Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-14 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. ТОВ «Споживчий центр» звернулося до суду із позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за Кредитним договором № 15.08.2024-100001917 від 15 серпня 2024 року у розмірі 33 200 гривень та судових витрат. Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що 15 серпня 2024 року між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] укладено Кредитний договір (оферти) № 15.08.2024-100001917, відповідно до умов якого позичальнику надано кредит у розмірі 10 000 гривень, строком на 124 дні, дата повернення кредиту 16 грудня 2024 року. Продовження (лонгація, пролонгація) строку кредитування/строку договору не передбачена. Період користування Кредитом - кожні наступні 31 дні з дня надання кредиту (надалі - «черговий період»). Фіксована незмінна процентна ставка «Стандарт» у розмірі 1,5% за 1 день користування Кредитом, яка застосовується протягом перших 2 чергових періодів, фіксована незмінна процентна ставка «Економ» у розмірі 1% за 1 день користування Кредитом, яка застосовується протягом чергових періодів, наступних за черговими періодами, в яких застосовується процентна ставка «Стандарт». Розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку. Денна процентна ставка - загальні витрати за споживчим кредитом за кожний день користування кредитом протягом всього строку, на який надається Кредит, виражені у процентах від загального розміру виданого кредиту - 1,47%. Комісія, пов`язана з наданням Кредиту, - 900 гривень. Комісія за обслуговування кредитної заборгованості - 900 гривень. Відповідачем електронним цифровим підписом підписано Пропозицію про укладення кредитного договору (оферти), Заявку на отримання кредиту, підтверджено укладення кредитного договору, а отже акцептовано умови Договору. ТОВ «Споживчий центр» зобов`язання за Договором виконано в повному обсязі. У свою чергу [PERSON] свої зобов`язання за Договором належно не виконує, у зв`язку з чим, станом на дату подання позовної заяви до суду, утворилась заборгованість у розмірі 33 200 гривень. 29 серпня 2025 року через систему «Електронний суд» від представника відповідача - адвоката Чепурної Н.В. надійшов відзив, відповідно до якого у задоволенні позовних вимог просить відмовити у повному обсязі (а.с. 49-53). Зазначає, що відповідач повністю заперечує проти позову та вважає, що будь-яких коштів від позивача не отримував, жодних договорів, в тому числі і у електронній формі не укладав. Звертає увагу, що в період з 24 лютого 2023 року і по теперішній час, в тому числі і в період укладення Кредитного договору №15.8.2024-100001917 від 15 серпня 2024 року [PERSON] проходив військову службу в Збройних Силах України в Миколаївській області. У серпні 2024 року невідома особа незаконно заволоділа його майном, а саме мобільним телефоном та документами, в тому числі і банківськими картками, шляхом викрадення з автомобіля. Відповідач вважає, що в наслідок неправомірних дій, зловмисники отримали доступ до його особистих даних у додатку «Дія» та «Приват 24», що дозволило укласти договір з ТОВ «Споживчий центр» від його імені в електронній формі, отримати кошти на картку, яка також була викрадена. Але внаслідок того, що [PERSON] перебував на військовій службі в Миколаївській області, він одразу не зміг звернутися до поліції за фактом крадіжки його особистого майна. Тому, лише 19 вересня 2024 року відповідач звернувся із заявою до поліції за фактом викрадення мобільного телефону, інших речей, в тому числі документів та банківських карток. Відповідно до витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань 19 вересня 2024 року були внесені відомості за № 42024272010000211 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, за заявою [PERSON] та розпочато досудове розслідування. Отже, помітивши викрадення банківських карток, в тому числі і кредитної картки, відкритої в АТ «Першому Українському Міжнародному Банку», відповідач одразу звернувся на гарячу лінію банку ПУМБ та повідомив про викрадення картки і попросив заблокувати її. Отже, в матеріалах справи відсутні належні докази отримання відповідачем від ТОВ «Споживчий центр» кредитних коштів в розмірі 10 000 гривень. Крім того, позовні вимоги про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором у розмірі 33 200 гривень є необґрунтованими та задоволенню не підлягають. Оскільки, [PERSON] є військовослужбовцем та учасником бойових дій, враховуючи вимоги ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист та членів їх сімей», вважає, що позивачем безпідставно нараховані проценти за період з 15 серпня 2024 по 16 грудня 2024 року в розмірі 15 500 гривень та неустойка в розмірі 5 000 гривень. Нарахування неустойки є неправомірним та суперечить приписам пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України. Також, безпідставним є нарахування комісії в розмірі 2 700 гривень за обслуговування кредиту у спірному договорі, а тому вказана комісія також не підлягає стягненню. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи та інші процесуальні дії у справі. Ухвалою судді Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 02 травня 2025 року цивільну справу передано на розгляд до Коропського районного суду Чернігівської області. Ухвалою судді Коропського районного суду Чернігівської області від 28 травня 2025 року справу передано за підсудністю до Новозаводського районного суду міста Чернігова Ухвалою судді від 30 червня 2025 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 03 вересня 2025 року через систему «Електронний суд» від представника позивача надійшла відповідь на відзив, позовні вимоги просить задовольнити. Зазначає, що відповідач не надав жодного належного доказу, який би стосувався предмету доказування на підтвердження не укладення та не виконання умов кредитного договору. Кредитний договір № 15.08.2024-100001917 від 15 серпня 2024 року укладений в електронній формі, що відповідно до норм чинного законодавства прирівнюється до письмової. Стороною відповідача документи, що складають Кредитний договір, підписувались за допомогою одноразового ідентифікатора Е731, який було надіслано у смс-повідомленні на номер, вказаний останнім, як фінансовий - 0976192612. Саме його було використано відповідачем для підписання Кредитного договору. Відповідач не заперечує, що вказаний засіб зв`язку, а саме номер телефону [NUMBER] належить йому, або що на час укладення спірних договорів він втратив вказаний засіб зв`язку, що може бути підтверджено відповідними засобами доказування. Відповідачем та позивачем було досягнуто згоди щодо усіх істотних умов правочину (кредитного договору) та підписано відповідачем одноразовим ідентифікатором, що підтверджується належними доказами. Вказані обставини відповідач не спростував належними та допустимими доказами. Сторона позивача наголошує, що зазначаючи у відзиві про відсутність доказів перерахування кредитних коштів, представник відповідача не надав до суду виписки по рахунках відповідача в банківських установах, у тому числі по рахунку [NUMBER], який відповідач зазначив в договорі, як номер особистого платіжного засобу, на спростування доказів, наданих стороною позивача. Відтак, відповідач заперечуючи факт отримання грошових коштів, не надав виписку з банку про наявні чи відсутні банківські рахунки, інформацію про рух коштів за спірний період по цим рахункам. Відповідач заперечує вірність розрахунку спірної заборгованості, проте не зробив власного. Комісія пов`язана із наданням послуги, а саме перерахування кредитодавцем коштів на рахунок, вказаний позичальником, з використанням стороннього сервісу інтернет-еквайрингу. Своїм підписом на договорі відповідач також підтвердив, що ознайомлений з усіма умовами, в тому числі, й порядком та строками повернення кредиту та сплати процентів, комісії та неустойки у разі їх наявності, розуміє та зобов`язується їх виконувати. Відповідачем подано Витяг з єдиного реєстру досудових розслідувань, обставини, викладені у ньому, підтверджують лише звернення до правоохоронного органу 18 вересня 2025 року та не підтверджують те, що було почато досудове розслідування. Тобто, даний доказ не може бути врахований як доказ - підтвердження факту вчинення кримінального правопорушення відносно відповідача. Також, 03 вересня 2025 року від представника позивача надійшло клопотання про витребування доказів в АТ «Універсал Банк» (а.с. 94-95). 08 вересня 2025 року через систему «Електронний суд» від представника відповідача надійшли заперечення, у задоволенні позовних вимог просить відмовити у повному обсязі (а.с. 102-104). Ухвалою суду від 08 вересня 2025 року розгляд справи було відкладено, а також задоволені клопотання представника ТОВ «Споживчий центр» та представника відповідача адвоката Чепурної Н.В. про витребування доказів. 15 жовтня 2025 року представник позивача ТОВ «Споживчий центр» через систему «Електронний суд» подав заяву про зменшення розміру позовних вимог та просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором у розмірі 12 700 гривень (а.с. 129). У судове засідання представник позивача не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, у позовній заяві просить проводити розгляд справи без участі представника позивача, проти винесення судом заочного рішення не заперечує (а.с. 4). Представник відповідача підтримала пояснення, надані у відзиві та запереченнях, враховуючи інформацію, яка надійшла від ПрАТ «Київстар» та АТ «Універсал Банк», вважає, що докази на підтвердження перерахунку коштів саме [PERSON] за кредитним договором відсутні, просила відмовити у задоволенні вимог у повному обсязі. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги не визнав з підстав зазначених у відзиві, додатково пояснив, що кредитний договір від 15 серпня 2024 року ним не укладався, оскільки в цей час перебував на позиціях у Миколаївській області в районі с. Широколанське. У селі Кринички та смт Ольшанське він ніколи не був. [INFO] у м. Миколаєві у нього було викрадено мобільний телефон, паспорт та платіжні картки банків «А-Банк», «ПУМБ» та «монобанк», за вказаним фактом внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Про кредит дізнався після того як відновив сім-картку у вересні 2024 року. З [PERSON] знайомий, разом з ним він служив та товаришував. 15 серпня 2024 року [PERSON] був у відпустці. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. 15 серпня 2024 року електронним цифровим підписом позичальника -одноразовим ідентифікатором підписано пропозицію ТОВ «Споживчий центр» про укладення кредитного договору (кредитної лінії) (оферту) в порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», та подав заявку, яка є невід`ємною частиною пропозиції про укладення кредитного договору (оферти), з якою позичальник ознайомився 15 серпня 2024 року за посиланням htpp://sgroshi/com.ua/ua/informaciya-o-kompanii згідно зі ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію». 15 серпня 2024 року між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] укладено електронний кредитний договір (кредитної лінії) (оферта) № 15.08.2024-100001917, згідно з яким було отримано кредит у розмірі 10 000 гривень, строком на 124 дні. Згідно з п. 3.1 Договору Кредитодавець зобов`язується надати Кредит Позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених Договором, а Позичальник зобов`язується повернути Кредит та сплатити Проценти, Комісії. Відповідно до п. 4.1 Договору Кредитодавець надає Позичальнику Кредит на умовах його строковості, платності і поворотності. Спосіб надання Позичальнику коштів у рахунок кредиту - перерахування на рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача [NUMBER]. Згідно з п. 9 заявки Денна процентна ставка - загальні витрати за споживчим кредитом за кожний день користування кредитом протягом всього строку, на який надається Кредит, виражені у процентах від загального розміру виданого кредиту. Розрахунок денної процентної ставки: 1,47% = (18200/10000)/124 x 100%. Відповідно до пунктів 11, 12 заявки Комісія, пов`язана з наданням Кредиту (далі - «Комісія за надання», «Комісія»; економічна сутність плата за надання Кредиту) - 900 гривень. Комісія за надання нараховується Кредитором та обліковується в день видачі кредиту, сплачується згідно Графіку платежів. Комісія за обслуговування кредитної заборгованості (далі - «Комісія за обслуговування», «Комісія») - 900 гривень у кожному з 2 чергових періодів, наступних за першим черговим періодом. Комісія за обслуговування нараховується Кредитором та обліковується в перший день кожного з 2 чергових періодів, наступних за першим черговим періодом, сплачується згідно Графіку платежів. Заявка кредитного договору № 15.08.2024-100001917 (кредитної лінії), Пропозиція про укладення кредитного договору (кредитної лінії) (оферта), Відповідь позичальника про прийняття пропозиції (акцепт) кредитного договору, Інформаційне повідомлення підписані за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором Е731 (а.с. 8-14). Шляхом використання системи BankID Національного банку України ТОВ «Споживчий центр» здійснено ідентифікацію позичальника [PERSON] (а.с. 17). Згідно з довідкою ТОВ «Універсальні платіжні рішення» від 23 квітня 2025 року відповідно до укладеного договору на переказ коштів 15 серпня 2024 року здійснено виплату на суму 10 000 гривень на номер картки [NUMBER] , номер транзакції в системі iPay.ua - 481793864, призначення платежу - видача за договором кредиту № 15.08.2024-100001917 (а.с. 18). Відповідно до довідки-розрахунку про стан заборгованості за кредитним договором № 15.08.2024-100001917 від 15 серпня 2024 року заборгованість складає 33 200 гривень, з яких: основний борг - 10 000 гривень, проценти - 15 500 гривень, комісія - 2 700 гривень, неустойка - 5 000 гривень (а.с. 19). Згідно з довідкою військової частини [NUMBER] від 01 серпня 2025 року № 1725 [PERSON] є солдатом військової служби за контрактом та перебуває на військовій службі у військовій частині з 01 жовтня 2024 року по теперішній час (а.с. 63). Згідно посвідчення серії [NUMBER] [PERSON] є учасником бойових дій (а.с. 67). Відповідно до витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань 19 вересня 2024 року за заявою [PERSON] внесено відомості за № 42024272010000211 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, за фактом викрадення мобільного телефону та інших речей (а.с. 64). За інформацією, наданою на запит суду, АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» повідомило, на ім`я [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) банком не було емітовано платіжну картку № [NUMBER] . Вказану картку емітовано на ім`я [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ). Номер телефону [NUMBER] не був фінансовим номером за картковим рахунком № [NUMBER] (а.с. 124). Із виписки руху коштів по картці від 19 вересня 2025 вбачається, що 15 серпня 2024 року о 16 годині 17 хвилин на картковий рахунок [NUMBER] клієнта [PERSON] зарахований платіж у сумі 10 000 гривень, в графі деталі операції - IPAY_CREDIT _MC1 (а.с. 127). Згідно інформації, наданої на запит суду, ПрАТ «Київстар» повідомило, що електронні комунікаційні послуги по номеру телефону [NUMBER] станом на 15 серпня 2024 року надавались на умовах передплаченої форми обслуговування знеособлено, без укладання письмового договору або реєстрації, вказаний номер за жодною особою зареєстрований не був. Направлення SMS-повідомлень чи ММS-повідомлень на телефонний номер [NUMBER] протягом доби 15 серпня 2024 року комунікаційним обладнанням ПрАТ «Київстар» не зафіксовано. Послуга переадресації телефонних дзвінків чи SMS-повідомлень по телефонному номеру на інші телефонні номери протягом доби 15 серпня 2024 року не підключались та не активувались. Відповідно до інформації про з?єднання по телефонному номеру [NUMBER] , які були зафіксовані комунікаційним обладнанням ПрАТ «Київстар» у період часу з 00 годин 00 хвилин по 23 годину 59 хвилин 15 серпня 2024 року, вбачається надходження вхідних SMS від контакту SGROSHI о 16 годині 10 хвилин та о 16 годині 16 хвилин, крім того вхідні SMS о 16 годині 12 хвилин та вхідний дзвінок о 16 годині 13 хвилин з номеру [NUMBER] (а.с. 134-137). Судом встановлено, що номер телефону [NUMBER] зазначений ТОВ «Споживчий центр» в інформаційному повідомленні позичальника та паспорті споживчого кредиту, для контакту з оператором, якщо дані невірні або якщо особа хоче їх змінити (а.с. 14-16). ІV. Норми права, які застосував суд, та оцінка аргументів сторін. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори. Статтею 205 ЦК України встановлено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. Згідно з положеннями частин 1, 3, 4, 7 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли всіх істотних умов договору. За правилами ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Частиною 1 ст. 634 ЦК України визначено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до статей 525, 526, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений законом чи договором строк, одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. Відповідно до статей 1048-1052, 1054 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцю позику та сплатити відсотки за користування коштами у строк та у порядку, що встановлені договором. Із змісту статей 1054, 1055 ЦК України слідує, що за кредитним договором, укладеним у письмовій формі, банк зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язаний повернути кредит та сплатити проценти. За змістом ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку, відповідно до статей 549 - 552 ЦК України, що нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. Згідно зі ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до положень ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають наслідки, встановлені договором. У постанові Верховного Суду від 30 листопада 2022 року у справі № 334/3056/15 зроблено висновок, що у справах про стягнення кредитної заборгованості кредитор повинен довести виконання ним своїх обов`язків за кредитним договором, а саме: надання грошових коштів (кредиту) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник - повернення грошових коштів у розмірі та на умовах, визначених договором. Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України). Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно зі ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Завданням судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів учасників судового процесу (ч. 1 ст. 2 ЦПК України). На суд покладено обов`язок створювати необхідні умови для всебічного і повного дослідження обставин справи, зокрема, в результаті здійснення судом і особами, які беруть участь у справі, доказування і пізнання у встановленому процесуальному порядку. Особливість доказування полягає в тому, що воно є як правом, так і обов`язком осіб, які беруть участь у справі. Вони мають право подавати докази, брати участь в їх дослідженні, давати усні й письмові пояснення суду, подавати свої доводи, міркування та заперечення, тобто мають право на доказування. Беручи до уваги встановлені обставини, за відсутності належних, допустимих та достатніх доказів надання відповідачу [PERSON] грошових коштів (кредиту) у розмірі та на умовах, встановлених кредитним договором, відсутні підстави вважати, що саме у відповідача виникло зобов`язання щодо повернення на користь ТОВ «Споживчий центр» грошових коштів, відтак суд приходить переконання про необґрунтованість та недоведеність позовних вимог, відтак у позові слід відмовити повністю. V. Розподіл судових витрат. Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача. Враховуючи, що у задоволенні позову відмовлено повністю, тому понесені витрати позивачем по сплаті судового збору не підлягають відшкодуванню. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed