Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-11 00:00:00

26 грудня 2024 року позивач Акціонерне товариство«ТАСКОМБАНК» (далі -АТ «ТАСКОМБАНК») звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором про надання кредиту в сумі 139358,96 грн та понесені судові витрати, посилаючись на те, що [PERSON] 10 травня 2023 року підписала заяву- договір № 19678617_RESTRUCTпро надання кредиту готівкою на власні потреби. Відповідно до змісту кредитного договору кредитування відповідача здійснювалось на наступних умовах: строк кредитування 60 місяців; цільове призначення кредиту: на споживчі цілі; розмір процентної ставки за користування кредитом: 0,01 % річних; комісія за обслуговування кредитної заборгованості: 2,9 % щомісячно. Через неналежне виконання відповідачем умов кредитного договору, станом на 19 грудня 2024 року, загальна заборгованість перед позивачем складає 139358,96 грн. Представник позивача подав клопотання про розгляд справи без його участі. Позов підтримує з підстав викладених у позовній заяві та просить позов задовольнити, не заперечує щодо заочного вирішення справи. У судове засідання учасники справи не з`явилися. Позивач до суду не з`явився, про розгляд справи повідомлений належним чином, що підтверджується довідкою про доставку електронного документа в його електронний кабінет. Відповідач до суду не з`явилася, при цьому повідомлялася про розгляд справи шляхом СМС повідомленням за її заявою. Оскільки відповідач про розгляд справи повідомлялася належним чином, відзив на позовну заяву не подала та не повідомила причини його неподання, суд вважає можливим розглянути спір на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Фактичні обставини справи, встановлені судом: 10 травня 2023 року між Акціонерним товариством «ТАСКОМБАНК» та [PERSON] укладено заяву-договір про надання кредиту на «Врегулювання кредитної заборгованості» № 19678617_RESTRUCT. Загальна сума кредиту - 126836,75 грн; строк кредиту - 60 місяців (з 10.05.2023 по 10.05.2028); проценти за користування кредитом: 0,001 %; комісія за обслуговування кредиту (кредитної заборгованості, база розрахунку, порядок обчислення та сплати) - 2,9 % щомісячно (п. 1.2.1, 1.2.5, 1.2.8, 1.4 договору). Відповідно до п. 1.10 договору банк на умовах цієї Заяви-договору зобов`язується надати Позичальнику споживчий кредит «Врегулювання кредитної заборгованості» (далі - Кредит або кредитні кошти), а Позичальник (споживач) зобов`язується повернути Кредит та сплатити проценти за користування Кредитом та інші платежі на умовах, встановлених цією Заявою-договором. Кредит надається на рефінансування заборгованості Позичальника в АТ «ТАСКОМБАНК» в сумі 126836,75 грн, шляхом їх перерахування на поточний рахунок позичальника № [NUMBER] відкритий в АТ «ТАСКОМБАНК». Протягом строку дії Заяви-договору розміри процентів та комісій залишаються незмінними. Згідно з п. 1.11 договору цією Заявою-договором Позичальник доручає Банку проведення дебетового переказу коштів для погашення заборгованості за кредитним договором №1205031031 від 30.10.2020 у сумі 126836,75 грн, з поточного рахунку № [NUMBER] , відкритого в АТ «ТАСКОМБАНК», на рахунок № [NUMBER] в АТ «ТАСКОМБАНК». Згода дебетування рахунку Позичальника (споживача) за цим пунктом Заяви-договору є безвідкличною. Позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість за вказаною заявою-договором про надання кредиту готівкою на власні потреби №19678617_RESTRUCT від 10 листопада 2023 року станом на 19 грудня 2024 у сумі 139358,96 грн, з якої: 95674,07 грн заборгованість по тілу кредиту, 0,20 грн - заборгованість по процентах (в т.ч. прострочені), 43684,69 грн - заборгованість по комісії (в т.ч. прострочена). Щодо стягнення заборгованості за кредитом Частиною першою статті 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього кодексу. Оскільки відповідач допустила порушення строків повернення кредитних коштів, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача [PERSON] на користь Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» за договором про надання кредиту на «Врегулювання кредитної заборгованості» № 19678617_RESTRUCT від 10 червня 2023 року суми заборгованості за основним боргом в межах заявлених вимог в розмірі 95674,07 грн - заборгованість з основного боргу, 00,20 грн -заборгованість по процентам. Згідно з вимогами ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідач долучила суду квитанції про оплату заборгованості за кредитним договором, зокрема на суму 8020 грн від 23 січня 2025 року; на суму 7000 грн від 06 лютого 2025 року; на суму 6200 грн від 23 лютого 2025 року; на суму 11000 грн від 18 березня 2025 року; на суму 8050 грн від 23 квітня 2025 року; на суму 8000 грн від 23 травня 2025 року; на суму 7500 грн від 10 червня 2025 року; на суму 7500 грн від 09 серпня 2025 року; на суму 8000 грн від 09 вересня 2025 року; на суму 10000 грн від 08 листопада 2025 року; на суму 7000 грн від 23 грудня 2025 року; на суму 7400 грн та 100 грн від 30 грудня 2025 року, всього на суму 95770 грн. Дана сума повністю покриває тіло кредиту в сумі 95674,07 грн та проценти 0,20 грн, тобто які повністю сплачені відповідачем [PERSON] . Щодо стягнення комісії 10 червня 2017 року набрав чинності Закон України «Про споживче кредитування» від 15 листопада 2016 року № 1734-VІІІ. Цей Закон визначає загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні відповідно до міжнародно-правових стандартів у цій сфері. Відповідно до частин першої та другої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» (у редакції, чинній на момент укладення договору) після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. У разі якщо розмір майбутніх платежів і строки їх сплати не можуть бути встановлені у договорі про споживчий кредит (кредитування у вигляді кредитування рахунку, кредитної лінії тощо), споживачу також у строк, визначений цим договором, надається виписка з рахунку/рахунків (за їх наявності), у якій зазначаються: стан рахунку на певну дату, оборот коштів на рахунку за період часу, за який зроблена виписка з рахунку (з описом проведених операцій), баланс рахунку на початок періоду, за який зроблена виписка, баланс рахунку на кінець періоду, за який зроблена виписка, дати і суми здійснення операцій за рахунком споживача, застосована до проведених споживачем операцій процентна ставка, будь-які інші платежі, застосовані до проведених споживачем операцій за рахунком, та/або будь-яка інша інформація, передбачена договором про споживчий кредит. Відповідно до частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Договір про споживчий кредит, укладений з порушенням вимог частини першої цієї статті, є нікчемним. Згідно з частиною другою статті 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 11, ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування». Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19, постанові Верховного Суду від 29 листопада 2023 року у справі № 461/2857/20. У постанові Верховного Суду від 31 серпня 2022 року у справі № 202/5330/19 зазначено, що: «у кредитному договорі не зазначено переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). При цьому до таких послуг не може бути віднесено щомісячне надання інформації про стан кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з ч. 1 та ч. 2 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування». Банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні оспорюваного кредитного договору. За таких обставин положення пункту 1.2 та розділу 4 кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 11, ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування». З матеріалів даної справи не вбачається необхідності внесення плати за додаткові, супутні послуги Банку, пов`язані з розрахунково-касовим обслуговуванням, Банком в кредитному договорі не зазначено переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються відповідачу та за які Банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту. Ураховуючи, що позивач не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні договору, то положення пункту 1.4 договору про стягнення комісії за обслуговування кредиту № 19678617_RESTRUCT є нікчемними відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 11, ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування». Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 10 січня 2024 року у справі № 727/5461/23. Враховуючи вищевикладене вимога позивача про стягнення з відповідача 43684,69 грн, які нараховані, як комісія (в т.ч. прострочена), є безпідставною, а тому задоволенню не підлягає. За наведеного, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову про стягнення з відповідача [PERSON] в користь АТ «ТАСКОМБАНК заборгованості в сумі 139358 грн 86 коп. за кредитним договором № 719678617_RESTRUCTвід 10.05.2023 року

Outcome: dismissed