Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-18 00:00:00

Акціонерне товариство «Акцент-Банк» звернулося в суд із позовом до відповідача [PERSON] , я кому просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором №ABH0CT155101717335598394 від 02.06.2024 у розмірі 172819,59 грн станом на 13.09.2025, яка складається з: 142655,53 грн - заборгованість за кредитом; 29016,89 грн - заборгованість по відсотках; 1147,17 грн загальний залишок заборгованості за пенею. Позовна заява мотивована тим, що [PERSON] звернувся до АТ «А-Банк» щодо отримання банківських послуг та підписав Анкету-Заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг в АТ «А-Банк». 02.06.2024 будучи клієнтом банку, позичальник уклав з банком кредитний договір №ABH0CT155101717335598394, щодо надання останному кредиту в розмірі 150 000,00 грн строком на 60 місяців, тобто до 01.06.2029 зі сплатою процентів у розмірі 55,00 щорічно та комісії в розмірі 0,00 грн. Станом на 13.09.2025 заборгованість відповідача за даним кредитним договором становить 172819,59 грн, з яких: 142655,53 грн - заборгованість за кредитом; 29016,89 грн - заборгованість по відсотках; 1147,17 грн загальний залишок заборгованості за пенею. За вказаних вище обставин, АТ «АБанк» просить суд позов задовольнити. Ухвалою судді від 30.09.2025 відкрито провадження у справі та призначено її до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. У судове засідання представник позивача АТ «АБанк» не з`явився, подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить позов задовольнити, не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча про день та час слухання справи неодноразово повідомлявся у встановленому законом порядку, зокрема шляхом надіслання на поштову адресу за його зареєстрованим місцем проживання повістки про виклик до суду. Відповідач про причини своєї неявки суд не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи та відзиву на позов не подавав. Суд вважає, що відповідач про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив, відзиву на позов не подавав, тому відповідно до ст. 280 ЦПК України, справу слід вирішити на підставі наявних доказів та постановити заочне рішення, оскільки проти заочного розгляду справи не заперечує позивач. У зв`язку з неявкою учасників справи, відповідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення частково, з огляду на наступне. Судом встановлено, що 20.06.2019 [PERSON] шляхом підписання анкети-заяви приєднався до Умов та правил надання банківських послуг в АТ «А-БАНК». 02.06.2024 [PERSON] електронним підписом підписав заяву про надання послуги «Швидка готівка» №ABH0CT155101717335598394, паспорт споживчого кредиту «Швидка готівка» та таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, та отримав строковий кредит у сумі 150 000,00 грн на строк 60 місяців по 01.06.2029, процентна ставка (фіксована) 55%, платіжна картка, що є доступом до поточного рахунку, на який зараховується сума кредиту 5169155126412624. Згідно п. 10 Заяви, загальна сума до повернення з урахуванням суми кредиту, відсотків та комісій становить 447795,97 грн. Відповідно до п. 18 Заяви, відповідач підтверджує та погоджується, що до укладення цієї угоди ознайомилася з актуальними умовами та правилами надання банківських послуг АТ «А-Банк», що розміщені за посиланням www.a-bank.com.ua/terms, та до укладання цієї угоди ознайомлена з інформацією, яка розміщується на веб-сайті та доступна за посиланням www.a-bank.com.ua, в повному об`ємі відповідно до ч. 2 ст. 7 ЗУ «Про фінансові послуги та фінансові компанії». Ця заява разом з умовами та правилами надання банківських послуг, паспортом банківського продукту, таблицею обчислення загальної вартості кредиту становлять договір. Отримала їх примірники, вони їй зрозумілі та не потребують додаткового тлумачення. Окрім цього, [PERSON] підписано Паспорт споживчого кредиту «Швидка готівка», наданого АТ «АКЦЕНТ-БАНК», який містить основні умови кредитування. Тож, 02.06.2024 між АТ «АКЦЕНТ-БАНК» та [PERSON] у встановленій законом письмовій формі укладено Кредитний договір №ABH0CT155101717335598394, відповідно до якого сторони погодили відсоткову ставку за користування кредитними коштами, порядок та строки повернення коштів, строк кредитування. Договір у встановленому законом порядку відповідачем не оспорювався та не визнавався недійсним. З меморіального ордеру № TR.37155684.33104.65455 від 02.06.2024 вбачається, що позивачем на рахунок відповідача було перераховано кошти в сумі 150 000,00 грн; призначення платежу: Видача кредиту згідно договору № ABH0CT155101717335598394 від 02/06/2024. З розрахунку заборгованості за кредитним №ABH0CT155101717335598394 від 02.06.2024 вбачається, що заборгованість [PERSON] перед позивачем за спірним договором станом на 13.09.2025 становить 172819,59 грн, яка складається з наступного: 142655,53 грн загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту); 29016,89 грн загальний залишок заборгованості за процентами; 1147,17 грн. заборгованість за пенею. Як слідує з банківської виписки по кредиту в АТ «А-Банк», за період 02.06.2024 12.09.2025, відображено нарахування відсотків, простроченої заборгованості та періодів за які вони були нараховані. Відповідач скористався кредитними коштами, проте зобов`язання за договором належним чином не виконав, а саме заборгував позивачеві станом на 13.09.2025 кошти у загальному розмірі 172819,59 грн., що складається з загального залишку заборгованості за кредитом 142655,53 грн., загального залишку заборгованості за процентами 29016,89 грн., загальний залишок заборгованості за пенею 1147,17 грн. Відтак, до виниклих між сторонами правовідносин підлягають застосуванню наступні норми матеріального та процесуального права. Відповідно до частин першої, другої статті 207 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційнотелекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційноправові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційнотелекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 3 ст. 11 цього Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційнотелекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно із ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилами ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційнотелекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно із ст.9 Закону України «Про споживче кредитування» кредитодавець розміщує на своєму офіційному веб-сайті інформацію, необхідну для отримання споживчого кредиту споживачем. Цією ж правовою нормою визначено зміст вказаної інформації (умови кредиту: тип кредиту, сума кредиту, строк кредитування, мета та спосіб отримання, тип процентної ставки (фіксована, змінювана), порядок її обчислення, у тому числі порядок її зміни, види забезпечення за кредитом, орієнтовна реальна річна процентна ставка, орієнтовна загальна вартість кредиту тощо), порядок ознайомлення з нею споживача, форму надання такої інформації (паспорт споживчого кредиту) та термін її актуальності. До укладення договору про споживчий кредит кредитодавець надає споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця, з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту (ч.2 ст.9 Закону України «Про споживче кредитування»). Тобто інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит (паспорт споживчого кредиту), є пропозицією до укладення кредитного договору (офертою). Таким чином, враховуючи наведені обставини, дослідивши їх у судовому засіданні, суд приходить до переконання, що між акціонерним товариством «АкцентБанк» та [PERSON] 02.06.2024 було укладено в електронній формі кредитний договір №ABH0CT155101717335598394. Щодо стягнення з [PERSON] 1147,17 грн пені, Суд зазначає наступне. Так, відповідно до Указу Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан. Строк дії воєнного стану неодноразово продовжувався і на даний час його дію не припинено. В той же час, п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України визначено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ст. 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Позивачем не враховано норми вищевказаних перехідних положень ЦК України та протиправно нараховано пеню за невиконання зобов`язання, а тому вимога щодо стягнення з відповідача на користь позивача пені в розмірі 1147,17 грн задоволенню не підлягає. Тож, враховуючи ту обставину, що [PERSON] в повному обсязі не повернув кредитні кошти, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором №ABH0CT155101717335598394 від 02.06.2024 у розмірі 171672,42 грн, яка складається з: 142655,53 грн - заборгованість за кредитом; 29016,89 грн - заборгованість по відсотках. Щодо розподілу судових витрат, Суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч. 1, п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України). Отож, беручи до уваги те, що позов задоволено частково, а саме на 99,33 %, то з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати зі сплати судового збору в розмірі 2406,16 грн. (2422,40/100%х99,33%), пропорційно до задоволеної частини позовних вимог. На підставі наведеного та

Outcome: partial