Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-18 00:00:00

08 травня 2023 року представник позивача [PERSON] [PERSON] звернувся до Ірпінського міського суду Київської області із позовною заявою до Державного податкового університету про визнання наказу про звільнення незаконним, його скасування та поновлення на роботі. Обґрунтовуючи позов, представник зазначає, що [PERSON] працювала у Державному податковому університеті на посаді професора кафедри соціальної філософії та управління. Вказує, що 20 квітня 2023 року Державним податковим університетом звільнено [PERSON] із займаної посади за пунктом 3 частини 1 статті 41 КЗпП України, відповідно до Наказу Державного податкового університету № 159-К від 20 квітня 2023 року. Наголошує на тому, що [PERSON] вважає таке звільнення незаконним, оскільки вона не вчиняла аморального проступку, а наказ Державного податкового університету № 159-К від 20 квітня 2023 року таким, що підлягає скасуванню. Зазначає, що наказом № 159-К від 20 квітня 2023 року Державний податковий університет порушив право [PERSON] на працю, передбачене Конституцію України, оскільки відповідно до частини 5 статті 43 Конституції України громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Вказує, що звільнення працівника, який виконує виховні функції та який вчинив аморальний проступок, допускається за наявності двох умов: аморальний проступок повинен бути підтверджений фактами; вчинення проступку несумісне з продовженням роботи, що має виховну функцію. Стверджує, що підставою для звільнення [PERSON] з займаної посади за вчинення аморального проступку стало рекомендаційне рішення дисциплінарної комісії Державного податкового університету від 18 квітня 2023 року «Про застосування до доктора філософських наук, професора, професора кафедри соціальної філософії та управління [PERSON] дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення із займаної посади», на яке є посилання в оскаржуваному наказі. Зазначає, що оскаржуваний наказ № 159-К від 20 квітня 2023 року не містить формулювання об`єктивної сторони суті правопорушення, тобто відомостей, в чому полягало порушення, які саме аморальні дії було допущено [PERSON] , в якій формі вони проявились, обставини, за яких їх було вчинено, тобто сама суть дисциплінарного проступку, за який її притягнуто до дисциплінарної відповідальності. Представник стверджує, що в даному випадку застосовується презумпція правомірної поведінки працівника, що полягає в обов`язку працедавця довести в судовому засіданні належними та достатніми доказами законність звинувачення працівника в порушенні тих чи інших правил та накладення на нього стягнення. Вказує, що підставою для звільнення за пунктом 3 частини 1 статті 41 КЗпП України, є не будь-який аморальний проступок, а такий, що несумісний із продовженням цієї роботи, оскільки законодавцем не визначено критеріїв визначення межі між проступками, сумісними і не сумісними з продовженням роботи, тому суд зобов`язаний з метою виконання завдання цивільного судочинства самостійно надати оцінку і встановити, чи є аморальний проступок, за який звільнено працівника таким, що сумісний із продовженням роботи з урахуванням конкретних обставин справи. Наголошує на тому, що [PERSON] , як працівником, що виконує виховні функції не було вчинено аморального проступку не сумісного з продовженням роботи вчителя, а тому відсутні правові підстави звільнення [PERSON] з роботи за п. 3 ст. 41 КЗпП України. Зазначає, що Державним податковим університетом при прийняті оскаржуваного наказу не враховані ані ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, ані обставини за яких вчинено проступок, а також попередню роботу працівника. Стверджує, що з огляду на відсутність умов для застосування пункту 3 частини 1 статті 41 КЗпП України для припинення трудових відносин між Державним податковим університетом та [PERSON] наказ № 159-К від 20 квітня 2023 року про звільнення [PERSON] із займаної посади за пунктом 3 частини 1 статті 41 КЗпП України є неправомірним. Враховуючи вищевикладене, представник просить визнати неправомірним та скасувати наказ № 159-К від 20 квітня 2023 року про звільнення [PERSON] із займаної посади за пунктом 3 частини 1 статті 41 КЗпП України, поновити [PERSON] на посаді професора кафедри соціальної філософії та управління, допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення на роботі. У судовому засіданні 13 серпня 2024 року представник позивача [PERSON] [PERSON] подав заяву про зміну предмету позову, в якій зазначає, що з огляду на відсутність умов для застосування пункту 3 частини 1 статті 41 КЗпП України для припинення трудових відносин між Державним податковим університетом та [PERSON] наказ № 159-К від 20 квітня 2023 року про звільнення [PERSON] із займаної посади за пунктом 3 частини 1 статті 41 КЗпП України є неправомірним. Вказує, що відповідно до частини 2 статті 235 КЗпП України, при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, або не більше як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу. Стверджує, що обчислення середньої заробітної плати працівника за час вимушеного прогулу здійснюється відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100. Зазначає, що відповідно до пункту 5 Порядку обчислення середньої заробітної плати, нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати проводиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати. Вказує, що згідно з абзацом 2 пункту 8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, при обчисленні середньої заробітної плати за два місяці, виходячи з посадового окладу чи мінімальної заробітної плати, середньоденна заробітна плата визначається шляхом ділення суми, розрахованої відповідно до абзацу 5 пункту 4 цього порядку, на число робочих днів за останні два календарних місяці, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата, згідно з графіком підприємства, установи, організації. Стверджує, що довідка про доходи [PERSON] за останні два місяці роботи, перед її звільненням, станом на момент подання цієї заяви не надана, адвокатський запит про надання даної довідки представниками Державного податкового університету проігноровано, тому обчислення середньої заробітної плати за два календарні місяці перед звільненням [PERSON] здійснюється виходячи з розміру мінімальної заробітної плати, встановленого Законом. Зазначає, що мінімальна заробітна плата у лютому березні 2023 року складала 6 700 (шість тисяч сімсот) гривень, кількість робочих днів у лютому 2023 року 20 днів, кількість робочих днів у березні 23 дні, загалом 43 робочих дні, таким чином середньоденна заробітна плата [PERSON] складає 311 (триста одинадцять) гривень 62 копійки ((6 700 (шість тисяч сімсот) гривень + 6 700 (шість тисяч сімсот) гривень) / 43 робочих дні). Вказує, що станом на момент подання цієї заяви кількість робочих днів вимушеного прогулу з 20 квітня 2023 року по 13 серпня 2024 року складає 343 робочих дні (з 20 квітня 2023 року по 30 квітня 2023 року - 6 днів, з 01 травня 2023 року по 31 травня 2023 року - 23 дні, з 01 червня 2023 року по 30 червня 2023 року - 22 дні, з 01 липня 2023 року по 30 липня 2023 року - 21 день, з 01 серпня 2023 року по 31 серпня 2023 року - 23 дні, з 01 вересня 2023 року по 30 вересня 2023 року - 21 день, з 01 жовтня 2023 року по 31 жовтня 2023 року - 22 дні, з 01 листопада 2023 року по 30 листопада 2023 року - 22 дні, з 01 грудня 2023 року по 31 грудня 2023 року - 21 день, з 01 січня 2024 року по 31 січня 2024 року - 23 дні, з 01 лютого 2024 року по 29 лютого 2024 року - 21 день, з 01 березня 2024 року по 31 березня 2024 року - 21 день, з 01 квітня 2024 року по 30 квітня 2024 року - 22 дні, з 01 травня 2024 року по 31 травня 2024 року - 23 дні, з 01 червня 2024 року по 30 червня 2024 року - 20 днів, з 01 липня 2024 року по 31 липня 2024 року - 23 дні, з 01 серпня 2024 року по 13 серпня 2024 року - 9 днів). Представник стверджує, що таким чином сума середнього заробітку [PERSON] за час вимушеного прогулу складає 106 885 (сто шість тисяч вісімсот вісімдесят п`ять) гривень 66 копійок (311 (триста одинадцять) гривень 62 копійки (середньоденна заробітна плата) х 343 (робочих дні вимушеного прогулу)). Враховуючи вищевикладене, просить прийняти до розгляду заяву про зміну предмету позову, а позовні вимоги розглядати в наступній редакції, а саме: визнати неправомірним та скасувати наказ № 159-К від 20 квітня 2023 року про звільнення [PERSON] із займаної посади за пунктом 3 частини 1 статті 41 КЗпП України; поновити [PERSON] на посаді професора кафедри соціальної філософії та управління Державного податкового університету; допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення на роботі; стягнути з Державного податкового університету на користь [PERSON] середній заробіток за весь період вимушеного прогулу в сумі 106 885 (сто шість тисяч вісімсот вісімдесят п`ять) гривень 66 копійок. 20 серпня 2024 року від представника позивача [PERSON] [PERSON] до канцелярії Ірпінського міського суду Київської області надійшла заява про збільшення позовних вимог, в якій представник зазначає, що 14 серпня 2024 року в судовому засіданні судом прийнято заяву про зміну предмету позову, а саме в частині стягнення з Державного податкового університету на користь [PERSON] середнього заробітку за весь період вимушеного прогулу, проте розрахунок середнього заробітку за весь період вимушеного прогулу останньої в заяві про зміну предмету позову здійснено без урахування фактичного розміру її заробітної плати за два місяці перед звільненням, оскільки відповідну довідку про доходи [PERSON] , представник Державного податкового університету до початку судового розгляду справи не надав, але зобов`язався надати пізніше, в судовому засіданні, яке призначено на 29 серпня 2024 року. Стверджує, що 14 серпня 2024 року представник Державного податкового університету засобами електронного зв`язку надіслав довідку про доходи [PERSON] за два місяці перед її звільненням, згідно з якої загальна сума нарахованої заробітної плати [PERSON] за період з лютого 2023 року по березень 2023 року складає 43 950 (сорок три тисячі дев`ятсот п`ятдесят) гривень 64 копійки (21 975 (двадцять одна тисяча дев`ятсот сімдесят п`ять) гривень 32 копійки у лютому 2023 року, 21 975 (двадцять одна тисяча дев`ятсот сімдесят п`ять) гривень 32 копійки у березні 2023 року). Зазначає, що кількість робочих днів у лютому 2023 року 20 днів, кількість робочих днів у березні 23 дні, загалом 43 робочих дні, таким чином середньоденна заробітна плата [PERSON] складає 1 022 (одна тисяча двадцять дві) гривні 10 копійок ((21 975 (двадцять одна тисяча дев`ятсот сімдесят п`ять) гривень 32 копійки + 21 975 (двадцять одна тисяча дев`ятсот сімдесят п`ять) гривень 32 копійки / 43 робочих дні). Вказує, що станом на момент подання цієї заяви кількість робочих днів вимушеного прогулу з 20 квітня 2023 року по 28 серпня 2024 року складає 354 робочих дні (з 20 квітня 2023 року по 30 квітня 2023 року - 6 днів, з 01 травня 2023 року по 31 травня 2023 року - 23 дні, з 01 червня 2023 року по 30 червня 2023 року - 22 дні, з 01 липня 2023 року по 30 липня 2023 року - 21 день, з 01 серпня 2023 року по 31 серпня 2023 року - 23 дні, з 01 вересня 2023 року по 30 вересня 2023 року - 21 день, з 01 жовтня 2023 року по 31 жовтня 2023 року - 22 дні, з 01 листопада 2023 року по 30 листопада 2023 року - 22 дні, з 01 грудня 2023 року по 31 грудня 2023 року - 21 день, з 01 січня 2024 року по 31 січня 2024 року - 23 дні, з 01 лютого 2024 року по 29 лютого 2024 року - 21 день, з 01 березня 2024 року по 31 березня 2024 року - 21 день, з 01 квітня 2024 року по 30 квітня 2024 року - 22 дні, з 01 травня 2024 року по 31 травня 2024 року - 23 дні, з 01 червня 2024 року по 30 червня 2024 року - 20 днів, з 01 липня 2024 року по 31 липня 2024 року - 23 дні, з 01 серпня 2024 року по 28 серпня 2024 року - 20 днів). Зазначає, що таким чином сума середнього заробітку [PERSON] за час вимушеного прогулу складає 361 823 (триста шістдесят одна тисяча вісімсот двадцять три) гривні 40 копійок (1 022 (одна тисяча двадцять дві) гривні 10 копійок (середньоденна заробітна плата) х 354 (робочих дні вимушеного прогулу)). Враховуючи викладене вище, просить прийняти до розгляду заяву про збільшення розміру позовних вимог, а позовні вимоги розглядати в наступній редакції, а саме: визнати неправомірним та скасувати наказ № 159-К від 20 квітня 2023 року про звільнення [PERSON] із займаної посади за пунктом 3 частини 1 статті 41 КЗпП України; поновити [PERSON] на посаді професора кафедри соціальної філософії та управління Державного податкового університету; допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення на роботі; стягнути з Державного податкового університету на користь [PERSON] середній заробіток за весь період вимушеного прогулу в сумі 361 823 (триста шістдесят одна тисяча вісімсот двадцять три) гривні 40 копійок. 07 червня 2023 року до канцелярії Ірпінського міського суду Київської області від представника відповідача Державного податкового університету Дем`яновського Юліана Галійовича надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник зазначає, що позовні вимоги [PERSON] до Державного податкового університету про визнання наказу про звільнення незаконним, його скасування та поновлення на роботі є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав. Вказує, що наказом виконуючого обов`язки ректора Державного податкового університету Серебрянського Дмитра Миколайовича від 20 квітня 2023 року № 159-к професора кафедри соціальної філософії та управління [PERSON] звільнено з роботи за пунктом 3 частини 1 статті 41 КЗпП України. Стверджує, що підставою підписання вищезазначеного наказу став ряд колегіальних рішень внутрішніх органів Державного податкового університету, зокрема комісією з етики та академічної доброчесності Державного податкового університету визнано дії професора кафедри соціальної філософії та управління Воробйової Любові Сергіївни, доктора філософських наук такими, що мають ознаки аморального проступку. Зазначає, що дисциплінарною комісією Державного податкового університету після завершення процедури дисциплінарного розслідування з повним та об`єктивним дослідженням всіх обставин, які стали підставою для відкриття дисциплінарного провадження, на адресу виконуючого обов`язки ректора Державного податкового університету Серебрянського Дмитра Миколайовича подано рекомендаційний висновок щодо звільнення професора кафедри соціальної філософії та управління [PERSON] , доктора філософських наук з роботи за пунктом 3 частини першої статті 41 КЗпП України за вчинення аморального проступку. Представник вказує, що крім зазначеного, факт вчинення [PERSON] аморального проступку підтверджується актом про результати здійснення контролю за застосуванням державної мови Уповноваженого із захисту державної мови, у відповідності до якого 04 квітня 2023 року о 13 годині 38 хвилин професор кафедри соціальної філософії та управління, доктор філософських наук Державного податкового університету Воробйова Любов Сергіївна при виконанні своїх посадових обов`язків відмовилась використовувати державну мову в рамках освітнього процесу, зазначене є порушенням вимог частини першої статті 21 Закону України «Про забезпечення функціонування української мови як державної» та частини першої статті 7 Закону України «Про освіту», частини першої статті 48 Закону України «Про вищу освіту», відповідно до яких мовою освітнього процесу в закладах освіти є державна мова, також згідно з пунктами 13,14 частини першої статті 9 Закону України «Про функціонування української мови як державної» володіти державною мовою та застосовувати її під час виконання службових обов`язків зобов`язані керівники закладів освіти всіх форм власності, педагогічні, науково-педагогічні і наукові працівники. Зазначає, що відповідно до ст. 58 Закону України «Про вищу освіту» науково-педагогічний працівник зобов`язаний: забезпечувати викладання на високому науково-теоретичному і методичному рівні навчальних дисциплін відповідної освітньої програми за спеціальністю, провадити наукову діяльність (для науково-педагогічних працівників), підвищувати професійний рівень, педагогічну майстерність, наукову кваліфікацію (для науково-педагогічних працівників); дотримуватися норм педагогічної етики, моралі, поважати гідність осіб, які навчаються у закладах вищої освіти, прищеплювати їм любов до України, виховувати їх у дусі українського патріотизму і поваги до Конституції України та державних символів України; дотримуватися в освітньому процесі та науковій (творчій) діяльності академічної доброчесності та забезпечувати її дотримання здобувачами вищої освіти; розвивати в осіб, які навчаються у закладах вищої освіти, самостійність, ініціативу, творчі здібності; дотримуватися статуту закладу вищої освіти, законів, інших нормативно-правових актів. Стверджує, що доктор філософських наук, професор кафедри соціальної філософії та управління [PERSON] під час своєї викладацької, науково-педагогічної роботи здійснює в першу чергу виховні функції. Вказує, що звільнення працівника, який виконує виховні функції та який вчинив аморальний проступок, допускається за наявності двох умов: аморальний проступок повинен бути підтверджений фактами; вчинення проступку несумісне з продовженням роботи, що має виховну функцію. Таке звільнення допускається за вчинення аморального проступку як при виконанні трудових обов`язків, так і не пов`язаного з ними (вчинення такого проступку в громадських місцях або в побуті), зокрема, аморальним проступком є винне діяння, що суперечить загальноприйнятим нормам і правилам, порушує моральні устої суспільства, моральні цінності, які склалися в суспільстві, і суперечить змісту трудової функції, тим самим дискредитуючи службово-виховні, посадові повноваження відповідного кола осіб. Зазначає, що працівники, які виконують виховну функцію, а саме: вчитель, педагог, вихователь зобов`язані бути людиною високих моральних переконань та бездоганної поведінки. Особистий приклад викладача та його авторитет і високоморальна поведінка мають виключно важливе значення у формуванні свідомості молоді, тому якщо педагог недостойною поведінкою скомпрометував себе перед учнями, іншими особами, порушив моральні норми, втратив тим самим авторитет, дискредитував себе як вихователь, він може бути звільнений з роботи за пунктом 3 частини 1 статті 41 КЗпП. Представник зазначає, що з урахуванням викладених обставин вбачається очевидним, що професор кафедри соціальної філософії та управління [PERSON] під час здійснення викладацької діяльності з учасниками освітнього процесу та здійснення виховної функції допустила некоректне ставлення до учасників освітнього процесу, проявила нешанобливе ставлення до української мови, а також вчинила дії, які суперечать загальноприйнятим нормам і правилам поведінки, порушують моральні устої суспільства, моральні цінності, які склалися в суспільстві, і суперечить змісту трудової функції її як викладача. Такі дії доктора філософських наук, професор кафедри соціальної філософії та управління [PERSON] мають ознаки аморального проступку. Враховуючи вищевикладене, просить відмовити у задоволенні позовної заяви у повному обсязі. 20 червня 2023 року до канцелярії Ірпінського міського суду Київської області від представника позивача [PERSON] [PERSON] надійшла відповідь на відзив, у якій зазначає, що з доданих до відзиву документів вбачається, що [PERSON] притягнута до адміністративної відповідальності за ознаками частини другої статті 188-52 КУпАП за порушення останньою 04 квітня 2023 року о 13 годині 38 хвилин статті 21 Закону України «Про забезпечення функціонування української мови як державної», проте зазначений факт не свідчить про вчинення [PERSON] аморального проступку, не сумісного з продовженням даної роботи. Стверджує, що доданий до відзиву протокол Комісії з питань етики та академічної доброчесності Державного податкового університету від 18 квітня 2023 року не підписаний головою та секретарем комісії, відтак не має ознак документу (доказу), а тому його зміст не має значення для справи. Наголошує на тому, що [PERSON] , як працівником, що виконував виховні функції, не було вчинено аморального проступку, не сумісного з продовженням роботи вчителя і тому, відсутні правові підстави її звільнення з роботи за п. 3 ч. 1 ст. 41 КЗпП України. Зазначає, що підставою для звільнення за пунктом 3 частини 1 статті 41 КЗпП є не будь-який аморальний проступок, а такий, що несумісний із продовженням цієї роботи. Вказує, що відповідно до ст. 1 Закону України «Про захист суспільної моралі» від 20 листопада 2003 року № 1296-IV суспільна мораль це система етичних норм, правил поведінки, що склалися в суспільстві на основі традиційних духовних і культурних цінностей, уявлень про добро, честь, гідність, громадський обов`язок, совість, справедливість, а тому слід вважати аморальним такий проступок, що не відповідає нормам моралі. Стверджує, що законодавство не уточнює зміст вчинку, що дає підстави для звільнення, а лише називає його аморальним, зважаючи на загальноетичні принципи, аморальним проступком можна вважати поведінку, яка порушує моральні норми, суперечить змісту трудової функції і тим самим дискредитує виховні, службові повноваження працівника, проте [PERSON] не вчиняла недостойної поведінки, не скомпрометувала державну мову перед учнями або іншими особами, не порушувала моральні норми, не дискредитувала себе як вихователя. Враховуючи вищезазначене, представник просить задовольнити позовну заяву [PERSON] до Державного податкового університету про визнання наказу про звільнення незаконним, його скасування та поновлення на роботі. Ухвалою судді Ірпінського міського суду Київської області Кравчук Ю.В. від 15 травня 2023 року у даній справі відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням сторін. Протокольною ухвалою судді Ірпінського міського суду Київської області Кравчук Ю.В. від 13 серпня 2024 року прийнято до розгляду заяву представника позивача [PERSON] [PERSON] про зміну предмету позову, позовні вимоги розглядати в редакції, викладеній в цій заяві. Ухвалою судді Ірпінського міського суду Київської області Кравчук Ю.В. від 04 жовтня 2024 року прийнято до розгляду заяву представника позивача [PERSON] [PERSON] про збільшення позовних вимог від 20 серпня 2024 року, клопотання представника позивача [PERSON] [PERSON] про розгляд справи за правилами загального позовного провадження, подане у цивільній справі за позовом [PERSON] до Державного податкового університету про визнання наказу про звільнення незаконним, його скасування та поновлення на роботі залишено без задоволення. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні позов підтримали та просили задовольнити. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні заперечив проти задоволення позову з підстав, викладених у відзиві. Заслухавши пояснення позивача [PERSON] , представника позивача [PERSON] , представника відповідача [PERSON] , дослідивши письмові докази у справі, допитавши свідків, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що до в.о. ректора Державного податкового університету Серебрянського Д.М. звернулася із заявою заступник старости групи ЖБ-22-1 Олександра Ломачук від імені студентів груп ЖБ-22-1, ПСБ-22-1, ФКБ-22-1 факультету соціально-гуманітарних технологій і менеджменту, в якій зазначила, що професор кафедри філософії та політології [PERSON] систематично проводить лекції російською мовою, відмовляється переходити на українську після зауваження та повністю припиняє процес викладання, погрожує приймати іспит російською мовою, не дотримується педагогічної етики й не поважає гідність студентів, а сама перебиває, підвищує голос і звертається неввічливо, також, забороняє студентам йти в укриття під час повітряної тривоги. У заяві [PERSON] від імені студентів зазначених вище груп, вимагала змінити викладача філософії для груп ЖБ-22-1, ПСБ-22-1, ФКБ-22-1. Як видно із долучених представником відповідача відеозаписів, а саме: «BDPI6548», «BNGV5488» («BRFI4219»), «BNIN4075» («PPBA5173»), «ODZI8852» - [PERSON] проводить лекції для студентів російською мовою. Відповідно до долучених представником відповідача відеозаписів «KZZW2976» («TUTZ7417», «WOEC3941») до [PERSON] , яка проводила лекцію російською мовою звернулася студентка [PERSON] (0:00:44) та попросила [PERSON] перейти на українську мову, на що [PERSON] відповіла (мовою оригіналу) «А то что будет, [PERSON] ?», на що студентка [PERSON] пояснила, що вже рік повномасштабної війни і їй неприємно слухати лекцію російською, у відповідь [PERSON] їй зазначила (мовою оригіналу) «Я вам разрешаю не приходити до мене на лекцію, і в «мудлі» і в підручниках все подається на українській мові, будь ласка можете опановувати там, а коли ми зустрінемося з вами на іспиті, я з вами буду обов`язково розмовляти на російській», також, [PERSON] додала «Я зі всіма студентами спілкуюся на українській мові, але у зв`язку з тим, що я 35 років викладала філософію на російській мові, це поза моєю свідомістю я перехожу, і в деякі хвилини я навіть не фіксую, що я перейшла на російську мову, якщо вам це дуже ріже слух, [PERSON] , я вам рекомендую, щоб не було у нас ніяких суперечок, будь ласка, зараз є дуже багато можливостей опановувати філософію на мові, якій вам зручно, якщо вам дуже це ріже слух, я вам разрешаю не присутствовать на моих лекциях». Далі, студентка [PERSON] зазначила про те, що навчається в українському університеті та хотіла б слухати лекцію українською мовою, після цього, [PERSON] задала студентам самостійну роботу на лекції, по завершенню якої в кінці пари необхідно буде пройти тест до самостійно опрацьованої теми. Згідно із відеозаписом «NKBA8727» - [PERSON] звертається під час лекції до студентки «Arina Rodchenko» (мовою оригіналу) «Аріна, ти такая умная, я смотрю» на що студентка відповіла, що не розуміє, чому [PERSON] підвищує свій тон у спілкуванні з нею та попросила ставитися до неї з повагою, після чого [PERSON] зазначила «А у мене така реакція на глупиє питання». Наказом в.о. ректора Державного податкового університету Серебрянського Д. №372 від 06.04.2023 «Про проведення дисциплінарного провадження», на підставі колективного звернення здобувачів вищої освіти від 05.04.2023 №Л-53/01-18 та службової записки проректора з науково-педагогічної роботи та соціального розвитку [PERSON] від 06.04.2023 №СЗ/36/11-17, з метою об`єктивного вивчення викладених у зверненні здобувачів вищої освіти фактів, відкрито дисциплінарне провадження щодо професора кафедри соціальної філософії та управління [PERSON] , доручено дисциплінарній комісії Університету в межах чинного законодавства з 07.04.2023 здійснити дисциплінарне провадження за фактами, викладеними у зверненні здобувачів вищої освіти від 05.04.2023 №Л-53/01-18 та подати в.о. ректора протокол дисциплінарної комісії з відображенням результатів здійснення дисциплінарного провадження. Відповідно до протоколу №1 засідання дисциплінарної комісії Державного податкового університету від 06.04.2023, комісією вирішено відсторонити від проведення навчальних занять [PERSON] на період проведення дисциплінарного провадження. Наказом в.о. ректора Державного податкового університету Серебрянського Д. №376 від 06.04.2023 «Про відсторонення від проведення навчальних занять», на підставі протоколу Дисциплінарної комісії Університету від 06.04.2023 №1, з метою якісної організації освітнього процесу та недопущення зривів проведення навчальних занять, з 07.04.2023 до закінчення здійснення дисциплінарного провадження відсторонено від проведення навчальних занять професора кафедри соціальної філософії та управління [PERSON] . Відповідно до протоколу №2 засідання дисциплінарної комісії Державного податкового університету від 10.04.2023, у засіданні прийняли участь 26 студентів факультету соціально-гуманітарних технологій і менеджменту дистанційно в режимі відеоконференції для розгляду заяви від 05.04.2023 №Л-53/01-18 з метою збору інформації про обставини, які стали підставою для порушення дисциплінарного провадження. Зокрема, під час засідання студентка [PERSON] прокоментувала, що вимушена була підписати заяву своїм ім`ям після погодження з іншими студентами по тій причині, що вони територіально знаходяться далеко і на збір підписів піде багато часу. Також, учасники освітнього процесу зазначили, що [PERSON] зовсім не коректно до них ставилася та дозволяла собі обзивати «тупорилими», чим принижувала їх гідність. [PERSON] зазначила, що звернулась до викладачки з проханням перейти при висвітленні матеріалу на українську мову, але жодних спроб спілкуватися державною мовою з боку викладачки не було зроблено. [PERSON] повідомила, що під час лекції більшість від`єднались від конференції у зв`язку з оголошенням повітряної тривоги, на що викладачка запитала чому мало присутніх, по цій причині почала підвищувати голос, спілкуватись у грубій формі, погрожувати, також повідомила, що на кожній лекції мало місце зневажливе ставлення викладачки до студентів та викладання російською мовою на постійній основі. До обговорення долучилась [PERSON] , яка повідомила, що [PERSON] відшукувала студентів, які були не згодні з її думкою, вступали з нею в діалог, та погрожувала приймати екзамен російською мовою. До обговорення долучилася [PERSON] , яка повідомила, що була в мовному конфлікті з [PERSON] , яка погрожувала приймати екзамен російською мовою і ставитись по іншому до таких студентів. До обговорення долучилася [PERSON] , яка зазначила, що мало місце некоректне ставлення до студентів з боку [PERSON] , а саме підвищувала голос, зверталась на «ти», порушувала мовний закон, не збираючись переходити на викладання державною мовою, принижувала гідність та ставила під сумнів розумові здібності студентів. Студенти вважають, що [PERSON] ніколи не змінить свого жахливого ставлення та неприпустимої поведінки, яка не змінювалась на протязі багатьох років її викладання. Студенти зазначили, що у викладача [PERSON] повна зневага до них та приниження розумових здібностей. З питанням до студентів звернувся голова дисциплінарної комісії [PERSON] : чи дійсно викладач зверталася до студентів на початку курсу чи вони не проти того, що вона по ходу лекції буде переходити з української мови на російську, на що студенти відповіли, що не попереджала. За домовленістю, докази (відеоматеріали) студенти нададуть голові дисциплінарної комісії [PERSON] в телеграм-чат. За результатами засідання комісією було вирішено долучити записане засідання дисциплінарної комісії як доказ вчинення дисциплінарного проступку у діях [PERSON] для її притягнення до дисциплінарної відповідальності, а також додати як доказ інші відеоматеріали, які будуть надані студентами. Відповідно до протоколу №3 засідання дисциплінарної комісії Державного податкового університету від 11.04.2023, у засіданні прийняла участь професор кафедри соціальної філософії та управління [PERSON] , дистанційно, в режимі відеоконференції, яка зазначила, що саме студенти, які неналежно відносяться до навчання, демонструють неповагу до викладача, звернулися із заявою з необґрунтованими претензіями, випадок, який стався на лекції, вважає реакцією студентів на свої зауваження, вважає, що розпочате цькування у пабліках та соцмережах відносно неї має мету нашкодити репутації університету. За наслідками засідання комісія вирішила долучити письмове пояснення [PERSON] до матеріалів дисциплінарного провадження. Крім того, судом було досліджено наданий представником відповідача аудіозапис вказаного засідання дисциплінарної комісії. Відповідно до письмового пояснення [PERSON] від 11.04.2023, долученого до протоколу №3 засідання Дисциплінарної комісії ДПУ від 11.04.2023, [PERSON] зазначила, що відповідь студентці про те, що на іспиті буде спілкуватися з нею російською мовою було обмовкою, оскільки на заняттях вона спілкується із студентами українською мовою. Також, у поясненнях [PERSON] зазначила про те, що їй незрозуміло, чому у зверненні студентів написано про її некоректне ставлення, оскільки вона завжди з повагою ставиться до студентів, звертається до всіх на «Ви», ніколи не підвищує голос. Крім того, [PERSON] зазначила, що займає принципову позицію щодо студентів, які неналежно відносяться до навчання та демонструють неповагу до викладача, маючи необґрунтовані претензії. [PERSON] зауважила, що на попередній лекції вона попередила студентів груп ЖБ-22-1, ПСБ-22-1, ФКБ-22-1 про необхідність відвідування лекцій, а тому вважає що випадок, який стався на лекції це реакція студентів на її зауваження, оскільки це ті студенти, які вимушені були прийти на лекції, а до цього їх просто не відвідували. Вважає, що розпочате цькування у пабліках та соцмережах щодо неї має мету нашкодити репутації університету, а не їй особисто. Відповідно до характеристики на професора кафедри соціальної філософії та управління [PERSON] , виданої завідувачем кафедри соціальної філософії та управління [PERSON] , за період роботи на кафедрі [PERSON] проявила себе не найкращим чином, доручення кафедри належним чином не виконує, допускала порушення Закону України «Про забезпечення функціонування української мови як державної». Згідно із Протоколом засідання Комісії з питань етики та академічної доброчесності Державного податкового університету від 18 квітня 2023 року, на засіданні розглянуто питання за зверненням дисциплінарної комісії Державного податкового університету з розгляду та оцінки дій д.ф.н. професора кафедри соціальної філософії та управління [PERSON] та затвердження позиції комісії щодо даного питання. Зокрема, комісія встановила у відповідності до колективної заяви студентів груп ЖБ-22-1, ПСБ-22-1, ФКБ-22-1 факультету соціально-гуманітарних технологій і менеджменту з боку д.ф.н. професора кафедри соціальної філософії та управління [PERSON] неодноразово зафіксовані систематичні випадки проведення занять російською мовою та нехтування українською мовою, недотримання педагогічної етики, неповаги до студентів, приниження студентів, прояви неповаги та неввічливого звернення. Дослідивши подані на розгляд матеріали дисциплінарного провадження, Комісія схвалила наступну позицію щодо оцінки дій [PERSON] , а саме: є очевидним, що професор кафедри соціальної філософії та управління [PERSON] під час викладацької роботи з учасниками освітнього процесу та здійснення виховної функції допустила некоректне ставлення до учасників освітнього процесу, нешанобливе ставлення до державної мови, вчинила дії, які суперечать загальноприйнятим нормам і правилам, порушують моральні устої суспільства, моральні цінності, які склалися в суспільстві, у суперечать змісту трудової функції її як викладача, такі дії д.ф.н. професора кафедри соціальної філософії та управління [PERSON] мають ознаки аморального проступку. Відповідно до Протоколу №4 засідання дисциплінарної комісії Державного податкового університету, проведеного 18 квітня 2023 року, комісія вирішила рекомендувати в.о. ректора Державного податкового університету застосувати до д. ф. н. професора кафедри соціальної філософії та управління [PERSON] дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення та розірвати трудовий договір з д. ф. н., професором кафедри соціальної філософії та управління [PERSON] за пунктом 3 частини першої статті 41 КЗпП. При прийнятті рішення дисциплінарна комісія ознайомилася із позицією Комісії з питань етики та академічної доброчесності Державного податкового університету з розгляду та оцінки дій д.ф.н. професора кафедри соціальної філософії та управління [PERSON] , також комісією встановлено, що досліджені комісією документи та аудіо-матеріали містять докази того, що в діях д. ф. н. професора кафедри соціальної філософії та управління [PERSON] наявні ознаки аморального дисциплінарного проступку, зокрема, дії [PERSON] суперечать загальноприйнятим нормам і правилам, порушують моральні устої суспільства, моральні цінності, які склалися в суспільстві, і суперечать змісту трудової функції [PERSON] . Також, при прийнятті рішення дисциплінарною комісією враховано характеристику [PERSON] , згідно якої безпосередній її керівник - завідувач кафедри соціальної філософії та управління характеризує [PERSON] виключно з негативного боку. Наказом в.о. ректора Державного податкового університету Серебрянського Д. №159-к від 20.04.2023 професора кафедри соціальної філософії та управління [PERSON] 20 квітня 2023 року звільнено із займаної посади за пунктом 3 частини першої статті 41 КЗпП України, підставою для звільнення зазначено: протокол засідання дисциплінарної комісії ДПУ від 18.04.2023 №4. Згідно із Актом про результати здійснення контролю за застосуванням державної мови від 23.05.2023, складеним Уповноваженим із захисту державної мови Кременем Т., 04 квітня 2023 року о 13:38 год. професор кафедри соціальної філософії та управління, доктор філософських наук Державного податкового університету Воробйова Л.С. при виконанні своїх посадових обов`язків відмовилась використовувати державну мову в рамках освітнього процесу, таким чином, зафіксовано факт порушення [PERSON] ст. 21 Закону України «Про забезпечення функціонування української мови як державної», та зазначено про те, що стосовно [PERSON] будуть здійснені заходи, передбачені ч.2 ст. 188-52 КУпАП. Згідно із довідкою про доходи, виданою Державним податковим університетом Воробйовій Л.С. від 23.07.2024 №200, нарахована заробітна плата [PERSON] становила: за лютий 2023 року - 21 975 грн. 32 коп., за березень 2023 року - 21 975 грн. 32 коп. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] надав показання про те, що був головою дисциплінарної комісії Державного податкового університету, яка проводила дисциплінарне провадження щодо професора кафедри соціальної філософії та управління [PERSON] за фактами, викладеними у зверненні здобувачів вищої освіти від 05.04.2023 №Л-53/01-18. Зокрема, зазначив, що у квітні 2023 року від здобувачів вищої освіти надійшла заява щодо позивачки, також паралельно в мережі Інтернет з`явилося відео, яке набуло широкого суспільного резонансу, була створена дисциплінарна комісія, яка опитала як здобувачів вищої освіти, так і [PERSON] , також ці обставини досліджувала комісія з етики. За результатами засідання дисциплінарної комісії були складені протоколи та спрямовані для прийняття управлінських рішень. 10 квітня 2023 року на засіданні дисциплінарної комісії були присутні близько 40 студентів, частина з яких виступали, їх виступи занесені до протоколу засідання. Свідок [PERSON] зазначив, що після заслуховування студентів дисциплінарною комісією йому, як голові дисциплінарної комісії, за допомогою месенджера Телеграм відеозаписи передала [PERSON] , яка фактично була уповноважена від здобувачів освіти на подання звернення. Свідок [PERSON] зазначив, що комісією було проведено об`єктивне дослідження, як здобувачам освіти, так і [PERSON] було запропоновано надати і пояснення і докази. Під час дисциплінарного провадження було встановлено, що професор [PERSON] здійснює виховну функцію, оскільки є науково-педагогічним працівником, та під час дисциплінарного провадження один з членів комісії задавав питання [PERSON] про те, чи вона виконує виховну функцію, і вона це підтвердила. По закінченню провадження проводилось відкрите голосування, дисциплінарна комісія одноголосно прийняла рішення рекомендувати в.о. ректора звільнити професора [PERSON] за вчинення аморального проступку. Свідок [PERSON] зазначив, що аморальний проступок [PERSON] проявився у некоректному спілкуванні зі здобувачами вищої освіти, а саме: викладач постійно підвищувала на них голос, погрожувала, спілкувалася з ними некоректно, зверхньо, дозволяла собі звертатися до них на «ти», при цьому, комісія оцінювала некоректне спілкування викладача без прив`язки до російської мови. Свідок [PERSON] також зазначив, що 18 квітня 2023 року спершу відбувалось засідання комісії з питань етики та академічної доброчесності ДПУ, а пізніше, в цей день, було засідання дисциплінарної комісії. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] надав показання про те, що був членом дисциплінарної комісії Державного податкового університету, яка проводила дисциплінарне провадження щодо професора кафедри соціальної філософії та управління [PERSON] за фактами, викладеними у зверненні здобувачів вищої освіти від 05.04.2023 №Л-53/01-18. Зокрема, зазначив, що в квітня 2023 року стався інцидент, який був висвітлений в соціальних мережах. Додав, що на той момент практично всі заняття здійснювалися онлайн, і причиною створення дисциплінарної комісії було те, що близько трьох груп, викладачем в яких була позивачка, подали скаргу на ім`я ректора, щодо коректності дій викладача під час лекційних занять. Підставою була лекція з філософії, на якій викладач некоректно висловлювалася до студентів, студенти зазначали фрази, якими викладач їх обзивала. Свідок зазначив, під час прийняття рішення комісією було надано оцінку відеозапису, поширеного в мережі Інтернет, а також тій обставині, що відео стало резонансним, також враховано письмове звернення студентів, пояснення студентів, надані ними під час засідання дисциплінарної комісії, відеозаписи студентів, надані ними додатково, пояснення викладача [PERSON] , висновок комісії з етики та академічної доброчесності, після чого комісією, після оцінки сукупності доказів, шляхом відкритого одноголосного голосування було прийняте відповідне рішення. Свідок [PERSON] вказав, що аморальність проступку позивачки полягала в порушенні виховної функції, а саме в тому, що вона некоректно зверталася до студентів, в тому числі називала «тупорилі», студенти зазначали про елементи цькування зі сторони викладача, всі ці дії призвели до нанесення репутації університету значної шкоди. Про факти тиску зі сторони керівництва університету на дисциплінарну комісію свідку невідомо, на свідка жодного тиску не здійснювалося. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] надала показання про те, що на початку квітня 2023 року звернулися студенти трьох груп до ректора ДПУ із заявою, в якій було вказано, що викладачка професор [PERSON] принижує їх. Свідок була членом та секретарем дисциплінарної комісії Державного податкового університету, яка проводила дисциплінарне провадження щодо професора кафедри соціальної філософії та управління [PERSON] за фактами, викладеними у зверненні здобувачів вищої освіти. Свідок [PERSON] зазначила, що протоколи засідання дисциплінарної комісії писала вона, зміст протоколів засідань дисциплінарної комісії відповідає фактичним поясненням, які надавалися присутніми, а також прийнятим рішенням. Про факти тиску зі сторони керівництва університету на дисциплінарну комісію свідку невідомо, на свідка жодного тиску не здійснювалося. Свідок зазначила, що комісією було вислухано студентів, які зазначили, що [PERSON] погрожувала їм, що вони не складуть іспити, виставляла їх з аудиторії, обзивала «тупорилими», також, студенти зазначили, що готові надати інші відеозаписи крім того, який оприлюднений в мережі Інтернет. Також, свідок зазначила, що під час дисциплінарного провадження комісією досліджувалися: заява студентів, пояснення студентів, надані ними на засіданні комісії, надані студентами відеозаписи, відеозапис, розміщений в Інтернеті, пояснення [PERSON] , у подальшому всі ці докази в сукупності стали підставою для прийняття комісією відповідного рішення. Свідок додала, що питання стосовно мови викладання [PERSON] на засіданні комісії не стояло та оцінка не надавалася. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] надала показання про те, що у квітні 2023 року було відкрито дисциплінарне провадження щодо розгляду ситуації, яка сталася в економічному потоці з викладачем [PERSON] , свідок була членом цієї дисциплінарної комісії. Загалом дисциплінарна комісія провела чотири засідання на першому засіданні обрали голову та секретаря комісії, на другому засіданні було проведено опитування здобувачів вищої освіти, на третьому засіданні комісія спілкувалася з [PERSON] , на четвертому засіданні комісія прийняла рішення. Про факти тиску зі сторони керівництва університету на дисциплінарну комісію свідку невідомо, на свідка жодного тиску не здійснювалося. Свідок зазначила, що ситуація, яка виникла, створила негативний імідж університету. Також, свідок додала, що під час опитування студентів комісія з`ясувала, що відношення [PERSON] до студентів носило системний характер та тривалий час, а саме висловлювання на приниження їхньої гідності, розумових здібностей, перехід на особистості, звернення на «ти», погрози «зустрінемося на іспиті». Також, під час опитування студентів комісією свідок запитала у студентів, чи готові вони в подальшому працювати з цим викладачем, на що студенти були категоричними, та сказали що до даного викладача вони доєднуватися на заняття не будуть та просять замінити її на іншого викладача. Свідок зазначила, що, на її думку, аморальним є те, що позивач [PERSON] переходила на сексистські вислови по відношенню до хлопців, принижувала в розмові чоловічу гідність, підвищувала голос, переходила на крик, емоційний зрив, що неприпустимо у спілкуванні зі студентами, зазначення студентам про те, що на іспиті розберемся хто чого вартий на переконання свідка, системне залякування студентів зробило цю ситуацію настільки глобальною, що вийшло за рамки одного навчального закладу, і поширилось на всю Україну, зіпсувало обличчя університету. Свідок зазначила, що за наслідками дослідження всіх доказів у сукупності, в тому числі відеозапису, який був поширений в мережі Інтернет, заяви студентів, пояснень студентів, які були присутні на засіданні комісії, наданих студентами відеозаписів, пояснень [PERSON] , висновків засідання комісії з питань етики та академічної доброчесності, дисциплінарною комісією було прийняте відповідне рішення. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] надав показання про те, що [PERSON] знає більше 20 років, оскільки вони разом працювали в університеті. Свідок зазначив, що за всі роки роботи в університеті [PERSON] зарекомендувала себе як щира, відверта та принципова людина, більше 16 років вона була завідувачем кафедри, обиралась на відкритому голосуванні всіма членами кафедри, два терміни поспіль була головою профспілкового комітету університету, завжди відстоювала інтереси трудового колективу, що характеризує її як принципову людину. Свідок [PERSON] зазначив про те, що чув ніби зі сторони керівництва університету був тиск на членів дисциплінарної комісії щодо прийняття рішення, однак прямо ніхто про це не говорив. Також, свідок [PERSON] зазначив, що чув ніби перед судовим засіданням керівництво університету збирали членів дисциплінарної комісії, які мали бути допитані як свідки та узгоджувалася спільна позиція щодо показань, однак від кого саме свідок [PERSON] чув цю інформацію, не повідомив. Також свідок зазначив, що на лекціях [PERSON] з квітня 2022 року не був присутній. Спірні правовідносини у справі виникли з приводу звільнення позивача із займаної посади педагогічного працівника у зв`язку із вчиненням аморального проступку. Однією з гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений у статті 5-1 КЗпП України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи. Відповідно до пункту 3 частини першої статті 41 КЗпП України, крім підстав, передбачених статтею 40 цього Кодексу, трудовий договір з ініціативи власника або уповноваженого ним органу може бути розірваний також у випадках вчинення працівником, який виконує виховні функції, аморального проступку, не сумісного з продовженням даної роботи. До переліку суб`єктів, які можуть бути звільнені із вказаної підстави, належать учасники навчально-виховного процесу у закладах вищої освіти, зазначені у статті 52 Закону України «Про вищу освіту», а саме наукові, науково-педагогічні та педагогічні працівники. Відповідно до ст.58 Закону України «Про вищу освіту», науково-педагогічні, наукові та педагогічні працівники закладу вищої освіти зобов`язані: 1) забезпечувати викладання на високому науково-теоретичному і методичному рівні навчальних дисциплін відповідної освітньої програми за спеціальністю, провадити наукову діяльність (для науково-педагогічних працівників); 2) підвищувати професійний рівень, педагогічну майстерність, наукову кваліфікацію (для науково-педагогічних працівників); 3) дотримуватися норм педагогічної етики, моралі, поважати гідність осіб, які навчаються у закладах вищої освіти, прищеплювати їм любов до України, виховувати їх у дусі українського патріотизму і поваги до Конституції України та державних символів України; 3-1) дотримуватися в освітньому процесі та науковій (творчій) діяльності академічної доброчесності та забезпечувати її дотримання здобувачами вищої освіти; 4) розвивати в осіб, які навчаються у закладах вищої освіти, самостійність, ініціативу, творчі здібності; 5) дотримуватися статуту закладу вищої освіти, законів, інших нормативно-правових актів. Відповідно до ч.2 ст.54 Закону України «Про освіту», педагогічні, науково-педагогічні та наукові працівники зобов`язані: постійно підвищувати свій професійний і загальнокультурний рівні та педагогічну майстерність; виконувати освітню програму для досягнення здобувачами освіти передбачених нею результатів навчання; сприяти розвитку здібностей здобувачів освіти, дбати про їхнє фізичне і психічне здоров`я, брати участь у забезпеченні та розвитку безпечного, здорового та інклюзивного чи спеціального освітнього середовища; дотримуватися академічної доброчесності та забезпечувати її дотримання здобувачами освіти в освітньому процесі та науковій діяльності; дотримуватися педагогічної етики; поважати гідність, права, свободи і законні інтереси всіх учасників освітнього процесу; настановленням і особистим прикладом утверджувати повагу до суспільної моралі та суспільних цінностей, зокрема правди, справедливості, патріотизму, гуманізму, толерантності, працелюбства; формувати у здобувачів освіти усвідомлення необхідності додержуватися Конституції та законів України, захищати суверенітет і територіальну цілісність України; виховувати у здобувачів освіти повагу до державної мови та державних символів України, національних, історичних, культурних цінностей України, дбайливе ставлення до історико-культурного надбання України та навколишнього природного середовища; формувати у здобувачів освіти прагнення до взаєморозуміння, миру, злагоди між усіма народами, етнічними, національними, релігійними групами; захищати здобувачів освіти під час освітнього процесу від будь-яких форм фізичного та психологічного насильства, приниження честі та гідності, дискримінації за будь-якою ознакою, пропаганди та агітації, що завдають шкоди здоров`ю здобувача освіти, запобігати вживанню ними та іншими особами на території закладів освіти алкогольних напоїв, наркотичних засобів, іншим шкідливим звичкам; додержуватися установчих документів та правил внутрішнього розпорядку закладу освіти, виконувати свої посадові обов`язки. Постановою Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» передбачено, що з підстав вчинення аморального проступку, несумісного з продовженням даної роботи (п.3 ст.41 КЗпП), можуть бути звільнені лише ті працівники, які займаються виховною діяльністю, наприклад, вихователі, вчителі, викладачі, практичні психологи, соціальні педагоги, майстри виробничого навчання, методисти, педагогічні працівники позашкільних закладів. Таке звільнення допускається як за вчинення аморального проступку при виконанні трудових обов`язків, так і не пов`язаного з ними (вчинення такого проступку в громадських місцях або в побуті). Звільнення не може бути визнано правильним, якщо воно проведено лише внаслідок загальної оцінки поведінки працівника, не підтвердженої конкретними фактами. Така підвищена відповідальність педагогічних працівників обумовлена тим, що вони перебувають в особливих відносинах та виконують специфічні функції, які не обмежуються лише формальним виконанням трудових обов`язків вчителя (педагога, вихователя), а й здійснюють виховну функцію, не властиву іншим категоріям працівників. Звільнення працівника, який виконує виховні функції та який вчинив аморальний проступок, допускається за наявності двох умов: 1) аморальний проступок повинен бути підтверджений фактами; 2) вчинення проступку несумісне з продовженням роботи, що має виховну функцію. Таке звільнення допускається за вчинення аморального проступку як при виконанні трудових обов`язків, так і не пов`язаного з ними, зокрема, вчинення проступку аморального характеру в громадських місцях або в побуті поза межами трудових відносин. Освіта є основою інтелектуального, духовного, фізичного і культурного розвитку особистості, її успішної соціалізації, економічного добробуту, запорукою розвитку суспільства, об`єднаного спільними цінностями і культурою, та держави. Відповідно до частини першої статті 53 Закону України «Про освіту» здобувачі освіти мають право на повагу людської гідності; захист під час освітнього процесу від приниження честі та гідності, будь-яких форм насильства та експлуатації, дискримінації за будь-якою ознакою, пропаганди та агітації, що завдають шкоди здоров`ю здобувача освіти. Чинне трудове законодавство чітко не визначає саме поняття аморального проступку, відтак визначення проступку аморальним є оціночною категорією. Аморальним проступком є винне діяння, що суперечить загальноприйнятим нормам і правилам, порушує моральні устої суспільства, моральні цінності, які склалися в суспільстві і суперечить змісту трудової функції, дискредитуючи службово-виховні, посадові повноваження відповідного кола осіб. У постанові Верховного Суду від 28 лютого 2024 року у справі № 458/394/22 (провадження № 61-17173св23) викладено висновок про те, що: «аналіз норм матеріального права дає підстави для висновку про те, що працівники, які виконують виховну функцію, вчитель, педагог, вихователь, зобов`язані бути людьми високих моральних переконань та бездоганної поведінки. Якщо педагог недостойною поведінкою скомпрометував себе перед учнями, їх батьками, порушив моральні норми, втратив тим самим авторитет, дискредитував себе як вихователь, він може бути звільнений з роботи за пунктом 3 частини першої статті 41 КЗпП України». Підсумовуючи зазначене, якщо педагог недостойною поведінкою скомпрометував себе перед учнями, іншими учасниками навчально-виховного процесу, порушив моральні норми, втратив тим самим авторитет, дискредитував себе як педагога, що унеможливлює досягнення мети навчально-виховного процесу, він підлягає звільненню з роботи за пунктом 3 частини першої статті 41 КЗпП України. Водночас, Верховний Суд вкотре зауважує, що підставою для звільнення з підстав, визначених пунктом 3 частини першої статті 41 КЗпП України, може слугувати не будь-який аморальний проступок, а безпосередньо такий, що несумісний із продовженням такої роботи. Законодавцем не визначено критеріїв межі між сумісними і не сумісними з продовженням роботи проступками, а відтак саме на суд, з метою виконання завдання цивільного судочинства, покладено обов`язок самостійно надати оцінку і встановити, чи є аморальний проступок, за який звільнено працівника, таким, що сумісний із продовженням роботи з урахуванням конкретних обставин справи. Такі висновки узгоджуються зі сталою практикою Верховного Суду, викладеною, зокрема, у постановах: від 27 березня 2019 року у справі № 560/893/17 (провадження № 61-48706св18), від 11 квітня 2019 року у справі № 351/2141/16 (провадження № 61-31226св18), від 31 липня 2019 року у справі № 243/5802/16-ц (провадження № 61-24254св18), від 05 вересня 2019 року у справі № 697/2520/18 (провадження № 61-8551св19), від 02 жовтня 2019 року у справі № 495/47/18 (провадження № 61-44378св18), від 31 жовтня 2022 року у справі № 219/9052/20 (провадження № 61-18516св21), від 25 квітня 2024 року у справі № 462/2096/23 (провадження № 61-16502св23). Отже, як зазначалось судом вище, аморальний проступок повинен бути підтверджений достовірними фактами (обставинами), які встановлені на підставі належних та допустимих доказів, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та мають значення для вирішення справи. Судом встановлено та не оспорювалося сторонами, що [PERSON] , перебуваючи на посаді професора кафедри соціальної філософії та управління Державного податкового університету, під час своєї викладацької, науково-педагогічної роботи, здійснювала виховну функцію. Підставою для звільнення [PERSON] стала заява до в.о. ректора Державного податкового університету Серебрянського Д.М. заступника старости групи ЖБ-22-1 Олександри Ломачук від імені студентів груп ЖБ-22-1, ПСБ-22-1, ФКБ-22-1 факультету соціально-гуманітарних технологій і менеджменту, в якій остання зазначила, що професор кафедри філософії та політології [PERSON] систематично проводить лекції російською мовою, відмовляється переходити на українську після зауваження та повністю припиняє процес викладання, погрожує приймати іспит російською мовою, не дотримується педагогічної етики й не поважає гідність студентів, а сама перебиває, підвищує голос і звертається неввічливо, також, забороняє студентам йти в укриття під час повітряної тривоги. У заяві [PERSON] від імені студентів зазначених вище груп, вимагала змінити викладача філософії для груп ЖБ-22-1, ПСБ-22-1, ФКБ-22-1. 06 квітня 2023 року з метою об`єктивного вивчення викладених у зверненні здобувачів вищої освіти фактів, наказом в.о. ректора Державного податкового університету відкрито дисциплінарне провадження щодо професора кафедри соціальної філософії та управління [PERSON] . У подальшому, під час засідання дисциплінарної комісії Державного податкового університету 10 квітня 2023 року, в якому прийняли участь 26 студентів факультету соціально-гуманітарних технологій та менеджменту, здобувачі вищої освіти підтвердили викладені у зверненні [PERSON] обставини. Допитані у судовому засіданні свідки голова та члени дисциплінарної комісії Державного податкового університету [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , підтвердили, що присутні під час засідання дисциплінарної комісії ДПУ 10 квітня 2023 року студенти із трьох груп зазначили про непоодинокі випадки зі сторони [PERSON] приниження їх гідності та розумових здібностей, спілкування у грубій формі, нешанобливе ставлення до державної мови, що полягало у викладанні лекцій російською мовою. Факт вчинення [PERSON] аморального проступку підтверджується зазначеними вище доказами, дослідженими судом: заявою заступника старости групи ЖБ-22-1 Олександри Ломачук від імені студентів груп ЖБ-22-1, ПСБ-22-1, ФКБ-22-1 факультету соціально-гуманітарних технологій і менеджменту ДПУ; протоколом №2 засідання дисциплінарної комісії ДПУ від 10.04.2023 у якому прийняли участь 26 студентів факультету соціально-гуманітарних технологій і менеджменту ДПУ; відеозаписами, дослідженими судом, які були надані дисциплінарній комісії вказаними студентами; показаннями свідків голови та членів дисциплінарної комісії ДПУ; рішенням комісії з питань етики та академічної доброчесності Державного податкового університету, викладеним у протоколі засідання комісії від 18.04.2023; рішенням дисциплінарної комісії Державного податкового університету, викладеним у протоколі №4 засідання комісії; іншими доказами, дослідженими судом. Крім того, суд зазначає, що використання мови держави-агресора без належного обґрунтування є порушенням не лише мовного законодавства, а й етичних норм. Таким чином, судом на підставі досліджених судом доказів встановлено, що [PERSON] під час викладацької роботи з учасниками освітнього процесу та здійснення виховної функції допустила некоректне ставлення до учасників освітнього процесу, нешанобливе ставлення до державної мови, тим самим вчинила дії, які суперечать загальноприйнятим нормам і правилам, порушують моральні устої суспільства, моральні цінності, які склалися у суспільстві, і суперечать змісту трудової функції її як викладача, що вказує на наявність підстав для її звільнення за пунктом 3 частини першої статті 41 КЗпП України. За частиною першою статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до частини першої - другої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги або заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані підтверджуються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Згідно зі статтею 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере докази, що не стосуються предмета доказування. Статтею 78 ЦПК України передбачено, що суд не бере докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини. які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Під час судового розгляду порушень під час проведення дисциплінарного провадження стосовно [PERSON] судом не встановлено. Доводи представника позивача про те, що досліджені судом відеофайли отримані з невідомих джерел, а тому не можуть бути враховані судом в якості доказів, спростовуються показаннями свідка [PERSON] , який зазначив, що після заслуховування студентів дисциплінарною комісією 10.04.2023 йому, як голові дисциплінарної комісії, за допомогою месенджера Телеграм відеозаписи передала [PERSON] , яка фактично була уповноважена від здобувачів освіти на подання звернення. Доводи позивача про те, що вона за всі 23 роки які працює в цьому університеті, мала високу оцінку студентів, рішенням Вченої ради її ім`я занесено в «Золоту Книгу Пошани» та присвоєно звання «Кращий професор», не заслуговують на увагу, оскільки значний педагогічний досвід позивача жодним чином не стосується її поведінки стосовно студентів груп ЖБ-22-1, ПСБ-22-1, ФКБ-22-1 факультету соціально-гуманітарних технологій і менеджменту ДПУ, які звернулися до в.о. ректора із заявою про зміну викладача, та встановлених фактичних обставин не спростовує. Таким чином, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку, що відповідачем доведено законність звільнення позивача із займаної посади, а тому у задоволенні позовних вимог позивача [PERSON] слід відмовити у повному обсязі. Згідно з пунктом 5 частини першої статті 5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у зв`язку з відмовою у позові покладаються - на позивачку. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed