Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-11 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог. ТОВ «Фінпром Маркет» звернулося до суду з позовом, у якому просило стягнути з [PERSON] заборгованість за договором позики № 71437864 про надання кредиту від 01.05.2025 у розмірі 20 858,20 грн. Позов мотивований тим, що 01.05.2025 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] укладено договір про надання коштів у кредит №71437864, умовами якого встановлено, що кредитодавець надає позичальнику кредит в розмірі 11 000,00 грн. строком на 30 днів (з 01.05.2025 по 30.05.2025), із (фіксованою) процентною ставкою у розмірі 0.3 %, яка нараховується щоденно на залишок заборгованості за тілом кредиту, комісія за надання кредиту складає 15.00% від суми наданого кредиту (що у грошовому виразі складає 1 650,00 грн.). У разі порушення позичальником/відповідачем строків повернення кредиту (понадстрокове користування позикою) нараховується 4 % пені на залишок заборгованості за тілом кредиту за кожен день понадстрокового користування. Кредитодавець на виконання умов кредитного договору №71437864 від 01.05.2025, виконав свої зобов`язання, зокрема передав відповідачу у власність грошові кошти в розмірі 11 000,00 грн. шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок відповідача № [NUMBER] за посередництвом платіжної установи АТ «Таскомбанк». 30.05.2025 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] укладено додаткову угоду №15048138 до договору позики № 7171437864. Відповідач свої зобов`язання за договором позики №71437864 від 01.05.2025 та додаткової угоди №15048138 від 30.05.2025 не виконав. 21.12.2021 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК Управління активами» укладено договір факторингу № 2112 за умовами якого останнє набуло право грошової вимоги до боржників, у тому числі за договором позики №75857448 від 26.06.2021. 31.03.2023 між ТОВ «ФК Управління активами» та ТОВ «Фінпром Маркет» укладено договір факторингу №310323-ФМ за умовами якого позивач набув права грошової вимоги до боржників, у тому числі за договором позики №7171437864 від 01.05.2025 та додаткової угоди на загальну суму: 20 858,20 грн., з яких: 10 010,00 грн. - основна сума боргу; 3 993,00 грн. - за відсотками, 1 650,00 грн - за комісією; 0,00 грн- за пенею/неустойкою; 5 205, 20 грн - за процентами нарахованими за понадстрокове користування. Аргументи учасників справи. Відповідач відзиву на позов не надав, з будь-якими клопотаннями та заявами до суду не звертався. Участь у справі сторін та інших учасників справи. Представник позивача у судове засідання не з`явився, матеріали справи містять заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи був повідомлений своєчасно і належним чином в порядку ст. 128 ЦПК України, шляхом направлення судових повісток за зареєстрованим місцем проживання, про причини своєї неявки суд не повідомив. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. У зв`язку з неявкою в судове засідання належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання відповідача, який не повідомив про причини неявки та не подав відзив відповідно до статті 280 ЦПК України, суд за згодою позивача вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Фактичні обставини справи, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. 1 травня 2025 року ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] уклали договір надання коштів у кредит (з комісією за надання кредиту) №71437864, шляхом обміну електронними повідомленнями та приймання (акцепту) умов, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 ЗУ «Про електронну комерцію» (зворотня сторона а.с. 10-14 ) Відповідно п. 2.1. за цим договором кредитодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти, на погоджений умовами договору строк, шляхом їх перерахування на банківський рахунок позичальника із використанням реквізитів електронного платіжного засобу позичальника, а позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку кредиту, або достроково, та сплатити кредитодавцю плату (проценти) від суми кредиту та комісію за надання кредиту. Відповідно до п. 2.1.1. договору мета отримання кредиту: придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення власних потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Вид фінансової послуги, що надається відповідно до умов Договору надання коштів у кредит. Параметри та умови кредит (п. 2.1.2. договору). Відповідно до п. 2.2.1. сума кредиту 11000.00 грн. Строк кредитування/Строк договору 30 днів (п. 2.2.2. договору). Процентна ставка/день 0,300% (фіксована). Комісія за надання кредиту 15, 00% від суми наданого кредиту (що у грошовому виразі складає 1 650 грн.). Дата надання кредиту 01.05.2025. Дата повернення кредиту (останній день) 30.05.2025. Денна процентна ставка 0,800% день. Проценти за понадстрокове користування кредитом (його частиною) 4,00% день. Пеня 4% день. Орієнтовна реальна річна процентна ставка 1399,08%. Орієнтовна загальна вартість кредиту 13640,00 грн (п. 2.2.3., 2.2.4. договору). Відповідно до п. 2.3. договору загальні витрати за споживчим кредитом за весь строк дії договору 2640,00 грн. Відповідно до п. 5.3 Договору, до укладання (підписання) договору, позичальнику надається можливість вивчити умови договору, включаючи усі його суттєві умови (у тому числі ті, які встановлюють детальний розпис загальної вартості Кредиту) шляхом ознайомлення з умовами оферти, паспортом споживчого кредиту, інформацією на Сайті тощо. Згідно з п. 5.11 Договору, підписуючи Електронне повідомлення одноразовим ідентифікатором, позичальник засвідчує, що його акцепт є повним та безумовним, тобто він погоджується з усіма без виключення умовами оферти. Відповідно до п 10.5.1. договору, якщо сума кредиту, що надається позичальнику за договором, перевищує розмір однієї мінімальної заробітної плати, встановленої на дату укладення договору, користування кредитом понад встановлений договором строк нараховуються проценти за понадстрокове користування кредитом (його частиною) в розмірі, визначеному п. 2.2. договору за кожен день такого користування з урахуванням обмежень, встановлених Законом України «Про споживче кредитування» та іншими актами законодавства. Як вбачається із додатку №1 до договору про надання коштів у кредит (з комісією за надання кредиту) за №71437864 від 01.05.2025 , який є невід`ємною частиною кредитного договору, сторонами узгоджений графік розрахунків за кредитом та його сукупна вартість. Кредитний договір та таблицю обчислення загальної вартості кредиту були підписані відповідачем 01.05.2025 шляхом введення одноразового ідентифікатора 50475 (а.с. 14). 30.05.2025 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] за ініціативою останнього було укладено додаткову угоду № 15048138 до договору надання коштів у кредит (з комісією за надання кредиту) № 71437864 від 01.05.2025, за умовами якої сторони домовились продовжити строк кредитування на 30 днів в результаті чого загальний строк кредитування змінився з 30 днів на 60 днів (до 29.06.2025 року) та змінити денну процентну ставку (фіксовану) з 0,300% на 1%. та узгоджено таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит. Додаткова угода та таблицю обчислення загальної вартості кредиту були підписані відповідачем 30.05.2025 шляхом введення одноразового ідентифікатора 46754 (а.с. 15). Згідно з даними довідки директора ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» про ідентифікацію, кредитодавець ідентифікував відповідача за посередництвом системи BankID НБУ отримавши від "privatbank" за згодою [PERSON] персональні дані останнього, у тому числі, електронну адресу, на яку у подальшому направлялись одноразові ідентифікатори та встановив, що останній використав/наклав наступні електронні підписи одноразові ідентифікатори (підписання аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора) для підписання документів, а саме: договору №71437864 - направив на електронну адресу відповідача [INFO] 01.05.2025 14:09:17 одноразовий ідентифікатор '50475; договору №15048138 - направив на електронну адресу відповідача [INFO] 30.05.2025 10:14:37 одноразовий ідентифікатор '46754 (зв. сторона а.с. 15). Кредитодавець на виконання умов кредитного договору №71437864 від 01.05.2025 14:09:54, виконав свої зобов`язання, зокрема передав відповідачу у власність грошові кошти в розмірі 11 000,00 грн. шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок відповідача № [NUMBER] , за посередництвом АТ «Таскомбанк» (а.с. 16). Відповідно до розрахунку заборгованості за договором позики №71437864 від 01.05.2025 за період з 15.10.2025 по 04.11.2025 заборгованість [PERSON] складає 20 858,20 грн., з яких: 10 010,00 грн. - основна сума боргу; 3 993,00 грн. - за відсотками, 1 650,00 грн - за комісією; 0,00 грн- за пенею/неустойкою; 5 205, 20 грн - за процентами нарахованими за понадстрокове користування (а.с. 5). ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінпром Маркет» уклали Договір факторингу № 16/10/25 від 16.10.2025 за умовами якого останній набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників в тому числі за договором кредиту №71437864 від 01.05.2025 (зв. сторона а.с. 16-19). Так, згідно п.2.1.3. перехід від клієнта до фактора права вимоги відбувається в день підписання сторонами відповідного реєстру прав вимоги, після чого позивач/фактор стає кредитором по відношенню до боржників та набуває всіх прав щодо боржників в обсязі та на умовах, що існували на момент такого переходу (день підписання реєстру прав вимог). Підписаний сторонами реєстр прав вимог в паперовому/електронному вигляді є невід`ємною частиною цього договору та підтверджує факт переходу від клієнта/кредитодавця до фактора/позивача вимоги. Момент переходу права грошової вимоги до позивача є день підписання відповідного Реєстру прав вимоги. Матеріали справи містять платіжну інструкцію кредитного переказу коштів № 579939281.1 від 20.10.2025, платник: ТОВ «Фінпром Маркет», отримувач: ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» у сумі 3500000,00 грн, оплата за договором факторингу №16/10/25 від 16.10.2025 згідно з реєстром права вимоги №16/10/25 від 16.10.2025 та платіжну інструкцію кредитного переказу коштів № 579939282.1 від 20.10.2025, платник: ТОВ «Фінпром Маркет», отримувач: ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» у сумі 3306227,99 грн, оплата за договором факторингу №16/10/25 від 16.10.2025 згідно з реєстром права вимоги №16/10/25 від 16.10.2025 ( зв. сторона а.с. 19). Відповідно до Реєстру прав вимог №16/10/25-02 від 16.10.2025 до ТОВ «Фінпром Маркет» перейшло право вимоги до боржників, у тому числі і за кредитним договором №71437864 від 01.05.2025 укладеним з [PERSON] . Загальна сума заборгованості становить 20 858,20 грн., з яких: 10 010,00 грн. - основна сума боргу; 3 993,00 грн. - за відсотками, 1 650,00 грн - за комісією; 0,00 грн- за пенею/неустойкою; 5 205, 20 грн - за процентами нарахованими за понадстрокове користування (зв. сторона а.с. 18-19). Як вбачається з повідомлення АТ «Таскомбанк» від 15.12.2025 - [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ) оформлено віртуальну банківську платіжну картку № [NUMBER] , яка існує тільки в цифровій формі, без фізичного носія (а.с. 42) Відповідно до виписки АТ «Таскомбанк» від 12.12.2025 за період з 01.05.2025 по 04.05.2025 [PERSON] на рахунку № [NUMBER] здійснювалося зарахування 01.05.2025 у сумі 11 000,00 грн (а.с. 43). Застосовані норми права, мотиви та висновки суду. За змістом ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості (ч. ч. 1, 3 ст. 509 ЦК України). Згідно з ч.1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту (ч.1 ст. 527 ЦК України). Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (ч. 1 ст. 530 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з ч.1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. За приписами ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів. Відповідно до ч.1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірах та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі (ч. 1 ст. 1055 ЦК України). Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцю таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей. Згідно з ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексом України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею ( стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію). Частина 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Як вбачається із матеріалів справи, 01 травня 2025 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] укладено договір позики №71437864 та додаткову угоду № 71437864 від 30.05.2025. Як вбачається з договору позики та додаткової угоди до договору позики, вони підписані сторонами шляхом вчинення електронного підпису з одноразовим ідентифікатором -договір позики 50475, додаткова угода -46754. ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» виконало своє зобов`язання за договором позики та здійснило переказ грошових коштів на рахунку № [NUMBER] , до віртуальної банківської платіжної картки № [NUMBER] на суму 11 000,00 грн, що підтверджується випискою за рахунком наданою суду АТ "Таскомбанк". Тобто даний договір є результатом домовленості сторін і відповідають загальним засадам цивільного законодавства, встановленим ст. 3 ЦК України. Позичальник був ознайомлений з умовами кредитування, сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності і волевиявлення учасників договору було вільним. 16.10.2025 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінпром Маркет» укладено Договір факторингу № 16/10/25. за умовами якого останній набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників, у тому числі за договором кредиту №71437864 від 01.05.2025. До договорів факторингу додані реєстри прав вимоги. Обидва договори факторингу та реєстри прав вимог містять чітку інформацію щодо боржника, номеру та дати договору позики, укладеному між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] та суми заборгованості. Договори факторингу та реєстри прав вимог містять підписи сторін, є належними та допустимими доказами. Згідно з ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст. 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За таких обставин суд вважає позовні вимоги в частині стягнення суми основного боргу у розмірі 10 010, 00 грн. та суми заборгованості за процентами у розмірі 3 993, 00 грн обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Щодо вимог про стягнення комісії у розмірі 1 650,00 грн, суд зазначає таке. Відповідно до статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. При цьому законодавством визначено декілька наслідків невідповідності правочину нормам актів цивільного законодавства: недійсність правочину або його нікчемність у випадках, визначених законом (стаття 215 ЦК України). За положеннями частини другої статті 215 ЦК України правочин є нікчемним, якщо його недійсність прямо встановлена законом. Визнання у такому випадку правочину недійсним в окремому порядку не вимагається. Зазначені положення законодавства поширюються як на договори як вид правочинів загалом, так і на окремі положення певних видів договорів, зокрема договорів кредиту. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Оскільки споживач є вразливою стороною договірних відносин, законодавець визначився з посиленим захистом споживачів шляхом прийняття Закону України «Про захист прав споживачів» та Закону України «Про споживче кредитування», який набрав чинності 10 червня 2017 року. За положеннями абзацу третього частини четвертої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» кредитодавцю забороняється встановлювати в договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною. Згідно із цим Законом послуга - це діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб; споживчий кредит - це кошти, що надаються кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції (пункти 17, 23 статті 1). Отже, послугою з надання споживчого кредиту є діяльність банку або іншої фінансової установи з передачі споживачу коштів на придбання продукції для його особистих потреб, а тому встановлення кредитором будь-яких зборів, відсотків, комісій, платежів за інші дії, ніж надання коштів на придбання продукції, є незаконним, а такі умови споживчого кредиту є нікчемними і не потребують визнання недійсними. З цих підстав, суд доходить висновку про те, що умова кредитного договору щодо встановлення комісії суперечить вимогам статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів». Таким чином, банк не може встановлювати платежі, які споживач повинен сплатити на користь банку за дії, які не є послугою банку. До таких самих висновків дійшов Верховний Суд України у постанові по справі № 6-2071цс16 від 06 вересня 2017 року та КЦС ВС від 19.08.2020 року у постанові у справі №641/11984/15-ц, визнавши умову кредитного договору щодо встановлення щомісячної комісії за обслуговування кредитної заборгованості нікчемною. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача суми комісії. Щодо стягнення суми заборгованості за відсотками нарахованими за понадстрокове користування в розмірі 5 205, 20 грн, суд зазначає таке. Як вбачається з п. 10.5.1. договору надання коштів у кредит (з комісією за надання кредиту) № 71437864 від 01.05.2025, що якщо сума Кредиту, що надається Позичальнику за Договором, перевищує розмір однієї мінімальної заробітної плати, встановленої на дату укладення Договору, користування Кредитом понад встановлений Договором строк нараховуються Проценти за понадстрокове користування Кредитом (його частиною) в розмірі, визначеному п. 2.2. Договору за кожен день такого користування з урахуванням обмежень, встановлених Законом України «Про споживче кредитування» та іншими актами законодавства. Згідно з розрахунком заборгованості відсотки за понадстрокове користування нараховані в розмірі 5 205, 20 грн. за період з 30.06.2025 по 04.11.2025, тобто поза межами строку дії договору. У пункті 54 постанови Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12-ц зроблено висновок, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Зазначена правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду також у постановах: від 04.07.2018 року у справі № 310/11534/13-ц, від 31.10.2018 року у справі № 202/4494/16-ц. Позивачем не надано доказів звернення позичальника за продовженням строку користування кредитом після 29.06.2025 у будь-який спосіб, чи то визначений Договором, чи законом. Тому, у позикодавця виникло право нарахування процентів за Договором тільки у межах строку його дії - до 29.06.2025. Відповідно до з статей 12,81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Отже, враховуючи наведене, підстави для нарахування та сплати відсотків за період з 30.06.2025, відсутні, а тому у задоволенні позову стягнення заборгованості за процентами нарахованими за понадстрокове користування у розмірі 5 205, 20 грн. слід відмовити. При цьому, суд зазначає, що відповідно до вимог ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідачем не надано належних та допустимих доказів на спростування наведених вище висновків, як і не надано належних доказів на підтвердження відсутності боргу перед позивачем. З огляду на вищевикладене, суд вважає заявлені позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню з урахуванням наведеного. Розподіл судових витрат. Що стосується понесених позивачем витрат на правничу допомогу у розмірі 4 500, 00 грн., суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, 1) витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з ч. 1 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). 25.08.2025 між ТОВ «Фінпром Маркет» та адвокатом Ткаченко Ю.О. укладено договір про надання правової допомоги. На підтвердження понесених витрат, пов`язаних з правничою допомогою, представником позивача додано: копію договору №25-08/25/ФП про надання правової допомоги від 25.08.2025, акт приймання-передачі справ на надання правничої допомоги, акт приймання-передачі наданої правничої допомоги за договором про надання правничої допомоги № 25-08/25/ФП від 25.08.2025, витяг з акту №5ФП приймання-передачі наданої правничої допомоги за договором про надання правничої допомоги №25-08/25/ФП від 25.08.2025 від 21.10.2025 в якому зазначений детальний опис робіт (наданих послуг), платіжна інструкції від 27.10.2025. Позивач у позовній заяві просить стягнути з відповідача судові витрати, пов`язані з наданням професійної правничої допомоги у сумі 4 500,00 грн. Відповідно до п. 1, 2 ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. Відповідно до закріпленого на законодавчому рівні принципу співмірності, розмір витрат на послуги адвоката при їхньому розподілі визначається з урахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, ціни позову, а також значення справи для сторони. Ґрунтуючись на вказаному принципі, при здійсненні дослідження та оцінки наданих сторонами доказів суд враховує, зокрема, пов`язаність витрат на правову допомогу з розглядом справи, обґрунтованість витрат, їхню пропорційність до предмета спору, а також виходить з критеріїв: їхньої реальності (тобто встановлення їхньої дійсності та необхідності); розумності їхнього розміру (виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін). Отже, суд може зменшити розмір понесених витрат на правничу допомогу, якщо обсяг робіт і час, витрачений на підготовку документів, є явно неспівмірним із складністю виконаних адвокатом робіт. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial