Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-18 00:00:00

19 вересня 2024 року представник ОКВП «Дніпро-Кіровоград» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за надані послуги водопостачання та водовідведення в сумі 3 389 грн. 93 коп., втрат від інфляції в сумі 151 грн. 38 коп., три відсотки річних в сумі 59 грн. 80 коп. та судового збору в сумі 3 028 грн. 00 коп. В обґрунтуванні позову посилається на те, що ОКВП «Дніпро-Кіровоград» відповідно до відкритого особового рахунку № [NUMBER] на ім`я [PERSON] , який користується послугами за адресою: [ADDRESS] згідно з індивідуальним договором від 15 липня 2014 року та згідно з індивідуальним договором приєднання від 10 березня 2022 року позивач надавав послуги водопостачання та водовідведення за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до статей 13 і 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний договір вважається укладеним із споживачем, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному вебсайті органу місцевого самоврядування та/або на вебсайті виконавця послуги (https://dnipro-kirovograd.com.ua/) власник не вчинив дій щодо відключення від комунальної послуги. Методика розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затверджена наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово- комунального господарства України від 22 листопада 2018 року № 315. Розподіл загального обсягу спожитої послуги водопостачання між споживачами у багатоквартирному будинку щомісячно визначається відповідно до Методики. За адресою [ADDRESS] комерційний засіб обліку встановлений 16 червня 2022 року. Таким чином, споживачам здійснюється розподіл обсягів спожитих послуг у будівлі відповідно до Методики. Споживачі повинні вносити плату за комунальні послуги, щомісяця в порядку та строки, визначені договором. Відповідач в порушення ст.ст. 9, 14, 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», пункту 37 Правил надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 05 липня 2019 року № 690, станом на 01 вересня 2024 року за спожиті послуги має заборгованість на загальну суму 3 389 грн. 93 коп. Вказаний борг виник за період з 01 серпня 2023 року по 01 вересня 2024 року. Згідно з розрахунком за період з січня 2024 року по серпень 2024 року включно сума інфляційного нарахування на суму боргу становить 151 грн. 38 коп., а сума трьох відсотків річних становить 59 грн. 80 коп. Ухвалою суду від 23 вересня 2024 року відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та надано відповідачу строк для подання відзиву, терміном 15 днів з дня вручення даної ухвали суду. 29 квітня 2025 року представник відповідача, адвокат Новак Ю.П. подав до суду відзив на позовну заяву в якому просить суд відмовити ОКВП «Дніпро-Кіровоград» в задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Представник відповідача вказує, що у зв`язку з відкриттям особового рахунку № [NUMBER] [PERSON] користується послугами водопостачання та водовідведення за адресою: [ADDRESS] , згідно укладеного договору від 15 липня 2014 року. Вказаний договір на сьогоднішній день продовжує діяти. Позивач не надав жодного доказу щодо того, що [PERSON] надав виконавцю підписаної заяви-приєднання до індивідуального договору, а також докази оплати наданих послуг і будь-які докази які б свідчили про факт отримання послуги. Загально-будинковий вузол комерційного обліку був встановлений без погодження з усіма мешканцями будинку, а тому його встановлення та нарахування вартості спожитого водопостачання на підставі показників загальнобудинкового вузла комерційного обліку порушують права відповідача, оскільки в процесі обліку спожитого водопостачання не відображається фактичне споживання водопостачання кожним окремо споживачем багатоквартирного будинку у квартирі якого відсутній лічильник. 06 травня 2025 року представник позивача подав до суду відповідь на відзив в якій вказує, що опублікування тексту договору на веб-сайті виконавця послуги ОКВП «Дніпро-Кіровоград» було виконано 10 лютого 2022 року, таким чином надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення здійснюється через 30 днів відповідно до індивідуального договору приєднання, а договір про надання послуг укладений 15 липня 2014 року втрачає чинність. Відповідно до довідки про нарахування плати та розмір платежів за особовим рахунком [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] [PERSON] користувався послугами, сплачував за них, тому вчинив конклюдентні дії та прийняв оферту договору приєднання. Відповідач не вчиняв дій щодо відключення (відмови) від комунальної послуги. Щодо встановлення лічильника та повідомлення співвласників будинку, представник відповідача зазначає, що ОКВП «Дніпро-Кіровоград», як оператор зовнішніх мереж, повідомив власників будівлі за адресою: [ADDRESS] про намір встановлення вузла комерційного обліку на офіційному сайті підприємства 10 лютого 2020 року. Таким чином співвласників будівлі [ADDRESS] було повідомлено згідно з вимогами чинного законодавства та не менш як за два місяці. 16 червня 2022 року позивач, як оператор зовнішніх мереж, встановив та взяв на абонентський облік комерційний засіб обліку. З цього часу показання комерційного засобу обліку є обов`язковими для визначення обсягів спожитої комунальної послуги та розрахунків за неї. Довідкою про нарахування плати та розмір платежів за особовим рахунком [NUMBER] підтверджено наявність заборгованості [PERSON] за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення за період з серпня 2023 року по вересень 2024 року у сумі 3 389 грн. 93 коп., нарахування плати за послуги проведені у відповідності до положень методики, зокрема розділу Х, за показниками розподільного засобу обліку та показниками комерційного засобу, відтак дана заборгованість підлягає стягненню на користь позивача. Представник позивача 19 січня 2026 подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує повністю. 19 січня 2026 року представник відповідача, адвокат Новак Ю.П. подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності та відсутності відповідача, просить суд у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося. Дослідивши письмові докази у справі, судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. 10 лютого 2022 року на виконання вимог Закону України від 03.12.2020, № 1060-IX «Про внесення змін до деяких законів України щодо врегулювання окремих питань у сфері надання житлово-комунальних послуг»,постанови Кабінету Міністрів України від 02 лютого 2022 року № 85 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 5 липня 2019 року, № 690» ОКВП «Дніпро-Кіровоград» (виконавцем послуг) на своєму офіційному веб-сайті: http://dnipro-kirovograd.com.ua у постійному відкритому доступі мережі інтернет було розміщено публічну пропозицію (оферту) про укладення індивідуального договору про надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення (далі - Договір). Обгрунтовуючи свою позицію позивач посилався на те, що відповідач протягом 30 днів з опублікування договору у засобах масової інформації не повідомив про відмову від укладення даного договору та не надав своїх заперечень чи будь-яких інших зауважень, тому слід вважати, що ним вчинено дію, яка засвідчує його волю до отримання пропозиції щодо укладення договору. У свою чергу, відповідач посилається на те, що 15 липня 2014 року між ОКВП «Дніпро-Кіровоград» та ним було укладено договір № 501716 про надання населенню послуг з централізованого питного водопостачання та водовідведення. Відповідно до умов договору він зобов`язаний сплачувати за відсутності приладу обліку водопостачання в квартирі, згідно з установленими нормами споживання на кількість мешканців в квартирі, іншого договору чи уточнень до підписаного договору, він від позивача не отримував та відповідно не підписував. Порядок оплати за житлово-комунальні послуги визначений у статті 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», якою передбачено, що плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розмір плати за комунальні послуги розраховується, виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. Згідно ч. 1ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Відповідно до частини 1, пункту 2 частини 2 статті 9 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» від 22 червня 2017 року N 2119-VІІІ комерційний облік здійснюється вузлом (вузлами) комерційного обліку відповідної комунальної послуги, що забезпечує (забезпечують) загальний облік її споживання, згідно з показаннями його (їх) засобів вимірювальної техніки. До встановлення вузла (вузлів) комерційного обліку відповідно до вимог частини другої статті 3 цього Закону обсяги споживання гарячої чи питної води визначаються за показаннями вузлів розподільного обліку, а уразі їх відсутності - за нормами споживання, встановленими органом місцевого самоврядування. Загальний обсяг споживання гарячої або питної води у такій будівлі визначається як сума обсягу, визначеного за допомогою вузлів розподільного обліку та розрахункового обсягу, визначеного за нормою споживання для споживачів, приміщення яких не оснащені вузлами розподільного обліку (пункт 2 частини 2 статті 9 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання»). Відповідно до пункту 2 частини 3статті 10 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» у разі, якщо приміщення всіх споживачів у будівлі оснащені вузлами розподільного обліку гарячої, питної води, загальний обсяг спожитої у будівлі відповідно гарячої, питної води (крім обсягу, витраченого на загально будинкові потреби) розподіляється між споживачами відповідно до обсягу споживання за показниками вузлів розподільного обліку. Різниця між показниками вузла комерційного обліку та обсягом гарячої, питної води, визначеним як сума показань вузлів розподільного обліку, така різниця розподіляється відповідно до методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства. Відповідно до пункту 4 частини 3статті 10 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» у разі, якщо частина приміщень у будівлі оснащена вузлами розподільного обліку гарячої, питної води, а частина - не оснащена, обсяг відповідної комунальної послуги, спожитий споживачами у приміщеннях, оснащених вузлами розподільного обліку, встановлюється у розмірі, визначеному за допомогою таких вузлів, а загальний обсяг спожитої у будівлі відповідно гарячої, питної води (крім обсягу, витраченого на загальнобудинкові потреби та споживачами у приміщеннях, оснащених вузлами розподільного обліку) розподіляється між споживачами, приміщення яких не оснащені вузлами розподільного обліку, пропорційно до кількості осіб, які фактично користуються такими послугами. Відповідно до формул 7 та 42 Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затверджена наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово- комунального господарства України від 22 листопада 2018 року № 315, у будівлі/будинку, в якій частина приміщень оснащена вузлами розподільного обліку, а частина не оснащена такими вузлами, обсяг небалансу холодної води не визначається = 0, а обсяг споживання холодної води у приміщеннях без обліку визначається як різниця між визначеним за показаннями приладу обліку загального обсягу спожитої холодної води у будівлі/будинку та між сумарним обсягом спожитої/витраченої холодної води за показаннями вузлів розподільного обліку у приміщеннях, вузла розподільного обліку на відгалуженні трубопроводу з водорозбірною арматурою для відбору води на загальнобудинкові потреби (або відповідно до обсягу холодної води, витраченої на загальнобудинкові потреби, що визначений відповідним договором з виконавцем комунальних послуг), обсягом витоків з внутрішньобудинкових мереж водопостачання (за наявності) та вузла обліку холодної води перед водопідігрівачем в індивідуальному тепловому пункті. Такий визначений обсяг розподіляється кожному приміщенню, не оснащеному вузлом розподільного обліку, пропорційно до співвідношення кількості осіб, що фактично користуються комунальною послугою у такому приміщенні, до загальної кількості осіб (споживачів), що фактично користуються комунальною послугою у приміщеннях без обліку. Судом встановлено, що [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Відповідач [PERSON] є споживачем послуг з централізованого питного водопостачання та водовідведення за адресою: [ADDRESS] , на його ім`я відкрито особовий рахунок [NUMBER] . (а.с.5) 15 липня 2014 року між ОКВП «Дніпро-Кіровоград» та [PERSON] було укладено договір № 50176 про надання населенню послуг з централізованого питного водопостачання та водовідведення, що підтверджується копією відповідного договору. (а. с. 8,9) Відповідно до розрахунку наданого ОКВП «Дніпро-Кіровоград» по особовому рахунку № [NUMBER] , відповідачу за адресою: [ADDRESS] , нараховано плату за спожиті послуги водопостачання та водовідведення: за квітень 2024 року 1 219 грн., 7 49 м3, за лютий 2024 року 494 грн. 86 коп., 59, 44 м3, за березень 2024 року 514 грн. 37 коп., 54, 01 м3. Вказані нарахування містяться у графі: розподіл небалансу на споживача без розподільного засобу обліку. (а. с. 5) Згідно копії акту № 86 про прийняття вузла комерційного обліку на абонентний облік від 16 червня 2022 року, за адресою: [ADDRESS] встановлено та прийнято на абонентний облік комерційний прилад обліку. (а. с. 10) [PERSON] вказує, що йому не було відомо про встановлення загально будинкового лічильника, тому, здійснюючи оплату комунальних послуг за водопостачання та водовідведення на рахунок позивача, керувався умовами договору від 15 липня 2014 року. Матеріали справи не містять відомостей чи будь-яких письмових доказів на підтвердження того, що ОКВП «Дніпро-Кіровоград» було доведено до відома споживачів багатоквартирного будинку [ADDRESS] , та зокрема відповідача, про необхідність встановлення комерційного приладу обліку з водопостачання. Отже, загальнобудинковий вузол комерційного обліку був встановлений без погодження з усіма мешканцями будинку, а тому його встановлення та нарахування вартості спожитого водопостачання на підставі показників загальнобудинкового вузла комерційного обліку порушують права відповідача, оскільки в процесу обліку спожитого водопостачання не відображається фактичне споживання водопостачання кожним окремо споживачем багатоквартирного будинку у квартирі якого відсутній лічильник. Оскільки, квартира відповідача не була оснащена розподільчими (квартирними) приладами обліку послуг з централізованого водопостачання та водовідведення (холодна/гаряча вода), то з 01 серпня 2023 по 01 вересня 2024 року плата за послугу розраховувалась з врахуванням розміру тарифу на послугу та обсягу спожитої послуги, визначеного згідно з пунктом 4 частини 3 статті 10 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» - відповідно до показів комерційного (загальнобудинкового) приладу обліку. Відповідно до п. 12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1996 р. № 5 «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» у справах за позовами про захист прав споживачів, порушених внаслідок недостовірної або неповної інформації про товар (роботу, послугу) чи недобросовісної його реклами, суд має виходити з припущення, що споживач не має спеціальних знань про властивості та характеристики товарів (робіт, послуг). Аналогічне положення міститься у ч. 9 ст. 15 Закону України «Про захист прав споживачів». За змістом положень, закріплених у частині першій пункті 7 частини третьої, частини шостої статті 19 Закону України «Про захист прав споживачів», забороняється здійснення нечесної підприємницької практики. Нечесна підприємницька практика включає в себе будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною. Згідно із частиною другою статті 19 Закону України «Про захист прав споживачів» підприємницька практика є такою, що вводить в оману, якщо під час пропонування продукції споживачу не надається або надається у нечіткий, незрозумілий або двозначний спосіб інформація, необхідна для здійснення свідомого вибору. Згідно з відомостями по особовому рахунку № [NUMBER] (закріпленого за адресою: [ADDRESS] ) за період з серпня 2023 року до вересня 2024 року станом на 01 вересня 2024 року розмір заборгованості за надані послуги з водопостачання та водовідведення складає 3 389 грн. 93 коп. При цьому, з довідки про нарахування плати та розмір платежів по особовому рахунку № [NUMBER] споживача [PERSON] вбачається, що за вказаний період відповідачем здійснювалася оплата послуг з водопостачання та водовідведення згідно з установленими нормами споживання на кількість мешканців в квартирі в розмірі 5 754 грн. 94 коп. Наведене свідчить, що нарахувавши [PERSON] заборгованість за надані послуги з водопостачання та водовідведення згідно з пунктом 4 частини 3 статті 10 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» ОКВП «Дніпро-Кіровоград» порушило право споживача на повну та достовірну інформацію щодо наданої позивачем послуги. За таких обставин, суд вважає, що у відповідача відсутня заборгованість по сплаті послуг з водопостачання та водовідведення за спірний період, тому вимоги позивача є необґрунтованими та не підлягають задоволенню. Згідно ст. 141 ЦПК України, судові витрати понесені позивачем, відшкодуванню не підлягають. На підставі Закону України «Про житлово-комунальні послуги», Закону України «Про питну воду та питне водопостачання», ст. 625 ЦК України, ст. 67 Житлового кодексу України,

Outcome: dismissed