Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-12 00:00:00

Процесуальні дії по справі. Позивач звернувся з позовом до [PERSON] , відповідно до змісту якого просить стягнути з [PERSON] заборгованість за договором кредитної лінії № 00-10385644 від 24.05.2025 в загальному розмірі 29 868,54 грн, а саме: заборгованість за тілом кредиту 14 900,00 грн.; заборгованість за процентами 8 263,54 грн; заборгованість за комісією 2980,00 грн; заборгованість за штрафами 3725,00 грн. Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором кредитної лінії № 00-10385644 від 24.05.2025. 02.10.2025 суд у порядку ч. 8 ст. 187 ЦПК України сформував запит в ЄСІТС "Електронний суд" та отримав відповідь з ЄДДР № 1848848 від 02.10.2025 щодо зареєстрованого місця проживання [PERSON] , [INFO] , який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою від 07.10.2025 суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі. Постановив розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників. Розгляд справи по суті суд призначив на 04.11.2025. Одночасно п.10 цієї ухвали, суд у порядку ст. 84 ЦПК України, витребував в АБ "УКРГАЗ БАНК" інформацію про належність картки [NUMBER] ; інформацію чи було зараховано за кодом RRN 514410575474 [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] , паспорт серія: СТ номер: [NUMBER] виданий: Черняхівським районним сектором управління державної міграційної служби України в Житомирській області, 01.07.2014) на картку [NUMBER] 14900,00 гривень. 14.10.2025 на виконання ухвали суду від АБ "УКРГАЗ БАНК" надійшли витребувані судом докази. Ухвалою від 04.11.2025, яка у порядку ч.5 ст. 259 ЦПК України занесена до протоколу судового засідання від 04.11.2025, суд відклав розгляд справи на 10.12.2025. Ухвалою від 10.12.2025, занесеною до протоколу судового засідання у порядку ч.5 ст. 259 ЦПК України, суд відклав розгляд справи на 13.01.2026. Виклад позицій учасників судового процесу, заяви, клопотання. Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем умов договору кредитної лінії №00-10385644 від 24.05.2025. Позивач вказує, що 24.05.2025 між ТОВ "МАКС КРЕДИТ" та [PERSON] укладений кредитний договір, за умовами якого відповідачу надано кредит у виді кредитної лінії в розмірі 14 900,00грн зі строком кредитування на 360 календарних днів зі сплатою відсотків, комісії та пені. У свою чергу відповідач свої зобов`язання за кредитним договором виконує неналежним чином, у зв`язку з чим станом на 30.09.2025 у відповідача утворилась заборгованість перед позивачем у розмірі 29 868,54,00грн, з яких: 14 900,00грн заборгованість по тілу кредиту; 8263,54грн заборгованість за процентами; 2980,00грн - заборгованість по комісії; 3725,00грн - заборгованість зі штрафів. З метою захисту свого порушеного права позивач звернувся до суду з даним позовом. У судове засідання сторони не з`явились. Про день, час та місце розгляду справи були повідомлені своєчасно та належним чином. Позивач повноважного представника у судове засідання не направив. У прохальній частині позову просить проводити розгляд справи без участі позивача (представника позивача (а.с.7). Відповідач про причини неявки суд не повідомив. Виклик відповідача до суду здійснювався судом шляхом направлення судової повістки за його зареєстрованим місцем проживання: [ADDRESS] . Однак, на адресу суду повернулась судова повістка про виклик відповідача до суду без вручення адресату з відміткою поштового відділення "адресат відсутній за вказаною адресою" (а.с. 61,68,73). Відповідно до пункту 4 частини восьмої статті 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Отже, відповідач про час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином, оскільки довідка поштового відділення з позначкою про неможливість вручення судової повістки вважається належним повідомленням сторони про дату судового розгляду та, зокрема, свідчить про умисне неотримання судової повістки. Зазначене узгоджується із правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною у постановах: від 09 серпня 2019 року у справі № 906/142/18, провадження № 12-109гс19; від12 грудня 2018 року у справі № 752/11896/17, провадження № 14-507цс18; та правовою позицією Верховного Суду у постанові від 10.05.2023 року у справі № 755/17944/18. Як встановлено, частиною 8 статті 178 ЦПК України, у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ч.1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. У відповідності до ч.1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За нормами ч.1 ст. 281 ЦПК України, про заочний розгляд справи суд постановляє ухвалу. Враховуючи, що в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, з урахуванням наявності умов, за яких можливе проведення заочного розгляду справи, відповідно до ст. 280,281 ЦПК України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи, яка у порядку ч.5 ст. 259 ЦПК України занесена до протоколу судового засідання від 13.01.2026. Відповідно до ч.4 ст.12 ЦПК України, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. В ході розгляду справи, суд відповідно до п. 4 ч. 5 ст.12 ЦПК України створив сторонам всі умови для реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом у межах строків, встановлених ЦПК України. У судовому засіданні від 13.01.2026 відповідно до ст. 268 ЦПК України, суд підписав рішення. Згідно із ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. 24.05.2025 між ТОВ "Макс Кредит" (кредитодавець, позивач) та [PERSON] (позичальник, відповідач) укладений договір кредитної лінії №00-10385644 (а.с.25-30). Такий договір сторонами підписаний електронним підписом - одноразовим ідентифікатором (а.с.30). Згідно пункту 1.1 договору, кредитодавець надає позичальнику кредит у національній валюті у формі кредитної лінії на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та комісію, а також виконати інші обов`язки, передбачені договором. За умовами договору, сума ліміту кредитної лінії (сума кредиту) складає: 14900.00 (чотирнадцять тисяч дев`ятсот нуль копійок) гривень. Тип кредиту кредитна лінія (безвідклична). Цільове призначення кредиту (мета отримання кредиту): на споживчі потреби. Строк дії кредитної лінії (строк кредитування): 360 календарних днів. Позичальник зобов`язаний повернути суму кредиту кредитодавцю в останній день строку кредитування (дата остаточного повернення кредиту) 19.05.2026 згідно умов пункту 3.6 цього договору. Розрахунковий платіжний період за цим договором становить 25 днів. Позичальник зобов`язаний здійснювати оплату нарахованих процентів в періодичні дати платежів, які є останнім днем кожного розрахункового платіжного періоду, тобто: 18.06.2025, та кожного 25 дня після цієї дати протягом строку дії кредитної лінії (строку кредитування). Дата повернення кредиту, періодичні дати платежів та дата сплати комісії (якщо умовами договору передбачено сплату комісії зазначаються в графіку платежів, який міститься в додатку 1 до цього договору та є його невід`ємною частиною. У разі, якщо позичальник виконав зобов`язання по сплаті процентів та належної до оплати комісії/частини комісії (згідно графіку платежів) не пізніше наступного дня за днем періодичної дати платежу, то він вважатиметься таким, що виконав свої зобов`язання по сплаті платежу належним чином (п.п.1.2.,1.3,1.4. договору). Умовами договору визначено тип процентної ставки фіксована. Стандартна процента ставка складає 0,94% (нуль цілих 94 сотих) від суми кредиту за кожний день користування Кредитом, застосовується у межах Строку дії кредитної лінії, зазначеного в пункті 1.3. цього договору (за виключенням строку кредитування, коли позичальник має право на використання зниженої процентної ставки). Знижена процентна ставка становить 0,75 (нуль цілих 75 сотих)% від суми кредиту за кожен день користування кредитом, надається позичальнику в якості заохочення та діє виключно за умови сплати платежу у встановленому Графіком платежів розмірі не пізніше наступного дня за першою періодичною датою платежу, визначеною п.1.4. цього договору. Знижена процентна ставка застосовується виключно протягом 25 днів користування кредитом поспіль, починаючи з першого дня користування кредитом (датою видачі кредиту (п.п.15.1,1.5.2 п.1.5 договору). Відповідно до п.1.6 договору кредитодавець одноразово в момент видачі кредиту нараховує комісію за надання кредиту у розмірі 20,00% від суми кредиту, що складає: 2980.00 грн (дві тисячі дев`ятсот вісімдесят гривень нуль копійок), яку позичальник зобов`язаний сплатити на умовах, визначених пунктом 3.5. цього договору. Денна процентна ставка за цим договором при застосуванні стандартної процентної ставки з урахуванням комісії (у разі її наявності) дорівнює 1.00% (одна ціла). Денна процентна ставка за цим договором у разі використання позичальником права на знижену процентну ставку з урахуванням комісії (у разі її наявності) дорівнює 0.98% (нуль цілих 98 сотих) (п.п. 1.7.1,1.7.2 договору). Орієнтовна реальна річна процентна ставка за умови користування кредитом виключно за стандартною процентною ставкою та з урахуванням комісії (за наявності) на дату укладання цього договору становить 3189,93%. Орієнтовна реальна річна процентна ставка з урахуванням періоду користування Кредитом за Зниженою процентною ставкою та з урахуванням Комісії (за наявності) на дату укладення цього Договору становить 2801,78%. Орієнтовна загальна вартість кредиту за умови користування кредитом виключно за стандартною процентною ставкою та з урахуванням комісії (за наявності) на дату укладання цього договору становить 68301,60 грн. Загальні витрати за кредитом за умови користування кредитом виключно за стандартною процентною ставкою та з урахуванням комісії (за наявності) на дату укладання цього договору становлять 53401,60 грн. Орієнтовна загальна вартість кредиту з урахуванням періоду користування кредитом за зниженою процентною ставкою та з урахуванням комісії (за наявності) на дату укладання цього Договору становить 67593,85 грн. Загальні витрати за кредитом з урахуванням періоду користування кредитом за зниженою процентною ставкою та з урахуванням комісії (за наявності) на дату укладання цього договору становлять 52693,85 грн (п.п.1.8-1.9.1 договору). Сторони погодили, що нарахування процентів за користування кредитом здійснюється на щоденній основі, починаючи з дати перерахування коштів у розмірі суми кредиту з поточного рахунку кредитодавця до дня фактичного повного повернення кредиту протягом строку дії кредитної лінії. Нарахування процентів здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом, виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році, тобто метод факт/факт. До періоду розрахунку процентів включається день надання та не включається день повернення кредиту (крім випадку, фактичного повернення Кредиту в дату, яка не відповідає дню повернення кредиту). Проценти за користування кредитом нараховуються на залишок неповерненої суми кредиту за кожен день користування кредитом та оплачуються згідно умов пункту 1.4 цього договору. Проценти за користування кредитом оплачуються відповідно до умов пункту 1.4. цього договору. Нарахування комісії здійснюється одноразово в момент укладання договору (п.п. 3-1.-3.5 договору). Також сторони дійшли згоди про те, що позичальник зобов`язаний здійснити оплату нарахованої Комісії частинами протягом 75 днів користування кредитом поспіль з дати видачі Кредиту (строк оплати Комісії) шляхом внесення оплати розрахованої до оплати частини комісії на дату фактичного платежу, але не пізніше періодичної дати платежу кожного розрахункового платіжного періоду у межах строку оплати Комісії (п.3.6. договору). Відповідно до графіку платежів, що є додатком №1 до кредитного договору №00-10385644 від 24.05.2025 наведено таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором, розрахованої виходячи з припущення, що позичальник виконає свої обов`язки по поверненню кредиту та оплати процентів, комісії за надання кредиту на умовах та у строки, визначені в договорі (а.с. 30 /зворотна сторона). На підтвердження укладення кредитного договору та погоджених умов такого договору позивач також додає копію Публічної пропозиції Товариства з обмеженою відповідальністю "Макс Кредит" на встановлення ділових відносин та погодження способу укладення електронних правочинів (договорів) та акцептування [PERSON] такої пропозиції з підтвердженням актуальності ідентифікаційних даних (а.с.21-22). Згідно із паспортом споживчого кредиту інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит (стандартизована форма) (а.с. 23-24) визначено основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача, інформація щодо реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача, порядок повернення кредиту. За даними копії листа ТОВ "ПрофітГід" (а.с. 20), що є фінансовою установою з надання послуг з переказу коштів в національній валюті без відкриття рахунків, між яким укладений договір з ТОВ "Макс Кредит" №ПГ-714-2 від 28.07.2023 (а.с.32-39) та на виконання умов якого 24.05.2025 перераховано кошти у сумі 14 900 грн на платіжну картку [NUMBER] , емітент платіжної картки Укргазбанк/платник ТОВ "Макс Кредит". Відповідно до отриманої судом інформації від АБ "Укргазбанк", у АБ "Укргазбанк" на ім`я [PERSON] емітована платіжна картка № [NUMBER] , 24.05.2025 на рахунок якої були зараховані кошти у сумі 14 900 грн (а.с.62). Згідно із детальним розрахунком заборгованості за кредитним договором № 00-10385644 від 24.05.2025, станом на 11.09.2025 заборгованість [PERSON] перед позивачем становить 29 868,54 грн з яких: заборгованості по тілу кредиту - 14 900,00 грн, заборгованість за відсотками 8 263,54 грн, заборгованість за комісією 2 980,00 грн, штрафні санкції 3 725,00грн (а.с. 19). За даними копії листа від 18.08.2025 та досудової вимоги від 21.07.2025, позивач повідомив відповідача про наявну заборгованість за кредитним договором із зазначенням суми такої заборгованості та реквізитів її оплати (а.с.17,18). Зважаючи на те, що відповідач допустив порушення прийнятих на себе зобов`язань з повернення кредиту, позивач за захистом свого порушеного права звернувся до суду. Норми права, застосовані судом, оцінка доказів, аргументів, наведених учасниками справи, та висновки щодо порушення, не визнання або оспорення прав чи інтересів, за захистом яких мало місце звернення до суду Згідно з частиною першою статті 1 ЦК України цивільні відносини засновані на засадах юридичної рівності, вільного волевиявлення та майнової самостійності їх учасників. Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 ЦК України. Як передбачено ч.1 ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України та ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 11 ЦК України встановлено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Правовідносини між сторонами склалися у зв`язку з підписанням відповідачем договору кредитної лінії № 00-10385644 від 24.05.2025 (а.с.25-30). Предметом спору у даній справі є стягнення заборгованості за укладеним договором. Обставиною, що підлягає доказуванню під час вирішення даного спору є факт отримання кредитних коштів, факт користування кредитними коштами та факт належного виконання позичальником зобов`язань із своєчасного виконання зобов`язань в частині повернення кредитних коштів, а також факт укладення договору на умовах зазначених позивачем. Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний недійсним судом. За приписами ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. Статтею 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом, як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідач електронним підписом за допомогою одноразового ідентифікатора 48164 у договорі визнав та погодився на запропоновані позивачем умови користування та порядком надання товариством грошових коштів. Отже, підписання кредитного договору свідчить про те, що [PERSON] (відповідач) всі умови цілком зрозумів та своїм підписом письмово підтвердив те, що сторони договору діяли свідомо, були вільні в укладенні даного договору, вільні у виборі контрагента та умов договору. Правові відносини у сфері електронної комерції під час вчинення електронних правочинів в Україні регулюються Законом України "Про електронну комерцію", який визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. В статті 3 Закону України "Про електрону комерцію" зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно зі статтею 10 Закону України "Про електронну комерцію" електронні правочини вчиняються на основі відповідних пропозицій (оферт). Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття (стаття 11 Закону). Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України "Про електронну комерцію"). Частина 5 статті 11 Закону України "Про електронну комерцію" передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Стаття 12 Закону України "Про електронну комерцію" визначає, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Кредитний договір № 00-10385644 від 24.05.2025 підписаний сторонами електронним підписами, зокрема, відповідачем електронним підписом одноразовим ідетефікатором, а тому, наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Аналогічний правовий висновок міститься в постанові Верховного Суду від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19. Також, частиною 1 статті 1046 ЦК України визначено, що договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Стаття 1049 ЦК України передбачає, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій же сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій же кількості, такого ж роду та такої ж якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, встановлені договором. Згідно із ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно із ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлюється договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Відповідно до ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України). Згідно із частиною першою ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Згідно з частиною першою статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Судом встановлено, що відповідач з умовами договору був ознайомлений, підписав кредитний договір, однак у строк встановлений договором кредитні кошти не повернув. Факт отримання кредитних коштів відповідачем не спростовано та станом на день вирішення спору в суді матеріали справи не містять доказів погашення відповідачем заборгованості перед позивачем. З огляду на викладене вище, позовні вимоги ТОВ "Макс Кредит" про стягнення з [PERSON] заборгованості за тілом кредиту в розмірі 14 900,00 грн та процентів у розмірі 8 263,54 грн є обґрунтованими, заявленими відповідно до умов договору та підлягають задоволенню. Стосовно вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості по комісії в розмірі 2 980,00 грн, то суд зазначає про таке. Стягнення із [PERSON] комісії за обслуговування кредитної заборгованості/надання кредиту, а саме за дії, які банк здійснює на власну користь (електронне інформування (нагадування) про здійснення щомісячних платежів по кредиту та процентах, надання інформації щодо стану заборгованості через дистанційні системи обслуговування, інформування позичальника про виникнення простроченої заборгованості консультування позичальника (як усне, так і письмове) щодо погашення заборгованості, своєчасності сплати платежів тощо), або за дії, які позичальник здійснює на користь банку, чи за дії, що їх вчиняє банк або позичальник з метою встановлення, зміни, припинення правовідносин, протирічить ст. 55 Закону України "Про банки і банківську діяльність". Інакше кажучи, банк неповноважний стягувати з позичальника плату (комісію) за управління кредитом, адже такі дії не становлять банківську послугу, яку замовив позичальник (або супровідну до неї), а є наслідком реалізації прав та обов`язків банку за кредитним договором і відповідають економічним потребам лише самого банку. Зазначене узгоджується з постановою Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 по справі № 363/1834/17 та не суперечить постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 по справі № 496/3134/19, на яку посилаються сторони. Зокрема, у справі № 496/3134/19 суд касаційної інстанції констатував, що "умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України "Про споживче кредитування" (10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України "Про споживче кредитування" (п. 31.33). Верховним Судом в постанові від 07 червня 2023 року у справі № 686/14530/15 (провадження № 61-13299св22) зроблений висновок, що оскільки сплата позичальником винагороди за надання фінансового інструменту та винагороди за проведення додаткового моніторингу є платою за послуги, що супроводжують кредит в даному випадку, тому пункти договору, які передбачають сплату такої винагороди є нікчемними, у зв`язку з чим підстави для нарахування банком комісії на підставі нікчемних умов договору є безпідставними і вказані кошти не підлягають сплаті позичальником. За викладених обставин суд дійшов висновку про відмову у задоволені позову в частині стягнення комісії. Стосовно вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості з нарахування штрафних санкцій в розмірі 3 725,00 грн, то суд дійшов такого висновку. Відповідно до п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, які чинні, як на день укладення кредитного договору між ТОВ "Макс Кредит" та [PERSON] тобто станом на 24.05.2025, так і на час ухвалення цього рішення, в період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцяти денний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). За викладених обставин суд дійшов висновку про відмову у задоволені позову в частині стягнення нарахованих штрафних санкцій. З урахуванням наведених норм та з огляду на встановлені обставини справи, суд дійшов висновку, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню на загальну суму 23 163,54 грн, з яких: 14 900, 00 грн - заборгованість за тілом кредиту, 8 263,54 грн - заборгованість за процентами. В частині стягнення комісії у розмірі 2 980,00 грн та штрафу у розмірі 3 725,00 грн суд відмовляє у задоволенні позову. Відповідно до норм закріплених у ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України). Відповідно до п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя . Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. За викладених фактичних обставин, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову. Розподіл судових витрат Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial