Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-15 00:00:00

У грудні 2025 року представник позивача ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "КОЛЛЕКТ ЦЕНТР" в особи директора Траченко М.М. звернулася до суду через систему "Електронний суд" з позовною заявою про стягнення з [PERSON] заборгованості за договором. В направленому позові позивач зазначила, що 13 березня 2021 між ТОВ "СЛОН КРЕДИТ" та [PERSON] укладено Договір № 543802. Укладення кредитного договору здійснюється сторонами за допомогою ІТС первісного кредитора, доступ до якої забезпечується позичальнику через веб-сайт. Електронна ідентифікація позичальника здійснюється при вході позичальника в особистий кабінет, шляхом перевірки первісним кредитором правильності введення електронних даних, направлених первісним кредитором на номер мобільного телефону позичальника, вказаний при вході. На умовах, встановлених кредитним договором, первісний кредитор надає позичальнику кредит у гривні, а позичальник зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Сума кредиту складає 16250,00 грн., строк кредиту 365 днів, з кінцевим терміном повернення 13.03.2022. Детальні терміни повернення кредиту, визначені в Графіку платежів. Нарахування процентів за договором здійснюється в межах строку надання кредиту, визначеного цим кредитним договором на залишок заборгованості за кредитом, що вказаний в Графіку платежів, виходячи в порушення, що позичальник виконує свої зобов`язання на умовах та в строки, передбачені кредитним договором. Підписанням договору кредиту відповідач підтвердив, що він був ознайомлений з усіма умовами, в тому числі з Правилами надання коштів у позику, які розміщені на сайті: https://sloncredit.com.ua та йому була надана вся інформація, передбачена вимогами чинного законодавства. Правилами надання коштів у позику, передбачено, що договір кредиту укладається в електронній формі та є електронним договором, підписання якого відбувається позичальником, у відповідності до вимог ст. 12 ЗУ "Про електронну комерцію". Відповідач здійснив дії, спрямовані на укладення договору шляхом заповнення заяви про надання (отримання) кредиту на сайті, з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору, та зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки, на рахунок якої, в подальшому, кредитодавцем було перераховано грошові кошти у розмірі, встановленому договором. Станом на день подання позову відповідач [PERSON] свої зобов`язання перед кредитором щодо повернення кредиту та нарахованих процентів не виконав, гроші не повернув, проценти за користування коштами не сплатив. 26.11.2021 було укладено Договір № 26-11/2021/13 відповідно до якого ТОВ "СЛОН КРЕДИТ" відступило на користь ТОВ "Вердикт Капітал" права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за Договором № 543802. 10.01.2023 було укладено Договір № 10-01/2023, відповідно до якого ТОВ "Вердикт Капітал" відступило на користь ТОВ "КОЛЛЕКТ ЦЕНТР" права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за Договором № 543802. Відповідач належним чином взяті на себе зобов`язання не виконав, у зв`язку з чим станом на день формування позовної заяви у відповідача утворилася заборгованість за Договором № 543802 від 13.03.2021 у розмірі 23132,32 грн., з яких: 14384,70 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 8747,62 грн. - заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги. Враховуючи вищевикладене представник позивача просить стягнути з відповідача заборгованість за вказаним договором у розмірі 23132,32 грн., судовий збір в сумі 2422,400 грн. та 13000,00 грн. витрат на правничу допомогу. В судове засідання представник позивача не з`явився, в резолютивній частині позовної заяви представник просив розгляд справи проводити без участі представника позивача, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, не заперечував проти ухвалення заочного рішення (а.с. 7). Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, не повідомивши суд про причину неявки, про дату, час та місце проведення судового розгляду повідомлений належним чином (а.с. 102), про причини неявки суд не повідомив, заяв про розгляд справи за його відсутності чи про відкладення розгляду справи до суду не подав, відзив на позов не подавав. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 233 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника), без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, всебічно, повно, об`єктивно оцінивши надані докази та давши їм належну оцінку, суд встановив наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 13 березня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "СЛОН КРЕДИТ" та [PERSON] укладено електронний Договір про надання споживчого кредиту № 543802, укладення якого здійснювалося сторонами за допомогою ІТС Товариства, доступ до якої забезпечувався споживачу через Веб-сайт. Електронна ідентифікація споживача здійснюється при вході споживача в Особистий кабінет, шляхом перевірки Товариством правильності введення електронних даних, направлених на номер мобільного телефону споживача, вказаний при вході. Відповідно до п. 1.2. Договору, товариство надає споживачу кредит у гривні, а споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Відповідно до п. 1.3. Договору, сума кредиту складає 16250,00 грн., тип кредиту кредит. Відповідно до п. 1.4. Договору, строк кредиту 365 днів, з кінцевим терміном повернення 13.03.2022. Тип процентної ставки фіксована. Процентна ставка за користування коштами кредиту залежить від періоду її встановлення та становить: за перший день користування кредитом 25% в день, за всі наступні дні користування кредитом, починаючи з другого дня й до кінця строку надання кредиту 85% річних. Мета отримання кредиту: споживчі потреби. Орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення договору складає 24730,76 грн. Кошти товариством надані відповідачу в безготівковій формі шляхом їх перерахування у розмірі 13000,00 грн. за реквізитами платіжної картки [NUMBER] , у розмірі 3250,00 грн. на користь товариства з метою виконання зобов`язань з оплати процентів за перший день користування кредитом. Договір про споживче кредитування, графік платежів та паспорт споживчого кредиту відповідач [PERSON] підписав електронним підписом одноразовим ідентифікатором Н315 (а.с. 30-31, 54, 66). Відповідно до листа ТОВ "УНІВЕРСАЛЬНІ ПЛАТІЖНІ РІШЕННЯ" від 07.11.2025 за вих. № 2646_251107112343, повідомляється, що ними та ТОВ "СЛОН КРЕДИТ" укладено договір на переказ коштів, відповідно до якого, на картковий рахунок відповідача 13.03.2021 11:41:23, перераховані кредитні кошти в сумі 13000,00 грн., зарахування на картку маска картки [NUMBER] (а.с. 73). Відповідно до довідки про ідентифікацію вбачається, що [PERSON] , з яким укладено договір № 543802, ідентифікований за допомогою одноразового ідентифікатора, відправленого на номер телефону, вказаний відповідачем (зворотній а.с. 71). 26 листопада 2021 між ТОВ "ВЕРДИКТ КАПІТАЛ" та ТОВ "СЛОН КРЕДИТ" укладено договір факторингу № 26-11/2021, у відповідності до умов якого ТОВ "СЛОН КРЕДИТ" передає (відступає) ТОВ "ВЕРДИКТ КАПІТАЛ" за плату належні йому права вимоги, а ТОВ "ВЕРДИКТ КАПІТАЛ" приймає належні ТОВ "СЛОН КРЕДИТ" права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників до Договору факторингу № 26-11/2021, у тому числі за кредитним договором № 543802 (а.с. 10-14). 29 листопада 2021 ТОВ "ВЕРДИКТ КАПІТАЛ" проведено оплату грошової вимоги за договором факторингу № 26-11/2021, що підтверджується платіжною інструкцією № 306350000 (а.с. 19). Відповідно до Акту приймання-передачі Реєстру боржників до Договору факторингу № 26-11/2021 від 26 листопада 2021 підтверджується, що ТОВ "ВЕРДИКТ КАПІТАЛ" прийняло від ТОВ "СЛОН КРЕДИТ", Реєстр боржників кількістю 1045, після чого з урахуванням договору факторингу № 26-11/2021 від 26 листопада 2021, від клієнта до фактора перейшли права вимоги щодо заборгованостей до боржників (а.с. 20). Відповідно до Реєстру боржників до Договору факторингу № 26-11/2021 від 26.11.2021, [PERSON] перед ТОВ "ВЕРДИКТ КАПІТАЛ" має заборгованість за договором про надання споживного кредиту № 543802 у розмірі 19547,97 грн., з яких: заборгованість за основною сумою боргу складає 14384,70 грн.; заборгованість за процентами - 5163,27 грн. (а.с. 29). Згідно з наданими первісним кредитором розрахунком, заборгованість [PERSON] за вказаним кредитним договором № 543802 від 13.03.2021, загальна сума на дату відступлення згідно кредитного договору № 543802 від 13.03.2021 станом на 26.11.2021 складає 19547,97 грн., яка складається із заборгованості за кредитом в розмірі 11507,35 грн.; суми заборгованості за відсотками за перший день користування в розмірі 2877,35 грн., суми заборгованості по відсотках (на дату продажу) в розмірі 5163,37 грн. (а.с. 76). 10 січня 2023 між ТОВ "КОЛЛЕКТ ЦЕНТР" та ТОВ "ВЕРДИКТ КАПІТАЛ" укладено договір факторингу № 10-01/2023, у відповідності до умов якого ТОВ "ВЕРДИКТ КАПІТАЛ" передає (відступає) ТОВ "КОЛЛЕКТ ЦЕНТР" за плату належні йому права вимоги, а ТОВ "КОЛЛЕКТ ЦЕНТР" приймає належні ТОВ "ВЕРДИКТ КАПІТАЛ" права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників до Договору факторингу № 10-01/2023, у тому числі за кредитним договором № 543802 (а.с. 32-37). Відповідно до Акту прийому-передачі Реєстру боржників за Договором № 10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 10.01.2023 підтверджується, що ТОВ "КОЛЛЕКТ ЦЕНТР" прийняло від ТОВ "ВЕРДИКТ КАПІТАЛ", Реєстр боржників кількістю 207307, після чого з урахуванням умов договору № 10-01/2023 про відступлення прав вимоги від 10.01.2023, від первісного кредитора до нового кредитора перейшли права вимоги щодо заборгованостей до боржників і новий кредитор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей (а.с. 40). Відповідно до Реєстру боржників до Договору № 10-01/2023 від 10.01.2023, [PERSON] перед ТОВ "КОЛЛЕКТ ЦЕНТР" має заборгованість за договором про надання споживного кредиту № 543802 у розмірі 23132,32 грн., з яких: заборгованість за основною сумою боргу складає 14384,70 грн.; заборгованість за процентами 8747,62 грн. (а.с. 50). Відповідно до розрахунку заборгованості наданого ТОВ "ВЕРДИКТ КАПІТАЛ", заборгованість [PERSON] за вказаним кредитним договором № 543802 від 13.03.2021 року за період з 26.11.2021 по 12.03.2022 (включно), станом на 10.01.2023 становить 23132,32 грн., яка складається із заборгованості за основною сумою боргу в розмірі 14384,70 грн.; суми заборгованості за процентами в розмірі 8747,62 грн. (а.с. 8). Відповідно до розрахунку заборгованості наданого ТОВ "КОЛЛЕКТ ЦЕНТР", заборгованість [PERSON] за вказаним кредитним договором № 543802 від 13.03.2021 року, станом на 28.11.2025 становить 23132,32 грн., яка складається із заборгованості за основною сумою боргу в розмірі 14384,70 грн.; суми заборгованості за процентами в розмірі 8747,62 грн. (а.с. 9). Аналізуючи встановлені обставини справи, суд враховує наступні положення чинного законодавства. Пункт 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного Кодексу України встановлює, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є зокрема договори та інші правочини. Відповідно до ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. За змістом ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння заміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушення зобов`язання є й невиконання або виконання, порушення умов, визначених змістом зобов`язання. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 641 ЦК України, пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Пропозицією укласти договір є, зокрема, документи (інформація), розміщені у відкритому доступі в мережі Інтернет, які містять істотні умови договору і пропозицію укласти договір на зазначених умовах з кожним, хто звернеться, незалежно від наявності в таких документах (інформації) електронного підпису. Відповідно до ч. 1 ст. 644 ЦК України, якщо пропозицію укласти договір зроблено усно і в ній не вказаний строк для відповіді, договір є укладеним, коли особа, якій було зроблено пропозицію, негайно заявила про її прийняття. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Згідно зі статтею 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до ч. 1 ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Відповідно до частини першої статті 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Проценти відповідно до статті 1048 ЦК України сплачуються не за сам лише факт отримання позичальником кредиту, а за "користування кредитом" (тобто за можливість позичальника за плату правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу). Уклавши кредитний договір, сторони мають легітимні очікування щодо належного його виконання. Зокрема, позичальник розраховує, що протягом певного часу він може правомірно "користуватися кредитом", натомість кредитор розраховує, що він отримає плату (проценти за "користування кредитом") за надану позичальнику можливість не повертати всю суму кредиту одразу. Разом з цим зі спливом строку кредитування чи пред`явленням кредитором вимоги про дострокове погашення кредиту кредит позичальнику не надається, позичальник не може правомірно не повертати кошти, а тому кредитор вправі вимагати повернення кредиту разом із процентами, нарахованими відповідно до встановлених у договорі термінів погашення періодичних платежів на час спливу строку кредитування чи пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту у межах цього строку. Тобто позичальник у цьому разі не отримує від кредитора відповідне благо на період після закінчення строку кредитування чи після пред`явлення кредитором вимоги про дострокове погашення кредиту, а тому й не повинен сплачувати за нього нові проценти відповідно до ст. 1048 ЦК України. Очікування кредитодавця, що позичальник повинен сплачувати проценти за "користування кредитом" поза межами строку, на який надається такий кредит (тобто поза межами існування для позичальника можливості правомірно не сплачувати кредитору борг), виходять за межі взаємних прав та обов`язків сторін, що виникають на підставі кредитного договору, а отже, такі очікування не можуть вважатись легітимними. Невиконання зобов`язання з повернення кредиту не може бути підставою для отримання позичальником можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу, а отже - і для виникнення зобов`язання зі сплати процентів відповідно до ст. 1048 ЦК України. Велика Палата Верховного Суду в Постанові від 05.04.2023 року по справі №910/4518/16 зауважила, що надання кредитору можливості одночасного стягнення як процентів за "користування кредитом", так і процентів як міри відповідальності, може призводити до незацікавленості кредитора яку вчиненні активних дій щодо повернення боргу, так і у якнайшвидшому виконанні боржником зобов`язань за кредитним договором, оскільки після спливу строку кредитування грошове зобов`язання боржника перед кредитором зростає навіть швидше, ніж зростало протягом строку кредитування. Тобто фактично кредитор продовжує строк кредитування на власний розсуд на ще вигідніших для себе умовах, маючи при цьому можливість в будь-який момент вчинити дії, спрямовані на стягнення боргу з боржника (наприклад, звернути стягнення на заставне майно боржника або стягнути борг з поручителя). Установивши, що умова договору передбачає нарахування процентів як міри відповідальності після закінчення строку кредитування, тобто за період прострочення виконання грошового зобов`язання, слід застосовувати як ст. 625, ст. 1048 ЦК України, так і інше законодавство, яке регулює наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Отже, можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту та розмір таких процентів залежать від підстави їх нарахування згідно з частиною другою ст. 625 ст. 1048 ЦК України. У подібних спорах судам необхідно здійснити тлумачення умов відповідних договорів та дійти висновку, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування або після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, чи у відповідному розділі договору передбачили тільки проценти за правомірну поведінку позичальника (за "користування кредитом"). Згідно із частиною 3 статті 11 Закону України "Про електронну комерцію", електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Згідно із частиною 6 статті 11 Закону України "Про електронну комерцію" відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Статтею 12 Закону України "Про електронну комерцію" встановлено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Частиною 1 статті 3 Закону України "Про електронну комерцію" визначено, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. У статті 3 Закону України "Про електронну комерцію" (зазначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Частина 5 статті 11 Закону України "Про електронну комерцію" передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Згідно з пунктом 1 статті 9 Закону України "Про споживче кредитування" кредитодавець розміщує на своєму офіційному веб-сайті інформацію, необхідну для отримання споживчого кредиту споживачем. Така інформація повинна містити наявні та можливі схеми кредитування у кредитодавця. Споживач перед укладенням договору про споживчий кредит має самостійно ознайомитися з такою інформацією для прийняття усвідомленого рішення. Отже, суд приходить до висновку, що підписавши вище зазначений Кредитний договір за допомогою електронного цифрового підпису одноразовим ідентифікатором, відповідач [PERSON] підтвердив, що ознайомився та отримав примірник у мобільному додатку вищезазначених документів, що складають договір та зобов`язався виконувати його умови, що свідчить про волю відповідача на укладення такого договору. Доказів, що спростовують висновки суду, стороною відповідача до суду не надано. Позивачем надано розрахунок заборгованості за кредитним договором № 543802 від 13.03.2021, згідно якого станом на 28.11.2025 заборгованість становить 23132,32 грн., з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) - 14384,70 грн., заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги (10.01.2023) - 8747,62 грн. Суд не може погодитись з вказаним розрахунком в частині розміру заборгованості за нарахованими процентами з огляду на таке. ТОВ "СЛОН КРЕДИТ" відступило на користь ТОВ "ВЕРДИКТ КАПІТАЛ" право вимоги за кредитним договором договору № 343802 до [PERSON] (26.11.2021) на суму 19547,97 грн., заборгованість за тілом кредиту 14384,70 грн., заборгованість по процентах 5163,27 грн., а ТОВ "ВЕРДИКТ КАПІТАЛ" та ТОВ "КОЛЛЕКТ ЦЕНТР" не надало суду розрахунку, з якого можливо встановити природу нарахованих відсотків саме в сумі 8747,62 грн., у зв`язку з чим, суд вважає недоведеними вимоги позивача в частині стягнення заборгованості у загальному розмірі 23132,32 грн. з відповідача. З огляду на викладене, вимогу позивача про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором № 543802 у розмірі 19547,97 грн., що складається із: заборгованості за сумою кредиту в розмірі 14384,70 грн., заборгованості за процентами в розмірі 5163,27 грн., необхідно задовольнити. Щодо стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат, то суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу. Щодо вимоги позивача про стягнення витрат на правничу допомогу в розмірі 13000,00 грн. На підтвердження отриманих правничих послуг позивач надав: договір про надання правової допомоги № 01-07/2024 від 01.07.2024 (а.с. 59-61); заявку на надання юридичної допомоги № 85 від 03.11.20255 (а.с. 64); витяг з акту № 16 про надання юридичної допомоги від 28.11.2025 (а.с. 65), з яких вбачається, що вартість послуг наданих адвокатом становить 13000,00 грн. За вказаних вище обставин на підставі зібраних у справі доказів суд приходить до переконання, що стороною позивача в силу вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України доведено реальність витрат на правову допомогу, розмір яких суд вважає співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, надання послуг, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи, що об`єктивно вбачається з матеріалів справи та розцінюється судом, як достатніми підставами для розподілу судових витрат. На думку суду, зазначені витрати є фактично понесеними, а їх розмір належно обґрунтований стороною позивача, проте позовні вимоги суд задовольняє частково, тому з відповідача необхідно стягнути витрати на правову допомогу у процентному відношенні до задоволеної частини позовних вимог, що становить 10986,30 грн. При поданні позовної заяви позивачем сплачено судовий збір в сумі 2422,40 гривні, відповідно до Закону України ''Про судовий збір''. Зважаючи на те, що позовні вимоги суд задовольняє частково, в загальній сумі 19547,97 грн., що становить 84,51 %, то з відповідача у відповідності до ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню судові витрати в сумі 2047,17 гривень.

Outcome: partial