Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-13 00:00:00

28 листопада 2025 року ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» звернулося до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором, сформованим в системі «Електронний суд». В обґрунтування позовних вимог, представник позивача зазначив, що 16.01.2021 між ТОВ «Фінансова компанія «Інкасо Фінанс» та [PERSON] укладено Договір № 3267113237-36309. [PERSON] здійснив дії, спрямовані на укладання Договору позики шляхом заповнення заяви про надання (отримання) кредиту на сайті, з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору та зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки, на рахунок якої, в подальшому, ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс» було перераховано грошові кошти у розмірі 3500,00 гривень. Відповідно до Умов Договору позики, дата видачі кредиту 16.01.2021 р., дата повернення кредиту 05.02.2021 р. (включно), термін користування кредитом 20 діб. Умовами Договору позики на період зазначений в п.п. 2.3. Договору, плата за користування Кредитом встановлена в розмірі 1,95 % за кожен день користування Кредитом. 07.07.2021 було укладено договір №07-07/21, відповідно до якого ТОВ «Фінансова компанія «Інкасо Фінанс» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 3267113237-36309. 10.01.2023 було укладено договір №10-01/2023, відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 3267113237-36309 . Таким чином, ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» наділено правом вимоги до відповідача за договором № 3267113237-36309. Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом за Договором №3267113237-36309 від 16.01.2021 р., що підлягає стягненню з позичальника станом на день формування позовної заяви, відповідно до розрахунку заборгованості, становить 26879,75 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) - 3500,00 грн, заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 23379,75 грн. Посилаючись на викладене, представник позивача просив суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за Договором № 3267113237-36309 від 16.01.2021 у розмірі 26879,75 грн, а також понесені витрати на сплату судового збору у розмірі 2422,40 грн, понесені витрати на правову допомогу у розмірі 13000,00 грн. Представник позивача у судове засідання не з`явився, у позовній заяві просив проводити розгляд справи у відсутність представника позивача та не заперечував проти ухвалення заочного рішення у справі. Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, судові повістки про виклик до суду направлялися за зареєстрованим місцем проживання відповідача. Відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Як вбачається з Рекомендованих повідомлень про вручення поштових відправлень та трекінгу відстеження поштового відправлення, судові повістки про виклик [PERSON] до суду повернулися до суду не вручені з відмітками «адресат відсутній». Приймаючи до уваги викладене, суд вважає, що відповідно до положень п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, повістка вважається такою, що вручена відповідачу. Відзиву відповідач не подав. Враховуючи наявність умов проведення заочного розгляду справи встановлених ст. 280 ЦПК, судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, всебічно, повно, об`єктивно оцінивши надані докази та давши їм належну оцінку, суд встановив наступне. 16.01.2021 між ТОВ «Фінансова компанія «Інкасо Фінанс» та [PERSON] укладено Договір позики № 3267113237-36309 «Проста позика». Відповідно до п. 2.2 Договору, сума кредиту 3500,00 грн. Згідно п. 2.3. Договору, строк користування кредитними коштами складає 20 діб та починається з 16.01.2021 року та закінчується 05.02.2021 року (включно). Відповідно до п. 2.5. Договору, за користування Кредитом Позичальник зобов`язаний сплатити Товариству плату згідно Графіку розрахунків, який є невід`ємною частиною цього Договору (Додаток № 1 до цього Договору) (а.с.33-37). Згідно Додатку № 1 до Договору позики № 3267113237-36309 від «16» січня 2021 року, у якому викладено Графік розрахунків, на період зазначений в п.п. 2.3. Договору, проценти за користування кредитом становлять 1360 грн, сукупна вартість кредиту 4860 грн (а.с.37 на звороті). Договір підписано [PERSON] електронним підписом одноразовим ідентифікатором: N89H334N (а.с.38). Відповідно до ч. 2 ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Згідно ч. 3 ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідно до абз. 3 ч. 1 ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Згідно п. 6 ч. 1 ст. 3 ЗУ «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Отже, вищезазначений договір, укладений у відповідності до ч.12 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» є електронним договором, та вважається таким, що за правовим наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 16.12.2020 у справі №561/77/19. На підставі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно інформаційної довідки ТОВ «Універсальні платіжні рішення» , була проведена успішна транзакція в сумі 3500,00 грн, 16.01.2021, маска картки [NUMBER] (а.с.63). Судом встановлено, що ТОВ «Фінансова компанія «Інкасо Фінанс» виконало зобов`язання за Договором № 3267113237-36309 та надало відповідачу кредит у розмірі 3500,00 грн. 07.07.2021 між ТОВ «Фінансова компанія «Інкасо Фінанс» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено договір №07-07/21 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, відповідно до якого ТОВ «Фінансова компанія «Інкасо Фінанс» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права вимоги за кредитними договорами, які вказані у Реєстрі Боржників (а.с.6-14). Відповідно до Реєстру Боржників до договору №07-07/21 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, до ТОВ «Вердикт Капітал» перейшло право вимоги за кредитним договором, укладеним з [PERSON] № 3267113237-36309 (під №122) (а.с.15-18). 10.01.2023 було укладено договір №10-01/2023, відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, права вимоги до боржників зазначених у Реєстрах боржників (а.с. 19-32). Відповідно до реєстру боржників Додатку № 3 до Договору № 10-01/2023 про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги від 10.01.2023, ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» право вимоги за кредитним договором укладеним із [PERSON] № 3267113237-36309 (а.с.40-43). Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно з ч. 1 ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, право вимоги за кредитним договором укладеним з [PERSON] № 3267113237-36309 перейшло до ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» на підставі договорів факторингу та відступлення прав вимоги. Згідно розрахунку заборгованості [PERSON] за кредитним договором № 3267113237-36309, загальна заборгованість за договором, станом на 10.01.2023, складає 26879,75 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) - 3500,00 грн, заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 23379,75 грн (а.с.68). Згідно із ст. 526 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику в строк та в порядку, що встановлені договором. На підставі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. За ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно дост.1056-1ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Отже, за приписом зазначеної статті нарахування процентів до дня повернення позики може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку користування кредитом та у розмірі встановленому договором. Аналіз викладених норм матеріального права дозволяє дійти висновку про те, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ч. 2 ст. 625ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання (позиція Великої Палати Верховного Суду у постановах від 28 березня 2018року у справі № 444/9519/12, від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц, від 31 жовтня 2018року у справі № 202/4494/16-ц). Проценти за «користування кредитом» нараховані після спливу такого строку, тобто до моменту повного фактичного повернення кредитних коштів, свідчать про помилкове розуміння правової природи процентів, які сплачуються позичальником у випадку прострочення грошового зобов`язання. На період після прострочення виконання зобов`язання з повернення кредиту кредит боржнику не надається, боржник не може правомірно не повертати кредит, а тому кредитор вправі вимагати повернення боргу разом з процентами, нарахованими на час спливу строку кредитування. Тобто боржник у цьому разі не отримує від кредитора відповідне благо на період після закінчення кредитування, а тому й не повинен сплачувати за нього проценти відповідно до статті 1048 ЦК України; натомість настає відповідальність боржника - обов`язок щодо сплати процентів відповідно до статті 625 ЦК України у розмірі, встановленому законом або договором. Така правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від5 квітня 2023 року у справі № 910/4518/16 (провадження N12-16гс22). Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача за договором № 3267113237-36309 заборгованості за тілом кредиту в сумі 3500 грн та заборгованості за процентами в сумі 23379,75 грн, суд зазначає наступне. Судом встановлено, що ТОВ «Фінансова компанія «Інкасо Фінанс» за Договором № 3267113237-36309 надало відповідачу кредит у розмірі 3500,00 грн. Відповідачем не надано суду доказів оплати заборгованості за тілом кредиту за Договором № 3267113237-36309. Приймаючи до уваги те, що відповідач, отримавши кредитні кошти, зобов`язання з їх повернення не виконав, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача за № 3267113237-36309 заборгованості за тілом кредиту в сумі 3500,00 грн є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі. Згідно Додатку № 1 до Договору позики № 3267113237-36309 від «16» січня 2021 року, у якому викладено Графік розрахунків, на період зазначений в п.п. 2.3. Договору, проценти за користування кредитом становлять 1360,00 грн. Позивачем в позовній заяві жодним чином не обґрунтовано та не надано достатніх доказів щодо правомірності та підстав нарахування процентів у заявленому позивачем розмірі, отже їх нарахування не відповідає положенням законодавства та умовам договору. Приймаючи до уваги те, що у кредитному договорі сторони чітко визначили розмір відсотків, який підлягає сплаті позичальником за період строку дії договору, а саме в сумі 1360,00 грн, суд дійшов висновку, що позов в частині стягнення процентів за договором підлягає частковому задоволенню на суму 1360,00 грн. Вирішення питання стягнення судових витрат. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. До витрат, пов`язаних із розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України). Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як зазначено в п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при подачі позову до суду було заявлено позовні вимоги в загальному розмірі 26879,75 грн, судом задоволено позовні вимоги на суму 4860,00 грн, що становить 18,08 % від ціни позову. Позивачем при подачі позову до суду було сплачено судовий збір в розмірі 2422,40грн, отже з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог в розмірі 437,97 грн, що складає 18,08 % від 2422,40 грн. Як зазначено в ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Як вбачається з матеріалів цивільної справи, Адвокатське об`єднання «Лігал Ассістанс» надавало правничу допомогу позивачу, вартість послуг становить 13000,00 грн (а.с.54-60). Відповідно до ч. 6 ст. 137 ЦПК України, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідачем не подано до суду клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу. Разом з тим, відповідно до частини четвертої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У постанові Верховного Суду від 28 вересня 2022 року у справі № 534/14/20 (провадження № 61-6638св22) зроблено висновки про те, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: їх дійсність; необхідність; розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу. При визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Аналізуючи реальність (дійсність та необхідність), а також обґрунтованість розміру витрат на правничу допомогу, надану позивачу під час розгляду справи у суді першої інстанції, суд враховує, що адвокат це кваліфікований юрист з повною вищою юридичною освітою. При підготовці позовної заяви до суду про стягнення заборгованості за кредитним договором відсутня необхідність у вивченні та опрацюванні великої за обсягом законодавчої бази, що регулює спірні відносини, оскільки існує усталена судова практика, представник позивача участі в судових засіданнях не приймав. За таких обставин, суд вважає, що розмір витрат на правничу допомогу в сумі 13000,00 грн є занадто завищеним, виходячи з критерію розумності та враховуючі конкретні обставини справи, тому суд дійшов висновку, що загальна вартість виконаних представником робіт (наданих послуг), які є реальними та необхідними становить 5000,00 грн. Крім того, оскільки позов задоволено частково, витрати на професійну правничу допомогу, підлягають стягненню пропорційно до задоволених позовних вимог на суму 904 грн, що складає 18,08 % від 5000,00 грн.

Outcome: partial