Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-15 00:00:00

представник позивача ТОВ «Юніт Капітал» 01.08.2025 р. через систему «Електронний суд» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що 08.11.2021 р. ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідач уклали кредитний договір № 645783416 у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Відповідно до п.2.1. договору, Кредитодавець зобов`язався надати Позичальникові Кредит у вигляді кредитної лінії на суму 8000,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а Позичальник зобов`язався повернути Кредит та сплатити проценти за користування Кредитом відповідно до умов, зазначених у цьому Договорі, додатках до нього та Правилах надання грошових коштів у позику. 28.11.2018 р. ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали Договір факторингу № 28/1118-01 строк дії якого продовжувався додатковими угодами. Відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги №168 від 11.01.2022 року до Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року (з урахуванням додаткових угод до нього), ТОВ «Таліон Плюс» отримало право вимоги до Відповідача. 05.08.2020 р. між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено Договір факторингу № 05/0820-01. Відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги № 10 від 31.07.2023 року до Договору факторингу від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право вимоги до Відповідача. 04.06.2025 р. ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та Позивач уклали Договір факторингу №04/06/25-Ю відповідно до умов якого Позивачу відступлено право грошової вимоги до Відповідача за Кредитним договором на загальну суму 31108,80 грн., з яких: 8000,00 грн. заборгованість по тілу кредиту, 23108,00 грн. - заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом. Позивач просить суд винести рішення яким стягнути з відповідача на свою користь: заборгованість у розмірі 31108,80 за договором № 645783416 від 08.11.2021 року, судові витрати пов`язані із розглядом справи а саме судовий збір 2422,40 грн., витрати на професійну правничу допомогу в сумі 7000,00 грн. В судове засідання представник позивача не з`явився, подав суду клопотання про розгляд справи без його участі, не заперечив щодо винесення заочного рішення по справі. Відповідач та його представник в судове засідання не з`явилися, причини неявки суду не повідомили. Суд вважає за можливе розгляд справи провести без їх участі. Представник відповідача подав суду відзив на позов в якому просить відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. В обгрунтування заперечень представник відповідача вказав, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами факт укладення угоди та передачі його довірителю як позичальникові грошових коштів, заборгованість по відсоткам нараховано по за межами строків виконання зобов`язань зазначених в договорі, позичем не доведено що він є належний новий кредитор оскільки повідомлень про відступлення прав грошової вимоги матеріали справ справи не містять, кредитний договір було укладено 08.11.2021 р., а договір факторингу між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» і ТОВ «Таліон плюс» було укладено 28.11.2018 р., відтак у первісного кредитора не виникло право вимоги, яке він міг би передати ТОВ «Таліон плюс», а в подальшому і позивачу ТОВ «Юніт капітал»; просить суд зменшити витрати на професійну правничу допомогу оскільки зазначена в позові сума 7000,00 грн. є неспівмірною зі складністю справи та задекларованим часом який витратив адвокату. Ухвалою суду від 01.09.2025 р. відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження. Ухвалою суду від 01.10.2025 р. за клопотанням представника позивача витребувано додаткові докази в АТ «Приватбанк». Фіксування судового процесу не здійснюється у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд встановив наступне. 08.11.2021 р. ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідач уклали договір кредитної лінії № 645783416 у формі електронного документа з використанням відповідачем одноразового електронного підпису. Відповідно до п.1.1. договору, Кредитодавець зобов`язався надати Позичальникові Кредит у вигляді кредитної лінії на суму 8000,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а Позичальник зобов`язався повернути Кредит та сплатити проценти за користування Кредитом відповідно до умов, зазначених у цьому Договорі, додатках до нього та Правилах надання грошових коштів у позику. П.1.7 договору передбачено, що кредитна лінія надається строком на 30 днів - дисконтний період кредитування. Згідно п.1.8 сторони погодили що дисконтний період може бути продовжено позичальником шляхом здійснення оплати нарахованих відсотків. За користування кредитом позичальник зобов`язаний сплачувати кредитодавцю проценти за користування кредитом в дисконтний період в розмірі 1,58% в день(п. 1.9.2 договору). П.1.12.1 передбачено, що зобов`язання щодо повернення основної суми кредиту переносяться на наступний день після закінчення дисконтного періоду, однак при ненадходженні платежу зобов`язання позичальника знову відкладається кожен раз на один календарний день, але не більше 90 календарних днів після закінчення дисконтного періоду. Згідно із п. 1.12.2 після закінчення дисконтного періоду кредитування проценти нараховуються за процентною ставкою 1087,700 відсотків річних, що на день укладення договору становить 2,980 відсотків в день від суми залишку кредиту, що знаходиться у позичальника за кожний день користування ним. Кредитний договір з відповідачем було укладено у відповідності до норм ч. 1 ст. 13 ЗУ «Про споживче кредитування» в письмовій формі у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених ЗУ «Про електронну комерцію». Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. Відповідачка підписала Кредитний договір електронним підписом, створеним за допомогою одноразового персонального ідентифікатора MNV2TB93, що підтверджується копією Договору кредитної лінії(а.с. 33 на звороті 37). Позивач свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредитні кошти, у встановленому договором розмірі, що підтверджується: довідкою ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога»(а.с.93), платіжним дорученням від 08.11.2021р. на суму 8000,00 грн.(а.с.9) та витребуваною судом за клопотанням представника позивача банківською випискою з рахунку позичальника за період 08.11.2021р.-13.11.2021р. Відповідач порушив умови Кредитного договору, не повернув кредит позивачу, не виконав в повному обсязі всі інші свої грошові зобов`язання перед позивачем за Кредитним договором. 28.11.2018 р. ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали Договір факторингу № 28/1118-01 строк дії якого закінчується 28.11.2019 року(а.с.73-76). 28.11.2019 р. між сторонами договору факторингу було укладено додаткову угоду № 19 якою було продовжено строк договору до 31.12.2020 року(а.с.78 на звороті). 31.12.2020 року між Клієнтом та Фактором укладено додаткову угоду № 26 від 31.12.2020 року до Договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року, що продовжила строк договору до 31.12.2021 року(а.с.79). 31.12.2021 року сторони Договору факторингу уклали додаткову угоду №27, яка продовжила строк дії договору до 31.12.2022 року(а.с.84). Відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги №168 від 11.01.2022 року до Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року (з урахуванням додаткових угод до нього), ТОВ «Таліон Плюс» отримало право вимоги до Відповідача за кредитним договором в сумі 20 857,60 грн. 05.08.2020 р. між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено Договір факторингу № 05/0820-01(а.с.64-66).03.08.2021 р. між сторонами зазначено договору було укладено Додаткову угоду № 2 якою строк договору факторингу було продовжено до 31.12.2022р (а.с.68 на звороті). 30.12.2022 р. між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» було укладено Додаткову угоду № 3 якою строк договору факторингу було продовжено до 31.12.2024р (а.с.69). Відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги № 10 від 31.07.2023 року до Договору факторингу(а.с.62-63) від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право вимоги до Відповідача на загальну суму 31108,80 грн. 04.06.2025 р. ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та Позивач уклали Договір факторингу №04/06/25-Ю (а.с.56-59) відповідно до умов якого Позивачу відступлено право грошової вимоги до Відповідача за Кредитним договором. Відповідно до Реєстру Боржників за Договором факторингу №04/06/25-Ю (а.с.54-55) від ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» до Позивача перейшло право вимоги до Відповідача на загальну суму 31108,80 грн. з яких: 8000,00 грн. заборгованість по тілу кредиту, 23108,80 грн. - заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом. Станом на момент подання позовної заяви загальний розмір заборгованості відповідача по Договору кредитної лінії № 645783416 від 08.11.2021 року становить 31108,80 грн. з яких: 8000,00 грн. заборгованість по тілу кредиту, 23108,80 грн. - заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом, що підтверджується випискою з особового рахунку(а.с.44) Дані правовідносини регулюються нормами ЦК України та ЗУ «Про захист прав споживачів». Кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст.4 ЦПК). Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. За змістом статей 626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець. Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633,634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Ст. 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Із змісту наданих представником позивача доказів вбачається, що позивач є належним кредитором відповідача до якого перейшло право вимоги в порядку передбаченому діючим законодавством. При цьому, відповідачем не надано суду жодного належного доказу, який би підтверджував та доводив обставини ненадання позивачем інформації про умови кредитування та на підтвердження того, що оспорений договір є несправедливим. Сума заборгованості відповідача підтверджена належними та допустимими доказами, заборгованість по відсоткам нарахована за період визначений укладеним договором в розмірі обумовленому договором, що підтверджується розрахунками заборгованості. Відповідачем вимоги позивача не спростовано, договір не оспорено, а тому вимоги позивача підлягають до задоволення. При цьому суд критично оцінює заперечення представника відповідача щодо недоведеності позивачем як факту укладення кредитного договору в електронній формі так і факту отримання його довірителем кредитних коштів оскільки зазначені обставини підтверджуються копією кредитного договору, копією платіжного доручення про перерахування кредитних коштів, а також витребуваною судом з АТ «Приватбанк» випискою з карткового рахунку відповідача з якої видно зарахування кредитних коштів в сумі 8000,00 грн. 08.11.2021 р. на рахунок відповідача, при цьому номер банківської картки зазначено відповідачем в заявці на отримання кредиту(а.с.20) як і фінансовий номер телефону який співпадає з номером зазначеним АТ «Приватбанк» у відповіді на запит суду також. Критично суд також оцінює заперечення представника відповідача, що позивач не \\ належним кредитором оскільки ці твердження спростовуються наданими суду копіями договорів факторингів та додаткових угод до них. Відсутність в матеріалах справи повідомлень відповідача новими кредиторами про придбання права вимоги по кредитному договору сама по собі не є обставинами які свідчать не набуття права вимоги, а може бути підставою для продовження позичальника сплачувати борг першому кредитодавцю. При цьому суд враховує, що ні відповідачем, ні її представником не надано суду належних доказів підтверджуючих сплату коштів ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та здійснення розрахунку в повному обсязі. Із змісту розрахунків заборгованості по кредиту здійснених ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога»(а.с.46) та ТОВ «Таліон плюс» (а.с.45) видно, що відповідач не сплатила жодної суми в рахунок виконання своїх зобов`язань за укладеним договором, нарахування відсотків було здійснено ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога»(а.с.46) та ТОВ «Таліон плюс» (а.с.45) в межах строку кредитування встановленого у договорі з врахуванням положень п.1.7 та 1.12.1 та з врахування процентних ставо обумовлених в п. 1.9.2 та 1.12.2 кредитного договору. За вказаних обставин вимоги позивача в частині стягнення заборгованості по кредитному договору підлягають до задоволення в повному обсязі. На підставі ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача витрати по сплаті судового збору в розмірі 2422,40 грн. Згідно п.2 ч.2 ст.137 ЦПК України з результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат розмір сум, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої дороги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних виплат. Відповідно до договору про надання правничої допомоги №05/06/25-01 від 05.06.2025 року(а.с.420430, Додаткової угоди №25770538628 до Договору про надання правничої допомоги №05/06/25-01 від 05.06.2025 року(а.с.41), актом прийому-передачі наданих послуг від 25.06.2025 року(а.с.40) розмір витрат позивача на правничу допомогу адвоката становить 7 000,00 грн. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява № 19336/04, п. 269). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19) зауважила, що суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Враховуючи, що представником відповідача у відзиві на позов заявлялося клопотання про зменшення витрат на правову допомогу, суд дійшов висновку, що вимоги позивача в частині стягнення витрат на правову допомогу підлягають частковому задоволенню в розмірі 2000,00 грн. оскільки справа розглядалася в порядку спрощеного позовного провадження, є типовою, представник позивача участі в розгляді справи в суді не приймав, відомості зазначені в звіті про витрачений час є завищеними, особливо в частині складання позовної заяви для подачі до суду(5000,00 грн.). На підставі викладеного,

Outcome: partial