Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позовні вимоги обґрунтовує тими обставинами, що 26.02.2021 року між Позивачем та Відповідачем був укладений Кредитний Договір №2001825150401, а. 20.01.2023 року був укладений Кредитний договір №1002121878801. Відповідач зобов`язання за договорами не виконує, внаслідок чого утворилася заборгованість, яка станом на 03.06.2025 року становить: по кредитному договору від 26.02.2021 № 2001825150401 28160,32 грн., з яких: 14998,12 грн. заборгованість за кредитом; 13162,2 грн. заборгованість процентами; 0 грн. заборгованість за комісією; по кредитному договору від 20.01.2023 № 1002121878801 5800,88 грн., з яких: 2125,47 грн. заборгованість за кредитом; 0,08 грн. заборгованість процентами; 3675,33 грн. заборгованість за комісією, яку Позивач просить стягнути з Відповідачки на свою користь. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлені судом належним чином, при подачі позову подав клопотання, в якому зазначає, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить проводити розгляд справи без їх участі, позов простять задовольнити, не заперечує проти проведення по справі заочного розгляду. Відповідач в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлені судом належним чином. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін у справі за наявними матеріалами справи та ухвалити заочне рішення відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів. В зв`язку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Судом встановлено, що АТ «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» та [PERSON] було укладено кредитні договори: 26.02.2021 року кредитний договір №2001825150401, за яким Позичальнику видано кредит у сумі 15 000,00 грн., а 20.01.2023 року кредитний договір №1002121878801, за яким Позичальнику кредит у сумі 15 000,0 грн.. Відповідно до умов Договорів, позичальник зобов`язався в порядку та в строки визначені договором, своєчасно повернути кредитні кошти, сплачувати проценти за користування кредитом, комісію та збитки. Відповідач не виконує свої кредитні зобов`язання належним чином довготривалий строк. Заборгованість відповідача перед позивачем станом на 03.06.2025 року склала: 1) По кредитному договору від 26.02.2021 року № 2001825150401 28 160,32 грн., з яких: 14 998,12 грн. заборгованість за кредитом; 13 162,20 грн. заборгованість процентами; 0,00 грн. заборгованість за комісією; 2) По кредитному договору від 20.01.2023 року № 1002121878801- 58 00,88 грн., з яких: 2 125,47 грн. заборгованість за кредитом; 0,08 грн. заборгованість процентами; 3 675,33 грн. заборгованість за комісією. Тобто загальна сума заборгованості по вищевказаним кредитним договорам станом на 03.06.2025 року склала 33 961,20 гривень, що підтверджується копіями детальних розрахунків заборгованості. За змістом ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За приписами ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. З аналізу норм ст. ст. 1048, ч. 2 ст. 1050 ЦК України вбачається, що пред`явленням вимоги до позичальника є як направлення йому вимоги про дострокове погашення заборгованості за кредитним договором, так і пред`явлення до нього позову. Частиною 1 статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» встановлено, що після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. Згідно правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові справи № 496/3134/19 від 13 липня 2022 року, умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» (10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Позивач не зазначив та не надав доказів наявності переліку інших послуг, які надавались банком на обслуговування кредитної заборгованості, погоджених із споживачем при укладенні кредитного договору підтверджень факту надання таких послуг в обсязі, що перевищує право споживача за законом. З урахуванням наведеного суд приходить до висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача заборгованості за комісією в сумі 3 675,33 грн. За таких обставин позов підлягає частковому задоволенню. Згідно ст. 141 ЦПК України, у зв`язку із задоволенням позову з відповідача підлягають стягненню на користь позивача судові витрати. Також суд вважає за потрібне стягнути з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір у розмірі у розмірі 2156 гривень 00 коп. оскільки позов задоволено в розмірі 89 % від суми заявлених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial