Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-11 00:00:00

12 червня 2025 року [PERSON] в особі представника - адвоката Янковського Я.О. звернулася до Олександрівського районного суду міста Запоріжжя з позовом до [PERSON] , за результатами розгляду якого просить: зняти арешт з нерухомого майна Реєстраційний номер обтяження: 1953317, дата реєстрації 10.05.2005 11:54:47 Стан: реєстрація обтяження, Реєстратор Четверта запорізька державна нотаріальна контора, архівний номер: 3750984гАР14, архівна дата:20.01.04 06:40:00, дата виникнення: 20.01.2004 № реєстру 163037-1232, внутр.. №2401Б03522Р54927573С, об`єкт обтяження: квартира, [ADDRESS] , власник [PERSON] . Позов обґрунтовано тим, що в провадженні Жовтневого районного суду м. Запоріжжя перебувала цивільна справа № 2-348/05за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання договору дарування недійсним та визнання права власності на 1/2 частку квартири, зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні квартирою. В рамках цієї справи було накладено арешт на квартиру, яка належить [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Рішенням суду від 05.04.2005 року зустрічний позов [PERSON] задоволено; [PERSON] усунуто перешкоди в користуванні належною їй квартирою [ADDRESS] ; зобов`язано відділ паспортної, реєстраційної та міграційної роботи Жовтневого РВ ЗДУ УМВС України в Запорізькій області зняти з реєстраційного обліку [PERSON] ; цивільну справу за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання договору дарування недійсним, визнання права власності на 1/2 частку квартири - закрито.Заходи забезпечення позову не було скасовано. Матеріали цивільної справи № 2-348/05 було втрачено, у зв`язку з чим ухвалою Олександрівського районного суду міста Запоріжжя від 14.05.2025 відновлено втрачене судове провадження у цивільній справі № 2-348/05. У зв`язку з тим, що наявність арешту не дає можливості позивачці розпоряджатися своєю власність, вона змушена звернутися до суду із позовною заявою про скасування арешту на майно. Ухвалою суду від 17червня 2025 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у цій справі. Вирішено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче судове засідання. (а.с. 21-22). Ухвалою суду від 7серпня 2025 року продовжено строк підготовчого провадження. (а.с. 57-58) Ухвалою суду від 16 вересня 2025 року підготовче провадження по справі закрито, справу призначено до судового розгляду по суті (а.с. 72) Представник позивача - адвокат Яновський Я.О. подав заяву про розгляд справи без участі позивача та його представника, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. (а.с. 106) Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій просить проводити розгляд справи без його присутності. (а.с. 68) Представник третьої особи - Четверта запорізька державна нотаріальна контора у судове засідання не з`явився,надав суду заяву, в якій просить проводити розгляд справи без його присутності. (а.с. 104) Суд, ознайомившись з доводами позивача, викладеними в позовній заяві, дослідивши матеріали справи, приходить до такого. Відповідно до статей 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Правилами статей 12, 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно зі статтею 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно до вимог статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. У відповідності до частин п`ятої, шостої, сьомої статті 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Згідно з ч. 4 ст. 82 обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Ухвалою Олександрівського районного суду міста Запоріжжя від 14.05.2025 встановлено, що в провадженні Жовтневого районного суду м. Запоріжжя перебувала цивільна справа № 2-348/05за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання договору дарування недійсним та визнання права власності на 1/2 частку квартири, зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні квартирою. (https://reyestr.court.gov.ua/Review/127325876) В рамках цієї справи, в якості забезпечення справи було накладено арешт на квартиру, яка належить [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , що встановлено ухвалою Олександрівського районного суду міста Запоріжжя від 14.05.2025 та підтверджується інформаційною довідкою № 436851054 від 25.07.2025. (а.с. 54) Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 05.04.2005 року зустрічний позов [PERSON] задоволено; [PERSON] усунуто перешкоди в користуванні належною їй квартирою [ADDRESS] ; зобов`язано відділ паспортної, реєстраційної та міграційної роботи Жовтневого РВ ЗДУ УМВС України в Запорізькій області зняти з реєстраційного обліку [PERSON] ; цивільну справу за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання договору дарування недійсним, визнання права власності на 1/2 частку квартири - закрито.Заходи забезпечення позову не було скасовано. Ухвалою Олександрівського районного суду міста Запоріжжя від 14.05.2025 відновлено втрачене судове провадження у цивільній справі № 2-348/05. Відповідно до частини 1 статті 316 Цивільного кодексу України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно з частиною статті 317 Цивільного кодексу України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. За змістом ч. ч. 1,2 ст. 319 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти стосовно свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до статті 41 Конституції України та п. 2, ч. 1 ст. 3, ст. 321 ЦК ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом. Згідно зі статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізичнаабо юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і наумовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародногоправа. Верховний Суду своїй постанові від 13.07.2022 року у справі №2/0301/806/11 зауважує, що застосування арешту майнаборжника як обмежувальний захід не повинен призводити до порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини основоположних свобод, що свідчить про необхідній його застосування виключно у випадках та за наявності підстав, визначена законом. Суд погоджується з доводами позивачки, що наявність протягомтривалого часу нескасованого арешту на майно, яке їй належить на правіособистої власності, за умови відсутності виконавчого провадження чиіншого спору, є невиправданим втручанням у право особи на мирневолодіння своїм майном. Зазначений висновок суду узгоджується із висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 01 листопада 2021 року у справі № 21/170-08, від 03 листопада 2021 року у справі № 161/14034/20, від 22 грудня 2021 року у справі № 645/6694/15-ц, від 22 грудня 2021 року у справі № 645/6694/15, від 09 січня 2023 року у справ. № 2-3600/09, від 18 січня 2023 року у справі № 127/1547/14-ц. За змістом положень ст. 16, 391 ЦК України власник має право вимагати відновлення свого порушеного права, усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, в даному випадку - звільнення з-під арешту майна, яке належить йому на праві власності. Аналізуючи зазначені норми матеріального права, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, враховуючи всі наведені обставини, суд вважає необхідним захистити порушене право позивача вільно користуватися, володіти та розпоряджатися своїм майном, право власності на яке вона набула в установленому законом порядку.

Outcome: approved