Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-12 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із вищевказаним позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав. Позов мотивовано тим, що з 20 травня 2011 року по 17 грудня 2015 роки позивач та відповідач перебували у шлюбі. В період шлюбу, [INFO] позивач народила сина - [PERSON] . 17 грудня 2015 року шлюб з [PERSON] був розірваний рішенням Лохвицького районного суду Полтавської області по справі № 538/2138/15-ц. Визначено місце проживання дитини - [PERSON] разом з матір`ю. Сторони припинили спілкування на час винесення рішення про розірвання шлюбу, відповідач мешкає за невідомою адресою, будь-яких контактів не підтримують. З часу припинення спільного проживання батько не займався вихованням дитини, не спілкувався, не цікавиться розвитком, вихованням, здоров`ям сина, матеріальної допомоги не надає, за стягненням аліментів позивач не зверталася. Вихованням дитини займається виключно мама. У вихованні дитини відповідач участі не приймає, матеріально допомоги не надає, станом дитини не цікавиться. Враховуючи викладене, позивач просить позбавити відповідача по справі батьківських прав відносно дитини [PERSON] , [INFO] . У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, просила задовольнити і пояснила суду, що відповідач участі у вихованні дитини не приймає, матеріально допомоги не надає, станом дитини не цікавиться, місце проживання відповідача їй не відомо. Опитаний у судовому засіданні, у присутності законного представника - матері [PERSON] та психолога [PERSON] , неповнолітній [PERSON] пояснив, що біологічного батька не пам`ятає; на момент розірвання стосунків між батьками йому було три роки. З батьком не спілкується, місце його перебування йому невідоме. Проживає разом із матір`ю та її чоловіком [PERSON] , його називає батьком та по імені, який піклується про нього та матеріально забезпечує. Представник позивача адвокат Панченко О.В. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила задовольнити та позбавити відповідача по справі батьківських прав відносно дитини [PERSON] , [INFO] , оскільки відповідач не виконує свій обов`язок по утриманню дитини. Відповідач в судове засідання не з`явився з невідомої причини, був належним чином повідомлений про розгляд справи, відзив не подав. Представник третьої особи начальник Служби у справах дітей Сенчанської сільської ради Самотуга О.В. в судове засідання не з`явилася, подала клопотання про розгляд справи без участі представника, прийняти рішення на розсуд суду. Зі змісту вказаного клопотання вбачається, що відповідно до довідки, виданої виконавчим комітетом Сенчанської сільської ради від 04.09.2025 № 01.3-06/334, витягу з реєстру територіальної громади від 14.07.2025 № 2025/009443906 та акту обстеження фактичного місця проживання від 03.09.2025 гр. [PERSON] за адресою: [ADDRESS] не зареєстрований та не проживає. Контактні дані та інші засоби зв`язку з гр. [PERSON] відсутні. Враховуючи факт, що [PERSON] не зареєстрований та не проживає на території Сенчанської територіальної громади, що унеможливлює його запрошення на засідання комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Сенчанської сільської ради, що є обов`язковим при розгляді питання про доцільність/недоцільність позбавлення його батьківських прав відносно неповнолітньої дитини, [PERSON] , [INFO] , тому, відповідно, обґрунтовану відповідь суду щодо позбавлення батьківських прав [PERSON] неможливо. У судовому засіданні свідок [PERSON] підтвердила невиконання відповідачем батьківських обов`язків, зазначивши, що його не знає та ніколи не бачила. Пояснила, що є сусідкою позивачки, а також що [PERSON] її чоловік [PERSON] та неповнолітній [PERSON] є зразковою сім`єю. У судовому засіданні свідок [PERSON] підтвердив невиконання відповідачем батьківських обов`язків. Пояснив, що є класним керівником [PERSON] , біологічного батька свого учня не знає, а вихованням дитини займаються мати та її чоловік. Згідно з вимогами ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити по цій справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не надав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, заслухавши пояснення позивача, представника позивача, думку неповнолітньої дитини [PERSON] , покази свідків, дослідивши докази і давши їм належну оцінку, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з таких підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованою Верховною Радою України 17.07.1997 р., кожен при вирішенні питань щодо його цивільних прав і обов`язків або встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Суд зазначає, що Конвенція про захист прав і основоположних свобод людини є складовою частиною загальнонаціонального законодавства України. Згідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Судом встановлено, що 20 травня 2011 року [PERSON] зареєструвала шлюб з відповідачем по справі [PERSON] . Шлюб зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Керченського міського управління юстиції Автономної Республіки Крим, актовий запис № 244. В період шлюбу [INFO] позивачка народила сина - [PERSON] . Реєстрація народження дитини була проведена відділом державної реєстрації актів цивільного стану Керченського міського управління юстиції Автономної Республіки Крим, актовий запис № 562, актовий запис № 1, про що 29 червня 2011 року видано свідоцтво про народження серія [NUMBER] (а.с. 9). Заочним рішенням Лохвицького районного суду Полтавської області від 17 грудня 2015 року шлюб розірвано. Встановлено факт проживання дитини [PERSON] разом з матір`ю [PERSON] (а.с. 13). З грудня 2015 року позивач та відповідач припинили спільне проживання, місце проживання відповідачу невідомо, з часу припинення спільного проживання батько свій обов`язок по утриманню дитини не виконує, у вихованні дитини відповідач участі не приймає, матеріально допомоги не надає, за стягнення аліментів позивач не зверталася, станом дитини не цікавиться. Позивач 05.06.2011 року уклала шлюб з [PERSON] , після державної реєстрації шлюбу прізвище дружини - [PERSON] . Шлюб зареєстрований Сумським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Сумському районі Сумської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), актовий запис № 165, свідоцтво про шлюб серія [NUMBER] (а.с. 11). Згідно довідки виконавчого комітету Сенчанської сільської ради від 17.07.2025 р. за № 01.3-06-286 про склад сім`ї, [PERSON] зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] , до складу сім`ї входять: чоловік - [PERSON] , син - [PERSON] (а.с. 12). Відповідно до довідки Комунального опорного закладу «Сенчанська загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів Сенчанської сільської ради Полтавської області» від 14.07.2025 року № 01-24/234, [PERSON] навчається в 8-А класі в зазначеному вище навчальному закладі, вихованням дитини займається виключно мама, батько у вихованні сина участі не бере, жодного разу у школі не з`являвся (а.с. 15). З копії декларації № 0001-765Е-7210 про вибір лікаря, який надає медичну допомогу вбачається, що довіреною особою пацієнта для повідомлення у разі екстреного випадку з пацієнтом є мама - [PERSON] (а.с.14). Щодо батька дитини [PERSON] . Сенчанська територіальна громада інформації не має, за адресою, що вказана в позовній заяві [PERSON] не проживає, що підтверджується Актом підтвердження фактичного місце проживання від 03.09.2025 р. (а.с. 38). Служба у справах дітей Сенчанської сільської ради не може розглянути питання про доцільність/недоцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітньої дитини, [PERSON] , [INFO] , оскільки явка батька дитини є обов`язковою. Мати самостійно матеріально утримує дитину і створює всі належні умови для проживання і гармонійного розвитку дитини. Статтею 150 Сімейного кодексу України встановлено, що батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, а також забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно з ч. 4 ст. 155 Сімейного кодексу України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо буде встановлено, що вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до ст. 165 СК з позовом про позбавлення батьківських прав можуть звернутися: один із батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина; заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, у якому вона перебуває; орган опіки та піклування; прокурор; сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Згідно п.16 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.03.2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляду справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав» - ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. В статті 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю Організації Об`єднаних Націй 20 листопада 1959 року визначено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків, і в усякому разі, в атмосфері любові і маральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до ч. 1 ст. 9 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, держави учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи з судовими рішеннями, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстко поводяться з дитиною, або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця дитини. Відповідач [PERSON] , на думку суду не може позитивно впливати на виховання та становлення дитини, оскільки не спілкується з нею, зв`язків не підтримує, не цікавиться її вихованням та навчанням, не надає матеріальної допомоги на утримання, що свідчить про його байдуже ставлення до дитини. Вказані обставини судом враховуються при ухваленні рішення про позбавлення [PERSON] батьківських прав. Оцінюючи викладені обставини, суд приходить до висновку про задоволення позовної заяви. Роз`яснити відповідачу, що відповідно до ч. 1 ст. 169 СК України, мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача.

Outcome: approved