Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-18 00:00:00

31.10.2025 [PERSON] в особі представника адвоката Чоп`яка В. М. звернулась до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання права власності в порядку спадкування після померлої [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] на недоотриману пенсію розміром 80 596,33 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [INFO] померла мати позивачки [PERSON] . Після її смерті спадщину прийняла дочка спадкодавця [PERSON] , яка у строки визначені чинним законодавством звернулась до приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. У померлої [PERSON] на день смерті залишилось майно у виді недоотриманої пенсії в розмірі 80 596,33 грн. Однак оформити у позасудовому порядку успадковане право власності на недоотриману пенсію померлої позивачка не змогла, оскільки у спадковому реєстрі наявний запис про реєстрацію заповіту складеного спадкодавцем та посвідченого приватним нотаріусом Пологівського районного нотаріального округу Студенцовим О. В., 21.09.2018 зареєстрованим за номером 872. З`ясувати зміст заповіту нотаріусу, що відкрив спадкову справу, не виявилось за можливе оскільки місто Оріхів, де розміщено робоче місце нотаріуса, який посвідчував заповіт, і в нього мав бути зберігатись другий примірник, відноситься до зони активних бойових дій, тому нотаріус Студенцов О. В. не здійснює нотаріальної діяльності, і не передав до державного нотаріального архіву нотаріальні справи. За таких підстав позивачці було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у видачі свідоцтва про право на спадщину відносно недоотриманої пенсії. Обставини прийняття спадщини, суми недоотриманої пенсії, наявності заповіту, та неможливості у позасудовому порядку оформити успадковане право власності на недоотриману пенсію підтверджуються постановою приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Коноваленко О. В. про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 22.11.2024. У зв`язку з викладеним, оскільки оформити право власності на недоотриману пенсію позивачка не має можливості, вона вимушена звернутись до суду для визнання права власності у судовому порядку. Позивачка звертає увагу суду на те, що крім неї відсутні інші спадкоємці, які прийняли спадщину, а тому станом на час звернення до суду саме вона є єдиним спадкоємцем, а тому успадкувала право власності на належні спадкодавцеві кошти у вигляді недоотриманої пенсії у сумі 80 596,33 грн. Навіть за наявності заповіту, особи визначені у ньому повинні були прийняти спадщину, чого зроблено не було, а тому вони втратили право на спадкування. Сама по собі наявність відомостей про заповіт, зміст якого невідомий не повинна призводити до правової невизначеності й перешкоджати спадкоємцеві реалізувати свої права, як спадкоємця, базуючись лише на припущеннях, що можливо (теоретично) зазначено у заповіті спадкоємцями були визначені неповнолітні особи. Тому, просить визнати за [PERSON] , [INFO] , право власності в порядку спадкування після померлої [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] на недоотриману пенсію в розмірі 80 596,33 грн. Ухвалою судді Вознесенівського районного суду міста Запоріжжя від 03.11.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження із розглядом справи в порядку загального позовного провадження, розпочато підготовче провадження, встановлено сторонам строки на подання заяв по суті справи. Витребувано у приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Коноваленко О. В. засвідчену в установленому законодавством порядку копію матеріалів спадкової справи № 45/2024, після померлої [INFO] [PERSON] (а.с. 16). 06.11.2025 до суду через систему «Електронний суд» надійшов відзив Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на позовну заяву (а.с. 23-25). Згідно відзиву представник відповідача у задоволенні позову просить відмовити у повному обсязі, зазначивши таке. [PERSON] , [INFO] , перебувала на обліку в ГУПФУ в Запорізькій області та отримувала пенсію. Виплата пенсії [PERSON] була призупинена з 01.05.2023 у зв`язку з тривалою несплатою відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 49 Закону №1058. В подальшому звернень від [PERSON] до органів Пенсійного фонду України про поновлення виплати пенсії не надходило. Пенсія з 01.05.2023 по день смерті [PERSON] не нараховувалась. На запит приватного нотаріуса, щодо суми недоотриманої пенсії померлої [PERSON] (яка померла [INFO] ), відповідачем було надано лист, в якому вказано, що сума недоотриманої пенсії складає 80 596,33 грн., необхідно зазначити, що розмір виплати може бути зменшено в залежності від дати звернення до територіального органу Пенсійного фонду України особи, яка має право на отримання даної виплати згідно свідоцтва про право на спадщину. Враховуючи те, що [PERSON] з моменту призупинення нарахування по день смерті не зверталась до відповідача із заявою про поновлення пенсійних виплат, розмір недоотриманої пенсії, враховуючи вимоги пункту 14-4 розділу XV «Прикінцевих положень» Закону №1058, Порядку №299 за період з 01.03.2022 по 01.05.2023 становить 41 812, 42 грн, недоотримала пенсія за період з 01.05.2023 по день смерті ( [INFO] ) відсутня, оскільки за вказаний період не нараховувалась. За викладених обставин вважає, що орган Пенсійного фонду діяв в межах своїх повноважень та згідно норм чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини. 11.11.2025 до суду надійшла відповідь [PERSON] в особі представника адвоката Чоп`яка В. М. на відзив Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на позовну заяву, відповідно до якої, представник просить позов задовольнити у повному обсязі. (а.с. 29-31). 21.11.2025 від приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області Коноваленко О. В. надійшли витребувані матеріали, а саме копія спадкової справи №45 за 2024 рік після смерті [INFO] [PERSON] (а.с.36-61). 02.12.2025 в підсистемі Електронний суд ЄСІТС судом отримано заяву адвоката Чоп`яка В. М. про проведення судового засідання в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів (а.с. 63). Ухвалою судді Вознесенівського районного суду міста Запоріжжя від 03.12.2025 у задоволенні заяви адвоката Чоп`яка В. М. про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції відмовлено (а.с. 66). 05.12.2025 до суду від представника Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області Литвинець Ю.С. про розгляд справи без участі представника Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (а.с. 68). Ухвалою суду від 08.12.2025 закрито підготовче провадження вказаної цивільної справи та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с. 75). Інших заяв по суті справи до суду не надходило. У судовому засіданні представник позивачки [PERSON] , адвокат Чоп`яка В. М., позовні вимоги підтримав та просив позов задовольнити в повному обсязі. 08.01.2026 до суду від представника Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області Сіпака С. І. про розгляд справи без участі представника Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області. Суд, заслухавши представника позивачки, дослідивши матеріали справи та оцінивши у їхній сукупності, дійшов такого висновку. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , перебувала на обліку в ГУПФУ в Запорізькій області та отримувала пенсію за віком, призначену відповідно до Закону №1058. Виплату пенсії [PERSON] з 01.05.2023 було призупинено у зв`язку з тривалою несплатою, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 49 Закону №1058. [INFO] [PERSON] , [INFO] , померла у м. Мелітополь, Запорізької області, що підтверджується копією свідоцтва про смерть Серії [NUMBER] виданого 02.05.2024 Олександрівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса), актовий запис №1239 складений 02.05.2024 (а.с. 10). Вказане свідоцтво про смерть видано на підставі рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 22.04.2024 про встановлення факту смерті громадянки України [PERSON] , [INFO] , яка настала [INFO] у м. Мелітополь, Запорізької області (справа ЄУН 335/4482/24) (а.с. 40 зворот-41). Позивачка [PERSON] , [INFO] , є донькою померлої [PERSON] , що підтверджується: копією свідоцтва про народження [NUMBER] , актовий запис №18 складений 04.05.1987 (а.с. 9). Як слідує з матеріалів спадкової справи, 14.05.2024 позивачка [PERSON] звернулась до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Коноваленко О.В. із заявою про прийняття спадщини після померлої [INFO] матері [PERSON] , на підставі якої було заведено спадкову справу №45/2024. Відповідно до довідки наданої Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області наданої на за запит приватного нотаріуса №769/02-14 від 17.09.2024, щодо суми недоотриманої пенсії померлої [PERSON] , яка померла [INFO] , повідомляється, що розмір недоотриманої пенсії складає 80 596,33 грн. (а.с. 58 зворот). Відповідно до відповіді Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області №0800-0501-8/88091розмір недоотриманої пенсії [PERSON] становить 80 596,33 грн. Постановою приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Коноваленко О.В. від 22.11.2024 № 279, [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на неотриману пенсію [PERSON] у сумі 80 596,33 грн., яка зберігається у Головного пенсійного фонду України в Запорізькій області, оскільки для видачі свідоцтва про право на спадщину необхідна наявність в матеріалах спадкової справи заповіту (оригіналу, дублікату або засвідченої належним чином копії) (а.с. 8). Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Виходячи зі змісту статті 392 ЦК України право власності встановлюється в судовому порядку, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Відповідно до вимог статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України). Згідно зі статтею 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1227 ЦК України передбачено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Тлумачення статті 1227 ЦК України свідчить, що: - цією нормою встановлено сингулярне правонаступництво членів сім`ї спадкодавця на отримання належних йому та неотриманих ним за життя грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат. Указані суми включаються до складу спадщини лише у разі відсутності у спадкодавця членів сім`ї чи їх відмови від права на отримання вказаних сум. Специфіка правонаступництва прав на отримання сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат обґрунтовується необхідністю: а) створення умов для охорони майнових інтересів членів сім`ї спадкодавця в разі, коли вони не є його спадкоємцями; б) забезпечення можливості реалізації права на одержання членами сім`ї спадкодавця належних йому грошових коштів без дотримання передбаченої ЦК України процедури оформлення спадщини; - право на одержання грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат виникає у членів сім`ї спадкодавця внаслідок вказівки закону (стаття 1227 ЦК України) та додаткового юридичного факту - смерті спадкодавця. Окрім цього, звичайно, необхідно щоб спадкодавець не реалізував належне йому право на отримання певних сум. Причини, через які ці суми не були отримані, можуть бути різноманітними, але закон не надає їм юридичного значення. Моментом, з якого виникатимуть права на отримання виплат, буде момент смерті спадкодавця. Законодавець не вказує, що перехід права на отримання цих сум є спадкуванням, а члени сім`ї - спадкоємцями. Це має важливе значення, оскільки дозволяє зробити висновок, що на набуття права на одержання грошових сум відповідно до статті 1227 ЦК України не поширюються норми про спадкування за заповітом або законом, зокрема, щодо усунення від спадкування (стаття 1224 ЦК України), прийняття, строків прийняття та оформлення спадщини, врахування цих сум при визначенні розміру обов`язкової частки (стаття 1241 ЦК України), задоволення вимог кредиторів (стаття 1281 ЦК України). Відповідно, при включенні зазначених прав до складу спадщини їх спадкування має відбуватися за правилами, встановленими для спадкування за заповітом або законом; - право на перерахунок певних виплат, яке мав винятково спадкодавець, що був їх одержувачем, оскільки така можливість пов`язана з його суб`єктивним правом (зокрема, право на страхові виплати). Саме тому у членів сім`ї спадкодавця або ж у спадкоємців не виникає права вимагати перерахунку відповідних сум. Теж саме стосується і випадку вимагати призначення тієї чи іншої виплати. Тому потрібно відмежовувати ситуації при застосуванні положень статті 1217 ЦК України, за яких члени сім`ї чи спадкоємці вимагають перерахунку чи призначення певних виплат та випадки, за яких спадкодавцю неправомірно припиняють ті чи інші виплати Відповідно до частини першої статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії. Згідно з частинами першою та другою статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали. Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини. Положення частини третьої статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та статті 1227 ЦК України узгоджуються з положеннями частини першої статті 91 Закону України «Про пенсійне забезпечення», де вказано, що суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності входять до складу спадщини. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України). Аналіз статей 1218, 1219, 1227 ЦК України свідчить, що законодавець не забороняє спадкування права на отримання нарахованої, але не одержаної пенсії (доплат до пенсії). Такі висновки містяться у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі №286/3516/16-ц (провадження № 14-95цс19). При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі №243/3505/16-ц (провадження № 14-271цс18) вказано, що «підтверджуючи майнові права фізичних осіб незалежно від перебування їх на обліку як внутрішньо переміщених осіб чи від набуття ними спеціального статусу, закон не передбачає жодних обмежень інших прав таких осіб, які вони можуть реалізувати на території України». Тому припинення пенсійних виплат за життя спадкодавця з підстав, не передбачених законом, та не оскарження дій фонду спадкодавцем не зумовлює припинення вже призначених пенсійних виплат і не позбавляє його спадкоємців можливості спадкувати право на отримання пенсії. Право на таку пенсію у спадкодавця зберігається і в розумінні положень статті 1227 ЦК України ці пенсійні виплати вважаються такими, що належали до виплати спадкодавцю, а тому спадкоємець відповідно до положень статті 1227 ЦК України має право на отримання пенсії у порядку спадкування за законом. Вказане узгоджується з висновками, викладеними у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14 лютого 2022 року у справі №243/13575/19 (провадження №61-11268сво20). Отже, доводи відповідача про неналежність ненарахованої пенсії до складу спадщини є безпідставними. Обмеження у три роки на виплату нарахованої пенсії за минулий час, передбачені частиною першою статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», застосовуються тільки за наявності вини пенсіонера у несвоєчасному отриманні пенсії, тоді як належних і допустимих доказів, які б свідчили про наявність вини спадкодавця у неотриманні пенсії за життя, відповідачем не надано. Відповідно до частини третьої статті 12, частин першої та шостої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. А тому доводи відповідача, які ґрунтуються на частині першій статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» є безпідставними, оскільки дана правова норма розповсюджується на пенсіонерів, які є власниками своїх особистих пенсій, тобто на тих, що не померли, та ніяким чином не стосується правовідносин щодо спадщини. Згідно зі статтею 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Норми ЦК України не визначають строк, протягом якого члени сім`ї спадкодавця мають право на одержання соціальних платежів. Положення частин другої та третьої статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які є спеціальними стосовно правовідносин про спадкування сум пенсії, теж не обмежують право на отримання сум пенсії, що належала пенсіонерові і не була ним отримана у зв`язку з його смертю. Ці положення тільки визначають подію, умови, час, коло осіб і їх правове становище, предмет правовідносин, із настанням яких можлива виплата недоотриманої пенсії померлого пенсіонера. Отже, суми пенсії, які перейшли у спадщину, передаються спадкоємцям у повному обсязі, без будь-яких часових обмежень. Норми частини першої статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які регулюють виплату пенсіонеру певних сум пенсії не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії, не розповсюджуються на правовідносини з приводу отримання спадкоємцями померлого пенсіонера тих сум пенсії, які перейшли у спадщину. Аналіз наведених норм матеріального права дає можливість дійти висновку про те, що суми пенсії, які перейшли у спадщину, передаються спадкоємцям у повному обсязі, без будь-яких часових обмежень. Норми частини першої статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які регулюють виплату пенсіонеру певних сум пенсії не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії, не розповсюджуються на правовідносини з приводу отримання спадкоємцями померлого пенсіонера тих сум пенсії, які перейшли у спадщину. Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 23 вересня 2020 року по справі №428/6685/19 (провадження №61-7985св20). Таким чином, суд зазначає, що правовідносини з приводу нарахування та обліку недоотриманої пенсії померлого пенсіонера мають регулюватись спеціальною нормою статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» без урахування положень статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Позивачка [PERSON] є спадкоємцем за законом першої черги, яка у встановлений законом строк звернулась до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після смерті своєї матері, проте отримати свідоцтво про право на спадщину після смерті матері [PERSON] не може, із об`єктивних причин, а саме відсутності заповіту (оригіналу, дублікату або засвідченої належним чином копії) складеного спадкодавцем, посвідченого Студенцовим О. В., приватним нотаріусом Пологівського районного нотаріального округу Запорізької області 21.09.2018 за реєстровим №872 (витяг із Спадкового реєстру №76940909 від 14.05.2024). В ході провадження по спадковій справі була встановлена наявність заповіту, складеного спадкодавцем, посвідченого Студенцовим О. В., приватним нотаріусом Пологівського районного нотаріального округу Запорізької області 21.09.2018 за реєстровим №872 (витяг із Спадкового реєстру №76940909 від 14.05.2024). З`ясувати зміст цього договору не вбачається можливим. Місто Оріхів Запорізької області, де розташований офіс нотаріуса, де зберігається другий примірник заповіту, відноситься до переліку територій, на яких ведуться бойові дії (Перелік затверджено наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України 22.12.2022 № 309 (із змінами відповідно до Наказу № 267 від 04.09.2024), нотаріус, що його посвідчив, нотаріальну діяльність не здійснює, до державного нотаріального архіву справи не передавались, що підтверджується відповіддю Запорізького обласного державного нотаріального архіву №1371/01-21 від 22.10.2024. Спадкоємець зі змістом заповіту не ознайомлений та самого заповіту немає, що підтверджується постановою приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Коноваленко О.В. від 22.11.2024 № 279 (а.с. 8). Встановлено, що на час звернення до суду [PERSON] є єдиним спадкоємцем, яка звернулась до нотаріусу із оформленням спадщини після смерті матері [PERSON] . Особи, які повинні були прийняти спадщину за заповітом складеного спадкодавцем до нотаріуса не зверталися. Отже, вони втратили право на спадкування. Суд погоджується з доводами позивача, що сама по собі наявність відомостей про заповіт зміст якого невідомий не повинна призводити до правової невизначеності, й перешкоджати спадкоємцеві реалізувати свої права як спадкоємця, базуючись лише на припущеннях, що можливо (теоретично) зазначено у заповіті спадкоємцями були визначені неповнолітні особи. Позивачка з неналежних від неї причин фактично позбавлена можливості оформити свої спадкові права після смерті матері шляхом отримання свідоцтва про право на спадщину за законом. Суд враховує, що позивачка зі свого боку вжила всіх необхідних та передбачених законом заходів для своєчасного подання заяви про прийняття спадщини, а відсутність заповіту (оригіналу, дублікату або засвідченої належним чином копії) складеного спадкодавцем, посвідченого Студенцовим О. В., приватним нотаріусом Пологівського районного нотаріального округу Запорізької області 21.09.2018 за реєстровим №872, неможливість з`ясування змісту цього договору через те, що місто Оріхів Запорізької області, де розташований офіс нотаріуса, і зберігається другий примірник заповіту, відноситься до переліку територій, де ведуться бойові дії (Перелік затверджено наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України 22.12.2022 № 309 (із змінами відповідно до Наказу № 267 від 04.09.2024), нотаріус, що його посвідчив, нотаріальну діяльність не здійснює, до державного нотаріального архіву справи не передавалась, не залежить від волі позивачки. Таким чином, оскільки позивачка вчинила дії, які свідчать про прийняття спадщини, суд вважає, що [PERSON] у встановлений законом строк прийняла спадщину після смерті матері, зокрема успадкувала суми пенсії відповідно до статті 1227 ЦК України у тому розмірі, в якому спадкодавець мав право на їх виплату на момент своєї смерті. Дата звернення до органу ПФУ з вимогою про надання інформації щодо нарахованої, але не виплаченої за життя спадкодавця пенсії, дата звернення за видачою такої суми на підставі свідоцтва про право на спадщину не впливає на розмір виплат та не надає права на обмеження цих виплат. Спадкодавець у період часу з 01.05.2023 по день смерті [INFO] пенсійні виплати не отримувала через їх не нарахування Пенсійним фондом, проте мала конституційне право на отримання пенсії в зазначений період, а позивачка успадкувала право на належні спадкодавцю суми пенсії відповідно до положень статті 1227 ЦК України у тому розмірі, у якому спадкодавець мала право на їх виплату на момент своєї смерті; дата звернення спадкоємця до органу Пенсійного фонду України не впливає на розмір виплат та не надає органам Пенсійного фонду України права на обмеження цих виплат; припинення виплати пенсії за життя спадкодавця з підстав, не передбачених законом, та не оскарження дій фонду спадкодавцем не зумовлює припинення вже призначеної пенсії. А тому суд дійшов висновку, що позивачка, як спадкоємиця має право власності в порядку спадкування після померлої [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] на всю недоотриману пенсіонером пенсію, яка входить до складу спадщини розміром 80 596,33 грн. Отже суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог позивачки та вважає за необхідне визнати за нею право власності в порядку спадкування після померлої [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] на недоотриману пенсію розміром 80 596,33 грн. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір в сумі 968,96 грн. Суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі, тому з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в сумі 968,96 грн.

Outcome: approved