Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-18 00:00:00

17.04.2025 року позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, в якому просить суд зобов`язати відповідачку, з якою проживають їх спільні діти [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , не чинити перешкод в спілкуванні та встановити позивачу необмежене спілкування з дітьми. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що сторони від 23.03.2013 року зареєстрували шлюб про що зроблено актовий запис № 244. Від вказаного шлюбу народилися діти: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Рішенням Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 07 листопада 2024 року шлюб між Позивачем та Відповідачем було розірвано. Позивач з народження спільних з Відповідачкою дітей знаходився та проживав зі своїми дітьми, піклувався про них, виховував та утримував належним чином. Крім цього, Позивач разом з дітьми були зареєстровані та весь час проживали за адресою: [ADDRESS] . Після розірвання шлюбу колишня дружина забрала неповнолітніх дітей від Позивача і наразі разом із дітьми проживає в квартирі [ADDRESS] . Фактично з самого моменту розлучення, у позивача з відповідачкою почалися непорозуміння щодо прийняття участі у вихованні дітей, відвідуванні, зі сторони відповідачки створювалися штучні перешкоди стосовно неможливості нормального спілкування позивача з дітьми, внаслідок чого родина перебуває на обліку у відділі опіки та піклування в особі Адміністрації Центрального району Дніпровської міської ради. З моменту розлучення, всі намагання позивача, мирним шляхом врегулювати даний спір призводять лише до конфліктів, оскільки відповідачка перешкоджає позивачу бачитись з дітьми, налаштовує дітей проти батька, не бажає його присутності та штучно створює такі обставини, через які позивач не може нормально зустрічатися з дітьми, зокрема, повідомляє правоохоронні органи про начебто вчинення з боку позивача домашнього насильства. Протягом тривалого часу позивач намагається налагодити зв?язок із дітьми, приймати участь у їх вихованні, розвитку їх здібностей та забезпечувати їх всім необхідним для нормального розвитку та становлення. Позивач регулярно сплачує відповідачці аліменти на утримання дітей, а в іншому права позивача як батька на сьогодні є порушеними. Після численних марних спроб вирішити дане питання шляхом переговорів, взаємних поступок з метою недопущення страждань та негативного впливу на дітей, позивач був вимушений звернутися до суду із даною позовною заявою. Ухвалою Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 11.07.2025 року було відкрите провадження в цивільній справі за правилами загального позовного провадження та залучено до участі в справі в якості 3-ї особи без самостійних вимог відділ опіки та піклування в особі Адміністрації Центрального району Дніпровської міської ради. Ухвалою Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 18.12.2025 року закрите підготовче провадження та справа призначена до судового розгляду. Позивач в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовну заяву підтримує в повному обсязі, просив задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явилась, заяв, клопотань до суду не надсилала, відзив на позовну заяву не надала. Оскільки відповідачем не було надано відзиву на позов, тому суд приймає до уваги лише докази, надані позивачем. На підставі ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних матеріалів, ухваливши заочне рішення. Позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши письмові докази, повно та об`єктивно з`ясувавши обставини справи, оцінивши надані сторонами докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі. Органом опіки та піклування, який був залучений до участі в справі за задекларованим місцем проживання відповідачки та дитини, було надано висновок про доцільність визначення порядку участі батька [PERSON] у вихованні дітей. Суд, дослідивши позовну заяву та додані до неї матеріали вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних в справі доказів. Ухвалення рішення у справі не може ставитися у залежність від наявності чи відсутності відповідного висновку. Адже згідно із частиною першою статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб. Саме про це йдеться у постанові Верховного Суду від 11 грудня 2023 року у справі №523/19706/19 Суд, дослідивши позовну заяву та додані до неї матеріали виходить з наступного. Сторони, відповідно до копії свідоцтва про шлюб дійсно перебували у шлюбі з 29 березня 2013 року (а.с. 10). Рішенням Магдалинівського районного суду від 07.11.2024 року шлюб між сторонами було розірвано (а.с. 11). Сторони, відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 10.07.2018 року мають дитину [PERSON] , [INFO] (а.с. 8). Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 01.08.2013 року, сторони мають дитину [PERSON] , [INFO] (а.с. 9). Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 30.12.2020 року, сторони мають дитину [PERSON] , [INFO] (а.с 8). Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 05.04.2016 року мають дитину [PERSON] , [INFO] (а.с. 10). Згідно висновку про доцільність визначення порядку участі батька [PERSON] у вихованні дітей виявляється наступне. Згідно з довідкою про проходження попереднього, періодичного та позачергового психіатричного огляду, у тому числі на предмет вживання психоактивних речовин від 02.10.2025 N? 4836, виданою Комунальним підприємством «Дніпропетровська багатопрофільна клінічна лікарня з надання психіатричної допомоги» Дніпропетровської обласної ради у [PERSON] психіатричні, у тому числі спричинені вживанням психоактивних речовин, протипоказання відсутні. Відповідно до довідки департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради від 02.10.2025 N? 6935 за адресою: [ADDRESS] мають реєстрацію [PERSON] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] . Згідно з актом обстеження умов проживання складеним 28.10.2025 року управління-службою у справах дітей Центральної адміністрації Дніпровської міської ради за адресою: [ADDRESS] , у квартирі наявні будівельні матеріали для проведення косметичного ремонту. Зі слів [PERSON] , за даною адресою проживає він разом зі своєю матір?ю [PERSON] . Відповідно до висновку оцінки потреб сім?ї/особи, складеним відділом соціальної роботи Дніпровського міського центру соціальних служб у Чечелівському районі міста від 28.10.2025 у [PERSON] складні життєві обставини відсутні. Центральна адміністрація Дніпровської міської ради розглянувши надані документи, враховуючи думку дітей, витяг із протоколу засідання комісії з питань захисту прав дитини від 05.11.2025, вважає доцільним визначити порядок участі батька [PERSON] вихованні дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] ,а саме: у вихідний день, без ночівлі, за попередньою домовленістю з матір?ю дітей [PERSON] , без її присутності, з урахуванням графіку розпорядку дня дітей та їх згоди (а.с. 128). Відповідно до статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. За змістом ст.153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Відповідно до ст. 157СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті. За змістом ч. 2 цієї статті той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. При цьому, відповідно до ч. 3 цієї статті той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Частинами першою та другою статті 159 СК України передбачено, що якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. У статті 7 Конвенції про права дитини передбачено, що кожна дитина має право знати своїх батьків і право на їх піклування. Відповідно до статті 15 ЗаконуУкраїни «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Ні міжнародні, ні національні норми не містять положень, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання, спілкування та виховання з дітьми. Таким чином, системний аналіз наведених вище норм матеріального права дає підстави вважати, що батько, який проживає окремо від дитини, також має право на особисте спілкування з нею, а мати не має права перешкоджати батьку спілкуватися з дитиною та брати участь у їх вихованні, і таке спілкування відбувається саме в інтересах дитини. Суд вважає доведеним, що відповідно до ч. 1 ст. 9 СК України подружжя, батьки дитини, батьки та діти, інші члени сім`ї та родичі, відносини між якими регулює цей Кодекс, можуть врегулювати свої відносини за домовленістю (договором), якщо це не суперечить вимогам цього Кодексу, інших законів та моральним засадам суспільства. Суд встановив, що сторони , які є батьками малолітніх дітей не можуть дійти згоди щодо реалізації батьком дітей, який проживає окремо свого обов`язку брати участь у її вихованні і його права на особисте спілкування з нею. Крім прав батьків щодо дітей, діти теж мають рівні права та обов`язки щодо батьків (стаття 142 СК України), у тому числі, й на рівне виховання батьками. На думку суду надані позивачем докази свідчать про наявність перешкод у батька з боку відповідачки в спілкуванні з сином, а тому позовні вимоги щодо усунення цих перешкод та визначення способу участі батька у вихованні дитини та спілкуванні з дітьми є обґрунтованими. Відповідачкою при цьому не надано жодного доказу на підтвердження того, що позивач негативно впливає на виховання та розвиток дітей і що спілкування з батьком не відповідає інтересам дітей. Суд приходить до висновку, що фактично спірні правовідносини щодо дітей, виникли між батьками на ґрунті особистих конфліктних відносин один з одним, а не внаслідок неналежної поведінки батька до своїх дітей. Існування між сторонами конфліктних стосунків ускладнює погодження ними форм та методів спілкування з дитиною, тож зобов`язання матері не чинити відповідні перешкоди батькові дитини, визначене судовим рішенням, сприятиме розумінню з її боку того, що права кожного з батьків є рівними. Діти повинні спілкуватися як з матір`ю, так і з батьком. Участь батька у вихованні дітей та спілкуванні з ними відповідатиме інтересам дітей, забезпечує справедливу рівновагу між інтересами дітей та батьків, а також рівність прав батьків щодо дітей. Враховуючи вік дітей, суд вважає за необхідне встановити можливість перебування дітей на вихідні чотири рази на місяць та у святкові дні у батька [PERSON] , надати можливість [PERSON] забирати дітей з дому, іншого місця перебування дітей в дні побачень особисто, необмежене спілкування з дітьми особисто, засобами телефонного, поштово електронного та іншого засобу зв?язку. Суд вважає, що запровадження такого способу та часу спілкування батька з дітьми буде відповідати інтересам всіх учасників правовідносин, і якнайбільше відповідати інтересам дітей. При цьому суд зазначає, що з урахуванням вікових змін дитини, її розвитку та потреб, батьки не позбавлені права в майбутньому змінити як добровільно, так і в судовому порядку встановлений судовим рішенням у цій справі спосіб участі у вихованні дітей, що буде відповідати їх інтересам. Таким чином, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог. Судові витрати по справі складаються із судового збору , який сплачений позивачем при зверненні з позовом в розмірі 968.96 грн. З урахуванням положень ст.141 ЦПК України про пропорційний до позовних вимог розподіл судових витрат, з відповідачки на користь позивача слід стягнути 100% сплаченого ним судового збору, що становить 968,96 грн.

Outcome: approved