Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-13 00:00:00

24.05.2024 до Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , третя особа: [PERSON] про зміну розміру аліментів. Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги позивач посилається на те, що рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 29 січня 2024 року по цивільній справі № 173/275/23 ухвалено стягнути з позивача аліменти на користь [PERSON] на утримання повнолітнього сина, [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки від всіх видів доходу (заробітку) щомісячно, починаючи з 06 лютого 2023 року і до припинення [PERSON] навчання, але не пізніше, ніж до досягнення ним двадцяти трьох років. Позивач зазначає, що щомісячний розмір суми аліментів складає 11362 грн. 58 коп., а на момент ухвалення судом рішення останній не був обізнаний щодо розміру аліментів та не здійснював ніяких заходів щодо захисту свого права на подання відзиву чи будь-яких доказів на спростування доводів позивача. На день подання до суду позовної заяви в позивача діагностовано захворювання: складний перелом голені, в наслідок чого установлено металеву пластину, на лікування якого позивач змушений витрачати додатково грошові кошти. Крім того, позивач посилається на ту обставину, що на даний час він має сім`ю, яку має забезпечувати, а тому, на думку позивача, встановлений розмір аліментів є зависоким та потребує зменшення до 1/8 частини доходу заробітку або в твердій грошовій сумі в розмірі 5500 грн. Відповідно до автоматизованого розподілу справ справа надійшла в провадження судді Петрюк Т.М. Ухвалою судді Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області Петрюк Т.М. від 29.05.2024 прийнято заяву та відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження з викликом сторін у підготовче засідання. Ухвалою судді Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області Петрюк Т.М. від 24.12.2024 закрито підготовче судове засідання по справі за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] , третя особа: [PERSON] про зміну розміру аліментів та справу призначено до судового розгляду. Розпорядженням заступника керівника апарату суду № 407 від 16.06.2025 на підставі рішення ВРП від 05.06.2025 "Про звільнення судді [PERSON] у відставку" призначено повторний автоматизований розподіл вказаної судової справи. Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.07.2025 справу розподілено судді Кожевник О.А. Ухвалою судді Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 17 липня 2025 року справу прийнято до свого провадження зі стадії судового розгляду. У судове засідання сторони не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили. 29.10.2024 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якій відповідач зазначає, що рішення про стягнення аліментів позивач в суді апеляційної інстанції не оскаржував, а звернувся з позовною заявою про зменшення розміру аліментів, маючи при цьому чималу заборгованість. Зазначає, що ніяких коштів на рахунок аліментів на дитину вона не отримувала, а доводи позивача про щомісячну сплату останніх є неправдивим доводом, хоча позивач має стабільних дохід у розмірі 50000 грн. Також вказує на неправдиві дані надані позивачем щодо встановленого діагнозу. Проте вказує на те, що їх син має складний діагноз, вартість лікування якого складає 20250 грн. У запереченнях на відзив представник позивача посилається на ту обставину, що [PERSON] разом з сім`єю проживає в орендованому житлі, що потребує додаткових грошових витрат. Крім того, позивач у зв`язку з потребою у грошових коштах вимушений був отримати споживчий кредит в АТ «Райффайзен Банк» на суму 44100 грн. та 38800 грн., через який має щомісячні зобов`язання перед банком. Представник позивача звертає увагу суду на те, що син сторін проживає окремо від матері, тобто нарахування аліментів на рахунок відповідача є безпідставним отримання аліментних платежів. Стверджує, що заборгованість зі сплати аліментів виникла саме через вказані обставини, однак позивач поступово сплачує заборгованість. У поданих запереченнях Відповідач звертає увагу на погіршення стану здоров`я сина [PERSON] , що підтверджується фактами перенесених оперативних втручань та зумовлює необхідність понесення додаткових витрат на його лікування та реабілітацію. Вказує, що позивач ухиляється від сплати аліментів та приховує свій дохід, більш ніж рік сплачує послуги адвоката та вже після подання позовної заяви придбав автомобіль. Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] та [PERSON] мають повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , про що свідчить копія свідоцтва про народження, серії [NUMBER] . 26 грудня 2006 року між сторонами у справі розірвано шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] . Рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області у справі № 173/275/23 від 29 січня 2024 року постановлено стягнути із [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання повнолітнього сина, [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки від всіх видів доходу (заробітку) щомісячно, починаючи з 06 лютого 2023 року і до припинення [PERSON] навчання, але не пізніше, ніж до досягнення ним двадцяти трьох років, що підтверджується копією відповідного рішення. Станом на лютий 2024 року позивач мав заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 157094 грн. 81 коп., яку поступово сплатив, що підтверджується копією розрахунку заборгованості зі сплати аліментів станом на жовтень 2025 року. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляді вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. У ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ч. 1-2 ст. 27 вказаної Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ч. 2 ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено право кожної дитини на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку, а також відповідальність батьків або осіб, які їх заміняють, за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини. Верховний Суд України в постанові від 05 лютого 2014 року в справі № 6-143цс13 дійшов висновку, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст.183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст.184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Статтею 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. З договору про надання освітніх послуг між Дніпровським державним технічним університетом та фізичною особою № 403/23 від 06.09.2023 вбачається, що [PERSON] навчається у Дніпровському державному технічному університеті на контракті за денною формою навчання з терміном навчання з 01.09.2023 до 30.06.2027, загальна вартість навчання в якому становить 68800 грн., та сплачується у розмірі 8600 грн. за семестр. Факт здобуття [PERSON] вищої освіти також підтверджується копією довідки № 50 від 23.10.2024 р. Відповідно до ст. 199 Сімейного кодексу (надалі СК України), якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного із батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Згідно з ст. 201 СК України, до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189 - 192 і 194 - 197 цього Кодексу. Доводи позивача про недоцільність перерахування грошових коштів на користь відповідача суд не бере до уваги, оскільки судом встановлено, що відповідач сплачує грошові кошти на навчання сина, що підтверджується платіжними інструкціями та квитанціями, долученими разом з відзивом на позовну заяву. Так, відповідно до ч. 1 ст. 193 СК України влаштування дитини до закладу охорони здоров`я, навчального або іншого закладу не припиняє стягнення аліментів на користь того з батьків, з ким до цього проживала дитина, якщо вони витрачаються за цільовим призначенням. Всупереч зазначеному, позивачем не доведено нецільового використання відповідачем грошових коштів, що стягуються з нього за рішенням суду. Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аналіз зазначеної норми дає підстави для висновку про те, що зменшення розміру аліментів можливо виключно, якщо погіршення матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я платника аліментів відбулося саме з моменту винесення рішення у справі. Відповідно до Графіків та розрахунку сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки, позивачем укладено два кредитні договори, сума яких разом становить 84548 грн. 70 коп. Однак, матеріали справи не містять виписок по рахункам чи розрахунків заборгованості, які б підтверджували доводи позивача щодо розміру заборгованості станом на дату розгляду справи та доводили б погіршення його майнового стану, у розумінні ст. 192 СК України. Крім того, судом встановлено, що вказані кредитні договори укладено в 2021 році, тобто до ухвалення рішення у справі про стягнення аліментів. Відповідач також зазначає, що на сплату орендованого житла, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS] необхідні додаткові витрати, при цьому адреса реєстрації позивача: [ADDRESS] щодо якого у суду відсутні відомості про неналежність позивачу житла за адресою місця реєстрації, в зв`язку з чим не доведено. що оренда житла є вимушеною мірою, а відповідач не має свого житла, в якому має змогу проживати чи обставин, які унеможливлюють проживання у квартирі за місцем реєстрації, що як наслідок могло б свідчити про погіршення фінансового стану позивача. Крім того, з довідки про доходи вбачається, що позивач має стабільний дохід та отримав в період з 01.03.2024 по 30.09.2024 заробітну плату у загальному розмірі 397282 грн. 92 коп., без врахування податків, яка не свідчить про погіршення матеріального становища позивача. Згідно із ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3.1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3.2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, не дозволяє йому утримувати дитину, він може зменшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Свідченням матеріального становища платника аліментів, є величина витрат на утримання особою себе та членів своєї сім`ї. Під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні. 17 травня 2024 року позивачем долучено до матеріалів справи заяву, якою зазначено, що останній з 18 червня 2023 року проживає однією сім`єю разом з [PERSON] , [INFO] , яка має малолітню дитину [PERSON] , [INFO] . Однак позивачем не доведено належними та допустимими доказами, що дитина його співмешканки перебуває на його утриманні. Не долучено також доказів на підтвердження факту зазначених обставин, оскільки на підтвердження останнього матеріали справи містять лише заяву позивача. Суд зазначає, що згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Крім того, факт народження у платника аліментів дитини у іншому шлюбі, без належних та допустимих доказів погіршення його матеріального стану, не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів (Постанова ВС від 28 травня 2021 року у справі № 715/2073/20 (провадження № 61- 1031св21). У постанові від 22.07.2024 у справі № 688/430823 (провадження 61-5168св24) Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що наявністьна утриманні дітей, які народились в іншому шлюбі, а також дружину, без доведення погіршення майнового становища, самі по собі не є підставою для зменшення розміру аліментів. Враховуючи зміст ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не є незмінним. У зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Крім того, підставою для перегляду раніше визначеного розміру аліментів є також погіршення або поліпшення стану здоров`я учасників аліментних відносин. Позивач посилається на погіршення стану здоров`я, однак на підтвердження зазначеного долучає до матеріалів справи призначення лікаря без консультативного висновку, діагнозу чи виписки, які б підтверджували його доводи. Натомість, до матеріалів заперечення на відзив відповідачем долучено консультації, висновки спеціалістів, виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного хворого), квитанції щодо витрат на лікування, довідки та призначення лікарів, з яких вбачається погіршення стану здоров`я [PERSON] . Суд зазначає, що відповідно до вимог частини 3 статті 12, частини 1 статті 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом (частина 7 статті 81 Цивільного процесуального кодексу України). При цьому, за приписами частини 4 статті 12 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Позивач не надав належних та допустимих доказів на підтвердження обставин, які виступають підґрунтям для зменшення розміру аліментів, в розумінні погіршення матеріального стану чи стану здоров`я з моменту ухвалення рішення про стягнення аліментів. Враховуючи, що позивачем не надано доказів на підтвердження факту зміни сімейного стану, погіршення стану здоров`я чи матеріального становища, суд дійшов висновку, що заявлений позов задоволенню не підлягає. Враховуючи відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, понесені позивачем судові витрати у вигляді сплаченого судового збору покладаються на позивача.

Outcome: dismissed