Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-18 00:00:00

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позовні вимоги мотивовані тим, що 06.09.2005 між Акціонерним поштово-пенсійним банком «Аваль» правонаступником якого є Акціонерне Товариство «Райффайзен Банк» та [PERSON] укладено Кредитний договір №014/035-43/30553, згідно умов якого Банк надав Позичальнику кредит у вигляді не відновлюваної кредитної лінії з лімітом 55 000 доларів США 00 центів, а Позичальник зобов`язався повернути кредит у повному розмірі у строк до 05 вересня 2025 року та сплати процентів за користування кредитними коштами у розмірі 12,5 % річних. В забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором, 06 вересня 2005 року між Банком та [PERSON] укладено Договір іпотеки, посвідчений Терещенко В.В., приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу, зареєстрований в реєстрі за № 4528, на підставі якого в за Іпотекодавцем було передано в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . 18 січня 2024 року між АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК» та АТ «ОКСІ БАНК» укладено Договір відступлення права вимоги № 114/2-66, відповідно до якого АТ «ОКСІ БАНК» набуло права вимоги за Кредитним договором № 014/035-43/30553 від 06 вересня 2005 року, укладеним між Банком та [PERSON] . В свою чергу, 18 січня 2024 року між АТ «ОКСІ БАНК» та ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» укладено Договір відступлення права вимоги №1142-66-1, відповідно до якого ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» набуло права вимоги за Кредитним договором № 014/035-43/30553 в 06 вересня 2005 року, укладеним між Банком та [PERSON] . 16.06.2010 Ленінським районним судом міста Вінниці ухвалено рішення у цивільній справі №2-1861-2010 за позовом ПАТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ», правонаступником якого є «РАЙФФАЙЗЕН БАНК» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Стягнули з [PERSON] на користь ПАТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК» заборгованість по кредиту у сумі 52 199,35 доларів США (в еквіваленті станом на 16 червня 2010 року за курсом НБУ 413 166,10 гривень), заборгованість по відсотках за користування кредитом у сумі 8181,90 доларів США ( в еквіваленті станом на 16 червня 2010 року за курсом НБУ 64 753,19 гривень), пеню за несвоєчасне повернення кредиту у сумі 652,58 доларів США (в еквіваленті станом на 16 червня 2010 року за курсом НБУ 5 164,65 гривень), а всього на суму 61 033,83 доларів США (в еквіваленті станом на 16 червня 2010 року курсом НБУ - 483 033,94 гривень), a також стягнули судовий збір сумі 1700,00 гривень та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120,00 гривень. Однак, станом на 01 серпня 2025 року, рішення Ленінського районного суду міста Вінниці в 16 червня 2010 року у справі № 2-1861-2010 Боржником не виконано. У відповідності до статті 625 ЦК України, відповідач зобов`язаний сплатити суму боргу із урахуванням 3 % річних, що становить: з 02.04.2017 по 01.03.2020 5347,71 доларів США. З огляду на вищевикладене позивач просить стягнути з відповідача заборгованість трьох процентів річних від простроченої суми за Кредитним договором №014/035-43/30553 від 06 вересня 2005 року у розмірі 5341,71 доларів США, що еквівалентно по курсу НБУ станом на 30 червня 2025 року становить 223641,37 гривень, а також судові витрати. Ухвалою суду від 10.09.2025 призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження з викликом (повідомленням) сторін, призначено розгляд справи по суті, а також витребувано додаткові докази. Окрім того відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву. 06.10.2025 [PERSON] через свого представника адвоката Кашпрук О.В. подала відзив на позовну заяву, в кому зазначила, що відповідачка частково визнає позов та фактичні обставини, зазначені у позові. Дійсно, рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці від 16.06.2010 з [PERSON] на користь АТ «Райффайзен банк Аваль» стягнуто заборгованість у сумі 52 199,35 доларів США, заборгованість по відсотках за користування кредитом у сумі 8181,90 доларів США, пеню за несвоєчасне повернення кредиту у сумі 652,58 доларів США, всього на суму 61 033,83 долари США. Заборгованість стягнута відповідно до ч. 2 ст. 1054 ЦК України у зв`язку з невиконанням умов кредитного договору № 014/035- 43/30553. Судом видано виконавчий лист № 2-1861-2010 від 03.08.2010 р., на звороті є відмітки державних виконавців про повернення виконавчого листа стягувачу норм ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження» (в старій редакції) та ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження» (в новій редакції), стягнення не проводилось до 01.03.2023 р. Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 31.01.2019 р. у справі №127/18137/18, яке набуло на той час законної сили, АТ «Райффайзен Банк «Аваль» відмовлено у задоволенні позовних вимог №2-1861/10 від 16.06.2019 р. до [PERSON] про стягнення заборгованості за донарахованими відсотками у розмірі 18117,81 доларів США за кредитним договором№ 014/035-43/30553 від 06.09.2005 р. В мотивувальній частині рішення суд зазначає: «Таким чином, після ухвалення рішення Ленінського районного суду м. Вінниці від 16.06.2010 р. у цивільній справі № 2-1861/10 щодо дострокового стягнення заборгованості за Кредитним договором № 014/035-43/30553 від 06.09.2005 р. відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, припинилося право кредитора (АТ «Райффайзен Банк «Аваль») нараховувати, передбачені договором проценти за кредитом…». [PERSON] після повернення виконавчого листа стягувачу частково добровільно виконала рішення суду від 16.06.2010 р. у цивільній справі № 2-1861/10 та внесла в касу Банку грошові кошти, що підтверджується квитанціями (оригінали наявні у боржниці) всього на суму 36650 доларів США. Тобто заборгованість [PERSON] згідно рішення суду від 16.06.2010 р. у справі № 2- 1861/10 становить 24383,83 долари США (61 033,83- 36650) станом на 02 квітня 2017 р. сума заборгованості не змінювалась станом і на 01.03.2020 р. Докази сплати 36650 доларів США [PERSON] згідно наданих до відзиву квитанцій надавались позивачу під час вирішення судом його заяви про заміну стягувача у справі № 127/2-1861/2010. Таким чином, зобов`язання відповідачки згідно ст. 625 ЦК України щодо суми боргу з урахуванням 3% річних становить за період з 02.04.2017 р. по 01.03.2020 р. 2 134,08 доларів США. 17.11.2025 представник відповідача адвокат Кашпрук О.В. подала клопотання про зменшення розміру суми стягнення процентів річних (3%). Клопотання мотивовано тим, що рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 11.07.2025 у справі № 127/18757/23, залишеним в силі постановою Вінницького апеляційного суду від 04.11.2025, визнано недійсними торги з примусової реалізації нерухомого майна - трикімнатної квартири за адресою: [ADDRESS] , проведені 28.01.2022, скасовано рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права власності [PERSON] на вказану квартиру. Учасником справи № 127/187576/23 було ТОВ "Цикл Фінанс", в якості третьої особи без самостійних вимог. Тобто зараз в результаті скасування електронних торгів відновлено право власності [PERSON] на квартиру за адеросою: [ADDRESS] . 06.03.2025 приватним виконавцем виконавчого округу Вінницької області Тимощуком В.В відкрито ВП № 774202080 з примусового виконання виконавчого листа № 2-1861-2010 від 03.08.2010 р.: стягувач ТОВ "Цикл Фінанс", боржник: [PERSON] . Згідно із п. 21. Договору відступлення права вимоги № 114/2-66-1 від 18.01.2024 р. та п. 2.1 Договору відступлення права вимоги № 114/2-66 від 18.01.2024 р., з урахуванням Реєстру боржників від 22.01.2024 р. до вказаних Договорів, ТОВ "Цикл Фінанс" за плату набуло згідно ст. 656 ЦК України право вимоги до [PERSON] згідно кредитного договору № 014/035-43/30553 від 06.09.2005 р. Зважаючи на правову природу договорів від 18.01.2024 р., як договорів відступлення вимога в результаті укладення договорів купівлі-продажу права вимоги, є так званим продажем боргів, де номінальна та реальна вартість права вимоги є відмінними та з урахуванням диспозитивності, як засади цивільних правовідносин, є ризиком учасників правовідносин. Відповідно до наданої позивачем Виписки з ЄДРЮОФОП від 18.03.2024 р. ТОВ "Цикл Фінанс" зареєстроване в органі статистики, ДПС 16.01.2020 року та здійснює види економічної діяльності 64.99 "надання інших фінансових послуг", 66.19 "інша допоміжна діяльність у сфері фінансових послу". Тобто позивач набув право вимоги до [PERSON] згідно кредитного договору № 014/035-43/30553 від 06.09.2005 р. з метою отримання прибутку. Відповідачка просить суд врахувати, що: - вона первісному кредитору АТ "Райффайзен Банк" повернула 36 650 доларів США після ухваленням рішення про дострокове стягнення кредитного боргу; - вона під час війни перебуває за межами України, доходу в Україні не має, в Італійській Республіці отримувала соціальну допомогу, наразі навчається; - новий кредитор - позивач може отримати суму нестягнутого боргу за виконавчим листом № 2-1861-2010 від 03.08.2010 р. за рахунок предмету іпотеки 3-кімнатної квартири за адресою: [ADDRESS] ; - ТОВ «Цикл Фінанс» не відновлює за рахунок відсотків річних, заявлених у позові, свою майнову сферу, не відшкодовує витрати через невиконання перед ним кредитних зобов`язань, що виникли у відповідачки ще у 2010 р. перед кредитором, що дійсно поніс майнові втрати АТ "Райффайзен Банк", а має на меті отримання прибутку у зв`язку з придбання боргу. З урахуванням вищезазначеного, - просить зменшити [PERSON] розмір суми стягнення 3% річних від простроченої суми боргу згідно рішення Ленінського районного суду м. Вінниці від 16.06.2010 р. у справі № 127-2-1861-2010 за період з 02 квітня 2017 року по 01 березня 2020 р. до 500 доларів США. 27.11.2025 від представника позивача надійшли заперечення на клопотання про зменшення розміру стягнення 3% річних. Законодавство не містись переліку підстав для зменшення процентів річних. Такими підставами можуть бути, зокрема, дії боржника, спрямовані на належне виконання зобов`язання, ступінь вини боржника, міра виконання зобов`язання боржником, майновий стан сторін, інші інтереси сторін, дії чи бездіяльність кредитора, очевидна неспівмірність заявленої суми процентів річних порівняно із сумою боргу, а також інші підстави, підтверджені конкретними обставинами справи. При вирішенні питання про зменшення процентів річних суд має враховувати принципи розумності, справедливості, пропорційності та дотримуватись балансу між інтересами боржника і кредитора. Таким чином, вищезазначене доводить, що законодавчо відсутні підстави для зменшення розміру суми стягнення 3% річних. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 09.01.2026 відмовлено в задоволенні заяви представника позивача [PERSON] про проведення судового засідання в режимі відеоконференції. Сторони в судове засідання не з`явились. В матеріалах справи наявні заяви представника позивача [PERSON] від 19.09.2025, 24.10.2025 про розгляд справи без участі сторони позивача. Представник відповідача адвокат Кашпрук О.В. подала до суду клопотання про розгляд справи у відсутність сторони відповідача. Підтримує відзив про часткове визнання позову з врахуванням сплати [PERSON] грошових коштів у розмірі 36650 доларів США. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За вказаних обставин суд вважає можливим провести судове засідання за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. При розгляді справи судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 06.09.2005 між Акціонерним поштово-пенсійним банком «Аваль» та [PERSON] укладено Кредитний договір №014/035-43/30553, згідно умов якого Банк надав Позичальнику кредит у вигляді не відновлюваної кредитної лінії з лімітом 55 000 доларів США, а Позичальник зобов`язався повернути кредит у повному розмірі у строк до 05 вересня 2025 року та сплати процентів за користування кредитними коштами у розмірі 12,5 % річних. На підставі рішення Ленінського районного суду м. Вінниці від 16.06.2010 у цивільній справі №2-1861-2010 за позовом ПАТ «Райффайзен банк Аваль» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором 03.08.2010 видано виконавчий лист, відповідно до якого вирішено: стягнути з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість по кредиту у сумі 52 199,35 доларів США (в еквіваленті станом на 16.06.2010 року за курсом НБУ 413 166,10 гривень), заборгованість по відсотках за користування кредитом у сумі 8181,90 доларів США ( в еквіваленті станом на 16 червня 2010 року за курсом НБУ 64 753,19 гривень), пеню за несвоєчасне повернення кредиту у сумі 652,58 доларів США (в еквіваленті станом на 16 червня 2010 року за курсом НБУ 5 164,65 гривень), а всього на суму 61 033,83 доларів США (в еквіваленті станом на 16 червня 2010 року курсом НБУ - 483 033,94 гривень), a також стягнули судовий збір сумі 1700,00 гривень та витрати на ІТЗ розгляду справи в сумі 120,00 гривень. 01.03.2023 виконавчий лист повернуто на підставі п. 1 ч. 1 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження», стягнуто 2677,03 долари США боргу. 18 січня 2024 року між АТ «Райффайзен Банк» та АТ «ОКСІ БАНК» укладено Договір відступлення права вимоги № 114/2-66, відповідно до якого АТ «ОКСІ БАНК» набуло права вимоги за Кредитним договором № 014/035-43/30553 від 06 вересня 2005 року, укладеним між Банком та [PERSON] . 18 січня 2024 року між АТ «ОКСІ БАНК» та ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» укладено Договір відступлення права вимоги №1142-66-1, відповідно до якого ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» набуло права вимоги за Кредитним договором № 014/035-43/30553 в 06 вересня 2005 року, укладеним між Банком та [PERSON] . Згідно розрахунку заборгованості трьох процентів річних від простроченої суми 61033,83 доларів США за Кредитним договором №014/035-43/30553 від 06.09.2005 за період з 02.04.2017 по 01.01.2020 становить 5341,71 доларів США. Заочним рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 31.01.2019 у справі № 127/18137/18, в задоволенні позовних вимог Акціонерного Товариства «Райффайзен Банк «Аваль» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за донарахованим відсотками відмовлено. Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 11.07.2025 у справі № 127/18757/23, залишеним в силі постановою Вінницького апеляційного суду від 04.11.2025, визнано недійсними торги з примусової реалізації нерухомого майна - трикімнатної квартири за адресою: [ADDRESS] , проведені 28.01.2022 р., скасовано рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права власності [PERSON] на вказану квартиру. 06.03.2025 відкрито виконавче провадження за виконавчим листом №2-1861-2010 виданий 03.08.2010 Ленінським районним судом м. Вінниці. Зі змісту постанови про відкриття виконавчого провадження вбачається, що згідно відмітки на виконавчому листу №2-1861-2010 від 03.08.2010 Ленінського районного суду м. Вінниці виконавцем стягнуто 27677,03 доларів США боргу. Отже, залишок заборгованості за виконавчим листом №2-1861/2010 від 03.08.2010 Ленінського районного суду м. Вінниці становить 33356,80 дол. США, судовий збір у сумі 1700,00 грн та витрати на ІТЗ розгляду справи у сумі 120,00 грн. За змістом положень статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (стаття 530 ЦК України). Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Отже, для належного виконання зобов`язання необхідно дотримуватись визначених у договорі строків, зокрема щодо сплати коштів, визначених кредитним договором, а тому прострочення виконання зобов`язання є його порушенням. Положеннями статті 611 цього Кодексу передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Зокрема, статтею 625 ЦК України врегульовано правові наслідки порушення грошового зобов`язання, які мають особливості. Так, відповідно до наведеної норми боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Формулювання статті 625 ЦК України, коли нарахування процентів тісно пов`язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів, а тому 3 % річних не є неустойкою у розумінні положень статті 549 цього Кодексу. Отже, за змістом наведеної норми закону нараховані на суму боргу інфляційні втрати та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування ним утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Відповідно до висновків, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14?10цс18), від 4 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц (провадження № 14-318цс18), якщо банк використав право вимоги дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України, то такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом. Кредитодавець втрачає право нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку у разі пред`явлення вимоги до позичальника про дострокове погашення боргу на підставі статті 1050 ЦК України. Разом з тим права та інтереси кредитодавця в таких правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Судом встановлено, що [PERSON] належним чином не виконувала своїх зобов`язань за Кредитним договором, яким їй надано кредит строком до 05.09.2025. У зв`язку із цим банк звернувся до суду з вимогою про стягнення заборгованості за кредитом і процентів за користування коштами з [PERSON] . Судовим рішенням від 16.06.2010 про стягнення заборгованості за кредитним договором підтверджено наявність грошового зобов`язання позичальниці перед банком та його порушення. Виконавчий лист, виданий на підставі цього рішення, пред`явлений до примусового виконання. [PERSON] частково добровільно виконала здійснювала погашення заборгованості за кредитом згідно договору 014/035/-43/30553 від 06.09.2005, що підтверджується квитанціями: - 4248,53 долара США квитанція № 12F81351680409 від 31.10.2012; - 534,82 долара США квитанція №12F81351680410 від 31.10.2012; - 8469,10 долара США квитанція №107U1354288258 від 30.11.2012; - 22881,65 доларів США квитанція №12F81351680411 від 31.10.2012; - 530,90 долара США квитанція №107U1354288260 від 30.11.2012. Всього на суму 36650 доларів США. Тобто залишок заборгованості [PERSON] згідно рішення суду від 16.06.2010 р. у справі № 2- 1861/10 становить 24 383,83 долари США. Правовий аналіз положень статей 526, 599, 611, 625 ЦК України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за кредитним договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення. Зазначена позиція підтверджена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 4 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), від 4 червня 2019 року у справі № 916/190/18 (провадження № 12-302гс18). Таким чином, з ухваленням рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 16.06.2010 про стягнення заборгованості за кредитним договором зобов`язання відповідача сплатити заборгованість за Кредитним договором не припинилося, а тому кредитор має право на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, з врахуванням сплаченої відповідачем суми в розмірі 36650 доларів США. Щодо клопотання представника відповідача про зменшення розміру суми стягнення 3 % річних до 500 доларів США суд зазначає наступне. Посилання відповідачки на те, що нею після ухвалення рішення про дострокове стягнення кредитної заборгованості було сплачено первісному кредитору 36650 доларів США, саме по собі не спростовує факту прострочення виконання грошового зобов`язання у решті частині та не звільняє її від відповідальності, передбаченої статтею 625 ЦК України. Доводи про перебування відповідачки за межами України, відсутність доходу, отримання соціальної допомоги або навчання також не можуть бути підставою для зменшення розміру 3 % річних, оскільки майновий стан боржника не впливає на обсяг його цивільно-правової відповідальності за порушення грошового зобов`язання. Аргументи відповідачки про можливість задоволення вимог позивача за рахунок предмета іпотеки не мають правового значення для вирішення питання про стягнення 3 % річних, оскільки наявність забезпечення виконання зобов`язання не припиняє обов`язку боржника належним чином виконати грошове зобов`язання та не усуває наслідків його прострочення. Суд також відхиляє посилання відповідачки на те, що позивач ТОВ «Цикл Фінанс» не зазнає майнових втрат та має на меті отримання прибутку у зв`язку з придбанням права вимоги. Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у тому обсязі та на тих умовах, які існували на момент переходу права вимоги. Закон не пов`язує право кредитора на стягнення 3 % річних з метою набуття ним права вимоги чи з фактом понесення первісним або новим кредитором майнових втрат. 3% річних, передбачені статтею 625 ЦК України, є встановленою законом мірою відповідальності за порушення грошового зобов`язання, мають імперативний характер і не є штрафною санкцією, а тому не підлягають зменшенню судом за правилами статті 551 ЦК України або з інших підстав, не передбачених законом. З огляду на викладене, суд доходить висновку, що наведені відповідачкою обставини не є підставами для зменшення розміру 3 % річних, а тому вимога про їх зменшення до 500 доларів США задоволенню не підлягає. Отже, оскільки відповідач [PERSON] прострочила виконання грошового зобов`язання, то на користь ТОВ «Цикл Фінанс» необхідно стягнути 3 % річних від залишку суми заборгованості - 24383,83 доларів США за період з 02.04.2017 по 01.01.2020 у розмірі 2134,08 доларів США. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. У відповідності до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно із ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Судом встановлено, що позивачем при подачі до суду позовної заяви було сплачено судовий збір у розмірі 3354,62 грн. Враховуючи те, що позовні вимоги підлягають задоволенню у розмірі 39,95 % від заявленої суми, то з відповідача слід стягнути збір у розмірі 1340,17 грн (3354,62 х 39,95 %). Також суд зауважує, що суд ухвалював рішення за відсутності учасників справи. Відповідно до положення ч.ч. 4, 5 ст. 268 ЦПК України, що у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. На відповідне застосування вказаних положень також звернула увагу Об`єднана палата Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду в постанові від 5 вересня 2022 року в справі №1519/2-5034/11.

Outcome: partial