Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-11 00:00:00

Позивач ТОВ «Фінпром Маркет» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики № 75483711 від 07.06.2021 року в сумі 4980,00 грн. та витрат, пов`язаних з розглядом справи, мотивуючи свої вимоги тим, що 07.06.2021 між ТОВ "1Безпечне агентство необхідних кредитів" та відповідачем укладено договір позики № 75483711. Відповідно до умов договору позики первісний кредитор надав відповідачу у тимчасове платне користування грошові кошти у розмірі 1470,00 грн. строком на 30 днів зі сплатою 1,99% на день за користування кредитними коштами. 19.11.2021 року між ТОВ "1Безпечне агентство необхідних кредитів" та ТОВ "Фінансова компанія управління активами" укладено Договір факторингу № 1911, відповідно до якого ТОВ "Фінансова компанія управління активами" перейшло право грошової вимоги за вказаним кредитним договором. В подальшому 03.04.2023 між ТОВ ""Фінансова компанія управління активами" та ТОВ "Фінпром Маркет" укладено Договір факторингу №030423-ФК, відповідно до якого до ТОВ "Фінпром Маркет" перейшло право грошової вимоги за вказаним кредитним договором. Однак відповідач не виконує взятих на себе зобов`язань щодо повернення кредиту та сплаті відсотків, тому має заборгованість перед позивачем на загальну суму 4980,36 грн, яку в добровільному порядку сплатити не бажає, що спонукало позивача звернутися до суду з відповідним позовом. В судове засідання представник позивача не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, у своїй заяві просить розглядати справу у його відсутність, не заперечує проти винесення заочного рішення (а.с.3 зв.). Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином (а.с. 26 ) З огляду на положення ч. 7, 8 ст.128, ч. 4 ст. 130 ЦПК України, вважається, що про день, час та місце розгляду справи особа повідомлений належним чином. За таких обставин неявка відповідача не перешкоджає розгляду справи і винесенню судового рішення . На підставі частини другої статті 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Оскільки дотримані всі, передбачені ч. 1 ст. 280 ЦПК України вимоги, суд, зі згоди позивача, ухвалює заочне рішення у справі на підставі наявних доказів. Суд, вивчивши матеріали справи у їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 07.06.2021 року між ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" та [PERSON] укладено договір позики №75483711 у формі електронного документу з використанням електронного підпису. Відповідно до умов зазначеного договору первісний кредитор надав відповідачу у тимчасове платне користування грошові кошти, в сумі 1470,00 гривень строком на 30 днів, зі сплатою процентної ставки 1,99 % від суми кредиту на день. Дата надання позики 07.06.2021, дата повернення позики 07.07.2021 (а.с.6). ТОВ ФК "Фінекспрес" на підставі договору про переказ коштів №23-01-18/57 від 23.01.2018 здійснив переказ кредитних коштів від ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" на картку [NUMBER] у сумі 1470,00 грн, дата 07.0562021 року, що підтверджено копією платіжної інструкції (а.с.86). ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" виконало зобов`язання за договором, надавши відповідачу грошові кошти у позику, однак [PERSON] , не виконала взятих на себе за договором зобов`язань, грошові кошти та відсотки за їх користування не повернула, у зв`язку з чим їй нарахована заборгованість в розмірі 4980,00 грн, яку переуступлено ТОВ "ФК"Управління активами" за договором факторингу № 1911 від 19.11.20211 (а.с. 7,8,10,11, 13). Відповідно до витягу з реєстру прав вимог № 3 від 19.11.2021 до договору факторингу № 3 від 19.11.2021 [PERSON] нарахована заборгованість за договором позики №75483711 у розмірі 4980,00 грн, з яких: 1470,00 грн. заборгованість за основною сумою боргу; 3510,00 грн. заборгованість за відсотками (а.с.12). 03.04.2023 між ТОВ "ФК"Управління активами" та ТОВ "Фінпром Маркет" було укладено договір факторингу №030423-ФК, згідно якого первісний кредитор передав новому кредитору права вимоги, зазначені в Реєстрі прав вимог, а новий кредитор прийняв їх, що підтверджується реєстром заборгованості від 03.04.2023, актом звірки до договору (а.с. 14-15). Відповідно до витягу з реєстру заборгованості до договору факторингу №030423-ФК від 03.04.2023 [PERSON] нарахована заборгованість за договором №75483711 у розмірі 4980,00 (а.с.15). Згідно відповіді № БТ/Е-21365 від 15.12.2025 року наданої АТ «Універсал Банк» на ім`я [PERSON] , РНОКПП: [NUMBER] була імітована банківська карта № [NUMBER] , та 07.06.2021 року на вказану картку було перераховано 1470,00 грн. (а.с.27-28). З матеріалів справи вбачається, що договори укладені в електронній формі. Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі. Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Враховуючи положення ч.1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа. Згідно з ч. 1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. З врахуванням викладеного, наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Статтею 599 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до статей 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору, належними сторонами. За частиною 1 статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до вимог статей 525-526, 530, 1050 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору, одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається, тому позичальник зобов`язаний своєчасно вносити плату за користування грошима. Відповідно до частини 2 статті 1050 ЦК України якщо договором установлено обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому. Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (стаття 1078 ЦК України). Відповідно до ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Згідно з вимогами статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням частини 2 статті 516 ЦК України. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст. 611 ЦК України). Таким чином, виходячи із вищенаведеного суд прийшов до висновку про те, що позивач виконав всі умови договору належним чином, а відповідач ухиляється від виконання взятих на себе договором зобов`язань, що є порушенням норм чинного законодавства України та умов вказаного договору. Зважаючи на наявні в матеріалах справи докази, розрахунок розміру заборгованості, суд вважає, що відомості, які вони містять, відповідають дійсним обставинам справи. Отже, зважаючи на наведене вище, суд вважає, що позов є законним, таким, що відповідає вимогам чинного законодавства України та підлягає задоволенню в повному обсязі. Щодо витрат на професійну правничу допомогу, то слід зазначити наступне. Верховний Суд вже неодноразово висловлював правову позицію щодо порядку та критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу та їх розподілу, зокрема в Постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 року у справі № 922/1964/21 вказано, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова ухвала Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.12.2021 у справі № 927/237/20). Такі самі критерії, як зазначено вище, застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява № 19336/04). Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. З урахуванням викладеного заявлені позивачем витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2000,00 грн. підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України слід із [PERSON] на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» стягнути 2422,40 грн. понесених судових витрат по сплаті судового збору.

Outcome: approved