Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-11 00:00:00

Представник позивача ТОВ «ФК «Кредит-капітал» Усенко М.І. через систему «Електронний суд» звернувся 20.08.2025 до суду із указаним позовом та просить стягнути з відповідача [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Кредит-капітал» заборгованість за кредитним договором від 16.04.2020 № 2278523 у загальному розмірі 16400,00 грн, а також понесені судові витрати. В обґрунтування пред`явлених вимог указав, що 30.09.2021 між товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» (далі по тексту ТОВ «Авентус Україна») та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту № 2278523, відповідно до умов якого відповідачу надано грошові кошти у розмірі 5000,00 грн на умовах, визначених кредитним договором, а позичальник зобов`язався повернути кредит та проценти за користування ним на умовах та в терміни, що визначені договором. Товариством зобов`язання за договором виконано, через провайдера, що надає послуги з переказу коштів без відкриття рахунків, перераховано [PERSON] грошові кошти. При настанні терміну повернення кредиту, заборгованість відповідачем погашена не була, у зв`язку з чим, за кредитним договором утворилася заборгованість у загальному розмірі 16400,00 грн, із яких: заборгованість за тілом кредиту 5000,00 грн, заборгованість за відсотками 11400,00 грн. Між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» 08.02.2021 укладено договір № ККАУ-08022021 про відступлення прав вимоги, за яким позивач набув право грошової вимоги у тому числі і до [PERSON] за кредитним договором від 16.04.2020 № 2278523. Відповідач продовжує ухилятися від погашення заборгованості, що є порушенням прав ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», у зв`язку з чим представник звернувся до суду з даним позовом. Ухвалою судді Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 12.12.2025 позовну заяву прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів. Від АТ «ПУМБ» 09.01.2026 надійшла відповідь на виконання ухвали від 12.12.2025 (а.с.71). У тексті позову представником позивача зазначено про розгляд справи за його відсутності. Відповідач [PERSON] про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, однак до суду не з`явився, про причини неявки не повідомив, заяв про розгляд справи за його відсутності до суду не надав. Відзиву не подано. Справу розглянуто в порядку спрощеного позовного провадження за правилами глави 10 розділу ІІІ ЦПК України. Зі згоди представника позивача, який не заперечував проти заочного розгляду справи, суд на місці постановив ухвалити в справі заочне рішення, на підставі наявних доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. У зв`язку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку доказам у сукупності, суд дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що 16.04.2020 між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] укладено договір № 2278523 про надання споживчого кредиту за допомогою ІТС товариства, доступ до якої забезпечується споживачу через веб-сайт або мобільний додаток, у порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», про що зазначено у п. 1.1 договору (а.с.10-14). На умовах, встановлених договором, товариство надає споживачу кредит, а споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Відповідно до умов договору, кошти кредиту надаються у безготівковій формі шляхом перерахування за реквізитами платіжної картки № [NUMBER] , наданої споживачем, сума кредиту складає 5000,00 грн, строк кредиту 30 днів, який може бути продовжено. Застосовується знижена процента ставка 0,95% у день від суми кредиту, застосовується в межах строку надання кредиту якщо споживач здій снить повне погашення кредитної заборгованості в строк, або протягом трьох календарних днів, що слідують за датою закінчення такого строку. Стандартна процентна ставка 1,90% у день від суми кредиту застосовується у межах строку надання кредиту якщо споживач не виконав умови для застосування заниженої процентної ставки, у межах нового строк, якщо відбулося продовження строку користування кредитом, у межах періоду прострочення, але не більше 90 календарних днів поспіль з моменту виникнення прострочення. До договору № 2278523 надано паспорт споживчого кредиту, підписаний електронним підписом відповідача, де зазначені основні умови кредитування, ідентичні вказаним у договорі (а.с.15-16). Указаний договір підписаний його сторонами з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України «Про електронну комерцію», про що зазначено у п. 1.1 договору. Статтею 626 ЦПК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно зі ст.ст. 628, 629 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, а сам договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору, до яких закон відносить умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. За приписами ч. 2 ст. 638 ЦК України, договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Положення ч. 1 ст. 205 ЦК України визначають, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Відповідно до ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. (ч. 1). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами. (ч. 3). Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. ст. 205, 207 ЦК України). Такі висновки викладені в постановах Верховного Суду від 09.09.2020 у справі № 732/670/19, від 23.03.2020 у справі № 404/502/18, від 07.10.2020 у справі № 127/33824/19. Згідно з ч. 1 ст. 633 ЦК України, публічним є договір, у якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом ст. 634 цього Кодексу, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк бо інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст. 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Відповідно до ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно з ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідно до ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Положення ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачають відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Відповідно до ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Так, відповідно до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Судом встановлено, що [PERSON] 16.04.2020 підписав електронним підписом одноразовим ідентифікатором договір № 2278523 та паспорт споживчого кредиту, чим погодився із запропонованими умовами договору. Договір містить докладну інформацію щодо особи позичальника [PERSON] , зокрема ідентифікаційний номер, серію, номер, та дату видачу паспорту, адресу проживання, реквізити банківської карти, електронну адресу та номер мобільного телефону, на який відправлено одноразовий ідентифікатор в якості аналога власноручного підпису позичальника. Отже, між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов кредитного договору, який оформлено сторонами в електронній формі з використанням електронного цифрового підпису. Після підписання кредитного договору у сторін виникли взаємні права та обов`язки, зокрема, у ТОВ «Авентус Україна»виникло зобов`язання щодо надання кредитних коштів, а у відповідача виникло зобов`язання з повернення кредитних коштів. ТОВ «Авентус Україна» зобов`язання за договором виконав, через ТОВ ФК «Вей фор пей», яке надає послуги з переказу коштів в національній валюті без відкриття рахунків відповідно до ліцензії НБ від 08.06.2025 № 21/1064-рк та угоди на переказ коштів № ВП-200417-1 від 20.04.2017, відповідачу здійснено переказ коштів 16.04.2020 на суму 5000,00 грн, маска картки [NUMBER] , код авторизації 480534, номер транзакції в системі WayForPay creditplus-6901055 (а.с.17). Судом отримано від АТ «ПУМБ» інформацію, що у банку на ім`я [PERSON] випущена банківська картка [NUMBER] до рахунку № [NUMBER] , на яку 16.04.2020 надійшли грошові кошти у сумі 5000,00 через сервіс іншого банку з призначенням платежу A2C WayForPayVisa Direct UA. Верифікація особи [PERSON] проводилася 21.10.2016 при відкритті рахунку, який 09.11.2018 було пере відкрито у відділенні №6 АТ «ПУМБ» у м. Кривому Розі (а.с.71). У графіку платежів, що є додатком №1 до договору про надання споживчого кредиту № 2278523 від 16.04.2020, [PERSON] мав одноразово повернути 16.05.2020 суму позики 5000,00 грн та проценти у розмірі 1425,00 грн (а.с.13). Як вбачається з розрахунку заборгованості, користуючись кредитним коштами, [PERSON] вчасно та в повному обсязі заборгованість не погасив, сплатив 14.05.2020 на погашення відсотків 1377,50 грн та 12.06.2020 на погашення відсотків 2755,00 грн, а тому станом на 07.02.2021 у нього утворилася заборгованість за основним боргом у розмірі 5000,00 грн, за відсотками у розмірі 11400,00 грн (нараховані 1377,50 грн +16910,00 грн сплачені 6887,50 грн) (а.с.19-25). Підпунктом 3 пункту 5.1 договору обумовлено право товариства укладати договори щодо відступлення права вимоги за договором або договори факторингу з будь-якою третьою особою без окремої згоди споживача. Між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» 08.02.2021 укладено договір № ККАУ-08022021 про відступлення прав вимоги, за яким ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло право грошової вимоги до боржників, зазначених у реєстрі боржників (а.с.26-29). Відповідно до акту приймання-передачі від 08.02.2021 та витягу з реєстру боржників, що є додатком № 1 до договору № ККАУ-08022021 про відступлення права вимоги від 08.02.2021, право вимоги за договором від 16.04.2020 № 2278523, укладеним із [PERSON] , перейшло до ТОВ «ФК «Кредит-Капітал». На момент відступлення прав вимоги загальна сума заборгованості [PERSON] за даним договором складає: 16400,00 грн (а.с.30, 31). На адресу відповідача новим кредитором ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» 12.08.2025 направлено досудову вимогу, в якій повідомлено про відступлення прав вимоги за договором від 16.04.2020 № 2278523, та висунуто вимогу про виконання зобов`язань за договором з погашення заборгованості у розмірі 16400,00 грн (а.с.33-38). Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 516 ЦК України, заміна кредитора в зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора в зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. За змістом ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України, зобов`язання мають виконуватися належним чином, згідно з умовами договору та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається. Якщо у зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з ч. 1 ст. 1048, ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання (ч. 1 ст. 625 ЦК України). Як видно з матеріалів справи, сторони уклали договір, на виконання якого первісний кредитор зі свого боку зобов`язання, передбачені цим договором, виконав у повному обсязі, надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами, тоді як відповідач покладені на нього зобов`язання належним чином не виконав і в установлені договором строки грошові кошти на погашення кредиту не вносив в результаті чого утворилася заборгованості за кредитом у розмірі 5000,00 грн, по процентам у розмірі 11400,00 грн, що відповідачем не погашено до теперішнього часу, а тому він зобов`язаний її погасити, у зв`язку з чим суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить із наступного. Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи, до яких, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу. Так, представник позивача просить суд стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним витрати зі сплати судового збору в розмірі 2422,40 грн та витрати на правову допомогу в розмірі 8000,00 грн. Згідно зі ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справ, покладаються, у разі задоволення позову на відповідача. Суд враховує, що при зверненні з позовом до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2422,40 грн, який, з урахуванням задоволення позовних вимог у повному обсязі, а також вимог ст. 141 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Щодо витрат на правничу допомогу, суд зазначає, що право на професійну правничу допомогу гарантовано ст. 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішеннях від 16.11.2000 № 13-рп/2000, від 30.09.2009 № 23-рп/2009. Так, у рішенні Конституційного Суду України від 30.09.2009 № 23-рп/2009 зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо. Згідно зі ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта, інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат повинен бути співмірним зі складністю справи та виконаними адвокатом роботами (послугами), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (послуг), обсягом наданих послуг та виконаних робіт, ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. В обґрунтування витрат на правову допомогу стороною позивача було подано договір про надання правової (правничої) допомоги від 01.07.2025 № 0107, укладений між ТОВ «ФК «Кредит Капітал» та АО «Апологет», виписку та витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань на АО «Апологет», де керівником є Усенко М.І., ордер серії ВС від 02.07.2025 № 1381377, виданий АО «Апологет» Усенку М.І. на надання правничої (правової) допомоги ТОВ «ФК «Кредит Капітал» на підставі договору про надання правової допомоги від 01.07.2025 № 0107, акт № 777 наданих послуг від 05.08.2025 до договору про надання правової (правничої) допомоги від 01.07.2025 № 0107, де обумовлена вартість наданих послуг 8000,00 грн, детальний опис наданих послуг від 05.08.2025 за договором про надання правової (правничої) допомоги від 01.07.2025 № 0107 із зазначенням найменування послуг та витрачених адвокатом годин (а.с.39-44). Велика Палата Верховного Суду вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 справі № 904/4507/18). Також у постанові Верховного Суду від 13.05.2021 у справі № 903/277/20 зазначено, що оцінка обґрунтованості, пропорційності витрат на професійну правничу допомогу з урахуванням обсягу наданих адвокатом позивача послуг, складністю справи, беручи до уваги, зокрема критерії реальності понесення адвокатських витрат, розумності їхнього розміру, співмірності, а також підтвердженість таких витрат належними та допустимими доказами вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням конкретних обставин кожної справи. Відповідач не заперечила право позивача на відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, не вказувала про їх необґрунтованість, не співмірність, а тому підстави для зменшення суми судових витрат на правову допомогу відсутні. Отже, оскільки позовні вимоги ТОВ «ФК «Кредит-капітал»» задоволено, позивачем понесено витрати на правничу допомогу, які є обґрунтованими та підтверджені належними доказами, підстав для зменшення розміру витрат судом не встановлено, тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу в розмірі 8000,00 грн.

Outcome: approved