Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-12 00:00:00

[PERSON] , який діє в інтересах [PERSON] , звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення суми інфляційних втрат та 3-ох відсотків річних від простроченої суми боргу, шляхом направлення 18.11.2025 позовної заяви через підсистему "Електронний суд" в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі, яка надійшла до суду 19.11.2025. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 11 серпня 2021 року Дніпровським районним судом м. Києва було винесено рішення по справі №755/6005/20, яким позовні вимоги [PERSON] задоволено частково та призначено до стягнення з [PERSON] моральної шкоду в розмірі 5000 грн та 840 грн 80 коп. витрат пов`язаних зі сплатою судового збору, разом 5840,8 грн. Разом з тим постановою Київського апеляційного суду від 24 січня 2022 року по справі №755/6005/20 апеляційну скаргу [PERSON] задоволено частково та призначено до стягнення з [PERSON] в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 24171,31 грн різниці між збитками та страховим відшкодуванням, 1000 грн франшизи, 1600 грн витрат на транспортування пошкодженого автомобіля, 4710 грн витрат за складання висновку експертного дослідження та судовий збір у сумі 2102 грн, що разом складає 33583,31 грн. 30.08.2022 відділом примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Кіровоградській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) було відкрито виконавче провадження №69680627 про стягнення з [PERSON] матеріальної шкоди в розмірі 24171,31 грн, франшизи - 1000 грн, витрат на транспортування пошкодженого автомобіля - 1600 грн, витрат за складання висновку експертного дослідження - 4710 грн та судового збору - 2102 грн., а разом - 33583,31 грн, яке було виконано в примусовому порядку лише 14.11.2025. Представник позивача зазначив, що з дати винесення Київським апеляційним судом постанови по справі №755/6005/20, відповідач всіляко ухилявся від добровільного виконання рішення. Крім того, 30.08.2022 Голованівським відділом державної виконавчої служби у Голованівському районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) було відкрито виконавче провадження №69679449 про стягнення з [PERSON] моральної шкоди в розмірі 5000 грн, стягнення судового збору в сумі 840,8 грн, а разом - 5840 грн, яке було виконано в примусовому порядку лише 02.10.2025. Тобто, позивачу завдані збитки не були компенсовані. Представник позивача вказує, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України). Оскільки чинне законодавство не пов`язує припинення зобов`язання з постановленням судового рішення чи відкриттям виконавчого провадження з його примусового виконання, а наявність судових актів про стягнення заборгованості не припиняє грошових зобов`язань боржника, та не виключає його відповідальності за порушення строків розрахунків, а тому позивач має право на стягнення з відповідача суми інфляційних втрат та 3-ох відсотків річних від простроченої суми боргу за весь час прострочення. Відтак, з огляду на той факт, що рішення та постанова по справі №755/6005/20 не були вчасно виконані, три проценти річних та інфляційні втрати були розраховані за період з 24 січня 2022 року (з моменту вступу в законну силу рішень по справі) по фактичне виконання в 2025 році. Загальна сума 3% відсотків річних за користування грошовими коштами за вказаний період складає 4493,63 грн. Загальний розмір інфляційних втрат за вказаний період складає 22714,24 грн. У зв`язку з наведеним, представник позивача просить стягнути з відповідача на користь позивача 3% річних у розмірі 4493,63 грн та інфляційні втрати у розмірі 22714,24 грн, а також стягнути судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1211,2 грн та витрати на правничу допомогу у розмірі 16352 грн. Ухвалою суду від 28.11.2025 в даній справі відкрито провадження, визначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження та призначено до судового розгляду. Представник позивача Рибакова Людмила Анатоліївна в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі з підстав зазначених в позові та просила задовольнити позов. Не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач та його представник [PERSON] в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені своєчасно та належним чином, відповідно до ст.ст. 128, 130 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), що підтверджується довідкою про доставку представнику відповідача судового повідомлення в електронному вигляді від 25.12.2025; 23.12.2025 представник відповідача подав заяву про те, що має намір подати відзив на позов, однак відзив на позов не подав, заяву про розгляд справи 07.01.2026 у його відсутність або відкладення розгляду справи не подав. За відсутності заперечень позивача про ухвалення заочного рішення, враховуючи належне повідомлення відповідача та його представника про дату, час і місце судового засідання, які не з`явились в судове засідання не повідомивши про причини неявки та не подали до суду відзив на позов, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи та ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Заслухавши пояснення представника позивача та дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно зі ст.ст. 526, 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Частиною першою статті 525 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Положеннями статті 611 ЦК України передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання (ч.1 ст. 625 ЦК України). Частиною другою статті 625 ЦК України визначено обов`язок боржника, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також трьох процентів річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до положень ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. При цьому, згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. В судовому засіданні встановлено, що рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 11.08.2021 по справі №755/6005/20 з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто моральну шкоду в розмірі 5000 грн та витрати, пов`язані зі сплатою судового збору в розмірі 840 грн 80 коп.; постановою Київського апеляційного суду від 24.01.2022 в даній справі вищезазначене рішення суду в частині відшкодування матеріальної шкоди скасовано та ухвалено в цій частині нове судове рішення, яким з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 24171,31 грн різниці між збитками та страховим відшкодуванням, 1000 грн франшизи, 1600 грн витрат на транспортування пошкодженого автомобіля, 4710 грн витрат за складання висновку експертного дослідження, що разом складає 31481,31 грн та стягнуто судовий збір у сумі 2102 грн, які набрали законної сили 24.01.2022, що підтверджується копіями цих рішень з ЄДРСР (а.с. 5-9, 10-12). Старшим державним виконавцем Голованівського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Фудар С.В. 30.08.2022 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №69680627 за виконавчим листом №755/6005/20, виданим 08.08.2022 Дніпровським районним судом м. Києва про стягнення з відповідача на користь позивача матеріальної шкоди в розмірі 24171,31 грн, франшизи в розмірі 1000 грн, витрат на транспортування пошкодженого автомобіля в розмірі 1600 грн, витрат за складання висновку експертного дослідження в розмірі 4710 грн та судового збору в розмірі 2102 грн, що підтверджується копією постанови про відкриття виконавчого провадження №69680627 від 30.08.2022 (а.с. 13). Також старшим державним виконавцем Голованівського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Фудар С.В. 30.08.2022 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №69679449 за виконавчим листом №755/6005/20, виданим 08.08.2022 Дніпровським районним судом м. Києва про стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди в розмірі 5000 грн та судового збору в розмірі 840,8 грн, що підтверджується копією постанови про відкриття виконавчого провадження №69679449 від 30.08.2022 (а.с. 17). Як вбачається з інформації про виконавче провадження №69680627, отриманої 17.11.2025, державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Кіровоградській області Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) Крикун О.М. 14.11.2025 винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України "Про виконавче провадження" у зв`язку з фактичним повним виконанням рішення (а.с. 14-16). Як вбачається з інформації про виконавче провадження №69679449, отриманої 17.11.2025, заступником начальника відділу Голованівського відділу державної виконавчої служби у Голованівському районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Гірник Г.І. 02.10.2025 внесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України "Про виконавче провадження" у зв`язку з фактичним повним виконанням рішення (а.с. 18-19). Отже, судом встановлено, що на користь позивача з відповідача за рішенням суду було стягнуто кошти та видано виконавчий лист про стягнення матеріальної шкоди в розмірі 24171,31 грн, франшизи в розмірі 1000 грн, витрат на транспортування пошкодженого автомобіля в розмірі 1600 грн, витрат за складання висновку експертного дослідження в розмірі 4710 грн та судового збору в розмірі 2102 грн, а також видано виконавчий лист про стягнення моральної шкоди в розмірі 5000 грн та судового збору в розмірі 840,8 грн. У зв`язку з тим, що відповідач добровільно не сплатив стягнуті кошти, для примусового виконання судових рішень, видані виконавчі листи позивачем були звернуті до виконання та подані до виконавчої служби, після чого виконавчий лист зі стягнення коштів в розмірі 5840,8 грн було виконано 02.10.2025, а виконавчий лист зі стягнення коштів в розмірі 33583,31 грн - 14.11.2025. За таких обставин, суд приходить до висновку, що відповідач не виконав свої зобов`язання за рішенням судів, кошти позивачу з дня набрання рішенням законної сили і до завершення виконавчого провадження не сплатив, у зв`язку з чим, позивач має право вимагати від відповідача відшкодування інфляційних втрат за весь час прострочення, а також трьох процентів річних від простроченої суми. При вирішені даної справи, суд враховує правові висновки, викладені Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 16.05.2018 по справі №686/21962/15-ц про те, що стаття 625 ЦК України розміщена у розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України. Відтак, приписи розділу І книги 5 ЦК України поширюються як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги 5 ЦК України), так і на недоговірні (деліктні) зобов`язання (підрозділ 2 розділу III книги 5 ЦК України). Таким чином, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. З наданого позивачем розрахунку інфляційних збитків та 3% річних по сумі боргу 33583,31 грн, вбачається, що за період з 24.01.2022 по 17.11.2025, інфляційні втрати за 1394 дні складають 19419,1 грн, 3% річних - 3845,06 грн (а.с. 20-21). З наданого позивачем розрахунку інфляційних збитків та 3% річних по сумі боргу 5840,8 грн, вбачається, що за період з 24.01.2022 по 06.10.2025, інфляційні втрати за 1352 дні складають 3295,14 грн, 3% річних - 648,57 грн (а.с. 22-23). Суд погоджується з наданими позивачем розрахунками інфляційних втрат та трьох процентів річних, при цьому, відповідач не оспорює заявлені проти нього позовні вимоги, власник розрахунків не подав, а відтак, враховуючи викладене, суд задовольняє позов у повному обсязі. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно частин 1, 2, 4 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини 5, 6 ст. 137 ЦПК України). Як вбачається з наданої позивачем квитанції №BTD6-U152-Y15Е від 18.11.2025 (а.с. 4) та виписки про зарахування судового збору (а.с. 30), останній за подання даного позову до суду сплатив судовий збір в розмірі 1211,4 грн, виходячи з розміру, встановленого п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України Про судовий збір, що підлягає відшкодуванню відповідачем. Підстав для звільнення відповідача від сплати судового збору судом не встановлено. Також на відповідача слід покласти понесені позивачем витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, що підтверджується копією свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю Голуба В.А. (а.с. 16 зворот), копією товарного чеку №18-41/2025ф від 18.11.2025 (а.с. 21 зворот), копією додаткової угоди від 18.11.2025, укладеної між позивачем та адвокатом Голубом В.А. (а.с. 23 зворот), копією договору про надання правової/правничої допомоги від 12.11.2025, укладеної між позивачем та адвокатом Голубом В.А. (а.с. 24). Отже, позивачем надані належні докази на підтвердження понесення витрат на правову допомогу у розмірі 16352 грн, які, у зв`язку з відсутністю клопотань про їх зменшення, слід стягнути в повному обсязі з відповідача. Підстави для допущення до негайного виконання судового рішення та для скасування заходів забезпечення позову відсутні. На підставі викладеного та

Outcome: approved