Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-13 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із заявою в якій просив встановити факт його постійного проживання однією сім`єю із [PERSON] строком не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини після останнього. У обґрунтуванням заявленого [PERSON] повідомив, що у 2011 році він та матір [PERSON] одружилися і останній був сином дружини від першого шлюбу. З тих пір, заявник та [PERSON] проживали разом, мали спільне господарство та підтримували дружні й теплі відносини. Водночас, у квітні 2024 року [PERSON] помер і після смерті останнього відкрилася спадщина. За життя [PERSON] не одружився та не мав дітей, у зв`язку із чим спадкувати після його смерті вирішив вітчим [PERSON] . Проте, при зверненні до приватного нотаріуса, заявнику роз`яснено що задля вступу у спадщину після [PERSON] йому слід встановити факт проживання [PERSON] із померлим строком не менше п`яти років до дня відкриття такої спадщини у зв`язку із чим [PERSON] і звернувся до суду із цією заявою. У судове засідання учасники справи не з`явилися, хоча про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлялися належним чином. Разом із тим, від заявника до суду надійшло клопотання про здійснення судового розгляду справи за його відсутності. Причини неявки заінтересованої особи суду невідомі. За правилами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи судом установлені наступні фактичні обставини та відповідно ним правовідносини. [INFO] народився [PERSON] батьками якого є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 12). 22 січня 2011 року між [PERSON] та [PERSON] укладений шлюб (а.с. 8). 18 жовтня 2018 року Житомирським районним судом Житомирської області в цивільній справі № 278/2760/18 ухвалено рішення яким судом установлений факт, що має юридичне значення про те, що [PERSON] , яка народилась [INFO] та померла [INFO] є рідною матір`ю [PERSON] , [INFO] , ( [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] ) (а.с. 94). 04 січня 2018 року Комунальним підприємством «ЖИТОМИРСЬКЕ ОБЛАСНЕ МІЖМІСЬКЕ БЮРО ТЕХНІЧНОЇ ІНВЕНТАРИЗАЦІЇ» Житомирської обласної ради видана довідка № 8113 відповідно до якої право власності на житловий будинок загальною площею 93,90 кв.м., що розташований за адресою [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] (а.с. 10). 10 грудня 2018 року приватним нотаріусом Житомирського районного нотаріального округу Житомирської області Доброльожею В.В. видано свідоцтво про право на спадщину за законом № 2957 відповідно до якого [PERSON] в порядку спадкування після своєї матері [PERSON] отримав право на земельну частку (пай) розміром 2,93 в умованих кадастрових гектарах, яке перебуває у колективній власності КСП «Ліщинське» (а.с. 13). Того ж дня вказаним приватним нотаріусом Панченку Ю.В. видано свідоцтво про право на спадщину за законом № 2955 згідно із яким останній в порядку спадкування після своєї матері [PERSON] отримав право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 1822084400:04:000:0089 загальною площею 2,3308 га для ведення особистого селянського господарства (а.с. 14). [INFO] у віці 44 років в с. Станшиівка Житомирського району Житомирської області помер [PERSON] (а.с. 44 зворот). 21 травня 2024 року Станишівською сільською радою Житомирського району Житомирської області видана довідка № 193 згідно із якою [PERSON] проживав без реєстрації за адресою: [ADDRESS] разом із [PERSON] , який помер [INFO] , не менше п`яти років та вели спільне господарство до дня його смерті (а.с. 9). Допитані у ході судового засідання свідки [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] показали, що заявник приблизно із 1996 року почав проживати спільно із [PERSON] у будинку по [ADDRESS] . Останній доводився заявникові пасинком, вони мали між собою теплі та дружні стосунки, а також протягом усього часу проживання разом вели спільне господарство. Нормами законодавства вказані правовідносини врегульовані наступним чином. Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав (ч. 1 ст. 293 ЦПК України). Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення (п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України). Справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом (ч. 3 ст. 294 ЦПК України). Приписи ч. 1 ст. 315 ЦПК України визначають перелік юридичних фактів, які можуть бути встановлені судом. Разом із тим, відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Проаналізувавши фактичні обставини справи та норми процесуального законодавства, якими врегульовані дані правовідносини, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення заяви з огляду на наступне. Зазначені раніше та досліджені судом письмові докази та покази свідків, суд вважає, такими, що підтверджують факт того, що заявник проживав разом з [PERSON] однією сім`єю не менше як п`ять років до моменту відкриття спадщини після останнього. При ухваленні судом рішення в рамках окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом (ч. 7 ст. 294 ЦПК України). На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved