Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-18 00:00:00

ТОВ «ІННОВА ФІНАНС», 11 липня 2025 року звернулося в суд з позовною заявою, в якій просить стягнути з [PERSON] заборгованість за укладеним між ними 13 лютого 2025 року договором про надання грошових коштів у позику №7076700225 в сумі 22770 грн 00 коп., з яких: 9000 грн 00 коп. заборгованість за тілом кредиту; 12420 грн 00 коп. заборгованість за процентами (9000х1%х138); 1350 грн 00 коп. комісія за надання кредиту, осільки відповідач отримавши кредитні кошти не виконала належним чином взяті на себе зобов`язання за цим кредитним договором. Вказаний договір укладений в письмовій формі у вигляді електронного документа, створеного та підписаного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених ст.3,11,12 Закону України «Про електронну комерцію». Також позивач просить стягнути з відповідача сплачений за подання даного позову до суду судовий збір в сумі 2422 грн 40 коп. 28 серпня 2025 року представником відповідача адвокатом Єлісєєвим Д.О. на позовну заяву подано відзив, в якому вказано, що з доданих до позовної заяви документів неможливо встановити ні власника рахунку/картки, ні даних про здійснені операції. Надані позивачем докази не є розрахунковими документами та не підтверджують переказу коштів, операцій по банківському рахунку, не містять відмітки про час його прийняття та виконання банком, не містять повного номера картки, з чого можна було б встановити факт перерахування коштів на картковий рахунок саме відповідача. Крім того, з наданого суду документа слідує, що грошові кошти були перераховані через невстановленого посередника. Також, у наданому позивачем кредитному договорі відсутні будь-які відомості про те, що кредитні кошти будуть перераховуватися іншою особою, яка не виступає стороною за кредитним договором. У наданому позивачем документі не міститься відомостей про те, що кошти перераховуються на підставі оспорюваного договору, а не будь-якого іншого правочину, що не дає можливості застосувати до даних правовідносин умови кредитного договору. Надана до суду позивачем виписка не є належним та допустимим доказом на підтвердження факту виникнення між сторонами правовідносин з кредитування та отримання відповідачем кредитних коштів, а лише підтверджує проведення платежу в системі про інформаційну взаємодію та приймання платежів між товариствами. В матеріалах справи відсутні будь-які дані про надання позичальником кредитору реквізитів свого карткового рахунку. Номер платіжної картки є частково зашифрованим і всіх позначень 16 значного номеру картки не містить. Банківські реквізити позичальника, згідно матеріалів справи є невизначеними. Крім того, договір про надання грошових коштів у позику № 3141320224 не містить відомостей про його підписання електронним підписом одноразовим ідентифікатором саме [PERSON] , оскільки саме тільки зазначення в кредитному договорі персональних даних відповідачки не підтверджує проходження нею верифікації та ідентифікації згідно вимог законодавства, що відбулося за відсутності копій (електронних чи паперових) особистих документів, які б підтверджували електронну ідентифікацію фізичної особи відповідача. Відомості про те, що відповідачка пройшла ідентифікацію та верифікацію особи, відсутні. Будь-які документи, що підтверджують особу позичальника в матеріалах справи відсутні. Отже, надані позивачем документи не підтверджують ні факту укладення кредитного договору саме з відповідачкою, ні факту перерахування їй коштів, що свідчить про недоведеність заявлених вимог. Крім того, відповідно до квитанції до платіжної інструкції №20132-1354-189637115, яка подана самим позивачем, банк отримувача вказаний як АТ «СЕНС БАНК». Тобто, саме ця банківська установа нібито обслуговувала рахунок відповідачки, на який мало бути здійснено перерахування кредитних коштів. Разом з тим, у матеріалах справи міститься клопотання позивача про витребування доказів із зовсім іншої фінансової установи АТ КБ «ПриватБанк». Тобто позивач вважає, що саме «ПриватБанк» має підтвердити факт перерахування коштів. Таким чином, виникає очевидна суперечність: з одного боку у квитанції зазначений банк отримувача «СЕНС БАНК», а з іншого - позивач сам звертається за доказами до «ПриватБанку». Така невідповідність у наданих документах і процесуальних діях свідчить про відсутність у позивача належних та достатніх доказів, які б достовірно підтверджували перерахування грошових коштів саме відповідачці. Наявність таких розбіжностей між документами, поданими позивачем, і його ж власними клопотаннями ставить під сумнів достовірність викладених у позовній заяві обставин та виключає можливість визнання цих доказів належними допустимими (а.с. 94-98). Після надходження до суду відзиву на позовну заву, представником позивача 04 вересня 2025 року скеровано до суду додаткові пояснення у справі, в яких наведено аргументи на спростування викладених у відзиві доводів (а.с. 105-121). Представник позивача в судове засідання не з`явився, в матеріалах справи міститься його заява, в якій він просить суд позов задовольнити та справу розглянути за його відсутності, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач та її представник у сдове засідання також не з`явилися, представник відповідача подав заяву, в якій просив розглянути справу без їх участі, просив суд при ухвалені суудового рішення врахувати викладені у відзиві на позовну заяву аргументи та докази. Суд, дослідивши у судовому засіданні матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 13 лютого 2025 року між ТОВ «ІННОВА ФІНАНС» та [PERSON] укладено договір про надання грошових коштів у кредит №7076700225 у формі електронного документу з використанням електронного підпису. Відповідно до умов договору товариство надає відповідачу кредит у сумі 9000 грн шляхом перерахування його на поточний рахунок позичальника, уключаючи використання реквізитів платіжної картки: [NUMBER] , строком (строк дії договору) на 360 днів, зі сплатою за користуванняя кредитом фіксованої процентної ставки. Проценти за користування кредитом нараховуються на наступних умовах. Стандартна процентна ставка в день застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п.2.5 цього договору та становить: 1% за кожен день користування кредитом, яка застосовується протягом перших 180 календарних днів з дати укладення цього договору; 0,87% за кожен день користування кредитом, яказастосовується уперіод починаючи з 181 календарного дня з дати укладення цього договору і до закінчення строку дії цього договору або до дати фактичного поверненн всієї суми кредиту. Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 24 дні, останній платіж з періодом внесення 24 дні. Детальні терміни (дати) повернення кредиту та сплати процентів, визначені в таблиці обчислення загальної вартості кредиту для позичальника та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (графік платежів), що є додатком №1 до договору (п.2.2 2.5, 2.6.1,3.1 договору). Пунктом 2.7 кредитного договору передбачена сплата комісії за надання кредиту, яка становить 15% від суми наданого кредиту та нараховується на суму виданого цим договором кредиту у день надання кредиту. З п.2.18 договору вбачається, що перед укладенням цього договору товариством була здійснена електронна ідентифікація позичальника для входу в особистий кабінет, відповідно до п.2.1 договору та був використаний спосіб ідентифікації та верифікації позичальника, з урахуванням вимог, визначених нормативно-правовим актом Національного банку України з питань здійснення фінансового моніторингу: отримання ідентифікаційних даних через систему BankID НБУ. В силу п.5.4.1, 6.4 договору, позичальник зобов`язаний у встановлений договором строк повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом, комісію за надання кредиту, штрафи та пеню (у разі наявності) та інші платежі передбачені договором. У разі затримання позичальником сплати частини кредиту та/або комісії за надання кредиту та/або процентів за користування кредитом щонайменше на один календарний місяць, товариство має право вимагати повернення кредиту (у тому числі і всіх платежів, передбачених цим договором) строк виплати якого ще не настав, у повному обсязі. Пунктом 7.4 договору передбачено, що за порушення позичальником строків повернення позики та/або прострочення сплати процентів у строки, визначені договором, позикодавець має право стягнути з позичальника пеню за кожен день прострочення у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період прострочення, але не більше ніж 15% від суми простроченого платежу. Порядок укладення договору та створення електронних підписів сторін висвітлено у п.10.6 договору. Зокрема у пп. 10.6.10.7 вказано, що позичальник ознайомившись з усіма істотними умовами оферти надав згоду (акцепт) на укладення договору шляхом направлення повідомлення товариству, яке підписано відповідно до абзацу третього частини першої статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», а саме: шляхом введення у спеціальному полі під офертою, яка містить усі істотні умови договору, одноразового ідентифікатора, який відповідає вимогам абзацу третього частини першої статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», та натиснення іконки «підписати». Вказана іконка стає активною лише після отримання та введення одноразового ідентифікатора для підписання договору та одноразового ідентифікатора для підписання паспорта кредиту. Після підпису електронного повідомлення позичальником, зазначене повідомлення надійшло в ІКС товариства, відповідно з цього моменту товариство повідомлене про те, що позичальник надав згоду (акцептував) на пропозицію (оферту) товариства щодо укладання договору. Моментом підписання цього договору є використання його сторонами електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Підписанням Договору зі сторони Товариства є формування на дання на ознайомлення позичальнику оферти, а також генерація та направлення позичальнику одноразового ідентифікатора. Підписанням договору зі сторони позичальника є направлення позичальником повідомлення, що містить одноразовий ідентифікатор отриманий від товариства, через особистий кабінет. Кредитний договір підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора, який був надісланий на номер моб. телефону відповідача, про що свідчить п.11 договору, реквізити та підписи сторін, де поміж іншого позичальником зазначений платіжний засіб: [NUMBER] . А також довідка про відправку одноразового ідентифікатора для підписання договору (а.с.26-37, 39). У день укладення договору про надання грошових коштів у кредит №7076700225 відповідачем також було підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором додаток №1 до договору, яким є графік платежів та поспорт споживчого кредиту, в якому поміж іншого містяться основні умови кредитвання з урахуванняям побажань споживача, порядок повернення кредиту (а.с.37-38,52-54). Перед укладенням вказаного відповідач зайшла на веб-сайт ТОВ «ІННОВА ФІНАНС», авторизувався (ввійшов) до особистого кабінету та для отримання кредиту заповнив анкету-заяву на отримання кредиту, в якій вказала свої персональні дані, номер телефону, електронну адресу, номер картки (а.с.17-18). Відповідно до квитанції до платіжної інструкції №20132-1354-189637115, ТОВ «ФК «Контрактовий Дім», останнє, від імені платника ТОВ «ІННОВА ФІНАНС» 13 лютого 2025 року року о 13:34:24 здійснило грошовий переказ на суму 9000,00 грн на картковий рахунок [NUMBER] . Призначення платежу: кредитні кошти від ТОВ «Іннова Фінанс» (а.с. 42). ТОВ «ФК «Контрактовий Дім» перерахування грошових коштів на банківські картки клієнтів ТОВ «ІННОВА ФІНАНС» здійснює відповідно до укладеного між ними договору про надання послуг з приймання та переказу платежів №160523/1 від 16 травня 2023 року. Інформаційна взаємодія між компаніями здійснюється за захищеними протоколами HTTPS (HTTP over TLS). ТОВ «ФК «Контрактовий Дім» та ТОВ «ІННОВА ФІНАНС» виконують обмін повідомленнями згідно специфікацій, які надані у документів «EasуPaу Merchant Aрi 1.8.7» (а.с. 21-24). Відповідно до довідки АТ КБ «ПриватБанк» від 22 листопада 2025 року №20.1.0.0.0/7-251017/64801-бт та долученої до неї виписки за договором №б/н за період: 13-15 лютого 2025 року, на ім`я [PERSON] в АТ КБ ПриватБанк» емітовано карту № [NUMBER] , на яку 13 лютого 2025 року зараховано 9000 грн 00 коп. Окрім того зі вказаної виписки за договором вбачається, що відповідач активно користувалася кредитними коштами, здійснювала оплату товарів/послуг, переказувала грошові кошти (а.с.167,168). Як вбачається з детального розрахунку заборгованості за договором №7076700225 від 13 лютого 2025 рокувідповідач взятих на себе зобов`язань за вказаним договором про надання грошових коштів у кредит не виконувала у зв`язку з чим у неї виникла заборгованість в сумі 22770 грн 00 коп., яка нарахована за перівод з 13 лютого 2025 року по 30 червня 2025 року (за 138 днів) з яких: 9000 грн 00 коп. заборгованість за кредитом (тіло); 12420 грн 00 коп. заборгованість за процентами; 1350 грн 00 коп. комісія за надання кредиту. Слід відзначити, шо проценти нараховані в межах строку кредитування, виходячи з обумовленого сторонами розміру стандартної процентної ставки за кожен день 1% (а.с.64-67). Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Кредитний договір укладається у письмовій формі (частина перша статті 1055 ЦК України). За змістом статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Згідно зі ст.12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Як визначено ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно з ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Згідно з ч.2 ст.8 ЗУ «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. За змістом ст.526,527,530,610 ЦК України, зобов`язання мають виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, при цьому, якщо у зобов`язанні встановлено строк його виконання, дане зобов`язання має бути виконане у зазначений період часу. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов`язання. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 у справі №2-1383/2010 зазначено, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто, таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли унаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Віжповідно до ч.1 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. За змістом ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з положеннями частини першої, п`ятої, шостої ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обов`язок доказування певних обставин лежить на стороні, яка посилається на них як на підставу своїх вимог та заперечень. Сторона має довести ті обставини, на які вона посилається, і саме, такі належним чином вчинені дії позивача, за загальним правилом, є підставою для задоволення його позову. Натомість відсутність належного спростування іншою стороною обставин, на які посилається сторона без належного їх доведення, а сама по собі не є підставою для задоволення позову, оскільки суперечить загальним принципам доказування у цивільних справах, встановлених процесуальним законом. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний (постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 02 жовтня 2018 року у справі № 910/18036/17, від 23 жовтня 2019 року у справі № 917/1307/18(пункт 41). Суд з дотриманням вимог щодо всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження наявних у справі доказів визначає певну сукупність доказів з урахуванням їх вірогідності та взаємного зв`язку, які, за його внутрішнім переконанням, дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, що входять до предмета доказування. Сторона судового спору, яка не погоджується з доводами опонента, має їх спростовувати шляхом подання відповідних доказів, наведення аргументів, надання пояснень тощо. Інакше принцип змагальності втрачає сенс (постанова Великої Палати Верховного Суду від 21 червня 2023 року у справі № 916/3027/21). Отже, на підставі досліджених доказів, суд дійшов до висновку, що ТОВ «ІННОВА ФІНАНС»доведено факт укладення між ним та [PERSON] договору про надання грошових коштів у кредит №7076700225 від 13 лютого 2025 рокушляхом обміну електронними повідомленнями, підписаного у порядку визначеному ст.12 ЗУ «Про електронну комерцію». ТОВ «ІННОВА ФІНАНС»виконало свої зобов`язання за вказаним кредитним договором та здійснило переказ грошових коштів відповідачу на суму 9000 грн 00 коп, що підтверджується довідкою про переказ вказаних грошових сум на банківську картку [NUMBER] вказаний позичальником у кредитному договорі. Переказ грошових кроштів за кредитними договорами відбувся 13 лютого 2025 року за посередництвом фінансової установи ТОВ ФК «Контрактний дім», яка має право на надання платіжних послуг ТОВ «ІННОВА ФІНАНС» на підставі укладеного між ними договору про надання послуг з прийому та переказу платежів, діє на підставі ліцензії НБУ на переказ грошових коштів у національній валюті без відкриття рахунків. Верховний Суд у своїх постановах із подібних правовідносин виснував, що виписки з особового рахунка клієнта банку (банківські виписки з рахунку позичальника) є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій (див. постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 23 вересня 2019 року у справі № 910/10254/18, від 19 лютого 2020 у справі № 910/16143/18, від 26 лютого 2020 року у справі № 911/1348/16, від 19 листопада 2020 року у справі № 910/21578/16, постанови Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 25 травня 2021 року у справі № 554/4300/16-ц, від 21 вересня 2022 у справі № 381/1647/21, від 07 грудня 2022 у справі № 298/825/15-ц). Кредитні кошти за вказаним договором надавались на особистий картковий рахунок вказаний позичальником, відтак всі правовідносини між позичальником, кредитором та банком-еквайором регулюються Законом України «Про платіжні послуги» та Постановою НБУ №164 від 29 липня 2022 року «Про затвердження Положення про порядок емісії та еквайрингу платіжних інструментів», відповідно до положень якого вбачається, що документи за операціями з використанням платіжних інструментів мають статус первинного документа та можуть бути використані під час урегулювання спірних питань. Доказів протилежного матеріали справи не містять, відповідачем не спростовано факту укладення договору про надання грошових коштів у кредит №7076700225 від 13 лютого 2025 року з ТОВ «ІННОВА ФІНАНС». Не надано доказів, що банківська картка [NUMBER] на який позивачем зараховано кредитні кошти належить не відповідачу, а іншій особі, або ж на неї не надходили кредитні кошти, або ж, що кошти в сумі 9000 грн 13 лютого 2025 року перераховані на її картку але іншою особою. Клопотання про витребування таких доказів судом, відповідачем також не заявлялося. Відтак, суд приходить до переконання, що кредитні кошти відповідачем були отримані. До того ж, у відзиві на позовну заяву конкретно не вказано, що відповідач не отримувала кредитних коштів, а вказано лише на недоведеність позивачем факту отримання нею цих кредитних коштів. Докази виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань за кредитним договором також відсутні. Проведенні розрахунки заборговованості за кредитними договорами сумніву в суду не викликають. Відсотки за кредитними договорами нараховані у межах передбаченого умовами договору строку та в обумовленій процентній ставці, що є правомірним. Нарахування комісії за надання кредиту узгоджується з положенням ч.2 ст.8 ЗУ «Про споживче кредитування». Враховуючи презумпцію відплатності кредитного договору, позичальник зобов`язаний повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування грошовими коштами. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.З відповідача на користь позивача підлягає до стягнення заборгованість за договором про надання грошових коштів у позику №7076700225 в сумі 22770 грн 00 коп., з яких: 9000 грн 00 коп. заборгованість за тілом кредиту; 12420 грн 00 коп. заборгованість за процентами (9000х1%х138); 1350 грн 00 коп. комісія за надання кредиту. Обґрунтовуючи судове рішення, суд приймає до уваги вимоги ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини, зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, №303А, п.2958, згідно з яким Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. Відповідно до положень ч.1 ст.141 ЦПК України, оскільки позов задовольняється в повному обсязі з відповідача на користь позивача підлягає стягненню понесений ним документально підтверджений судовий збір в сумі 2422 грн 40 коп.

Outcome: approved