Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-18 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача У червні 2025 року до Броварського міськрайонного суду Київської області надійшла вищевказана позовна заява [PERSON] . В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 30 травня 2024 року між сторонами зареєстровано шлюб. Від шлюбу у подружжя народилася дитина [PERSON] , [INFO] . На даний час шлюб не є розірваним. Спільна дитина проживає разом з позивачем, яка займається її вихованням, розвитком та утриманням. [PERSON] з серпня 2024 року отримує 860 гривень щомісячної виплати на дитину. Відповідач проходить службу у Збройних Силах України, з позивачем та дитиною не проживає, сімейні відносини в загальному погіршилися. [PERSON] не приймає постійної участі в утриманні спільної дитини сторін, відповідач здійснював періодичні перерахування коштів на утримання дитини, які носять не постійний характер, однак таких коштів не вистачає для підтримання належного рівня розвитку дочки. З наведених підстав, [PERSON] просила стягнути з [PERSON] на користь позивача аліменти у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з часу звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття, а також стягнути аліменти з відповідача в розмірі 1/6 частини усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно на її утримання до досягнення [PERSON] , [INFO] , трирічного віку. Заперечення відповідача 02 жовтня 2025 року від представника відповідача [PERSON] адвоката Іванченка О.В. надійшов відзив на позовну заяву [PERSON] , в якому останній просив позов задовольнити частково, стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з дати звернення до суду і до досягнення дитини повноліття, а частині стягнення аліментів на утримання дружини відмовити. В обґрунтування своїх заперечень відповідач посилається на те, що позивач вводить суд в оману, повідомляючи, що станом на дату подання позовної заяви вона не працює, не має офіційного доходу, оскільки [PERSON] веде активну бізнесову діяльність в мережі інтернет, зокрема здійснюючи продажу дитячого одягу. Таку бізнесову діяльність позивач веде саме на кошти, які надсилав їй відповідач [PERSON] . Відповідач вказує на те, що постійно матеріально підтримує як дитину, так і жінку, надав позивачу у користування власну банківську картку, постійно перераховує кошти на утримання дитини та жінки, загалом за період з жовтня 2024 року по травень 2025 року надав матеріальну допомогу позивачу на суму понад 460 тисяч гривень. З наведених підстав, вважає твердження позивача безпідставними та неправдивими. [PERSON] вважає, що він надає більш ніж достатню підтримку родині, позивач не потребує матеріальної допомоги, оскільки займається підприємницькою діяльністю, позивач негідно повелася у шлюбних відносинах, надавши до суду заздалегідь недостовірну інформацію, щоб ввести суд в оману, а відтак відповідач не вважає за потрібне виплачувати позивачу 1/6 своїх доходів на її утримання. Заяви, інші процесуальні дії у справі Ухвалою судді Броварського міськрайонного суду Київської області від 13 червня 2025 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Також, у вказаній ухвалі відповідачу надано строк для подачі відзиву на позовну заяву. 02 жовтня 2025 року від представника відповідача [PERSON] адвоката Іванченка О.В. надійшов відзив, в якому позовні вимоги відповідач визнав частково, а саме у частині стягнення аліментів на утримання дитини. Обставини справи, що встановлені судом Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 30 травня 2024 року Берегівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Берегівському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 30 травня 2024 року, про що вчинено відповідний актовий запис № 64. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 30 травня 2024 року Берегівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Берегівському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, [INFO] народилася [PERSON] , батьком якої у свідоцтві зазначений [PERSON] , матір`ю [PERSON] . Дитина [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] разом з матір`ю [PERSON] . Мотиви, з яких виходить суд, та застосування норм права, що регулюють дані правовідносини Відповідно до статті 3 «Конвенції про права дитини» від 20 листопада 1989 року (далі Конвенція) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Статтею 18 Конвенції передбачено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У ч. ч. 1, 2, 3 ст. 181 СК України визначено способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду із відповідним позовом (п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15 травня 2006 року). За змістом ст. ст. 181, 182 СК України кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються за рішенням суду у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. При визначені розміру аліментів суд, враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. ч. 2 та 3 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Згідно з ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. За приписами ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. У ст. 430 ЦПК України передбачено, що суд допускає негайне виконання рішень, зокрема, у справах про стягнення аліментів. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2026 рік» з 1 січня 2026 року прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць установлено у розмірі 3209 гривень, а для основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років - 2817 гривень; дітей віком від 6 до 18 років - 3512 гривень. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] не заперечує щодо стягнення з нього аліментів на користь позивача [PERSON] на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, починаючи з часу звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття. Враховуючи положення ст. 206 ЦПК України, суд дійшов висновку про задоволення позову в цій частині та стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , аліменти у розмірі 1/4 частки усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 03 червня 2025 року і до досягнення дитиною повноліття. Щодо стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку, суд дійшов такого висновку Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 75 СК України, дружина чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Позивач [PERSON] , звертаючись до суду з позовом, посилалася на те, що спільна дитина сторін проживає разом з нею, позивач займається її вихованням, розвитком та утриманням, з серпня 2024 року отримує 860 гривень щомісячної виплати на дитину, а відповідач не приймає постійної участі в утриманні дочки, лише здійснює періодичні перерахування коштів на її утримання, що не носять постійного характеру й таких коштів не вистачає для підтримання належного рівня розвитку дитини. У зв`язку з викладеним, позивач просила стягнути на її користь та на її утримання аліменти з відповідача у розмірі 1/6 частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, починаючи з починаючи з дати пред`явлення позову й до досягнення дитиною [PERSON] , [INFO] , трирічного віку. Відповідач заперечував проти задоволення позову в цій частині, посилався на те, що відповідач не потребує матеріальної допомоги, здійснює підприємницьку діяльність. Крім того, зазначив, що позивач негідно повелася у шлюбних відносинах, надавши до суду заздалегідь недостовірну інформацію, щоб ввести суд в оману, оскільки відповідач постійно перераховує кошти на утримання дитини та жінки, загалом за період з жовтня 2024 року по травень 2025 року перерахував суму у розмірі понад 460 000 грн. На підтвердження вказаних обставин, відповідач надав до суду копії банківських документів та виписок по рахунку та диск з рекламним відео. Разом з цим, суд погоджується з аргументами позивача щодо того, що вищевказані банківські документи не свідчать про те, що саме на реквізити позивача були надіслані такі грошові кошти та з цільовим призначенням - на утримання дружини чи аліменти на дитину. Крім того, доказів того, що [PERSON] є фізичною особою-підприємцем та має якийсь інший дохід, крім щомісячних виплат на дитину, до суду стороною відповідача не надано. Згідно зі статтею 84 СК України дружина має право на утримання від чоловіка під час вагітності. Дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Якщо дитина має вади фізичного або психічного розвитку, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка до досягнення дитиною шести років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Аліменти, присуджені дружині під час вагітності, сплачуються після народження дитини без додаткового рішення суду. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. При вирішенні питання про стягнення аліментів на дружину до досягнення дитиною трьох років, суд бере до уваги стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; стан здоров`я та матеріальне становище отримувача аліментів, відсутність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, повнолітніх дітей; сімейний стан платника аліментів, наявність у платника аліментів зобов`язань зі сплати аліментів на дитину за рішенням суду, наявність нерегулярного, мінливого, невизначеного доходу. Згідно правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду у справі № 750/9224/16-ц від 13 червня 2018 року, суд зазначив, що відповідно до частин другої та шостої статті 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років і в разі розірвання шлюбу. За приписами ч. 4 ст. 84 СК України право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Відтак, чинним законодавством, яке регулює спірні правовідносини, зокрема ст. 84 СК України закріплено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на своє утримання незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Належних та допустимих доказів того, що відповідач не має матеріальної змоги утримувати дружину до досягнення спільною дочкою сторін трирічного віку, чи перебування на його утриманні інших осіб, яких він зобов`язаний утримувати та нести відповідні витрати, до суду не надано. Вивчивши матеріали справи, оцінивши наявні в матеріалах справи докази, враховуючи те, що відповідач є працездатним, доказів щодо перебування на його утриманні інших осіб суду не надано, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у частині стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на її утримання у розмірі 1/6 частини від усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 03 червня 2025 року й до досягнення дитиною [PERSON] , [INFO] , трирічного віку, тобто до [INFO] . Відтак, оцінивши всі наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позову у повному обсязі. Щодо судових витрат Згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Враховуючи ті обставини, що позивач звільнена від сплати судового збору, стягненню з відповідача на користь держави підлягає судовий збір у розмірі 1 211,20 грн. На підставі викладеного, та

Outcome: approved