Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-11 00:00:00

І. Стислий виклад позицій сторін: Представник позивача звернувся до Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області із позовною заявою, у якій просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором №110323-КС-001 від 10.07.2020 року у розмірі 13813,61 грн., а також судовий збір у розмірі 2422,40 грн. Справу просить розглядати за відсутності позивача, проти заочного рішення не заперечує. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 10.07.2020 року між ТОВ «Бізнес Позика» та [PERSON] укладено договір №110323-КС-001 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 ЗУ «Про електронну комерцію», відповідно до умов якого, кредитодавець надав позичальнику грошові кошти в сумі 12000 грн., на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник у свою чергу зобов`язався повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування кредитом. Згідно з умовами договору кредиту, сторони визначили, що плата за користування кредитом є фіксованою та становить 1,16632977 % за кожен день користування кредитом. Однак, всупереч вимог законодавства та умов кредитного договору, відповідач свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконав, у зв`язку з чим станом на 30.10.2025 року у нього утворилась заборгованість у розмірі 13813,61 грн., яка складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту 7596,41 грн.; суми прострочених платежів по процентах 6217,20 грн. Представник позивача в судове засідання не з`явився, однак в поданій позовній заяві зазначив, про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечують. Відповідач у судове засідання також не прибув, хоча був повідомлений належним чином про день час та місце розгляду справи. Водночас подав до суду заяву, в якій просив розгляд справи проводити у його відсутності, також зазначив, що позов визнає. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дотримуючись вимог вищезазначених норм процесуального закону, розгляд справи проводиться у відсутності сторін без фіксування звукозаписувальним технічним засобом на підставі письмових доказів, наявних в матеріалах справи. ІІ. Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі: ухвалою Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 13.12.2025 року суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження, призначивши справу до розгляду із повідомленням учасників справи. 12.01.2026 року до Рожнятівського районного суду Івано-Франківської областівід відповідача поступила заява про розгляд справи у його відсутності, у якій він також зазначив, що позов визнає. Частиною 1 статті 206 ЦПК України встановлено, що відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно із вимогами ч. 4 ст. 206 ЦПК України, судом перевірено, що визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб. Враховуючи, що відповідач позов визнав, визнання ним позову не суперечить інтересам сторін, тому суд приймає визнання ним позову та приходить до висновку про можливість ухвалення рішення у судовому засіданні. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин: 10.07.2020 року ТОВ «Бізнес Позика» та [PERSON] уклали договір №110323-КС-001 про надання кредиту з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, дистанційно, в електронній формі, в порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію». Згідно з умовами даного договору, кредитодавець надає позичальнику грошові кошти в розмірі 12000,00 грн. на засадах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених цим договором та Правилами надання споживчих кредитів. Строк кредиту - 16 тижнів. Процентна ставка 1,16632977 в день, фіксована. Загальний розмір наданого кредиту 12000,00 грн. Строк дії договору - до 30.10.2020 року. Орієнтована загальна вартість кредиту 22560,00грн. (п. 2). У договорі відображено графік платежів (п. 3) (а.с.27). Позивачем також долучено візуальну форму послідовності дій клієнта [PERSON] щодо укладення електронного договору про надання кредиту №110323-КС-001 від 10.07.2020 року в інформаційно-телекомунікаційній системі Товариства на сайті https://my.bizpozyka.com (а.с. 30). На підтвердження здійснення вищевказаних послідовностей позивач долучив до матеріалів позову паспорт споживчого кредиту, в якому зазначено, що 10.07.2020 року відповідача було ознайомлено з інформацією про умови кредитування та орієнтовану загальну вартість кредиту, що були надані, виходячи з обраних ним умов кредитування, а також які наслідки можуть настати в разі невиконання ним своїх зобов`язань (а.с.25-26). Також до матеріалів справи долучено умови пропозиції укласти договір (оферти) №110323-КС-001 про надання кредиту, які відповідають тим умовам, які відображені в самому договорі про надання кредиту №110323-КС-001 від 10.07.2020 року (а.с.28). Згідно з копією квитанції №243353243 від 10.07.2020 року, ТОВ «Бізнес Позика» успішно перерахувала кошти у розмірі 12000,00 грн. на банківську карту № [NUMBER] . Призначення платежу: перерахування коштів [PERSON] ІНП [NUMBER] згідно з кредитним договором №110323-КС-001 від 10.07.2020 року (а.с.32). Як встановлено з розрахунку заборгованості за кредитним договором №110323-КС-001 від 10.07.2020 року, у відповідача станом на 05.11.2025 року наявна заборгованість у розмірі 13813,61 грн., з яких: 7596,41 грн. - сума прострочених платежів по тілу кредиту, 6217,20 грн. - сума прострочених платежів по процентах (а.с.10-23), що також підтверджується довідкою про стан заборгованості (а.с.24). Таким чином, між сторонами виник спір щодо належного виконання умов кредитного договору, непогашення в повному обсязі відповідачем заборгованості за цим договором, що є порушенням законних прав та інтересів позивача. ІV. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування: Проаналізувавши матеріали цивільної справи, дослідивши та оцінивши в судовому засіданні письмові докази в їх сукупності, встановивши таким чином фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задоволити з таких підстав. Відповідно до змісту ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є невід`ємною частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. Відповідно до ст.ст.1-4 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 5 ЦПК України, окрім іншого передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Відповідно до вимог ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. При цьому, статтею 12 ЦПК України установлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч.1 ст.1 ЦК України, цивільні відносини засновані на засадах юридичної рівності, вільного волевиявлення та майнової самостійності їх учасників. Як передбачено у п. 3 ч.1 ст.3 ЦК України, свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства. Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний недійсним судом. Згідно з частиною першою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2-383/2010 (провадження №14-308цс18) зроблено висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі не спростування презумпції правомірності договору усі права, набуті за ним сторонами правочину, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Відповідно до ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Статтею 3 цього Закону визначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно ч. 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у визначеному статтею 12 цього Закону порядку, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 вказаного закону). Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з вимогами ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. У свою чергу, порушенням зобов`язання, відповідно до ст. 610 ЦК України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Частина 1 ст. 612 ЦК України визначає, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. За змістом ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором і згідно до ст. 1048 цього Кодексу позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Відповідно до ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України. Судом встановлено, що позивачем надано належні та допустимі докази укладення кредитного договору №110323-КС-001 від 10.07.2020 року, а також отримання відповідачем кредитних коштів у розмірі, визначеному договором, що не заперечується останнім. У вказаному договорі та паспорті споживчого кредиту визначені умови кредитування, про що вказано вище, де, серед іншого, обумовлений і розмір відсотків, які нараховуються на кредит та розмір комісії, з чим відповідач погодився, підписавши їх електронним підписом одноразовим ідентифікатором. Разом з тим відповідач свої зобов`язання належним чином не виконував, у зв`язку з чим у нього утворилася заборгованість за кредитним договором №110323-КС-001 від 10.07.2020 року, яка складає 13813,61 грн., з яких: 7596,41 грн. - сума прострочених платежів по тілу кредиту, 6217,20 грн. - сума прострочених платежів по процентах (а.с.10-23), що також підтверджується довідкою про стан заборгованості. Водночас доказів належного виконання зобов`язань по сплаті кредиту відповідач суду не надав, не подав будь-яких доказів на спростування користування ним наданими йому позикодавцем кредитними коштами, а також не подав будь-яких доказів на спростування наданого позивачем розрахунку заборгованості, не заперечив щодо складових суми заборгованості, порядку та обгрунтованості їх нарахування. З огляду на викладене, враховуючи, що відповідач істотно порушив умови укладеного кредитного договору №110323-КС-001 від 10.07.2020 року, а, зокрема, у встановленому порядку та строки не погашав кредит, проценти за користування ним та комісію, а також, беручи до уваги визнання позову відповідачем, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованим, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за вказаним кредитним договором в межах заявлених позовних вимог в розмірі 13813,61грн. V. Розподіл судових витрат. питання судових витрат суд вирішує за правилами ст. 141 ЦПК України, при цьому враховує, що до судових витрат, які позивач поніс у зв`язку з розглядом справи, останній відносить оплату судового збору у розмірі 2422,40 грн., що підтверджується платіжною інструкцією №19450 від 26.11.2025 року (а.с. 63). Враховуючи, що суд прийшов до висновку про задоволення позову, то згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір необхідно стягнути з відповідача. На підставі викладеного, ст.ст.525, 526, 527, 530, 1054 ЦК України,

Outcome: approved