Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-15 00:00:00

27.10.2025 року в провадження Лугинського районного суду Житомирської області надійшла цивільна справа за позовом представника позивача [PERSON] в інтересах [PERSON] до Лугинської селищної ради про визнання права власності на спадкове майно. Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що [INFO] помер [PERSON] , а [INFO] померла [PERSON] , яким позивач [PERSON] доводиться рідною донькою. Після смерті [PERSON] його дружина [PERSON] прийняла спадщину спільним проживанням на день його смерті, однак своїх спадкових прав не оформила. Після смерті [PERSON] спадщину прийняла [PERSON] . На день смерті [PERSON] і [PERSON] постійно проживали та були зареєстровані по [ADDRESS] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на житловий будинок та земельні ділянки. Зазначене спадкове майно належить нині померлому [PERSON] . [PERSON] є єдиним спадкоємцем за законом, що прийняла спадщину після смерті [PERSON] . 28.01.2025 року [PERSON] звернулася до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] . Однак, приватний нотаріус Коростенського районного нотаріального округу Можарівська Н.В. відмовила їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок, оскільки не надано правовстановлюючих документів на зазначене майно. Рекомендовано звернутись до суду з позовом визнання права власності на нерухоме майно. Враховуючи, що нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, позивач звернулась з даним позовом. Ухвалою суду від 31.10.2025 року відкрито провадження у даній справі та призначено справу до підготовчого судового засідання на 09.12.2025 року. 09.12.2025 року винесено ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначено справу до судового розгляду. Представник позивача подала заяву в якій просить розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задоволити. Відповідач участь в судовому засіданні свого представника не забезпечив, однак надіслав заяву про розгляд справи без участі його представника, не заперечує проти позову, рішення просить прийняти на розсуд суду. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги у їх сукупності та взаємозв`язку, об`єктивно оцінивши усі наявні докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяви по суті, суд, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Виходячи зі змісту ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється виключно на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія [NUMBER] від 12.01.2007 року. [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія [NUMBER] від 12.01.2007 року. [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 06.11.1960 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження [NUMBER] від 20.05.1969 року. Батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] від 15.08.1968 року, повторним свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 18.05.2022 року. Відповідно до витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 75036324 від 07.12.2023 року, спадкова справа № 234/2023 до майна померлої [PERSON] була заведена 07.12.2023 року. Згідно з випискою з погосподарської книги № 231 від 27.01.2025 року, померлому [PERSON] належить житловий будинок [ADDRESS] , 1965 року побудови. Відповідно до витягу з рішення сесії сільської ради Кремненської сільської ради Лугинського району Житомирської області від 04.02.1994 року "Про передачу у приватну власність громадянам земельних ділянок", [PERSON] передано у приватну власність земельну ділянку, яка знаходиться в межах населеного пункту площею 0,55 га та земельну ділянку, яка знаходиться за межами населеного пункту площею 0,70 га. Станом на 29.12.2012 року державна реєстрація права власності на житловий будинок [ADDRESS] не проводилась, що підтверджується інформаційною довідкою № 2567 від 23.11.2022 року. Як вбачається із матеріалів справи, [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] , яка була зареєстрована в [ADDRESS] , однак нотаріусом було надано роз`яснення № 76/02-14 від 28.01.2025 року щодо неможливості видачі їй свідоцтва про право на спадщину на зазначений спадковий будинок, оскільки відсутні правовстановлюючі документи. Згідно ст. 55 Конституції України та ст. 16 ЦК України, кожен має право на звернення до суду за захистом своїх прав, свобод та інтересу. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за законом чи за заповітом має право прийняти спадщину. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає у день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. За змістом статті 392 ЦК України, право власності на майно може бути визнано судом у випадку, коли це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує це право. На час набуття спадкодавцем права власності на житловий будинок, та за життя спадкодавця, державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженою заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасовим положенням про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року № 7/5і зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами). Як роз`яснено у п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року Про судову практику у справах про спадкування, свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Виникнення права власності на будинки, що побудовані до 1992 року регулювалось положеннями Цивільного кодексу УРСР 1963 року, Законом України «Про власність», Законом України від 25 грудня 1974 року «Про державний нотаріат», вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 13 квітня 1979 року за № 112/5, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженою наказом Міністра юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975 року № Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими 45/5 комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих, затвердженою наказом Міністра юстиції УРСР від 19 січня 1976 року № 1/5. У разі коли індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що були закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 р. та розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, замість документів, передбачених цим пунктом, можуть бути подані документи, передбачені статтею 31 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Суд встановив, що позивач позбавлена можливості отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину на спадковий будинок, 1965 року побудови. Оскільки спірний житловий будинок та господарські споруди входять до спадкової маси - за позивачем слід визнати право власності на житловий будинок та господарські споруди, зазначені в позовній заяві. Відповідно до п. 6 Перехідних положень ЗК України, громадяни та юридичні особи, які мають у постійному користуванні земельні ділянки, але за цим Кодексом не можуть мати їх на такому праві, не може бути позбавлений права переоформити у встановленому порядку право власності або право оренди на них. Отже, в даному випадку позивач, успадкувавши право власності на земельну ділянку, відповідно до Перехідних положень ЗК України, повинен переоформити у встановленому порядку право власності на земельну ділянку. Громадяни та юридичні особи, відповідно до частини 1 статті 116 ЗК України, набувають право власності на земельні ділянки із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. Згідно з листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», найпоширенішою причиною звернення особи до суду в справах про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування є неможливість спадкоємцями, які прийняли спадщину, оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі з причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно на ім`я спадкодавця та/або відсутності державної реєстрації нерухомого майна спадкодавцем. Суд, враховує, що відповідач проти задоволення позовних вимог не заперечує, визнання позову не суперечить закону, не порушує права, свободи, інтереси інших осіб, інші спадкоємці із заявами про прийняття спадщини не звернулись. У позивача відсутня можливість у нотаріальному порядку отримати свідоцтво про право на спадщину на майно, яке увійшло до складу спадщини після смерті матері [PERSON] , яка прийняла спадщину після смерті свого чоловіка [PERSON] , але не оформила своїх спадкових прав, тому враховуючи наведене, суд дійшов до висновку, що позов підлягає до задоволення. На підставі викладеного та

Outcome: approved