Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-13 00:00:00

Адвокат Кравцов В.В., в інтересах [PERSON] звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу, вказує, що 14 жовтня 2025 між [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] ), [INFO] та [PERSON] , [INFO] було зареєстровано шлюб Дарницьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Києві Київського міськрайонного управління Міністерства юстиції, актовий запис 1603. Зазначає, що на теперішній час сторони по справі разом не проживають, мають суперечки щодо спільного місця проживання. Позивачка та її двоє дітей від попереднього шлюбу у зв`язку з безпекою переїхали до м. Дніпра. Відповідач у зв`язку з працевлаштуванням не може переїхати до м. Дніпро. Позивачка не бажає зберегти шлюб та сім`ю. Просить розірвати шлюб який 14 жовтня 2025 року зареєстрований Дарницьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Києві Київського міськрайонного управління Міністерства юстиції між [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] ), [INFO] та [PERSON] , [INFO] , про що зроблено відповідний актовий запис № 1603. Повернути [PERSON] її дошлюбне прізвище [PERSON] . Судові витрати покласти на відповідача. Ухвалою Олександрівського районного суду міста Запоріжжя від 28.11.2025 року відкрито спрощене позовне провадження, у якій роз`яснено відповідачу, право подати заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. 05.12.2025 року до суду надійшов відзив адвоката Сологуб С.А. в інтересах відповідача [PERSON] , зазначає, що шлюбні відносини між сторонами по справі фактично припинилися до звернення позивачки до суду. Спільних дітей від шлюбу не мають. На теперішній час сумісне проживання сторін не здійснюється, спільний побут та спільне господарство не ведуться, сімейні стосунки не підтримуються і втратили характер взаємності та підтримки. Відповідач дійсно поділяє позицію позивачки про те, що подальше спільне життя подружжя є неможливим. Протиріччя, що виникли між сторонами, мають незворотний характер, їх подолання та відновлення сімейних відносин є неможливим. Примирення сторін також неможливе з огляду на відсутність між ними спільних інтересів, відмінність життєвих позицій та окреме проживання. Просить позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу задовольнити, шлюб між сторонами розірвати. Вирішити питання розподілу судових витрат, з врахуванням положень частини 1 статті 142 ЦПК України та частини 3 статті 7 Закону України "Про судовий збір", стягнувши з відповідача половину суми судового збору, сплаченого позивачем. Відповідь на відзив до суду не надходила. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням сторін. У судове засідання позивач, [PERSON] та її адвокат Кравцов В.В. не з`явилися, надали заяву про розгляд справи за їх відсутності. На задоволенні позову наполягають. Відповідач, [PERSON] та його адвокат Сологуб С.А., у судове засідання не з`явилися, надали заяву про розгляд справи за їх відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 14 жовтня 2025 між [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] ), [INFO] та [PERSON] , [INFO] було зареєстровано шлюб Дарницьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Києві Київського міськрайонного управління Міністерства юстиції, актовий запис 1603, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 14.10.2025 року. Від шлюбу спільних дітей не мають. Згідно із ст.51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Згідно зі ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до ч.3 ст. 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу. Відповідно до ст. 112 ч.2 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Судом встановлено, що на теперішній час подружні відносини між сторонами по справі припинені, разом не проживають, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Таким чином, суд вважає встановленим, що шлюб між сторонами по справі необхідно припинити шляхом його розірвання, оскільки це відповідатиме волі позивача та відповідача і після розірвання шлюбу не будуть порушені права подружжя. Відповідно до ст.113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Статтею 265 ЦПК України закріплено, що у рішенні суду зазначається розподіл судових витрат. Питання щодо розподілу судових витрат вирішується відповідно до ст. 141 ЦПК України. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Враховуючи, що відповідач визнав позов у повному обсязі до початку розгляду справи по суті, то суд приходить до висновку, що позивачу відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України необхідно повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову у розмірі 605,60 грн. (50% від 1211,20 грн.). Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог у разі задоволення позову на відповідача, таким чином з відповідача на користь позивача слід стягнути іншу частину судового збору у розмірі 605,60 грн.

Outcome: approved