Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-18 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» (далі також позивач) звернулося до суду із позовною заявою до [PERSON] (далі також відповідачка) про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачкою 02.12.2023 укладено кредитний договір № 901182481 в електронній формі, шляхом підписання за допомогою одноразового ідентифікатора на суму 13 500,00 грн. На підставі низки договорів факторингу право вимоги за вказаним кредитним договором перейшло до позивача. Як зазначено позивачем у позовній заяві, відповідно до умов кредитного договору первісний кредитор надав відповідачці фінансовий кредит в сумі 13 500,00 грн, строком до 01.01.2029, базова процентна ставка 2,300 % в день протягом дисконтного періоду, дисконтний період 14 днів, до 16.12.2023, процентна ставка після дисконтного періоду кредитування становить - 2,980 % в день, кінцева дата повернення кредиту 01.01.2029. Первісний кредитор свої зобов`язання за кредитним договором виконав належним чином, надавши відповідачці кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідачка свої зобов`язання за кредитним договором не виконала, кредит не повернула, проценти за користування ним у встановленому порядку і розмірі не сплатила, у зв`язку з чим позивач просить стягнути з відповідачки 65 720,70 грн. заборгованості, що складається із простроченої заборгованості за тілом кредиту в розмірі 13 500,00 грн, простроченої заборгованості за сумою відсотків в розмірі 52 220,70 грн, а також судові витрати. Ухвалою судді від 28.11.2025 відкрито провадження у справі та постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін; визначено сторонам строки для подання заяв по суті справи, а також зазначено про право сторін подати клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з викликом сторін. Відповідачка у визначений судом строк відзив на позов не подала, правом подати свої заперечення проти позовних вимог не скористалася, про розгляд судом справи повідомлена належним чином (а.с. 141). Таким чином, згідно з положеннями п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України відповідачка вважається повідомленою про розгляд справи судом. Клопотання від сторін про розгляд справи у судовому засіданні за участю сторін до суду не надходили. З урахуванням викладеного,розгляд справи по суті здійснюється судом за наявними в ній матеріалами. Відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Всебічно, повно і об`єктивно з`ясувавши обставини справи та підтвердження їх наявними у матеріалах справи доказами, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову з огляду на наступне. Судом встановлено, що 02.12.2023 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (далі також - первісний кредитор) та відповідачкою укладено кредитний договір № 901182481, який підписано відповідачкою за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором та за своєю правовою природою є кредитним договором (далі також кредитний договір). Даний договір укладено в електронній формі та є письмовим правочином, який відповідає вимогам ст.ст. 207, 208, 1047, 1055 ЦК України, оскільки він вчинений в письмовій формі та підписаний уповноваженими особами. Згідно з умовами кредитного договору сума наданих відповідачці коштів становить 13 500,00 грн., кредит надається на наступних умовах: дисконтний період кредитування 14 днів до 16.12.2023, процентна ставка за дисконтний період 839,500 % річних, що на день укладення договору становить - 2,300 % в день від суми кредиту; процентна ставка після закінчення дисконтного періоду - 1087,700 % річних, що на день укладення договору становить 2,980 % в день від суми залишку кредиту за кожен день користування; кінцевий строк позики - до 01.01.2029 (а.с. 37-46). 28.11.2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» і Товариством з обмеженою відповідальністю «Таліон плюс» було укладено договір факторингу № 28/1118-01, відповідно до умов якого та додаткових угод № № 19, 26, 27, 31, 32 до нього до ТОВ «Таліон плюс» перейшло право грошової вимоги до відповідачки за Кредитним договором № 901182481 (а.с. 81-93). 31.07.2024 між ТОВ «Таліон плюс» і ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн фінанс» було укладено договір факторингу № 31/0724-01, відповідно до умов якого та реєстру боржників до нього, до ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн фінанс» перейшло право грошової вимоги до відповідачки за Кредитним договором № 901182481 (а.с. 72-80). 08.07.2025 між ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн фінанс» і позивачем було укладено договір факторингу № 08/07/25-Е, відповідно до умов якого позивач набув право грошової вимоги до відповідачки за Кредитним договором № 901182481 (а.с. 64-71). Позивач зазначає, що відповідачка свої зобов`язання за Кредитним договором не виконала, суму кредиту не повернула, проценти за користування ним не сплатила, у зв`язку з чим позивач просить стягнути з відповідачки 65 720,00 грн заборгованості, що складається із простроченої заборгованості за сумою кредиту в розмірі 13 500,00 грн, простроченої заборгованості за сумою відсотків в розмірі 52 220,70 грн. На підтвердження надання первісним кредитором суми кредиту відповідачці позивачем до позовної заяви додано платіжне доручення від 02.12.2023 (а.с. 10). Однак, дослідивши вказане платіжне доручення, суд дійшов висновку, що воно не може бути сприйняте судом у якості доказу перерахування первісним кредитором ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» відповідачці кредиту в сумі 13 500,00 грн. згідно з кредитним договором № 901182481, оскільки таке платіжне доручення не містить обов`язкових реквізитів платіжного первинного документа, зокрема будь-яких відміток про виконання даного платіжного доручення установою банку або іншою уповноваженою установою. Так, відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в України» первинні документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади і прізвища (крім первинних документів, вимоги до яких встановлюються Національним банком України) осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Залежно від характеру господарської операції та технології обробки облікової інформації до первинних документів можуть включатися додаткові реквізити (печатка, номер документа, підстава для здійснення операції тощо). Первинні документи, створені автоматично в електронній формі програмним забезпеченням інформаційно-комунікаційної системи, застосовуються у бухгалтерському обліку за умови наявності накладеного електронного підпису чи печатки з дотриманням вимог законодавства про електронні документи та електронний документообіг. Первинні документи, складені в електронній формі, застосовуються у бухгалтерському обліку за умови дотримання вимог законодавства про електронні документи та електронний документообіг. Не може бути сприйнята у якості доказу перерахування первісним кредитором відповідачці суми кредиту і додана до позовної заяви довідка первісного позивача ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (а.с. 100), оскільки така не є первісним документом у розумінні вказаного Закону. За таких умов, позивачем не доведено факту отримання відповідачкою кредиту за кредитним договором № 901182481. До матеріалів справи позивачем не додано належних доказів на підтвердження перерахування кредиту в сумі 13 500,00 грн за кредитним договором № 901182481 на банківський рахунок відповідачки, а також не надано будь-яких інших документів, оформлених відповідно до вимог Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», які підтверджували б здійснення первісним кредитором господарських операцій з надання кредиту відповідачці. Суд зауважує, що будь-яких посилань на такі докази не містить і позовна заява. В позовній заяві не зазначено про неможливість позивачем подати такі докази. В клопотанні позивача, що було подано останнім разом з поданням позовної заяви, про витребування доказів, а саме інформації щодо підтвердження зарахування на рахунок відповідачки суми кредиту, ухвалою суду від 28.11.2025 було відмовлено у зв`язку з безпідставністю та необґрунтованістю (а.с. 128-129). З урахуванням наведеного, позивачем не доведено виникнення у відповідачки зобов`язань, що випливають із кредитного договору, зокрема щодо повернення суми кредиту та сплати процентів і комісії. Відповідно, право вимоги щодо заявлених до стягнення з відповідачки сум у позові за кредитним договором № 901182481 не перейшло до позивача і за договорами факторингу прав вимоги. За таких умов в позові належить відмовити повністю у зв`язку з недоведеністю обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги. Відповідно до ч. 1 та п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України у зв`язку з відмовою в позові судові витрати зі сплати судового збору в сумі 2 422,40 грн. та судові витрати на правничу допомогу в сумі 7 000,00 покладаються на позивача. Враховуючи викладене,

Outcome: dismissed