Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-12 00:00:00

У грудні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 13.12.2024 року між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та відповідачем було укладено в електронній формі договір кредитної лінії №529801215, у формі електронного документу, відповідно до якого відповідач отримав від товариства кредитні кошти (з урахуванням всіх траншів) у розмірі 18700 грн. Відповідно до умов договору товариство зобов`язувалося надати відповідачу кредитні кошти на умовах строковості, зворотності, платності, а відповідач зобов`язувався повернути кредитні кошти та сплатити проценти а користування відповідно до умов, зазначених у договорі, додаткових до нього правилах надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога», що є невід`ємною частиною договору. Так, на виконання умов договору грошові кошти були перераховані товариством на банківську картку відповідача № [NUMBER] , яка була вказана відповідачем при укладені договору. В порушення умов договору та правил позичальник не повернув надані йому кредитні кошти та не сплатив проценти за їх користування в обумовлені строки, внаслідок чого в нього утворилась кредитна заборгованість в загальному розмірі 56994 грн. 61 коп., з яких: 18697 грн. 45 коп. заборгованість за тілом кредиту та 38297 грн. 16 коп. заборгованість за процентами за користування кредитом. На підставі договору факторингу №МВ-ТП/36 від 20 травня 2025 року ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога`відступило право вимоги за договором до ТОВ «Таліон Плюс», на підставі цього позивач набув прав вимоги до відповідача, як боржника, за вказаним електронним договором кредитної лінії. З огляду на викладене просить стягнути з [PERSON] заборгованість в загальному розмірі 56994 грн. 61 коп., з яких: 18697 грн. 45 коп. заборгованість за тілом кредиту та 38297 грн. 16 коп. заборгованість за процентами за користування кредитом, а також судовий збір та витрати на правову допомогу. Ухвалою суду від 11 грудня 2025 року відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням та викликом сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином, разом з позовною заявою подав до суду клопотання про розгляд справи без його участі. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, 22.12.2025 року надіслала до суду відзив на позовну заяву в якому вказала, що дійсно отримувала кредитні кошти у розмірі 18700 грн., але з погіршенням матеріального стану не мала можливості виконувати зобов`язання у повному обсязі та у встановлені строки. Просить у разі задоволення позовних вимог, через поганий матеріальний стан, розстрочити виконання рішення суду з щомісячною оплатою. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 13.12.2024 року між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та відповідачем [PERSON] в електронній формі з використанням електронного підпису укладено Кредитний договір №529801215, відповідно до умов якого ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» зобов`язується надати позичальникові кредит на суму 18700 грн. на умовах строковості, зворотності, платності а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти кредитодавцю відповідно до умов, зазначених у цьому договорі, додатках до нього та правилах надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту. Відповідно до заявки на отримання грошових коштів в кредит від 13.12.2024 року, [PERSON] зазначила свої анкетні данні, в тому числі, паспортні данні, РНОКПП, фінансовий номер телефону - [NUMBER] та номер банківської карти № [NUMBER] . Паспорт споживчого кредиту продукту «СМАРТ» до договору № 529801215 від 13.12.2024 року, в якому викладені всі істотні умови кредитного договору, погоджений [PERSON] шляхом підписання одноразовим ідентифікатором 8576 відправленого 13.12.2024 року на номер телефону [NUMBER] . Відповідно до підтвердження щодо здійснення переказу грошових коштів, ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» перерахувало [PERSON] грошові кошти в сумі 18700 грн. на картковий рахунок № [NUMBER] , 13.12.2024 року, номер транзакції 43412-65742-15573. Відповідно до листа наданого АТ КБ «Приват Банк» від 18.12.2025 року №20.1.0.0.0/7-251217/47726-БТ, на ім`я [PERSON] емітована картка № [NUMBER] на яку зараховані грошові кошти в сумі 18700 грн. 13.12.2024 року. Згідно розрахунку заборгованості, загальна сума заборгованості [PERSON] складає 56994 грн. 61 коп., з яких: 18697 грн. 45 коп. заборгованість за тілом кредиту та 38297 грн. 16 коп. заборгованість за процентами за користування кредитом. Відповідно до договору факторингу №МВ-ТП/36 від 20 травня 2025 року ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» відступило право вимоги за договором до ТОВ «Таліон Плюс», на підставі цього позивач набув прав вимоги до відповідача, як боржника, за вказаним електронним договором кредитної лінії. Таким чином заборгованість [PERSON] перед ТОВ «Таліон Плюс» складає 56994 грн. 61 коп., з яких: 18697 грн. 45 коп. заборгованість за тілом кредиту та 38297 грн. 16 коп. заборгованість за процентами за користування кредитом. Докази на спростування даного розрахунку заборгованості, на підтвердження виконання зобов`язань по договору відсутні, тобто відповідач в порушення умов договору взяті на себе зобов`язання не виконав, кредит та платежі відповідно до договору не повернув, внаслідок чого утворилась заборгованість, що є підставою для застосування до даних відносин правил згідно ст.1049 ЦК України щодо зобов`язання відповідача повернути грошові кошти відповідно до умов договору. В силу вимог ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно положень ст. ст. 3, 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. За змістом ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей визначених родовими ознаками. Згідно ч. 1 ст. 1047 ЦК України, у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, договір позики укладається у письмовій формі незалежно від суми. Відповідно до ч. 1 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі (ст. 639 ЦК України). Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язань або одностороння зміна його умов не допускається. Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Відповідно до ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом законодавства. Згідно ст. 629 ЦПК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. У разі порушення зобов`язання наступають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст. 611 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. В силу п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Таким чином, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Таліон Плюс» як набувача права вимоги до цього боржника, простроченої заборгованості за кредитним договором № 529801215 від 13.12.2024 року. Заява відповідача про розстрочення виконання судового рішення задоволенню не підлягає, оскільки відповідачем не надано жодного доказу на підтвердження її скрутного матеріального становища, про що вона зазначила у відзиві на позов. Однак така відмова не позбавляє відповідача в подальшому звернутись з відповідною заявою до суду на стадії примусового виконання судового рішення. Щодо стягнення витрат на правничу допомогу суд дійшов таких висновків. В позовній заяві, представник позивача просив стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000 грн. Позивачем на підтвердження понесених витрат на правову допомогу надано договір про надання правової допомоги №5 від 02.12.2024 року та акт №4 приймання-передачі наданих послуг відповідно до договору про надання правової допомоги №5 від 02.12.2024 року від 06.11.2025 року, з якого вбачається, що позивачем прийнята правова допомога на загальну суму 5000 грн. Відповідно до частин першої - четвертої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правової допомоги. У частині восьмій статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. З огляду на викладене, враховуючи досліджені судом докази, виходячи з конкретних обставин справи, суд вважає доведеними та наявними підстави для стягнення з відповідача на користь позивача 5000 грн. на відшкодування підтверджених витрат на професійну правничу допомогу. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, суд стягує з [PERSON] на користь ТОВ «Таліон Плюс судовий збір в сумі 2422 грн. 40 коп.

Outcome: approved