави зробити висновок про те, що позовна вимога про відшкодування моральної шкоди може полягати у відшкодуванні грошима, майном або в інший спосіб. Отже, характер такої вимоги (майновий чи немайновий) є похідним від обраного позивачем (потерпілою особою) способу відшкодування моральної шкоди. Якщо позивач просить відшкодувати моральну шкоду грошима або майном, то така позовна вимога набуває майнового характеру. Позивач подав позов про відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я на виробництві та визначив її у грошовому вимірі, тому позовна вимога є майновою. Зі змісту положень п.3 ч. 3 ст. 175, п.1.ч.1 ст. 176 ЦПК України, ціна позову визначається сумою грошових коштів, якщо позов підлягає грошовій оцінці. Отже, з урахуванням положення, п.п.1 п.1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», за подання до суду позовної заяви майнового характеру фізичною особою сплачується судовий збір у розмірі 1,0 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленої законом на 1 січня календарного року. З огляду, на суму стягнутої моральної шкоди з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 2400 грн., що становить один відсоток ціни позову. На підставі ст.43 Конституції України, ст. ст.153, 237-1 КЗпП України,

Outcome: partial