Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-15 00:00:00

15 жовтня 2025 року [PERSON] звернулась до Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] про зміну способу стягнення аліментів. Позовна заява мотивована тим, що з 13 жовтня 2012 року по 28 лютого 2018 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, та мають спільну доньку [PERSON] , [INFO] . Рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області № 216/5786/17 від 17.04.2018 з відповідача на користь позивачки стягнено аліменти на утримання дитини в твердій грошовій сумі 930 грн щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Виконавчий лист № 216/5786/17 від 17.04.2018 знаходився на примусовому виконані у Тальнівському ВДВС у Звенигородському районі Черкаської області ЦМУ МЮ (м. Київ), та постановою державного виконавця від 04.04.2025 повернено виконавчий документ стягувачу без подальшого виконання. Відповідно до даних сповіщення сім`ї № 3/5620 від 29.07.2024 солдат [PERSON] зник безвісти 27.07.2024 під час виконання бойового завдання в районі населеного пункту Часів Яр Бахмутського району Донецької області. З огляду на те, що за безвісно відсутніми військовослужбовцями зберігаються виплати в розмірі посадового окладу за останнім місцем служби, позивачка просила суд змінити спосіб стягнення аліментів з твердої грошової суми на 1/4 частини всіх видів його заробітку. Позивачка у судове засідання не з`явилася, її представниця [PERSON] надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримала у повному обсязі, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з`явився. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що в заочному порядку позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області № 216/5786/17 від 17.04.2018, стягнено з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі 930 грн щомісячно, починаючи стягнення з 09.11.2017 і до досягнення дитиною повноліття, з подальшою індексацією грошової суми відповідно до закону. Постановою старшої державної виконавиці Тальнівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області Мілевською Н.А. від 05.12.2018 відкрито виконавче провадження № 57847528 з примусового виконання виконавчого листа № 216/5786/17 від 17.04.2018, в ході виконання якого було звернено стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника. Сповіщенням сім`ї № 3/5620 від 29.07.2024 начальника [INFO] [PERSON] встановлено, що солдат [PERSON] зник безвісти 27.07.2024 під час виконання бойового завдання в районі населеного пункту Часів Яр Бахмутського району Донецької області, що також підтверджується відомостями з Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин. Виконавчий лист № 216/5786/17 від 17.04.2018 повернено без подальшого виконання згідно заяви стягувача від 03.04.2025 на підставі п. 1 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», що встановлено постановою старшої державної виконавиці Тальнівського відділу державної виконавчої служби у Звенигодському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Мілевської Н.А. від 04.04.2025. У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Виходячи з наведених положень закону, при вирішенні вимог щодо зміни способу стягнення раніше стягнутих аліментів суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я. Здатність мати цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи. Цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті (ч.ч. 1, 4 ст. 25 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин» набуття правового статусу особи, зниклої безвісти за особливих обставин, не зменшує обсяг цивільної правоздатності такої особи. Особам, які зникли безвісти за особливих обставин під час проходження військової служби, надаються гарантії, передбачені Законом України «Про соціальний і правий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та іншими актами законодавства України (ч. 2 ст. 9 Закону України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин»). Згідно ч. 6 ст. 9 Закону України «Про соціальний і правий захист військовослужбовців та членів їх сімей» за військовослужбовцями, захопленими в полон або заручниками, а також інтернованими в нейтральних державах або зниклими безвісти, зберігається виплата грошового забезпечення. Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або зниклих безвісти, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Так, вищевказаний порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям визначено Порядком виплати грошового забезпечення військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або зниклих безвісти, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.11.2016 № 884 (далі Порядок). Пунктами 3, 5, 6 Порядку встановлено, що виплата грошового забезпечення здійснюється з дня захоплення військовослужбовців у полон або заручниками, а також інтернування в нейтральних державах або зникнення безвісти, визначеним особам за їх заявою на ім`я командира (начальника, керівника) військової частини (установи, організації). Виплата визначеним особам грошового забезпечення здійснюється щомісяця на підставі наказів командирів (начальників, керівників) військових частин (установ, організацій) щодо: військовослужбовців, зниклих безвісти, - до дня набрання законної сили рішенням суду про визнання їх безвісно відсутніми або дати складення актового запису про смерть включно. Виплата грошового забезпечення здійснюється: особам, визначеним в особистому розпорядженні на випадок полону, відповідно до зазначеного розміру частки у відсотках після здійснення встановлених законом відрахувань. У разі відсутності в особистому розпорядженні на випадок полону стовідсоткового розподілу грошового забезпечення нерозподілена частка грошового забезпечення зберігається за військовослужбовцями; у разі відсутності особистого розпорядження на випадок полону - рівними частками в загальній сумі 50 відсотків грошового забезпечення (після здійснення встановлених законом відрахувань) - дружині (чоловіку), законним представникам малолітніх (неповнолітніх) дітей, дітям з числа осіб з інвалідністю з дитинства (незалежно від віку) або їх законним представникам та батькам військовослужбовців (крім тих із зазначених осіб, які одержують від військовослужбовців аліменти, а також батьків, позбавлених батьківських прав, за умови, що ці права не були поновлені); у разі відсутності особистого розпорядження на випадок полону та осіб, зазначених в абзаці третьому цього пункту, - рівними частками, в загальній сумі 20 відсотків грошового забезпечення (після здійснення встановлених законом відрахувань), - повнолітнім дітям, рідним братам (сестрам), законними представниками яких є військовослужбовці. Відповідно до постанови Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі N 6-143цс-13, вимоги зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватись, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст. ст. 182-184 СК України, не може обумовлюватись разовим її здійсненням й відповідно з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження. Згідно з статтями 18, 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Таким чином, позивачка як одержувачка аліментів, довела свої вимоги щодо необхідності зміни способу стягнення аліментів, а тому діючи в інтересах дитини позов підлягає задоволенню у повному обсязі. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved