Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 20.09.2024-100001401 від 20 вересня 2024 року вурозмірі 10800 грн та суму сплаченого судового збору у розмірі 2422,40 грн. В обгрунтування позовних вимог покликається на те, що між ТОВ "Споживчий центр" та [PERSON] 20 вересн 2024 року укладено кредитний договір (оферти) № 20.09.2024-100001401. Відповідно до умов договору позичальнику надано кредит у розмірі 4000 грн строком на 124 днів зі сплатою процентів за користування кредитом. ТОВ "Споживчий центр" свої зобов`язання за договором виконано в повному обсязі. [PERSON] свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконує, у зв`язку із чим, станом на день подачі позову, утворилась заборгованість у розмірі 10800 грн, що складається з заборгованості по тілу кредиту в розмірі 4000 грн, по процентах в розмірі 3720 грн, по комісії 360 грн, по додатковій комісії 720 грн., по неустойці 2000 грн, чим порушуються права та інтереси ТОВ "Споживчий центр". У відзиві на позовну заяву представник відповідача Фінкевич В.Г. просить відмовити у задоволенні позову. Заперечення проти позовних вимог мотивує тим, що жодного первинного документа, яким би підтверджувалось фактичне (реальне) отримання відповідачем кредитних коштів на суму 4000 грн від ТОВ «Споживчий центр», позивач не надав. Відповідач взагалі не укладав із позивачем жодного кредитного договору. Окрім того, як зазначено у п.4.3 кредитного договору, який не містить підпису відповідача, вказано, що днем надання кредиту вважається день списання відповідної суми коштів з рахунку кредитодавця. В якості доказу надання кредиту, нібито первинного документа про надання кредиту, позивач надає суду лист від 04 липня 2025 року, виданий ТОВ «Універсальні платіжні рішення», який не містить ні реквізитів відправника грошових коштів, ні реквізитів отримувача грошових коштів. У відповіді на відзив представник позивача Ларіонов К.О. зазначив, що відповідач не надав жодного належного доказу, який би стосувався предмету доказування на підтвердження не укладення та не виконання умов кредитного договору. Між ТОВ «Споживчий центр» та відповідачем було укладено кредитний договір шляхом: отримання/ознайомлення відповідача з пропозицією про укладення кредитного договору (оферта) (кредитної лінії) від 20 вересня 2024 року; подання відповідачем заявки кредитного договору № 20.09.2024-100001401 (кредитної лінії) від 20 вересня 2024 року, надсилання відповідачем відповіді позичальника про прийняття пропозиції (акцепт) кредитного договору №20.09.2024 100001401 (кредитної лінії) від 20 вересня 2024 року. Кредитний договір було укладено у електронній формі, що відповідно до норм чинного законодавства прирівнюється до письмової. Документи, що складають кредитний договір, підписувалися відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора, який було надіслано у смс-повідомленні на номер, вказаний останнім, як фінансовий - 0731543922. Видача кредитних коштів відповідачу підтверджується квитанцією від 20 вересня 2024 року, яка є первинним платіжним документом у розумінні Закону України «Про платіжні послуги», а відтак належним та допустимим доказом видачі коштів відповідачу. Позивачем було перераховано кошти на картковий рахунок відповідача, номер якого зазначено ним у кредитному договорі (заявці), за допомогою інтернет еквайрингу, чим позивач виконав свої зобов`язання за договором своєчасно та в повному обсязі. Позивач встановив особу відповідача шляхом отримання відповідних даних з системи BankID, які однозначно ідентифікують відповідача. У запереченнях представник відповідача вказав, що позивач в обгрунтування своїх вимог надав суду Правила, які не містять підпису відповідача, який би свідчив про те, що саме ці Правила розумів відповідач та ознайомився й погодився з ними, підписуючи договір, а також те, що Умов в подальшому не змінювалися без йцого відома. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Ухвалою від 05 вересня 2025 року позовну заяву суд прийняв до розгляду та відкрив спрощене позовне провадження у справі з проведенням судового засідання з повідомленням (викликом) сторін. У відповіді на відзив представник позивача Ларіонов К.О. просить здійснювати розгляд справи без участі представника позивача. В судовому засіданні представник відповідача позов не визнав з мотивів, вказаних у відзиві на позовну заяву та запереченнях. Суд, заслухавши пояснення представника відповідача, з`ясувавши обставини та дослідивши наявні у справі докази, дійшов таких висновків. Суд встановив, що 20 вересня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Споживчий центр" та [PERSON] укладений електронний кредитний договір № 20.09.2024-100001401 (кредитної лінії), підписаний відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором Е712, що підтверджується пропозицією про укладення кредитного договору (офертою), заявкою кредитного договору № 20.09.2024-100001401 (кредитної лінії), відповіддю позичальника про прийняття пропозиції (акцепту) кредитного договору № 20.09.2024-100001401 (кредитної лінії), інформаційним повідомленням позичальника. Особу позичальника ідентифіковано позивачем під час укладення кредитного договорук через систему BankID. Електронний кредитний договір, відповідно до п.2.2 пропозиції про укладення кредитного договору, складається з наступних електронних документів, які містять всі його істотні умови: пропозиція про укладення кредитного договору (оферта), розміщена на вебсайті кредитодавця у загальному доступі, а також в особистому кабінеті позичальника на вебсайті кредитодавця; заявка, сформована на сайті кредитодавця після ідентифікації позичальника, обрання ним конкретних умов та їх схвалення кредитодавцем; відповідь позичальника про прийняття пропозиції (акцепт), сформована на сайті кредитодавця та підписана позичальником за допомогою одноразового ідентифікатора (кода), отриманого позичальником в повідомленні на номер телефону, вказаний при його ідентифікації на сайті. Відповідно до зазначених у відповіді позичальника про прийняття пропозиції (акцепт) кредитного договору № 20.09.2024-100001401 (кредитної лінії) умов сума кредиту: 4000 грн; строк, на який надається кредит - 124 днів з дати його надання; дата повернення (виплати) кредиту 21 січня 2025 року; процентна ставка "Стандарт" - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1 % за 1 день користування кредитом, яка застосовується протягом перших 2 чергових періодів користування кредитом, зазначених у графіку платежів; процентна ставка "Економ" - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 0,5 % за 1 день користування кредитом, яка застосовується протягом чергових періодів, наступних за черговими періодами, в яких застосовується процентна ставка "Стандарт"; комісія, пов`язана з наданням кредиту - 9 % від суми кредиту та дорівнює 360 грн, нараховується кредитором та обліковується в день видачі кредиту; комісія за обслуговування кредитної заборгованості - 360 грн у кожному з 2 чергових періодів, наступних за першим черговим періодом, нараховується кредитором та обліковується в перший день кожного з 2 чергових періодів, наступних за першим черговим періодом; неустойка: 40 грн, що нараховується за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконаного/неналежно виконаного зобов`язання. Згідно з п.4.1 кредитного договору, кредитодавець надає позичальнику кредит на умовах його строковості, платності і поворотності. Спосіб надання позичальнику коштів у рахунок кредиту: перерахування на рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача 4441-11ХХ-ХХХХ-9648. Видача позивачем 20 вересня 2024 року коштів в сумі 4000 грн за договором кредиту № 20.09.2024-100001401 на картку відповідача 4441114421249648 (номер транзакції в системі iPay.ua 515183497) підтверджується повідомленням ТОВ "Універсальні платіжні рішення", що надає послуги з переказу коштів в національній валюті без відкриття рахунків, № 88-0407 від 04 липня 2025 року. За довідкою-розрахунком про стан заборгованості за кредитним договором № 20.09.2024-100001401 від 20 вересня 2024 року, заборгованість [PERSON] становить 10800 грн та складається із заборгованості за основним боргом в сумі 4000 грн, заборгованості за процентами, нарахованими за період з 20 вересня 2024 року по 21 січня 2025 року, в сумі 3720 грн, заборгованості за комісією за надання кредиту в сумі 360 грн, заборгованості за комісією за обслуговування кредиту в сумі 720 грн, неустойки в сумі 2000 грн. Частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст.599 ЦК України). Згідно зі ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. За змістом ст.626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України). Згідно зі ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. (ч.1 ст.1048 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. За положеннями ст.12, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Надані позивачем докази в їх сукупності підтверджують укладення між сторонами 20 вересня 2024 року кредитного договору № 20.09.2024-100001401 (кредитної лінії). Заперечення відповідачем факту укладення та підписання спірного кредитного договору суд до уваги не бере з огляду на таке. Відповідно до п.5 ч.3 Закону України "Про електронну комерцію", електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. За положеннями ст.11 Закону України «Про електронну комерцію», пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Згідно з ст.12 Закону України "Про електронну комерцію", якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Спірний кредитний договір містить відомості про підписання всіх його складових документів (пропозиції, заявки, відповіді) позичальником (відповідачем) електронним підписом одноразовим ідентифікатором Е712, який було відправлено смс-повідомленням на фінансовий номер [PERSON] 0731543922. Відповідач не надала суду доказів, що вказаний номер телефону їй не належить. Крім того, відповідач під час подання заявки кредитного договору № 20.09.2024-100001401 вказала прізвище, ім`я, по батькові, адресу проживання, серію, номер та дату видачі паспорта, реєстраційний номер облікової картки платника податків, а у інформаційному повідомленні позичальника зазначила контактні номери телефонів, місце роботи, контактний телефон організації, перелік третіх(включаючи близьких) осіб для врегулювання простроченої заборгованості. Доказів того, що персональні дані [PERSON] були використані кредитором чи іншими особами для укладення кредитного договору від її імені відповідач суду не надала. До правоохоронних органів із відповідною заявою про вчинення щодо неї протиправних дій відповідач не зверталася. Відповідно до ч.12 ст.11 Закону України "Про електронну комерцію", електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму (ст.8 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг"). Спірний кредитний договір укладений відповідно до вимог Закону України "Прпо електронну комерцію", прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі, містить підпис відповідача, а тому безпідставними є доводи представника відповідача щодо його нікчемності на підставі ст.1055 ЦК України. Факт надання відповідачу кредитних коштів в сумі 4000 грн підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами: повідомленням ТОВ "Універсальні платіжні рішення" та карткою субконто контрагенти ТОВ "Споживчий центр". Відповідно до ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обгрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1 ст.77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст.79 ЦПК України). Надані позивачем докази містять інформацію щодо предмета доказування, одержані позивачем в порядку, встановленому законом, підтверджують обставини справи, а тому підстави для визнання їх неналежними та недопустими відсутні. Довідка ТОВ "Універсальні платіжні рішення" про перерахування коштів на платіжну картку клієнта містить повний номер картки, на яку 20 вересня 2024 року було перераховано кошти в сумі 4000 грн за договором кредиту № 20.09.2024-100001401. Відповідач, в порушення вимог ст.12, 81 ЦПК України, не надала доказів, що вказана платіжна картка, яка зазначена нею у заявці кредитного договору, їй не належить, хоча для спростування вимог позивача могла надати інформацію банку щодо неналежності їй платіжного інструменту з такими ознаками чи незарахування коштів на картку. Будь-яких доказів на обгрунтування своїх заперечень проти позову відповідач не надала. Всупереч умовам укладеного між сторонами кредитного договору відповідач порушила строки і порядок повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитними коштами, про що свідчить розрахунок заборгованості. Докази повернення відповідачем кредиту та сплати процентів у порядку та на умовах, передбачених спірним договором, у справі відсутні. Оскільки відповідач не виконала свої зобов`язання щодо погашення заборгованості за договором у встановлений ним строк, позовні вимоги про стягнення заборгованості за тілом кредиту в сумі 4000 грн, заборгованості за процентами в сумі 3720 грн та заборгованості за комісіями в сумі 1080 грн належить задовольнити. Відповідно до п.18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" № 64/2022 від 24 лютого 2022 року, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" № 2102-ІХ від 24 лютого 2022 року, в Україні введено воєнний стан з 05.00 год 24 лютого 2022 року, який триває донині. Положення Закону України "Про споживче кредитування" не мають предметом свого правового регулювання правовідносини щодо нарахування пені у кредитних правовідносинах під час воєнного стану в державі. Нарахування пені у кредитних правовідносинах під час воєнного стану в державі регулюється виключно Цивільним кодексом України, а тому застосуванню до спірних правовідносин щодо стягнення неустойки підлягає п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України. Оскільки на дату ухвалення рішення у цій справі в Україні триває воєнний стан, відповідач звільняється від обов`язку сплати неустойки, тому позовна вимога про стягнення неустойки в сумі 2000 грн задоволенню не підлягає, а отже, позов належить задовольнити частково. За правилами ст.141 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача понесені ним документально підтверджені витрати на оплату судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі наведеного та

Outcome: partial