Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-12 00:00:00

Позивач Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АБЕКОР» звернулися до суду із позовом про стягнення заборгованості в якому просять суд стягнути з [PERSON] суму заборгованості за кредитним договором № 1407295 від 21.01.2025 у розмірі 5376 грн. В обґрунтування позову вказує, що 21 счня 2025 року, між ТОВ «ФК «АБЕКОР» та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір № 1407295, відповідно до умов договору позичальнику надано кредит у розмірі - 3000 грн., строком на 80 днів. Отже ТОВ «ФК «АБЕКОР» свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, надав відповідачу кредит на картку № [NUMBER] , що підтверджується квитанцією № 20109-1363-183091390, однак відповідач свої зобов`язання за договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим утворилась заборгованість у розмірі 5376,00 грн., що складається з заборгованості по тілу кредиту в розмірі 3000 грн., по процентам в розмірі 2376 грн, чим порушуються права та інтереси ТОВ «ФК «АБЕКОР». Представник позивача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду повідомлений належним чином. У позовній заяві вказав про розгляд справи без його участі, вимоги підтримує та просить суд їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті суду, причина неявки суду невідома, будь-яких заяв чи клопотань на адресу суду не надходило, а тому суд розглянув справу без її участі. Згідно ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, на засадах змагальності та в межах позовних вимог, дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 21.01.2025 між ТОВ «ФК «АБЕКОР» та [PERSON] укладено кредитний договір № 1407295, за яким кредитор надав позичальнику кредит в сумі 3000 грн, а позичальник зобов`язався одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним, комісії та виконати інші обов`язки, передбачені договором (п.1.1, 1.2 договору). Строк кредиту 80 днів з кінцевим терміном повернення до 10 квітня 2025, як зазначено в п. 1.3 договору. Також, в п. 1.4.1 вказано, що базова процентна ставка - 0,99 % в день, що застосовується протягом першого періоду користування. Відповідно до п. 2.1 договору кошти кредиту надаються кредитором у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок позичальника, уключаючи використання реквізитів платіжної картки № [NUMBER] , що емітована банком України. Кредитний договір № 1407295 від 21.01.2025 містить електронний підпис одноразовим ідентифікатором [PERSON] f66898. Згідно з додатковою угодою до кредитного договору № 1407295 від 21.01.2025 сторони домовились продовжити строк кредиту на 80 днів, в зв`язку з чим внесли зміни до договору та у межах нового строку кредиту застосовується основна процентна ставка 0,99 % в день, протягом періоду пролонгації, підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором t04993. На підтвердження переказу кредитних коштів надано довідку ТОВ «ФК «Контрактовий дім», в якій зазначено про здійснення поповнення картки № [NUMBER] в розмірі 3 000 грн 21.01.2025 ІД операції 1545994922. Згідно з розрахунком про стан заборгованості за кредитним договором складеного ТОВ «ФК АБЕКОР» вбачається, що позичальник [PERSON] має заборгованість по кредитному договору № 1407295 від 21.01.2025, яка становить 5376 грн., що складається з заборгованості по тілу кредиту в розмірі 3000 грн., по процентам в розмірі 2376 грн. Крім того, згідно з інформацією наданою АТ «ТАСКОМБАНК» від 07.10.2025, [PERSON] оформлено віртуальну банківську картку № [NUMBER] , яка існує в цифровій формі та згідно виписки по картковому рахунку 21.01.2025 вбачається зарахування коштів в розмірі 3 000 грн. Частиною першою та другою статті 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». У статті 3 Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. За змістом частин 3, 4, 6 статті 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Відповідно до частини 12 статті 11 Закону електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Відповідно до статті 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно із ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 611 ЦК України, в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Статтею 1054 ЦивільногокодексуУкраїни передбачено, що за кредитним договором банк абоіншафінансоваустанова (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч. 1 ст.625ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 629 ЦКдоговір є обов`язковим для виконання сторонами. Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення сторонами перед судом переконливості поданих доказів є конституційною гарантією (стаття 129 Конституції України). За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною 2 статті 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідачем не на надано будь-яких доказів щодо не отримання нею кредитних коштів. Також, відповідачем відзиву не направлено, не доведено обставин належного виконання нею умов кредитного договору № 1407295 від 21.01.2025, які полягають у вчасному поверненні кредитних коштів та сплаті відповідних відсотків, розмір яких у межах всього строку кредитування погоджено між сторонами відповідно до умов договору. Враховуючи викладене з огляду не те, що умови кредитного договору № 1407295 від 21.01.2025 відповідачем належним чином не виконані, кредит не погашений, тому суд дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК АБЕКОР» заборгованості у розмірі 5376 грн. Судові витрати понесені позивачем зі сплати судового збору підлягають стягненню з відповідача, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України. Щодо стягнення з позивача понесених відповідачем поштових витрат в розмірі 76 грн. на відправлення відповідачу копію позовної зави з додатками необхідно зазначити наступне. Положеннями ст. 141 ЦПК України визначено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі відмови в позові - на позивача. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує чи пов`язані ці витрати з розглядом справи. Відповідно до ч. 2 ст. 140 ЦПК України розмір витрат, пов`язаних з проведенням огляду доказів за місцем їх знаходження, забезпеченням доказів та вчиненням інших дій, пов`язаних з розглядом справи чи підготовкою до її розгляду, встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів. Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження витрат понесених позивачем на поштову кореспонденцію у зв`язку з розглядом в суді цієї справи представником позивача було надано до суду докази на суму, що становить 70,00 грн., а саме: квитанція від 10.07.2025 року, а тому витрати на поштову кореспонденцію підлягають стягненню в розмірі 70,00 грн. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати у разі задоволення позовних вимог покладаються на відповідача, а тому суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 2422,40 грн. Враховуючи викладене вище, на підставі ст. ст. 509, 526, 1049, 1050, 1054 ЦК України, і

Outcome: approved