Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-11 00:00:00

Позивачка звернулася з позовом до відповідача зазначивши, що вона зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] . Разом зі нею зареєстровані її син [PERSON] та її чоловік [PERSON] . Відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», вона та члени її сім`ї мають право на приватизацію будинку [ADDRESS] в рівних частках, а саме, по 1/3 частці будинку. Відповідно до довідки Білошицького старостинського округу від 11.03.2024 року , житловий будинок з надвірними будівлями [ADDRESS] належить СТОВ «ім. Петровського», особовий рахунок № [NUMBER] . Відповідно до довідки СТОВ «ім. Петровського», житловий будинок [ADDRESS] знятий з балансу СТОВ "ім. Петровського". У 2025 році вона вирішила реалізувати надане право на приватизацію вищезазначеного житлового будинку. 14 липня 2025 року вона звернулась до Ушомирської сільської ради Коростенського району Житомирської області з відповідною заявою в своїх інтересах та інтересах неповнолітньої дитини [PERSON] [INFO] , щодо винесення на чергову сесію питання щодо приватизації житлового будинку з надвірними будівлями [ADDRESS] . Листом Ушомирської сільської ради Коростенського району Житомирської області від 25.07.2025 року № 687/02-20 їй було відмовлено в винесенні питання щодо приватизації вищезазначеного житлового будинку, в зв`язку з тим що даний будинок не перебуває на обліку Ушомирської сільської ради так як не передавався у відання сільської ради від працівників СТОВ «ім. Петровського». Як наслідок створилась ситуація, що унеможливлює провести приватизацію будинку, так як територіально будинок не знаходиться на балансі в жодній установі. Просила визнати за нею, за [PERSON] та за [PERSON] право на приватизацію житлового будинку з надвірними будівлями [ADDRESS] , шляхом розгляду питання щодо приватизації будинку на черговій сесії Ушомирської сільської ради Коростенського району Житомирської області. Представник позивачки вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити, вказавши про це в заяві. Представник СТОВ "ім.Петровського" про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Третя особа [PERSON] згідно сповіщення №/5709 вважається пропавшим безвісти під час виконання військового обов`язку щодо захисту незалежності та територіальної цілісності України. За таких обставин справу розглянуто у відсутність сторін на підставі поданих доказів. Дослідивши письмові докази та проаналізувавши їх в сукупності, суд дійшов висновку про наступне: Судом встановлено, що між сторонами виник спір з приводу правомірності відмови в проведенні приватизації житлового приміщення гуртожитку. Позивачка, її син [PERSON] , [INFO] , та чоловік [PERSON] проживають та зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . Позивачка звернулася до Ушомирської сільської ради Коростенського району Житомирської області з заявою щодо приватизації житлового будинку [ADDRESS] . Листом №687/02-20 від 25.07.2025 року відповідач-1 повідомив позивачку, що питання приватизації житлового будинку [ADDRESS] не може бути винесено на розгляд сесії Ушомирської сільської ради, оскільки житловий будинок [ADDRESS] не перебуває на обліку Ушомирської сільської ради, так як не передавався у відання сільської ради від правління СТОВ «ім. Петровського». Питання щодо приватизації житлових будинків не входить до компетенції сільської ради безпосередньо, так як Законом України «Про місце самоврядування в Україні» не передбачено таких повноважень. Приватизація житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями установами, у віданні яких знаходиться житловий фонд, що передбачено нормами ст.ст. 2, 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду». Відповідно до ст.8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд. Орган місцевого самоврядування являється учасником цих правовідносин як носій владних повноважень, завдяки яким він забезпечує відчуження квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т. ін.) державного житлового фонду на користь громадян України, тобто забезпечує можливість громадянам реалізувати своє конституційне право на житло. Статтею 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» визначено такі основні умови, виключно з дотриманням яких може відбутись приватизація: здійснення приватизації уповноваженими на це органами; згода всіх повнолітніх членів сім`ї; постійне проживання у цій квартирі (будинку), житловому приміщенні у гуртожитку; згода тимчасово відсутніх членів сім`ї, за якими зберігається право на житло. Першою умовою для проведення приватизації є її здійснення уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд. Відповідно до статей 1,3,8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» приватизація державного житлового фонду здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина. У аспекті вимог ч.10 ст.8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» органи приватизації, органи місцевого самоврядування не мають права відмовити мешканцям квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках у приватизації займаного ними житла, крім випадків, передбачених законом. Перелік таких випадків чітко визначений у законодавстві і є вичерпним. До них відноситься відсутність у особи права на приватизацію (ч. 2 ст.1Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків», заборона приватизувати конкретне приміщення (ч. 4 ст.1Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків», ч.2 ст.2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду»). В даній справі з`ясуванню підлягають: обставини щодо того, чи є житлове приміщення, яке наймає позивач, об`єктом приватизації відповідно до вимог згаданих законів, чи уповноважений відповідач, до якого висунута вимога, приймати рішення щодо приватизації житла, яким володіє позивач та члени її сім`ї. Позивачка, її син [PERSON] , [INFO] , та чоловік [PERSON] , який на даний час має статус безвісті зниклого, проживають та зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . Згідно з п.17 Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженого наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16 грудня 2009 року № 396, громадянин, який виявив бажання приватизувати займану ним і членами його сім`ї на умовах найму квартиру (будинок), жиле приміщення в гуртожитку, кімнату в комунальній квартирі, звертається в орган приватизації . Позивач звернувся до Ушомирської сільської ради Коростенського району Житомирської області щодо приватизації житлового будинку [ADDRESS] , однак отримав відмову, оскільки даний житловий будинок не перебуває на обліку Ушомирської сільської ради, так як не передавався у відання сільської ради від правління СТОВ «ім. Петровського», вирішення питань щодо приватизації житлових будинків не входить до його (відповідача) компетенції . Згідно ст.15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Відповідно до ст.55 Конституції України права і свободи людини громадянина захищаються судом та відповідно до вимог чинного цивільного процесуального законодавства України кожній особі гарантується право звернення безпосередньо до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду (ст.13 ЦПК України). Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч.1 ст.76 ЦПК України). Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ст.89 ЦПК України). Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч.3,4 ст12 ЦПК України). Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч.1 ст.76 ЦПК України). Отже, з листа Ушомирської сільської ради №687/02-20 від 25.07.2025 року вбачається, що заява позивачки щодо приватизації житлового будинку подана до особи, яка не уповноважена на її проведення, оскільки житловий будинок не перебуває на балансі ради. За таких обставин, позовні вимоги як безпідставні задоволенню не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed