Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-11 00:00:00

Рішенням Соснівського районного суду міста Черкаси від 18.12.2025 відмовлено в задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] , треті особи: [PERSON] , приватний нотаріус Черкаського міського нотаріального округу Романій Н.В. про визнання договору дарування недійсним. Відповідач через свого представника адвоката Холодняка В.М. 13.12.2025 шляхом надсилання поштовим зв`язком подав до суду заяву щодо ухвалення додаткового рішення, в якій він просить стягнути з [PERSON] витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 8 000,00 грн. Згідно з ч. 2, 3 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. Ухвалою судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 05.01.2026 заяву прийнято до розгляду, який вирішено проводити 12.01.2026 без виклику сторін за наявними у справі матеріалами. Представник позивача Кучер Ю.В. 09.01.2026 подала заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення, у якому просила заяву представника відповідача залишити без розгляду у зв`язку з тим, що вона подана з порушенням встановленого ЦПК України процесуального строку. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків. Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги (ст. 15 ЦПК України). Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України). Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору. Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи: 1) попереднє визначення суми судових витрат (ст. 134 ЦПК України); 2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (ст. 137 ЦПК України); 3) розподіл судових витрат між сторонами (ст. 141 ЦПК України). Згідно із ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Частиною 1 ст. 134 ЦПК України передбачено, що разом із першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. Судом установлено, що у відзиві на позов відповідач зазначив, що орієнтовний розмір витрат, пов`язаних із наданням професійної правничої допомоги становить 8 000,00 грн. Згідно із п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України у зв`язку із відмовою у задоволенням позову судові витрати пов`язані зі розглядом справи покладаються на позивача. Частиною 8 ст. 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Згідно із ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Водночас зі змісту ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог ч. 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 ст. 137 ЦПК України). На підтвердження факту надання правової допомоги та розміру витрат на правову (правничу) допомогу відповідачем до матеріалів справи долучено копії: - договору про надання правничої допомоги від 16.04.2025, укладеного адвокатом Холодняком В.М. та [PERSON] ; - свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю Холодняка В.М.; - акт виконаних робіт по договору про надання правничої допомоги від 11.12.2025, відповідно до якого адвокатом надано послуги на загальну суму 8 000,00 грн; - розрахунок витрат на правничу допомогу, які Пегін В.М. поніс під час розгляду справи в Соснівському районному суду м. Черкаси, відповідно до якого вартість консультації становить 500 грн (витрачено час - 1 год); складання відзиву, клопотання про витребування доказів, виклик свідка, заперечення на відповідь на відзив 3 000,00 грн (2 год); представництво інтересів та надання правової допомоги в суді 4 500 грн (5 судових засідань); - квитанцію від 11.12.2025 № 09-25, відповідно до якої [PERSON] сплатив за надання правничої допомоги 8 000 грн. Оцінюючи наведені докази у сукупності, суд виходить із такого. Поданий представником відповідача розрахунок судових витрат у сумі 8 000,00 грн узгоджується з умовами договору про надання правничої допомоги від 16.04.2025, актом виконаних робіт від 11.12.2025, а також квитанцією від 11.12.2025, що підтверджує фактичну сплату відповідачем указаних коштів. Надані документи містять відомості про вид наданих адвокатом послуг (консультування, підготовка та подання заяв по суті справ, клопотань з процесуальних питань, участь у судовому засіданні), їх загальну вартість, а також про те, що зазначена сума сплачена саме у зв`язку з розглядом цієї цивільної справи. Отже, відповідач довів як факт надання йому професійної правничої допомоги, так і розмір витрат на таку допомогу. Водночас суд перевіряє, чи є ці витрати необхідними та співмірними відповідно до критеріїв, визначених ч. 4 ст. 137 ЦПК України, а саме: з урахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом, обсягу наданих послуг, ціни позову та значення справи для сторін. Суд ураховує, що спір стосувався визнання недійсним договору дарування, розгляд якої потребує аналізу підстав можливої недійсності правочину, оцінки достатності, належності й допустимості доказів, а також участі третіх осіб (у т.ч. приватного нотаріуса), що об`єктивно зумовлює необхідність залучення професійної правничої допомоги та здійснення представництва інтересів відповідача в суді. З поданого розрахунку та підтвержуючих документів убачається, що адвокатом фактично надано правничу допомогу у вигляді консультацій, підготовки та подання процесуальних документів, а також участі у судових засіданнях, а відповідачем ці послуги оплачено у сумі 8 000,00 грн. Отже, витрати є реальними та підтвердженими належними доказами. При визначенні суми відшкодування суд виходить із критеріїв реальності, необхідності та розумності таких витрат, що узгоджується з підходом Верховного Суду до оцінки витрат на професійну правничу допомогу. Оцінивши обсяг виконаних адвокатом робіт, тривалість та характер розгляду справи, її значення для сторін, суд дійшов висновку, що заявлений до стягнення розмір витрат 8 000,00 грн не є явно завищеним, не виходить за розумні межі та є співмірним складності справи та обсягу виконаної адвокатом роботи. Суд не встановив, що зазначені витрати були зайвими, не пов`язаними з розглядом цієї справи або такими, що є непропорційними предмету спору та його значенню для сторін. Доводи представника позивача про необхідність залишення заяви без розгляду з підстав пропуску процесуального строку є необґрунтованими, оскільки відповідачем було заявлено орієнтовний розрахунок витрат у відзиві, а докази понесення витрат (договір, акт, квитанція, детальний опис робіт) подані до матеріалів справи відповідно до вимог ч. 8 ст. 141 ЦПК України. Тому підстави для залишення заяви без розгляду відсутні. Оскільки рішенням суду від 18.12.2025 у задоволенні позову відмовлено, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на позивача (п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України). Питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у рішенні суду не було вирішено, а тому воно підлягає вирішенню шляхом ухвалення додаткового рішення згідно зі ст. 270 ЦПК України. За таких обставин заява представника відповідача про ухвалення додаткового рішення підлягає задоволенню.

Outcome: approved