Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-12 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» (надалі ТОВ «Споживчий центр») звернулось в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості в розмірі 16760 грн, що складається з 8000 грн - заборгованість за тілом кредиту, 7560 грн - заборгованість за процентами, 1200 грн комісія, а також судового збору в розмірі 2422,40 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 22 лютого 2024 року між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] укладено кредитний договір (оферти) № 22.02.2024-100003673, шляхом підписання позичальником електронним цифровим підписом пропозиції про укладення кредитного договору (оферти), заявки на отримання кредиту, підтверджено укладання кредитного договору та отримано на свій рахунок кошти у розмірі 8000 грн, що підтверджується квитанцією про переказ коштів № 2429282714 від 22 лютого 2024 року. ТОВ «Споживчий центр» 22 лютого 2024 року перерахувало відповідачу кошти в сумі 8000 грн строком на 70 дні. Дата повернення кредиту 01 травня 2024 року. Процентна ставка «Економ» - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1,35% за один день користування кредитом, яка застосовується протягом первинного періоду та протягом періоду «Економ». Процентна ставка «Стандарт» - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1,2% за один день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається кредит, окрім первинного періоду та періоду «Економ». Розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку. Комісія, пов`язана з наданням кредиту 15 % від суми Кредиту дорівнює 1200 грн. Комісія розраховується шляхом множення суми кредиту (база розрахунку) на розмір Комісії у відсотковому значенні. Нараховується Кредитором та обліковується в день видачі кредиту. Позивач свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі та надав позичальнику (відповідачеві) грошові кошти в розмірі 8000 грн. Натомість відповідач взятих на себе за договором зобов`язань не виконав, суму позики не повернув, проценти за користування грошовими коштами не сплатив. Станом на 19 листопада 2025 року виникла заборгованість в розмірі 16760 грн, з яких: 8000 грн - заборгованість за тілом кредиту; 7560 грн - заборгованість за процентами, 1200 грн заборгованість за комісією. Ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 26 листопада 2025 року у даній справі відкрито провадження та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача Кузьменко М.В. у судове засідання не з?явився, при цьому в позовній заяві просив проводити розгляд даної справи за його відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов не подавав, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 13 січня 2026 року постановлено провести по даній справі заочний розгляд. Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, 22 лютого 2024 року між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] укладено кредитний договір № 22.02.2024-100003673 за допомогою одноразового ідентифікатора Е532, який було надіслано у смс-повідомленні на номер вказаний як фінансовий 0681365582. Отже позичальник [PERSON] , використовуючи електронний підпис одноразовим ідентифікатором 22 лютого 2024 року підписав Пропозицію про укладення кредитного договору (оферти), Заявку на отримання кредиту, підтверджено укладення кредитного договору та отримано на свій рахунок кошти у розмірі 8000 грн, а отже акцептовано умови Договору. Таким чином вказаний договір підписано електронним підписом, використання якого неможливе без проходження попередньої реєстрації та отримання одноразового ідентифікатора, та без здійснення входу на веб-сайт за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету. Позичальником [PERSON] під час укладення кредитного договору № 22.02.2024-100003673 пройдено ідентифікацію шляхом використання Системи BankID Національного банку. З матеріалів справи вбачається, що заявка до кредитного договору підписана відповідачем одноразовим ідентифікатором Е532. Сума кредиту була перерахована [PERSON] на вказану ним у договорі платіжну картку через платіжну систему LiqPay, що підтверджується довідкою АТ КБ «Приват Банк» № [NUMBER] від 22 лютого 2024 року про здійснення перерахування 8000 гривень на картковий рахунок [NUMBER] . Крім того, листом АТ «ВСТ Банк» від 12 грудня 2025 року за № 4586-БТ надано відомості про те, що на ім`я [PERSON] (реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] ) була емітована карта № [NUMBER] , а також надано виписку по особовому рахунку за період з 22 лютого 2024 року по 23 лютого 2024 року. Згідно п. 3.1. Договору Кредитодавець зобов`язується надати Кредит Позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених Договором, а Позичальник зобов`язується повернути Кредит та сплатити Проценти. Пунктом 3.2. встановлено, що Кредит надається на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Відповідно до п. 4.1. Договору Кредитодавець надає Позичальнику Кредит на умовах його строковості, платності і поворотності. Спосіб перерахування Позичальнику коштів у рахунок кредиту: банківський рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача 5168-18ХХ-ХХХХ-9103. Згідно п. 4.3 Договору, днем надання Кредиту вважається день списання відповідної суми коштів з рахунку Кредитодавця, а днем погашення Кредиту/сплати платежу - день надходження коштів у касу Кредитодавця готівкою або зарахування на поточний рахунок Кредитодавця, що підтверджується випискою з поточного рахунку Кредитодавця. У випадку перерахування коштів Позичальником на поточний рахунок Кредитодавця, Позичальник зобов`язаний забезпечити надходження коштів на останній день строку сплати платежу. Відповідно до п. 6.1. Договору, Позичальник зобов`язався використати Кредит на зазначені в Договорі цілі, що не суперечать чинному законодавству України і забезпечити своєчасне повернення Кредиту та Процентів шляхом внесення в касу Кредитодавця готівкою або перерахування на рахунок Кредитодавця в такі терміни: а) повернення кредиту, сплата Процентів у терміни та строки, вказаній у Заявці, яка є невід`ємною частиною даної оферти; б) неустойка, яка може бути нарахована Кредитодавцем за несвоєчасне виконання зобов`язань за цим Договором, - негайно, з моменту пред`явлення Кредитодавцем вимоги (усної чи письмової) про нарахування таких санкцій. Укладення договору підтверджується наявною у матеріалах справи копією паспорту споживчого кредиту та додатком до анкети Позичальника, копією Пропозиції на укладення кредитного договору (оферти) від 22 лютого 2024 року, копією заявки кредитного договору № 25.09.2022-100000324, відповіддю позичальника про прийняття пропозиції (акцепт) кредитного договору № 22.02.2024-100003673 (кредитної лінії), довідкою розрахунком про стан заборгованості за кредитним договором № 22.02.2024-100003673, підтвердженням про перерахунок коштів позичальнику. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплачувати проценти. Зі ст. 1050 ЦК України вбачається, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то, в разі прострочення повернення чергової частини, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Згідно зі ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. У ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Положеннями ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронні довірчі послуги» встановлено, що електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Абз. 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку що позовні вимоги підлягають задоволенню, тому слід стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Споживчий центр» заборгованість за кредитним договором № 22.02.2024-100003673 від 22 лютого 2024 року у розмірі 16760 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позовні вимоги судом задовольняються в повному обсязі, тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати у сумі 2422,40 грн.

Outcome: approved