Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-14 00:00:00

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю "Юніт Капітал" звернулось до суду з позовом про стягнення з відповідачки заборгованості за кредитним договором №00-9895355 від 09.08.2024 року у розмірі 23574 грн. 10 коп., а також просить стягнути судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2422 грн.40 коп. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7000 грн. 00 коп. В обґрунтування позову посилається на те, що 09 серпня 2024 року [PERSON] уклала з ТОВ «Макс Кредит» кредитний договір №00-9895355 у формі електронного документу шляхом заповнення анкети - заяви. Відповідачка підписала кредитний договір електронним підписом, створеним за допомогою одноразового персонального ідентифікатора. Позичальник підтвердив прийняття умов кредитування, сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов правочину. Відповідно до договору кредитодавець 09 серпня 2024 року перерахував кошти в сумі 6670 грн. 00 коп. на банківську карту відповідачки, номер якої вона зазначила у анкеті. 16 квітня 2025 року між ТОВ "Макс Кредит" та позивачем ТОВ "Юніт Капітал" було укладено договір факторингу №16042025-МК/ЮнітКапітал, за умовами якого ТОВ «Макс Кредит" передало (відступило) ТОВ "Юніт Капітал" право вимоги відносно боржників ТОВ "Макс Кредит", в тому числі відносно боржника відповідачки [PERSON] за кредитним договором №00-9895355 від 09 серпня 2024 року. Внаслідок цього ТОВ "Юніт Капітал" набуло право вимоги до відповідачки за вказаним кредитним договором. Таким чином, [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТзОВ «Юніт Капітал» за кредитним договором №00-9895355 від 09 серпня 2024 року у розмірі 23574 грн. 10 коп. Неможливість в досудовому порядку врегулювати спір, наявність непогашеної заборгованості, зумовило звернення позивача до суду з даним позовом. Ухвалою судді від 29 жовтня 2025 року відкрито провадження в справі за правилами спрощеного провадження без повідомлення сторін. Відповідачка не скористалась своїм правом та не подала до суду відзиву на позовну заяву, заяв та клопотань до суду також не надходило. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, вважає що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що між позивачем та відповідачкою склались відносини зобов`язального характеру, що підтверджується укладеним договором кредиту/та договором факторингу. Так, 09 серпня 2024 року [PERSON] уклала з ТОВ «Макс Кредит» договір кредитної лінії №00-9895355, який останньою підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором (15158), який був надісланий на номер мобільного телефону відповідачки. За умовами договору товариство зобов`язалось надати кредит у вигляді кредитної лінії на суму 5800 грн.00 коп., кредитодавець надає позичальнику кредит у національній валюті у формі кредитної лінії на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та комісію (п. 1.1, 1.2 Договору). Пунктом 1.3 строк дії кредитної лінії 360 календарних днів. Позичальник зобов`язаний повернути суму кредиту кредитодавцю в останній день строку кредитування - 04 серпня 2025 року. Тип процентної ставки фіксована. Стандартна процента ставка складає 1,45% від суми кредиту за кожний день користування кредитом, застосовується у межах строку дії кредитної лінії, зазначеного в пункті 1.3 цього Договору (п.п.1.5, 1.5.1 Договору). Проценти за користування кредитом нараховуються на залишок неповерненої суми кредиту за кожен день користування Кредитом та оплачуються згідно умов пункту 1.4 цього Договору (п.1.4 Договору). Кредитодавець одноразово нараховує комісію за надання кредиту у розмірі 15,00% від суми кредиту, що складає 870 грн. 00 коп. (п.1.6 Договору). Кредитодавець зобов`язаний надати кредит у дату надання/видачі кредиту: 09 серпня 2024 року. Сума кредиту перераховується кредитодавцем в сумі 5800 грн. 00 коп. на рахунок позичальника за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) № [NUMBER] (п.2.8 Договору). Така ж інформація стосовно розміру кредиту, строку його повернення, відсотків за користування кредитом була доведена відповідачці у паспорті споживчого кредиту. Згідно з інформацією, яка витребувана судом в АТ КБ«ПРИВАТБАНК» на ім`я [PERSON] , в банку емітовано карту № [NUMBER] . Також фінансовий номер за вказаною платіжною карткою за період з 09.08.2024 року по 14.08.2024 року: [NUMBER] . Зі змісту виписки за договором №б/н за період 09.08.2024 14.08.2024 вбачається, що 09.08.2024 року відбулося зарахування переказу на її карту № [NUMBER] в сумі 5800 грн. 00 коп. 16 квітня 2025 року між ТОВ «Макс Кредит» та ТОВ «Юніт Капітал» укладено договір факторингу №16042025-МК/ЮнітКапітал, згідно з умовами якого ТОВ «Макс Кредит» відступив ТОВ «Юніт Капітал» право вимоги відносно боржників ТОВ "Макс Кредит", в тому числі відносно боржника відповідачки [PERSON] за кредитним договором №00-9895355 від 09 серпня 2024 року. Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу №№16042025-МК/ЮнітКапітал від 16 квітня 2025 року ТОВ «Юніт Капітал» набуло права грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором №00-9895355 в загальному розмірі 23574 грн. 10 коп., яка складається з заборгованості по кредиту в сумі 6670 грн. 00 коп. та заборгованості по відсотках в сумі 16904 грн. 10 коп., штрафні санкції 2900 грн. 00 коп. ТзОВ «Юніт Капітал», надало виписку з особистого рахунку за Кредитним договором №00-9895355, згідно якої [PERSON] має непогашену заборгованість по кредитному договору, яка складає 23574 грн. 10 коп., яка складається з заборгованості по кредиту в сумі 6670 грн. 00 коп. та заборгованості по відсотках в сумі 16904 грн. 10 коп., штрафні санкції 2900 грн. 00 коп. Відповідачці були нараховані штрафні санкції в розмірі 2900,00 грн., однак позивачем вимога про стягнення їх не заявляється. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Відповідно до ч. 1 ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається в письмовій формі. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України). Частиною 2 статті 639 ЦК України також визначено, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно - комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (п. 12 ч. 1 ст. 3 Закону). Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно із ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Таким чином, судом встановлено, що 09 серпня 2024 році відповідачкою [PERSON] укладено з ТОВ «Макс Кредит» кредитний договір №00-9895355, який укладено в електронній формі з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем та підписаний накладенням електронного підпису, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора. Кредитор виконав свої зобов`язання за кредитним договором у повному обсязі, перерахувавши кошти в сумі 5800 грн. 00 коп. на платіжну картку, вказану відповідачкою у заявці на отримання кредитних коштів, матеріали справи не містять доказів на підтвердження повернення коштів на погашення зобов`язань.Зокрема, відповідачка не була позбавлена процесуальної можливості на спростування обставин щодо не перерахування їй коштів, надавши відповідну виписку по рахунку. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно з ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Відповідно до ч.2 ст.1048 Цивільного кодексу Україниякщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Нормами ч.1 ст.525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Тобто, належним виконанням зобов`язання з боку відповідачки є повернення кредиту в строки, у розмірі та у валюті, визначеними кредитним договором та сплата процентів за користування ним. За нормою ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Згідно ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Уклавши договір факторингу позивач у встановленому законом порядку набув право вимоги до відповідачки за кредитними зобов`язаннями за договором №00-9895355. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задоволити та стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Юніт Капітал"заборгованість за кредитним договором №00-9895355від 09 серпня 2024 року в загальному розмірі 23574 грн. 10 коп., з яких: заборгованость по кредиту 6670 грн. 00 коп., заборгованість по несплачених відсотках за користування кредитом 16904 грн. 10 коп. Розмір заборгованості відповідачкою не спростований, вона не скористалась правом та не подала до суду відзиву на позов та власних розрахунків, а тому наданий позивачем розрахунок судом приймається як достовірний, що відповідає стандарту доказування "більшої вірогідності». До аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові по справі №209/3103/21 від 25.01.2023. Відповідно до п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України у разі задоволення позову судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача. Згідно ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. В зв`язку із задоволенням вимог позивача, відповідно до ст.141 ЦПК України, до стягнення з відповідачки на користь позивача підлягає сплачений ним судовий збір в розмірі 2422 грн. 40 коп. Відповідно до ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою, підлягають розподілу разом з іншими судовими витратами. Розмір витрат на правничу допомогу визначається згідно з умовами договору про надання правової допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг, виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» від 5 липня 2012 року №5076-VIвстановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні. Відповідно достатті 19 Закону №5076-VIвидами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Статтею 30 Закону №5076-VI передбачено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація та досвід адвоката, фінансовий стан клієнта й інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним і враховувати витрачений адвокатом час. Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. Доказами в цивільному у судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України). Звертаючись до суду, позивач згідно вимог ст.134 ЦПК України, в позовній заяві зазначив про попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, що складається з витрат на професійну правничу допомогу та становить 7000 грн. 00 коп. Згідно договору про надання правничої допомоги №10/09/25-02 від 10 вересня 2025 року, ТОВ «Юніт Капітал» та Адвокатське бюро «Соломко та Партнери» уклали договір щодо надання юридичної допомоги. Додатковою Угодою №25770873222 до Договору про надання правничої допомоги №10/09/25-02 від 10 вересня 2025 року передбачається що надавалась юридична допомога щодо боржника [PERSON] . Згідно п.п.3.1, 3.2, 3.3, 3.4 даного договору, сторони погодили, що отримання винагороди адвокатським бюро за надання правничої допомоги відбувається на формі гонорару. Гонорар складається з суми вартості послуг, тарифи яких узгоджені сторонами в протоколі погодження вартості послуг до договору про надання правничої допомоги №10/09/25-02 від 10 вересня 2025 року. Гонорар оплачується клієнтом у разі досягнення адвокатом мети представництва. Гонорар сплачується готівкою або шляхом перерахування коштів в безготівковій формі на рахунок адвокатського бюро. З протоколу погодження вартості послуг до Договору про надання правничої допомоги №10/09/25-02 від 10 вересня 2025 року слідує, що сторони погодили перелік видів правової допомоги та юридичного обслуговування та вартість послуг. За наведених обставин, матеріалами справи підтверджується факт отримання позивачем послуг адвоката та понесення ним витрат в суді. Суд, з огляду на умови договору про надання правової допомоги, враховуючи складання і підписання адвокатом процесуальних документів від імені і в інтересах позивача, дійшов висновку, що в даній конкретній справі витрати на правову допомогу в сумі 7000 грн. 00 коп. є реальними, підтвердженими матеріалами справи, а тому підлягають відшкодуванню. З урахуванням викладеного, із відповідачки підлягають стягненню витрати на правничу допомогу в сумі 7000 грн.00 коп.

Outcome: approved