Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-11 00:00:00

[PERSON] через свого представника адвоката Коханій О.В. звернулася до Черкаського районного суду Черкаської області з позовами до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Ломовате» про скасування державної реєстрації, усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначила, 27.09.2012 між позивачкою та СТОВ «Ломовате» укладено договір оренди землі №1081, предметом якого є земельна ділянка площею 0.98 га, кадастровий номер 7124985500:02:002:0211, за цільовим призначенням: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка заходиться на території Сагунівської сільської ради, Черкаського району. Умовами договору оренди, визначено, що строк договору оренди 5-ть років, з переважним правом орендаря на поновлення договору на новий строк, за умови письмового повідомлення орендарем орендодавця непізніше ніж за 30 днів до закінчення строку договору. Зміна умов договору оренди здійснюється у письмовій формі за взаємною згодою сторін. У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору спір розв`язується в судому порядку. Дія договору припиняється у разі: закінчення строку, на який його було укладено; придбання орендарем земельної ділянки у власність; викуп земельної ділянки для суспільних потреб або примусового відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності в порядку, встановленому законом; дія договору припиняється також інших випадках, передбачених законом. У квітні 2025, позивачка вирішила здійснити продаж належної їй земельної ділянки площею 0.98 га, кадастровий номер 7124985500:02:002:0211. При підготовці до оформлення договору купівлі-продажу, було встановлено, що в реєстрі речових прав та їх обтяжень наявний запис № 22444937 про те, що 21.09.2017 державним реєстратором виконавчого комітету Рацівської сільської ради Чигиринського району Цьопою Богдан Анатолійович, прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний № 37190020, про реєстрацію речового права оренди, на земельної ділянки площею 0.98 га, кадастровий номер 7124985500:02:002:0211 строком на 15 років з правом пролонгації. У додаткових відомостях вказано: договір поновлено строком на 15 років із 28.09.2017 по 28.09.2032. Документи які подані для державної реєстрації: Додаткова угода до Договору оренди землі про внесення змін, серія та номер: 1081, виданий 21.06.2017. Позивачка ознайомившись із копією додатковї угоди, дійшла висновку, що підпис якій в ній міститься їй не належить, про саму угоду довідалась у квітні 2025 року, а про її зміст у травні 2025 року, коли представником отримано відповідь на адвокатський запит в інтересах позивачки. Оскільки рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, щодо реєстрації права оренди належної позивачці на праві приватної власності земельної ділянки прийнято на підставі додаткової угоди від 21.06.2017 до договору оренди землі № 1086 від 27.09.2012, яку позивачка вважає неукладеною, а тому просить суд: -скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, державну реєстрацію іншого речового права - права оренди земельної ділянки з кадастровим номером 7124985500:02:002:0211, загальною площею 0,98 га, яка розташована на території на території Сагунівської сільської ради, Черкаського району, Черкаської області з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на підставі Додаткової угоди до Договору оренди землі про внесення змін, серія та номер: 1081, виданий 21.06.2017, між [PERSON] як орендодавцем та орендарем Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Ломовате»; -усунути перешкоди [PERSON] у здійсненні права користування належною їй земельною ділянкою шляхом зобов`язання Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Ломовате» повернути [PERSON] земельну ділянку з кадастровим номером 7124985500:02:002:0211; -стягнути з відповідача на користь позивачки понесені судові витрати із сплати судового збору в сумі 1934 грн., витрати за проведення судової експертизи, а також судові витрати з правничої допомоги в сумі 30 000 грн. Ухвалою Черкаського районного суду Черкаської області від 16.07.2025 було відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали, для подання відзиву на позовну заяву. 05.08.2025 від представника відповідача СТОВ «Ломовате» адвоката Паламарчук М.А. до суду надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого відповідач повністю не визнає пред`явлені позовні вимоги та заперечує щодо задоволення позову. Зазначив, що належність підпису позивачки в додатковій угоді до договору оренди спірної земельної ділянки не має самостійного правового значення та не може слугувати підставою для задоволення позовних вимог, оскільки протягом 2012-2025 років сторони виконували зобов`язання за договором оренди щодо сплати орендної плати, позивачка вказані кошти не повертала як такі, що безпідставно отримані. Відтак позивачка знала про існування додаткової угоди до договору оренди землі, а тому навіть при умові, що в додатковій угоді міститься не її підпис, не можна вважати неукладеним договір після його виконання сторонами. Щодо вимоги про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою представник відповідача вказує, що дії позивачки, яка уклала додаткову угоду до договору оренди землі, а згодом пред`явила позов про визнання такої угоди неукладеною суперечить її попередній поведінці і є недобросовісними. 12.09.2025 від представника позивача [PERSON] адвоката Коханій О.В. до суду надійшла відповідь на відзив, в якій вказує, що висновки Верховного Суду, на які посилається у відзиві відповідач, не можуть бути враховані при прийнятті рішення у даній справ, з огляду на те, що у справах на які посилається відповідач мова йшла про укладення договору оренди та встановлення орендних відносин, а у даній справі, мова йде про змінну суттєвих умов договору, строку оренди, що «оформлено» додатковою угодою. Отримання позивачкою орендної плати, протягом 2012 2025 років, жодним чином не може «легалізувати» додаткову угоду, та свідчити про її схвалення позивачкою, та про обізнаність позивачки як про сам факт існування додаткової угоди, так і про зміст самої додаткової угоди. Ухвалою Черкаського районного суду Черкаської області від 24.11.2025 закрито підготовче провадження по даній справі та призначено справу до судового розгляду по суті. В судовому засіданні 12.01.2026 судом було ухвалено відмовити у задоволенні клопотання представника позивача про проведення почеркознавчої експертизи підписів на додатковій угоді від 21.06.2017 до договору оренди землі №1081 від 27.09.2012, оскільки висновок такої експертизи не вплине на розгляд справи по суті та не вплине на наявність підстав для задоволення чи відмови в позові. Визначального значення для обставин справи призначення експертизи мати не буде. В судовому засіданні представник позивача адвокат Коханій О.В. позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив задовольнити позов з підстав викладених у позовній заяві та запереченнях на відповідь на відзив. Представник відповідача адвокат Паламарчук М.А. в судовому засіданні щодо задоволення позовних вимог заперечив, просив відмовити в задоволенні позову з підстав викладених у відзиві на позовну заяву та пояснень, що надані ним у судовому засіданні. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши надані сторонами письмові докази, суд встановив наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом № 1-743, виданого 21.05.2012 державним нотаріусом Черкаської районної нотаріальної контори Чуй Н.В, [PERSON] є власником земельної ділянки, площею 0.98 га, кадастровий номер 7124985500:02:002:0211, за цільовим призначенням: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка заходиться на території Сагунівської сільської ради Черкаського району. 27.09.2012 між [PERSON] та СТОВ «Ломовате», укладено договір оренди землі № 1081. Держану реєстрацію прав та обтяжень, земельної ділянки, переданої в орендне користування за договором № 1086 від 27.09.2012 проведено 06.05.2014., індексний № 12860326, запис про інше речове право №5562452 (спеціальний розділ). Договір укладено на 5 років. Після закінчення строку договору орендар має переважне право на поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію (п.8 Договору). Зміна умов договору оренди здійснюється у письмовій формі за взаємною згодою сторін. У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору спір розв`язується в судому порядку (п.33 договору). Дія договору припиняється у разі: закінчення строку, на який його було укладено; придбання орендарем земельної ділянки у власність; викуп земельної ділянки для суспільних потреб або примусового відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності в порядку, встановленому законом; дія договору припиняється також інших випадках, передбачених законом (п.34 договору). Цей договір набирає чинності після його підписання сторонами та його державної реєстрації (п.42 договору). За актом прийняття передачі об`єкта оренди від 27.09.2012 [PERSON] передала, а відповідач прийняв земельну ділянку згідно умов договору оренди землі від 27.09.2012 № 1081. Додатковою угодою від 21.06.2017 про поновлення та несення змін до договору оренди землі від 27.09.2012 договір зокрема поновлено строком на 15 років із 28.09.2017 по 28.09.2032. Ця додаткова угода є невід`ємною частиною договору оренди землі від 27.09.2012. На другому аркуші додаткової угоди від 21.06.2017 зазначені реквізити сторін, зокрема підпис позивачки як орендодавця. 10.07.2025 на електронну адресу відповідача, в інтересах позивачки адвокатом Коханій О.В. надіслано вимогу про повернення земельної ділянки та виключення із держаного реєстру запису про продовження строку оренди до 2032 року на підставі додаткової угоди від 21.06.2017. На підтвердження сплати позивачу орендної плати за землю відповідачем до суду надано: видатковий касовий ордер від 11.10.2019 на 3263,80 грн та виписку з карткового рахунку клієнта за період з 10.04.2024 по 09.04.2024. Згідно з відповіддю Начальника Центру Черкаського Бізнес-центру Черкаського РУ ДРД ДРП АТ «Укрсиббанк» № 57-5/13-24 від 11.09.2025, підтверджено що на рахунок [PERSON] з рахунку компанії СТОВ «Ломовате» було здійснено наступні виплати: 16.09.2020 - 3399,84 грн.; 19.08.2021 3535,81 грн.; 30.11.2022 3535,81 грн.; 31.10.2023 3535,81 грн.; 30.10.2024 3716,14 грн. В призначенні кожного платежу вказано: орендна плата за земельний пай, СТОВ «Ломовате». Крім цього, у судовому засіданні представник відповідача зазначив, що орендна плата на користування земельним паєм була сплачена позивачці і за 2025 рік, в період розгляду судом даної справи. У судовому засіданні представником позивачки адвокатом Коханій О.В. не заперечувались ті обставини, що позивачка отримувала орендну плату від відповідача за минулі роки по 2025 рік включно. Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Положення цього конституційного принципу кореспондуються із нормами ст.ст. 319, 321 ЦК України, згідно з якими власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. За змістом ч. 1 ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 152 ЗК України передбачено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів. У силу п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України справедливість, добросовісність та розумність віднесені до основних засад цивільного законодавства. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Одними із способів захисту цивільних прав та інтересів є припинення дії, яка порушує право (п. 3 ч. 2 ст. 16 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Право власності це право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону та на власний розсуд. Ніхто не може бути позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, передбачених законом. Власник може вимагати усунення будь-яких порушень свого права, хоча б ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Таке право забезпечується йому за допомогою негаторного позову. Негаторний позов це позадоговірна вимога власника, що володіє річчю, до третьої особи про усунення перешкод у здійсненні правоможностей користування і розпоряджання майном. Право на звернення до суду гарантується чинним законодавством і може бути реалізоване, зокрема, коли особа вважає, що її право порушується, не визнається або оспорюється. Суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Цивільні відносини ґрунтуються на засадах розумності, добросовісності та справедливості, тобто дії учасників цих відносин мають відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів інших суб`єктів цивільного права. Такі дії не можуть порушувати права та завдавати шкоди іншим особам. Добросовісність (пункт 6 статті 3 ЦК України) це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них (постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 10 квітня 2019 року у справі № 390/34/17). Відповідно до ст. 202 ЦК України встановлено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Згідно зі ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. За змістом ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Положеннями ч. 1 ст. 640 ЦК України передбачено, що договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Відповідно до ч. 4 ст. 124 ЗК України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем. За змістом ч. 2 ст. 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом. Порядок укладення, зміни, припинення і поновлення договору оренди землі визначається Законом України «Про оренду землі». Статтею 13 цього Закону визначено, що договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Згідно з частиною першою статті 14 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально. Істотними умовами договору оренди землі є: об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); дата укладення та строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. За згодою сторін у договорі оренди землі можуть зазначатися інші умови (ст. 15 Закону «Про оренду землі»). Статтями 125 і 126 ЗК України визначено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Відповідно до статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Із положень частини першої статті 4, частини першої статті 5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» убачається, що державній реєстрації прав підлягає право оренди земельної ділянки. Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Аналіз указаних правових норм дає підстави для висновку, що правочином є вольова дія учасників цивільних відносин, яка спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Указані цивільно-правові результати мають бути досягнуті внаслідок правомірних дій суб`єктів цивільного права. У двосторонньому правочині волевиявлення сторін повинно бути взаємним (зустрічним) і спрямованим на досягнення спільної мети. Такі правочини називаються договорами. Цивільне законодавство встановлює загальні вимоги до письмової форми правочину, зокрема зміст правочину має бути зафіксований у документі, підписаному сторонами. Отже, підпис є невід`ємним елементом (реквізитом) письмової форми договору, наявність підпису підтверджує наміри та волевиявлення сторін, а також забезпечує їх ідентифікацію. Договір є укладеним, якщо сторони з дотриманням установленої законом форми досягли згоди (домовленості) щодо всіх істотних умов договору. Право оренди це один із видів речового права на чуже майно, в тому числі на земельну ділянку, яке складається з права тимчасового володіння та користування майном. Відносини, пов`язані з орендою землі, здійснюються на договірних засадах. За своєю правовою природою договір оренди землі є консенсуальною, двосторонньою та відплатною угодою, при укладенні якої орендодавець зобов`язується передати орендареві земельну ділянку у строкове володіння та користування, а орендар, у свою чергу, зобов`язується використовувати земельну ділянку за цільовим призначенням для особистої мети та вносити орендодавцеві плату за землю (орендну плату). За загальним правилом договір оренди землі є укладеним з моменту, коли сторони досягли згоди з усіх істотних умов, а саме з моменту підписання ними договору. Разом із тим, якщо інше не передбачено умовами договору, цей договір набирає чинності з часу державної реєстрації права оренди земельної ділянки. При вирішенні даного спору суд вважає необхідним керуватись практикою Верховного Суду. Так, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 червня 2020 року у справі № 145/2047/16-ц, сформульовано правовий висновок про те, що підпис є невід`ємним елементом, реквізитом письмової форми договору, а наявність підписів має підтверджувати наміри та волевиявлення учасників правочину, а також забезпечувати їх ідентифікацію. Якщо сторони не досягли згоди з істотних умов договору оренди землі, то такий договір є неукладеним, тобто такий, що не відбувся, а наведені в ньому умови не є такими, що регулюють спірні відносини. Водночас Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26 жовтня 2022 року у справі № 227/3760/19-ц зазначила, що «за змістом законодавчого регулювання, наведеного як у загальних положеннях про правочини, так і в спеціальних приписах глави 58 ЦК України, якщо договір оренди (найму) будівлі хоча й має ознаки неукладеного, але виконувався обома його сторонами, то така обставина захищає відповідний правочин від висновку про неукладеність і в подальшому він розглядається як укладений та чинний, якщо тільки не є нікчемним чи оспорюваним з інших підстав. Тобто суду необхідно встановити не просто факт використання спірного майна орендарем, а й те, чи сплачував орендар за таке використання орендодавцю та його правонаступникам і чи приймали вони таку оплату. У разі якщо договір виконувався обома сторонами (зокрема, орендар користувався майном і сплачував за нього, а орендодавець приймав платежі), то кваліфікація договору як неукладеного виключається, такий договір оренди вважається укладеним та може бути оспорюваним (за відсутності законодавчих застережень про інше)». Крім того, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05 червня 2018 року (справа № 338/180/17) дійшла висновку, що не можна вважати неукладеним договір після його повного або часткового виконання сторонами. Крім того, як Верховний Суд, так і Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертали увагу на те, що добросовісність - це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Доктрина venire contra factum proprium (заборони суперечливої поведінки), базується ще на римській максимі«non concedit venire contra factum proprium» (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці). В основі доктрини venire contra factum proprium знаходиться принцип добросовісності. Поведінка, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них (постанова Великої Палати Верховного Суду від 25 травня 2021 року у справі № 461/9578/15-ц). Судом встановлено, що 27.09.2012 між [PERSON] та СТОВ «Ломовате», укладено договір оренди землі № 1081. Додатковою угодою від 21.06.2017 про поновлення та несення змін до договору оренди землі від 27.09.2012 зокрема договір поновлено строком на 15 років із 28.09.2017 по 28.09.2032. Ця додаткова угода є невід`ємною частиною договору оренди землі від 27.09.2012. Позивачка звернулася до суду з позовом про скасування державної реєстрації, усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, оскільки додаткову угоду до договору оренди землі вона не підписувала, а тому вважає вказану угоду неукладеною, відтак запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про державну реєстрацію права договору оренди земельної ділянки згідно з цим договором підлягає скасуванню, а земельна ділянка поверненню [PERSON] . Суд звертає увагу, що в період з 2012 по 2025 роки відповідачем на користь позивачки регулярно було сплачено орендні платежі. Вказана обставина жодною із сторін не оспорювалася. Тобто, договір фактично виконувався обома сторонами (орендар користувався земельною ділянкою після 2017 року, коли за умовами договору оренди земельної ділянки від 27.09.2012 строк оренди закінчився, і сплачував орендну плату за наступні роки, орендодавець [PERSON] фактично не заперечувала проти продовження строку оренди, приймала платежі), тому кваліфікація договору (додаткової угоди) як неукладеного виключається, такий договір оренди вважається укладеним та може бути оспорюваним. Тому, в діях позивачки щодо заявлення такого позову до суду суд вбачає поведінку, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, оскільки з матеріалів справи суд вбачає, що позивачка знала про існування договірних відносин з відповідачем, знала про продовження строку дії договору на новий період, а також щорічно отримувала орендну плату за оренду її земельної ділянки. Враховуючи викладене, а також повно, всебічно встановивши обставини справи, надавши оцінку доказам, наданих у справі щодо їх належності, достатності та допустимості суд приходить висновку про те, що позивач, пред`явивши позов, діяла недобросовісно, оскільки отримувала орендну плату за користування земельною ділянкою, дозволяла її фактичне використання орендарем, а тому у задоволенні позовних вимог слід відмовити у повному обсязі. На підставі ст.ст. 116, 152, 79-1 ЗК України, ст. 16, 317, 391 ЦК України,

Outcome: dismissed