Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-13 00:00:00

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» звернулося до суду з позовною заявою, поданою через систему "Електронний суд" до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 28 грудня 2019 року між ТОВ «Фінансова компанія «Інвест Фінанс» та [PERSON] було укладено електронний договір про споживчий кредит № 10001401300. Даний договір підписаний позичальником електронним підписом, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора, який було надісланий на номер мобільного телефону вказаний позичальником при укладанні кредитного договору. Відповідно до умов договору позичальнику надано кредит у розмірі 10800,00 грн.. Строк кредитного договору 21 днів. Строк кредиту може бути продовжено (пролонгація) у порядку та на умовах визначених договором. Процентна ставка 1,1% від суми кредиту за кожен день користування кредитом. Орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладання договору 401,50% річних. Орієнтована загальна вартість кредиту 13294,80 грн.. 11 травня 2021 року згідно умов Договору факторингу №11052021, ТОВ «Фінансова компанія «Інвест Фінанс» відступило право вимоги за кредитним договором № 10001401300 від 28.12.2019 року на користь ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», а відповідно ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права вимоги до Відповідача. 23 травня 2024 року згідно умов Договору факторингу № 23/05/24, ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» відступило право вимоги за кредитним договором № 10001401300 від 28.12.2019 року на користь ТОВ «Факторинг Партнерс», а відповідно ТОВ «Факторинг Партнерс» набуло права вимоги до відповідача. Також, 20.10.2019 року між ТОВ «Інфінанс» та [PERSON] укладено кредитний договір № 09953775556, відповідно до якого відповідач отримав кредит (транш) в розмірі 20000,00 грн.. Строк кредитного договору 30 днів. Процентна ставка 1,75% від суми кредиту за кожен день користування кредитом. 14 липня 2021 року було укладено договір №14-07/21 відповідно до якого ТОВ «Інфінанс» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 09953775556. 10 січня 2023 року було укладено договір №10-01/2023 відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило на користь ТОВ «Коллект Центр» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №09953775556. 18 лютого 2025 було укладено договір №18-02/25 відповідно до якого ТОВ «Коллект Центр» відступило на користь ТОВ «Факторинг Партнерс» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №09953775556. Відповідач не виконав умови договорів та не повернув надані йому кошти в кредит, внаслідок чого у нього утворилась заборгованість у загальному розмірі 84879,60 грн. На підставі наведеного, представник позивача просить суд, стягнути з відповідача в користь позивача заборгованість в розмірі 84879,60 грн. та понесені судові витрати по справі, а саме: 2 422, 40 грн. судового збору, витрати на професійну правничу допомогу 25000,00 грн.. 22 жовтня 2025 ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник ТОВ «Факторинг партнерс» в судове засідання не з`явився, в прохальній частині позовної заяви просив розгляд справи проводити у відсутності представника позивача. Щодо ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив. На адресу суду надійшло рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення з відміткою поштового відправлення «вручено особисто». Будь-яких заяв/клопотань до суду не подавав. Суд вважає за можливе слухати справу у відсутності сторін по наявним матеріалам справи. Відповідно до ч. 1 ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки відповідач в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не подав, жодних заяв та клопотань до суду не надіслав та враховуючи, суд доходить висновку про можливість ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Між сторонами виникли правовідносини, що регулюються ст. ст. 526, 527, 530, 651, 1048, 1050, 1054 ЦК України. Дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підставний та підлягає до часткового задоволення. Відповідно до статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановленим договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно з частиною 12 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Згідно ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Згідно ч. 1 ст. 205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Судом встановлено, що між ТОВ «Інфінанс» та [PERSON] 20.10.2019 укладено договір №0953775556. Договір підписано шляхом підписання електронним підписом за допомогою одноразового ідентифікатора 016n9q. Тобто договір був підписаний у відповідності до Законів України «Про електронні довірчі послуги» та «Про електронну комерцію». Відповідно до договору відповідачу надавався кредит у вигляді відновлювальної кредитної лінії окремими частинами (траншами) в межах строку дії договору 36 календарних місяців з дня підписання договору з остаточним терміном повернення кожного траншу кредиту не пізніше строку користування траншем, визначеного сторонами у додатку №1 та додатку №2 до договору - при наданні (отриманні) першого траншу кредиту, та додатку №3 та додатку №4 до договору при наданні (отриманні) другого та наступних траншів кредиту. Строк користування кожним траншем є окремим та визначається відповідно до умов договору: додатку №1 та додатку №2 до договору - при наданні (отриманні) першого траншу кредиту, та додатку №3 та додатку №4 до договору при наданні (отриманні) другого та наступних траншів кредиту. позичальник має право здійснити дострокове погашення кредиту (траншу) за договором і сплатити проценти за фактичний строк користування кредитом (траншем). Дія цього договору вважається продовженою на наступні 36 календарних місяців, якщо до закінчення строку дії договору жодна із сторін письмово не повідомила іншу сторону про його припинення у зв`язку із закінченням строку дії договору. Дія цього договору може бути достроково припинена за ініціативою будь-якої із сторін шляхом письмового повідомлення іншої сторони та при умові відсутності зобов`язань між сторонами. Мета отримання кредиту для власних потреб. Загальний (максимальний) розмір кредитної лінії - 20 000,00 гривень. Тип процентної ставки фіксована. Розмір відсотків за один день користування кредитом (траншем) та річна відсоткова ставка визначався сторонами у додатку №1 та додатку №2 до договору - при наданні (отриманні) першого траншу кредиту, та додатку №3 та додатку №4 до договору при наданні (отриманні) другого та наступних траншів кредиту. Згідно розрахунку заборгованості відповідачу надавалися грошові кошти 1 транш, а саме 20.10.2019 року в розмірі 1400,00 грн. Як вбачається з розрахунку рух коштів та відповідачем даний транш було погашено. Отже, внесення відповідачем грошових коштів на рахунок кредитодавця, є вчиненням дій щодо визнання кредитного договору № 0953775556 від 20.10.2019 року, що, у свою чергу, фактично вказує на підтвердження волевиявлення відповідача на укладення договору та погодження всіх умов договору. 25.12.2019 року відповідач звернувся із заявою-анкетою на отримання 2-го траншу кредиту в рамках кредитного договору № 0953775556 від 20.10.2019 року. Сторонами були підписані акцепт оферти та пропозиція згідно анкети-заявки №0953775556 від 20.10.2019 року шляхом підписання електронним підписом за допомогою одноразового ідентифікатора 9s8q1z, що був відправлений на номер телефону відповідача [NUMBER] та визначено наступні умови кредиту (траншу): розмір кредиту 4200,00 грн; строк користування кредитом (траншем) 30 днів; строк дії договору 3 роки; відсоткова ставка 1,75% в день; річна відсоткова ставка 638,75 % річних; загальна вартість кредиту 2205,00 грн. Первісний кредитор свої зобов`язання виконав та надав відповідачу кредит(транш) в розмірі 4200,00 грн на банківську карту № [NUMBER] , що була вказана відповідачем в анкеті-заявці від 25.12.2019 року, що підтверджується листом ТОВ «УНІВЕРСАЛЬНІ ПЛАТІЖНІ РІШЕННЯ», відповідно до якого 25.12.2019 року було успішно перераховано грошові кошти у розмірі 4200,00 грн. (2 транш) на картку № [NUMBER] , номер транзакції в системі iPay.ua 45371444, призначення платежу: Зарахування 4200,00 грн на карту № [NUMBER] . Тобто, встановлено, що первісний кредитор свої зобов`язання щодо надання грошових коштів виконав в повному обсязі. 14.07.2021 року було укладено договір №14-07/21 відповідно до якого ТОВ «Інфінанс» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 0953775556. 10.01.2023 року було укладено договір №10-01/2023 відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило на користь ТОВ «Коллект Центр» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 0953775556. 18.02.2025 було укладено договір №18-02/25 відповідно до якого ТОВ «Коллект Центр» відступило на користь ТОВ «Факторинг Партнерс» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 0953775556. Таким чином, ТОВ «Факторинг Партнерс» наділено правом вимоги до відповідача за договором № 0953775556. Як вбачається із розрахунку заборгованості відповідач вносив платежі відносно 1-го кредиту (траншу), проте отримавши 2 кредит (транш) не виконав належним чином умови і в нього виникла заборгованість, що складає становить 79978,50 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту 4200,00 грн., заборгованість за нарахованими процентами 75778,50 грн.. Проте, враховуючи принцип розумності, співмірності і пропорційності просить стягнути заборгованість у розмірі 56238,00 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту 4200,00 грн., заборгованість за нарахованими процентами 52038,00 грн.. 28.12.2019 року між ТОВ "Фінансова компанія «Інвест Фінанс» та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту №10001401300, шляхом підписання електронним підписом (одноразовим ідентифікатором) 95695. Відповідно до умов договору відповідачу надано: тип кредиту кредит; кредит у розмірі 10800,00 грн; строк надання кредиту 21 днів; дата повернення кредиту вказується в Графіку платежів/розрахунків, що є Додатком № 1 до договору; Тип процентної ставки фіксована; процентна ставка 1,1 % від суми або в розмірі 2494,80 грн; Орієнтовна загальна вартість кредиту складає 13294,80 грн. Пролонгація строку кредиту можлива за ініціативою позичальника на кількість днів, зазначену в п.1.3. договору, якщо між сторонами буде досягнута домовленість про таке продовження. Первісний кредитор свої зобов`язання виконав та надав відповідачу кредит через систему Platon в розмірі 10800,00 грн на банківську карту № [NUMBER] , що була вказана відповідачем, що підтверджується листом наданим первісним кредитором, номер транзакції № 277547601080797, 28.12.2019 року. Отже, ТОВ "Фінансова компанія «Інвест Фінанс» свої зобов`язання за договором виконало належним чином та в повному обсязі. В свою чергу, відповідач не виконав належним чином умови договору про надання споживчого кредиту та в нього відповідно до розрахунку утворилась заборгованість 28641,60 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) 10800,00 грн; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 17841,60 грн. 11.05.2021 року було укладено договір №11052021 відповідно до якого ТОВ «Фінансова Компанія «Інвест Фінанс» відступило на користь ТОВ «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №10001401300. 23.05.2024 року було укладено договір №23/05/24 відповідно до якого ТОВ «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» відступило на користь ТОВ «Факторинг Партнерс» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №10001401300. Таким чином, ТОВ «Факторинг Партнерс» наділено правом вимоги до відповідача за договором №10001401300. Згідно розрахунку заборгованості позивачем та реєстру боржників наданого позивачем станом на момент подачі позовної заяви заборгованість відповідача не змінилась, що свідчить про те, що позивачем не здійснювалось жодних нарахувань та відповідач не виконав свого зобов`язання, не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості. Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за вищевказаними договорами, що підлягає стягненню з позичальника станом на день формування позовної заяви відповідно до розрахунку заборгованості, становить 84879,60 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) - 15000,00 грн; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 69879,60 грн. Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 ст. 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати відсотків, належних йому. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ч. 1 ст. 527 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У відповідності зі ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Зі змісту 512, 513 ЦК України слідує, що зміна кредитора у зобов`язанні здійснюється шляхом оформлення між первісним кредитором та новим кредитором відповідного договору в тій же самій формі, що і угода, за якою права відступаються. При цьому боржник не приймає ніякої участі в підписанні договору про відступлення та не є його стороною. У відповідності до ч.1 ст.516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Разом з тим, положеннями ст.1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Суд дійшов до висновку, що у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за кредитним договором № 0953775556, утворилась заборгованість, право грошової вимоги на яку перейшло до позивача. Наданий позивачем розрахунок заборгованості є належним та допустимим доказом на підтвердження розміру заборгованості [PERSON] за Кредитним договором № 0953775556 від 20.10.2019, що становить 56238,00 грн., що складається з заборгованості за тілом кредиту 4200,00 грн., заборгованості за нарахованими процентами - 52038,00 грн.. Що стосується права вимоги за кредитним договором № 10001401300, згідно з наданим позивачем розрахунком заборгованість [PERSON] складає 28641,60 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту 10800,00 грн., заборгованість за нарахованими процентами - 17841,60 грн.. Відповідач не виконав належним чином зобов`язання перед позивачем, а тому вимога про стягнення заборгованості за тілом кредиту у розмірі 10800,00 грн. підлягає до задоволення. Однак, суд не погоджується із розрахованою позивачем сумою заборгованості, зокрема нарахованими відсотками по кредитним договором №10001401300. Згідно умов договору про надання споживчого кредиту №10001401300 надавалася позика в розмірі 10800,00 грн, строк кредиту 21 днів з 28.12.2019 по 17.01.2020 року, процентна ставка 23,1 % від суми або в розмірі 2494,80 грн; Орієнтовна загальна вартість кредиту складає 13294,80 грн. Тобто, сума платежу за розрахунковий період складає 2494,80 грн. Пролонгації строку кредиту не здійснювалось, отже, ТОВ «Інвест Фінанс» мало право на стягнення процентів за користування кредитом по вказаним користуванням траншу за 21 днів, тобто з 28.12.2019 по 17.01.2020 року в розмірі 2494,80 грн. Наданий позивачем розрахунок з особового рахунку відповідача суперечить вищевказаним умовам договору позики. Отже, на думку суду позов підлягає до часткового задоволення в загальному розмірі 70032,80 грн, що складається із: заборгованості за тілом кредиту в розмірі 15 000,00 грн (4200,00 + 10800,00), заборгованість за нарахованими процентами в розмірі 54532,80 грн. (52038,00 + 2494,80). В іншій частині позовних вимог суд вважає за необхідно відмовити. Таким чином, суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягнути в користь позивача заборгованість за кредитними договорами в розмірі 70032,80 грн.. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу та витрати, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи. Статтею 137 ЦПК України визначено порядок відшкодування витрат на правничу допомогу. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. На підтвердження витрат на правничу правову допомогу позивачем надано: договір про надання правничої допомоги № 02-07/2024 від 02.07.2024 року; заявка на надання юридичної допомоги № 523 від 01.09.2025 року; витяг з Акту № 13 про надання юридичної допомоги від 30.09.2025 року; тарифи на послуги. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, зокрема, чи пов`язані ці витрати з розглядом справи, чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін (ч.3 ст. 141 ЦПК України). В силу вимог ч. ч. 2, 3, 4 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. За висновком, викладеним у пункті 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19), при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Аналіз зазначеної постанови свідчить про те, що вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд має пересвідчитись що заявлені витрати є співмірними зі складністю справи, а наданий адвокатом обсяг послуг і витрачений час на надання таких послуг відповідають критерію реальності таких витрат. Також суд має врахувати розумність розміру витрат на професійну правничу допомогу та чи не буде їх стягнення становити надмірний тягар для іншої сторони. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268)). Розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом за умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено. Дана позиція є усталеною і підтверджується численними постановами Верховного суду, зокрема у справах №923/560/17, №329/766/18, № 178/1522/18. Враховуючи особливості предмета спору, а також характер виконаної адвокатом роботи з урахуванням складності справи, суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000,00 гривень. Відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору (2422,40 грн). Понесення позивачем судових витрат підтверджується платіжною інструкцією № 0548080004 від 01.09.2025 про сплату судового збору в сумі 2 422,40 грн. Позовна заява з доданими до неї матеріалами позивачем подано через систему «Електронний суд» та сплачено судовий збір в сумі 2 422, 40 грн. Враховуючи, що позовні вимоги задоволено частково, тому із відповідача на користь позивача стягуються понесені судові витрати по сплаті судового збору пропорційно до задоволених позовних вимог (23,21 %), а саме судовий збір в розмірі 1998,69 грн..

Outcome: partial