Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-15 00:00:00

20 вересня 2024 року представник товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" звернувся в Дарницький районний суд м. Києва з позовною заявою до [PERSON] , в якій просить стягнути з відповідачки заборгованість за договором позики № 146719 від 09.12.2021 року в розмірі 11452 грн., за договором позики № 102196218 від 22.01.2022 року у розмірі 24150 грн; за договором позики № 12238-01/22 від 13.01.2022 року у сумі9400 грн. На підставі ухвали від 08.10.2024 року позовну заяву було передано за підсудністю до Дружківського міського суду. 31 грудня 2024 року провадження по справі було відкртио та призначено до судовго розгляду. На підставі рішення Вищої ради правосуддя №3707/0/15-24 від 19.12.2024 змінено територіальну підсудність судових справ Дружківського міського суду Донецької області на підсудність Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області. Зазначена цивільна справа надійшла до Довгинцівського районного суду 20 травня 2025 року. На підставі ухвали Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу від 26 травня 2025 року справу було прийнято до провадження порядку спрощеного позовного провадження із викликом сторін на 22 липня 2025 року. У судове засідання представник позивача не з`явився, про дату, час та місце проведення судового розгляду повідомлявся належним чином. На адресу суду представником позивача подано заяву про проведення судового засідання без його участі, зазначивши, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] повідомлена належним чином про дату, час та місце проведення судового засідання відповідно до частини 7 статті 128 ЦПК України через направлення судової повістки за адресою їх місця проживання, зареєстрованого у встановленому порядку, до судового засідання не з`явилась за невідомою суду причиною, заяв, клопотань, відзиву до суду від неї не надходило. За таких обставин суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів, заочно у відповідності до вимог ст.ст. 280-281 ЦПК України, проти чого представник позивача не заперечує. У зв`язку з неявкою сторін та у відповідності до частини 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, висновує таке. За правилами статей 2,12ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ч. 1ст. 76, ч. 1 ст.77 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Як встановив суд, 09 грудня 2021 року між ТОВ "Селфі кредит" та [PERSON] укладено кредитний договір №146719 (кредитний договір 1). Крім того, 22 січня 2022 року між ТОВ «Мілоан" та [PERSON] було укладено кредитний договір № 102196218 (кредитний договір 2). Крім того, 13 січня 2022 року між ТОВ "Фінансова компанія "Інвестріум" та [PERSON] укладено договір позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) №12238-01/2022 (кредитний договір 3). Підписавши кредитний договір 1, кредитний договір 2, кредитний договір 3 із супутніми до них документами, відповідач [PERSON] погодилась з умовами договорів та правилами надання споживчих кредитів від ТОВ «Селфі кредит", ТОВ Фінансова Компанія "Інвеструм", ТОВ «Мілоан». Наведене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у постанові від 12.01.2021 у справі №524/5556/19, до аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 09.09.2020 у справі №732/670/19 (провадження №61-7203св20). Зазначені договори є чинними та підлягають виконанню сторонами. Факти та обставини, які встановлені судом відповідають правовідносини, які регулюються нормами ЦК України. Відповідно до ч. 1ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч.1, ч. 2 ст.207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. За змістом ст. 626, ст. 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Згідно із ч.1 ст.63 3ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх Загальні правила щодо форми договору визначено ст.639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ч. 1, ч. 2 ст. 1047 ЦК України). Крім того, механізм укладення електронного договору, зокрема, вимоги до його підписання сторонами, врегульовано Законами України«Про електроннукомерцію» та «;Про електронний цифровий підпис». Із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію» на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних. У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 3, ч. 4, ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону). У статті 12 Закону України «Про електроннукомерцію» визначено, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»). З огляду на наведене, Кредитні договори, які укладені сторонами правочину в електронній формі шляхом підписання його умов кредитодавцем електронним підписом та позичальником електронним підписом одноразовим ідентифікатором, що відповідає вимогам ЦК України та Закону України «Про електронну комерцію». Відповідно до ч.1ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитними договорами, позичальник свої зобов`язання у погоджені сторонами строки не виконав, суму кредитута відсотки за користування, комісію не сплатив. Згідно з наданим ТОВ «ФК «ЄАПБ» розрахунком (а.с. 19), загальна сума заборгованості відповідача станом на 20 вересня 2024 року за кредитним договором 1 становить 11452 грн., з яких: 5600,00 грн. - сума заборгованості за тілом кредиту, 5852,00 грн. - сума заборгованості за відсотками. 29.02.2024 року між ТОВ "Селфі кредит" та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу №2902202416072024 , відповідно до умов якого ТОВ «Селфі кредит» передає ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Селфі кредит» права вимоги до боржників, які зазначені в реєстрі (а.с. 13, 14 копія договору, а.с 15, 16 копії додаткових угод, а.с. 17 копія акту). Відповідно до реєстру боржників № 1 від 29.02.2024 ТОВ «ФК «ЄАПБ» набув права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №146719 від 09.12.2021 у сумі 11452 ,00 грн. Згідно з наданим ТОВ «ФК «ЄАПБ» розрахунком (а.с. 36), загальна сума заборгованості відповідача за кредитним договором 2 становить 24150,00 грн., з яких: 10000,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу, 12250,00 грн. сума заборгованості за відсотками; 1900 грн - сума заборгованості за пенею. 16.07.2024 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу №16072024, відповідно до умов якого ТОВ «Мілоан» передає ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Мілоан» права вимоги до бржників, зазначеним в реєстрі (а.с. 31-33 копія договору, а.с. 34 копія акту). Відповідно до реєстру боржників від 16.07.2024, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набув права грошової вимоги до відповідача за договором про надання фінансового кредиту № 102196218 від 22 січня 2022 року у сумі 24150 грн. Згідно з наданим ТОВ «ФК «ЄАПБ» розрахунком (а.с. 55), загальна сума заборгованості відповідача за кредитним договором 3 становить 9400,00 грн., з яких: 4000,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу, 5480,00 грн. сума заборгованості за відсотками. 13.01.2023 між ТОВ "ФК "Інвеструм" та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу №13012023, у відповідності до умов якого ТОВ «ФК"Інвеструм» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «ФК "Інвеструм» права вимоги до боржників, зазначеним у реєстрі божників (а.с. 50-52 копія договору, а.с. 53 копія акту). Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу №213012023 від 13.01.2023 ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача за договором № 12238-01/2022 про надання споживчого кредиту від 13.01.2022 року у сумі 9400,00 грн. Відповідно до ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). У статтях 514, 516ЦК України визначено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. У частині 2 статті 517ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. у статті 526ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог діючого законодавства. Відповідно до статті 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, розмір яких встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). У положеннях частини першої статті 610ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно зі ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Як передбачено у ч. 1 ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. У статті 1078 ЦК України визначено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається. Як передбачено у ч. 1 ст.1081ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Грошова вимога, право якої відступається, є дійсною, якщо клієнт має право відступити право грошової вимоги і в момент відступлення цієї вимоги йому не були відомі обставини, внаслідок яких боржник має право не виконувати вимогу. Клієнт не відповідає за невиконання або неналежне виконання боржником грошової вимоги, право якої відступається і яка пред`явлена до виконання фактором, якщо інше не встановлено договором факторингу. Згідно з правовою позицією, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 23.09.2015 у справі №6-979цс15 «боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору, неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі». З огляду на фактичні обставини справи та зважаючи на те, що відповідач не здійснив погашення заборгованості за кредитними договорами, право вимоги за якими на підставі договорів факторингу перейшло до ТОВ «ФК «ЄАПБ», суд висновує про задоволення позовних вимог позивача. Згідно з частиною 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Позивач заявив вимогу про відшкодування судових витрат: судового збору в сумі 3028,00 грн, які потрібно стягнути з відповідача.

Outcome: approved