Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом і просить стягнути з відповідача заборгованість за надані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання а також супутні послуги з урахуванням інфляційних втрат та 3% річних в сумі 65045,88 грн. та судовий збір. При поданні позовної заяви позивачем було невірно зазначене прізвище відповідача, замість [PERSON] було зазначено « [PERSON] ». Зазначена помилка була визнана самим відповідачем та зазначено про неї у заяві, поданій до суду 26.11.2025 року, також, позивачем була подана заява про те, що належним відповідачем у справі є саме [PERSON] . В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що згідно з рішенням Харківського міськвиконкому № 1186 від 20.12.2006 «Про визначення виконавців послуг у житловому фонді м. Харкова» КП «Харківські теплові мережі» є виконавцем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. У період з березня 2007 року по червень 2022 року КП «Харківські теплові мережі» здійснювало технічне та аварійне обслуговування внутрішньобудинкових систем централізованого опалення та гарячого водопостачання житлового фонду комунальної власності територіальної громади м. Харкова на підставі укладеного договору з балансоутримувачем зазначеного житлового фонду КП «Жилкомсервіс». Відповідач зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS] та є споживачем послуг з централізованого опалення. Відповідач оплати за комунальні послуги з централізованого опалення, гарячого водопостачання та супутні послуги не здійснює, внаслідок чого станом на 31.07.2025 за ним виникла заборгованість у загальному розмірі 65045,88 грн (з урахуванням 3% річних та інфляційних втрат), яку позивач просить стягнути в судовому порядку. Ухвалою Індустріального районного суду міста Харкова від 10.09.2025 було відкрито провадження у справі у спрощеному позовному провадженні. В судове засідання представник позивача не з`явився, разом із позовом подав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, не заперечували проти ухвалення заочного рішення. Від відповідача [PERSON] 26.11.2025 до суду надійшла заява про застосування строку позовної давності та наявності помилки у прізвищі відповідача., зазначена заява врахована судом Відповідач та позивач у судові засідання, які були призначені на 16.10.2025, 27.11.2025, 19.01.2026 не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, причини неявки суду не повідомили. В зв`язку із неявкою сторін у справі у судове засідання, суд вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних матеріалів та доказів. У відповідності до частини 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідач зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , про цю ж адресу зареєстрваного місця свого проживання зазначає сам відповідач у заяві, поданій суду., за період в який була нарахована заборгованість відповідач був споживачем послуг КП «ХТМ» за зазначеною адресою. Згідно відомості нарахувань та оплат за теплопостачання, постачання гарячої води, абонентське обслуговування за адресою [ADDRESS] за період з 01.11.2015 по 31.07.2025 позивачем нарахована заборгованість у загальній сумі 62240,36 грн., що складається з 51337,63 грн. заборгованості за послугу з постачання теплової енергії за період з 01.11.2015 по 31.07.2025; 908,88 грн. заборгованості за абонентську плату за Індивідуальним договором з постачання теплової енергії за період з 01.06.2022 по 31.07.2025; 8375,45 грн. заборгованості за послугу з постачання гарячої води за період з 01.11.2015 по 31.07.2025; 647,52 грн. заборгованості за абонентську плату за Індивідуальним договором з постачання гарячої води за період з 01.06.2022 по 31.07.2025; 732,60 грн. заборгованості за послугу з технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання за період з 01.07.2022 по 31.07.2025; 238,28 грн. заборгованості за послугу з технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем постачання гарячої води за період з 01.07.2022 по 31.07.2025. Також, позивачем нараховані 2036,22 грн. інфляційних втрат та 3% річних в сумі 769,30 грн. за період з 01.05.2019 по 31.01.2022. Відповідно до п.6 ч.1 ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно до п.18 "Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення" плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Згідно з п. 17, 18, 20, 30 Правил надання населенню послуг з центрального опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21.07.2005 року, споживач повинен своєчасно у встановлений термін сплачувати надані послуги. Оплата за надані послуги вноситься щомісячно, згідно норм і тарифів встановлених обласними державними адміністраціями. Порядок формування та затвердження цін і тарифів на житлово-комунальні послуги встановлені ст. 31 Закону України "Про житлово-комунальні послуги". До повноважень позивача не входить зменшення або збільшення тарифів, встановлених для оплати наданих послуг. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Матеріалами справи підтверджено, що КП "Харківські теплові мережі" надавало відповідачам зазначені вище послуги, відповідачі їх одержували і не відмовилися від них у встановленому законом порядку. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 68 ЖК України наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Нарахування позивача підтверджені розрахунками, копією Публічного договору з технічного обслуговування та поточного ремонту внутрішньобудинкових систем, копіями Індивідуальних договорів з постачання гарячої води та теплової енергії, відомостями з нарахування та оплати за послуги, які не спростовані відповідачем належними допустимими та достовірними доказами. Зазначені розрахунки та позовні вимоги не спростовані відповідачем належними, допустимими та достовірними доказами, відзив на позов, пояснення у справу також надані не були. В той же час, відповідачем подана заява про застосування позовної давності щодо заявлених вимог. Розглядаючи зазначену заяву, суд зазначає таке. Відповідно до статей 256, 257 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ст. 261 ЦК України). Частиною 4 ст. 267 ЦК України встановлено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовної вимоги. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити у судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. Якщо таке право чи інтерес не порушені, суд відмовляє у задоволенні позову через його необґрунтованість. Лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла, і про це зробила заяву інша сторона спору, суд відмовляє у позові через сплив позовної давності за відсутності поважних причин її пропуску, наведених позивачем (див., зокрема, постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 травня 2018 року у справі № 369/6892/15-ц, від 31 жовтня 2018 року у справі № 367/6105/16-ц, від 7 листопада 2018 року у справі № 575/476/16-ц, від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16 (пункт 73), від 28 листопада 2018 року у справі № 504/2864/13-ц (пункт 80), від 5 грудня 2018 року у справах № 522/2202/15-ц (пункт 61), № 522/2201/15-ц (пункт 62) та № 522/2110/15-ц (пункт 61), від 7 серпня 2019 року у справі № 2004/1979/12 (пункт 71), від 18 грудня 2019 року у справі № 522/1029/18 (пункт 134), від 16 червня 2020 року у справі № 372/266/15-ц (пункт 51), від 07 липня 2020 року у справі (712/8916/17 (пункт 28)). Позовна давність не є інститутом процесуального права та не може бути відновлена (поновлена) в разі її спливу, але за приписом частини п`ятої статті 267 ЦК України позивач має право отримати судовий захист у разі визнання судом поважними причин пропуску позовної давності. Вказаний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 листопада 2019 року у справі № 911/3677/17. Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 26 листопада 2019 року у справі №914/3224/19 зазначила, що для визначення моменту виникнення права на позов важливими є як об`єктивні (сам факт порушення права), так і суб`єктивні (особа довідалася або повинна була довідатись про це порушення) чинники. Аналіз стану поінформованості особи, вираженого дієсловами «довідалася» та «могла довідатися» у статті 261 ЦК України, дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обов`язку особи знати про стан своїх майнових прав, а тому доведення факту, через який позивач не знав про порушення свого цивільного права і саме з цієї причини не звернувся за його захистом до суду, недостатньо. Законом України від 08 листопада 2023 року №3450-IX (який набрав чинності 30 січня 2024 року) пункт 19 викладено в наступній редакції: «У період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану». Законом України від 14 травня 2025 року № 4434-IX «Про внесення зміни до розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України щодо поновлення перебігу позовної давності», який набрав чинності з 04 вересня 2025 року, відновлено обчислення строків позовної давності. Згідно зі статтею 263 ЦК України, перебіг позовної давності зупиняється, зокрема, у разі відстрочення виконання зобов`язання (мораторій) на підставах, встановлених законом; а, також, у разі зупинення дії закону або іншого нормативно-правового акта, який регулює відповідні відносини. У разі виникнення обставин, встановлених частиною першою цієї статті, перебіг позовної давності зупиняється на весь час існування цих обставин. Від дня припинення обставин, що були підставою для зупинення перебігу позовної давності, перебіг позовної давності продовжується з урахуванням часу, що минув до його зупинення. Отже, з 30 січня 2024 року по 04 вересня 2025 року перебіг позовної давності зупинявся, строк позовної давності за цей період не враховується в загальний трирічний строк позовної давності, отже, суд вважає, що застосуванню підлягає позовна давність, відносно позовних вимог, трирічний строк за якими сплинув станом на 30 січня 2024 року (тобто позовна давність застосовується за вимогами КП «ХТМ» за період з 01.11.2015 до 31.12.2020, оплата за якими повинна була відбутись до закінчення січня 2021 року). Інші, нараховані з 01.01.2021 року вимоги, заявлені в позові без пропуску строку позовної давності та підлягають стягненню з відповідача, оскільки підтверджені наданими суду документами. У відповідності до ч. 2 ст. 625 ЦК України КП «Харківські теплові мережі» у період з 01.05.2019 по 31.01.2022 нараховані 3% річних від простроченої суми в розмірі 769,30 грн. та інфляційні втрати за час прострочення у розмірі 2036,22 грн., які позивач просить стягнути з відповідача, і які суд вважає обґрунтованими, але такими, що підлягають стягненню в межах строку позовної давності за період з 01.02.2021 по 31.01.2022. Судом самостійно здійснено обрахунок вимог, які підлягають стягненню з відповідача, які подані позивачем в межах строку позовної давності., та зазначає, що стягненню з відповідача підлягає заборгованість, нарахована позивачем за період з січня 2021 по липень 2025, а саме 17340,91 грн. заборгованості за послугу з постачання теплової енергії; 908,88 грн. заборгованості за абонентську плату за Індивідуальним договором з постачання теплової енергії за період з 01.06.2022 по 31.07.2025; 11305,10 грн. заборгованості за послугу з постачання гарячої води; 647,52 грн. заборгованості за абонентську плату за Індивідуальним договором з постачання гарячої води за період з 01.06.2022 по 31.07.2025; 732,60 грн. заборгованості за послугу з технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання за період з 01.07.2022 по 31.07.2025; 238,28 грн. заборгованості за послугу з технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем постачання гарячої води за період з 01.07.2022 по 31.07.2025., всього на загальну суму 31173,29 грн. Також, суд вважає за необхідне стягнути нараховані позивачем 3% річних у розмірі 163,38 грн. та інфляційні витрати в розмірі 450,19 грн. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України та стягує витрати на оплату судового збору позивачем, пропорційно задоволеним вимогам. На підставі викладеного,

Outcome: partial