Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-14 00:00:00

У жовтні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ЕЙС" звернулося до Бобринецького районного суду Кіровоградської області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позов обґрунтований тим, що 27.06.2024 року між ТОВ "МАКС КРЕДИТ" та відповідачем було укладено договір кредитної лінії №00-9833590, сума кредиту складає 8000 грн, строком на 360 днів, дата повернення кредиту 22 червня 2025 року, стандартна процентна ставка - 1,45% від суми кредиту за кожен день користування кредитом, знижена процентна ставка - 0,5%. ТОВ «Макс кредит» свої зобов`язання за договором виконало в повному обсязі, а саме надало відповідачу кредит в сумі 8000 грн. шляхом переказу грошових коштів на картковий рахунок відповідача № [NUMBER] . Відповідач свої зобов`язання за кредитним договором не виконує, тому утворилася заборгованість в сумі 27582 грн. 23 коп. 20.01.2025 року між ТОВ «Макс кредит» та ТОВ «ФК «Ейс» укладено договір факторингу №20012025-МК/ЕЙС, згідно з умовами якого позивач набув права грошової вимоги за кредитним договором №00-9833590 від 27.06.2024 року. У зв`язку з викладеним, ТОВ "ФК "Ейс" звернулося до суду із позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 27582 грн. 23 коп., а також понесених судових витрат. Ухвалою суду від 22 жовтня 2025 року відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та без проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами. Представник позивач про місце та дату розгляду справи повідомлений належним чином, в позовній заяві вказав, що просить розгляд справи провести за його відсутності, не заперечує проти винищення заочного рішення. 19.12.2025 року на адресу Бобринецького районного суду Кіровоградської області від [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, зі змісту якого вбачається, що відповідач визнає факт отримання грошових коштів у кредит, але не визнає суму простроченої заборгованості за нарахованими відсотками. Посилається на ЗаконУкраїни від 15 березня 2022 року № 2120-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» згідно якого, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Просить задовольнити лише стягнення суми тіла кредиту. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 27.06.2024 року ТОВ «МАКС КРЕДИТ» та [PERSON] уклали кредитний договір у формі електронного документа з використанням електронного підпису одноразового ідентифікатору. На підставі вказаного договору відповідач отримав грошові кошти в сумі 8000 гривень. Кредитний договір підписано відповідачем шляхом введення одноразового ідентифікатора 86867. Згідно з п. 1.1, 1.2 Договору, кредитодавець надає позичальнику кредит у національній валюті у вигляді кредитної лінії, у розмірі 8000 грн. на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов`язується одержати та повернути кредит, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Відповідно до п 1.3 Строк дії кредитної лінії: 360 днів. Позичальник зобов`язаний повернути кредит кредитодавцю 22 червня 2025 року. Відповідно до п. 1.5 Сторони погодили тип процентної ставки-фіксована. 1.5.1. Стандартна процента ставка складає 1,45% від суми кредиту за кожний день користування кредитом, застосовується у межах Строку дії кредитної лінії, зазначеного в пункті 1.3. цього Договору (за виключенням строку кредитування, коли Позичальник має право на використання Зниженої процентної ставки). 1.5.2. Знижена процентна ставка становить 0,5% від суми кредиту за кожен день користування кредитом, надається позичальнику в якості заохочення та діє виключно за умови сплати процентів не пізніше наступного дня за першою Періодичною датою оплати процентів, визначеною п.1.4. цього Договору. Знижена процентна ставка застосовується виключно протягом 15 днів користування кредитом поспіль, починаючи з першого дня користування Кредитом (дати видачі кредиту). 1.6. Кредитодавець одноразово нараховує комісію за надання кредиту у розмірі 15% від суми кредиту, що вкладає 1200 грн. Відповідно до довідки про ідентифікацію, [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , отримав одноразовий ідентифікатор 86867, 27.06.2024 року об 11:04:39 на номер телефону [NUMBER] . На виконання умов кредитного договору, 27.06.2024 року первісний кредитор ініціював переказ коштів безготівковим зарахуванням через компанію ТОВ «ПЛАТЕЖІ ОНЛАЙН» на платіжну картку № [NUMBER] , що, в свою чергу, свідчить доказом того, що відповідач прийняв пропозицію кредитодавця. Первісний Кредитор виконав свої зобов`язання щодо надання грошових коштів у повному обсязі, що підтверджується інформаційною довідкою від 06.02.2025 року №173/02 виданою ТОВ «ПЛАТЕЖІ ОНЛАЙН» з додатком до неї та відміткою про дату, час, номер та суму транзакції. Відповідно до виписки з особового рахунку за кредитним договором №00-9833590 від 27.06.2024 року, [PERSON] за період з 20.01.2025 року по 01.10.2025 року має заборгованість за основною сумою кредиту 8145 грн. 20 коп. та заборгованість за процентами 19437 грн. 03 коп. З листа наданого АТ КБ «Приват Банк» від 10.11.2025 року, №20.1.0.0.0/7-251104/78438-БТ вбачається, що на ім`я [PERSON] РНОКПП [NUMBER] емітовано картку № [NUMBER] , 27.06.2024 року на вказану картку відбулося зарахування грошових коштів у сумі 8000 грн. 20.01.2025 року між ТОВ «Макс кредит» та ТОВ «ФК «Ейс» укладено договір факторингу №20012025-МК/ЕЙС, згідно з умовами якого позивач набув права грошової вимоги за кредитним договором №00-9833590 від 27.06.2024 року. Відповідно до детального розрахунку заборгованості за кредитом №00-9833590 від 27.06.2024 року, сума загальної заборгованості складає 27582 грн. 23 коп., що становить: заборгованість за тілом кредиту 6945 грн. 20 коп., заборгованість за нарахованим процентами 19437 грн. 03 коп., заборгованість за комісією 1200 грн. Докази на спростування даного розрахунку заборгованості, на підтвердження виконання зобов`язань по договору відсутні, тобто відповідач в порушення умов договору взяті на себе зобов`язання не виконав, кредит та платежі відповідно до договору не повернув, внаслідок чого утворилась заборгованість, що є підставою для застосування до даних відносин правил згідно ст.1049 ЦК України щодо зобов`язання відповідача повернути грошові кошти відповідно до умов договору. З приводу заперечень відповідача, слід зазначити наступне. Відповідно до відзиву поданого відповідачем 19.12.2025 року, [PERSON] підтверджує сам факт укладання кредитного договору та отримання кредитних коштів, а заперечує саме нарахування відсотків посилаючись на Закон України від 15 березня 2022 року № 2120-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану». Так, Законом України від 15 березня 2022 року № 2120-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» доповнено, серед іншого, розділ "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України пунктом 18. Згідно п.18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу Україниу період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Таким чином, посилання відповідача на вказану правову норму суд вважає не доцільним, оскільки позивач просить стягнути з [PERSON] заборгованість за тілом кредиту та відсотки за його користування, нарахування неустойки (штрафу, пені) не відбулося. Згідно ч.2 ст.77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. За правилами ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно із ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1ст. 627 ЦК України). За змістом ст.626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Відповідно до ч. 2 ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем він вважається укладеним в письмовій формі. Згідно із ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом (ст.610,612 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Відповідно до ст.11,12 Закону України «Про електронну комерцію» електронні правочини вчиняються на основі відповідних пропозицій (оферт). Зазвичай такі правила є невід`ємною частиною кредитного договору, що прописується в самому договорі та без підтвердження про ознайомлення з такими, договір не буде укладено. Згідно із ч. 3 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію" електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію"). Згідно із ч. 6 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію" відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Враховуючи викладене, а також те, що доказів повернення кредиту чи спростування вказаних обставин, на час розгляду справи відповідачем не надано, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову та стягнення з відповідача [PERSON] на користь ТОВ "Фінансова компанія "ЕЙС" заборгованості за договором №00-9833590 від 27.06.2024 року, у розмірі, що складає 27582 грн. 23 коп. Щодо стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ЕЙС" витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 7000 грн., слід зазначити наступне. На підтвердження понесених витрат надані докази, зокрема: акт прийому-передачі наданих послуг який є невід`ємною частиною до Договору про надання правничої допомоги №20/08/25 від 20.08.2025 року . Між Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ЕЙС" та адвокатським бюро «Соломко та партнери» було укладено Договір про надання правничої допомоги №20/08/25 від 20.08.2025 року у відповідності до умов якого було доручено здійснити стягнення суми боргу в судовому порядку, а саме, встановити обставини справи, зібрати та аналізувати докази і документи, підготувати необхідні документи, сформувати правову позицію по справі, зняти копії документів, скласти та подати позовну заяву. На виконання умов договору представником позивача надано до суду акт прийому-передачі наданих послуг який є невід`ємною частиною до Договору про надання правничої допомоги №20/08/25 від 20.08.2025 року, відповідно до якого, Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ЕЙС" була прийнята правова допомога на загальну вартість 7000 грн. Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. Як передбачено ч. 1, ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, позивачем підтверджені понесені судові витрати, які підлягають стягненню з відповідача. Окрім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача суму сплаченого судового збору у розмірі 2422 грн. 40 коп.

Outcome: approved