Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Жовтневого районного суду Миколаївської області із позовом, в обґрунтування якого вказав, що він є власником земельних ділянок загальною площею 4,07 га, які розташовані в межах території Жовтневої районної ради Жовтневого району (на даний час Миколаївський район) Миколаївської області. Ці земельні ділянки мають цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, та наступні кадастрові номери: - 4823300000:06:000:0003, площею 4,04 га; - 4823300000:06:000:0084, площею 0,03 га. Право власності позивача на вказані земельні ділянки посвідчується державним актом на право власності на земельну ділянкусерії МК №014726, виданим Жовтневою райдержадміністрацією 13.04.2004 р., та зареєстрованим у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 53. Ці земельні ділянки були отримані позивачем у результаті паювання зі складу земель, що належали Асоціації імені Карла Маркса на праві колективної власностіна землю, відповідно до отриманогонею 16.06.1994 р. Державного Акту на право колективної власності на землю серії МК № 00005 на земельну ділянку загальною площею 3460,2 га для ведення сільськогосподарського виробництва. Даний акт зареєстрований у Книзі записів державних актів на право колективної власності на землю за № 12. У подальшому, зі складу цих земель, на підставі отриманого раніше сертифікату про право на земельну частку (пай) серії МК № 0113277, позивачу було виділено у натурі (на місцевості) вищевказані земельні ділянки. Отримання позивачем земельних ділянок у власність відбувалось відповідно до Указу Президента України від 08.08.1995 р. № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям». В подальшому, після виділення у натурі (на місцевості) земельних ділянок,позивач отримав державний акт на право власності на земельну ділянку серії МК № 014726 від 13.04.2004 року. Таким чином сертифікат про право на земельну частку (пай), було фактично замінено на державний акт про право приватної власності на земельні ділянки. В свою чергу, видачі державного акту на право власності на земельну ділянку передувало розроблення відповідної технічної документації, у якій містився ситуаційний план з вказівкою на місце розташування земельних ділянок та кадастровий план на земельні ділянки, що передаються у власність, із зазначенням опису меж та сусідніх землекористувачів, а також акту про встановлення меж земельних ділянок в натурі та передачу і прийом межових знаків під охорону та зберігання. В технічній документації були вказані каталоги координат земельних ділянок (паїв), в тому числі, земельних ділянок, що відводились позивачеві. Згідно технічної документації місце розташування земельних ділянок, що передавались у власність позивача, знаходилось у межах земельної ділянки, що була передана у колективну власність Асоціації імені Карла Маркса та в подальшому розподілена на земельні частки (паї) між членами цієї Асоціації, і не відносилася ні до державної, ні до комунальної власності. Позивач зазначив, що він набув право власності на вищевказані земельні ділянки у передбачений законом спосіб, і оформив належним чином правовстановлюючі документи, тому мав право як власник розпорядитися ними. Реалізовуючи свої права власника, позивач надав їх в оренду фермерському господарству «Канакер», уклавши договір оренди від 22.04.2010 р., зареєстрований у Жовтневому районному відділі Миколаївської регіональної філії Центру ДЗК, за № 041049001415 від 20.05.2010 р. Будь-яких інших дій щодо розпорядження належними йому земельними ділянками, позивач не здійснював. 12.03.2021 р. він звернувся до державного кадастрового реєстратора відділу у Миколаївському районі ГУ Держгеокадастру у Миколаївській області із заявою про внесення відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру. Проте отримав відмову у вчиненні цих дій у зв`язку із тим, що належні йому земельні ділянки, перетинаються із іншими земельними ділянками, зокрема: із земельною ділянкою з кадастровим номером 4810136600:07:029:0010, площею 20,0 га, яка співпадає на 11,2474 % та із земельною ділянкою з кадастровим номером 4810136600:07:029:0009, площею 36,0 га, яка співпадає на 87,1149 %. Крім цього, позивач дізнався про те, що частина належної йому земельної ділянки була передана в оренду ТОВ «ЕКО ЕНЕРДЖИ ПРО». В подальшому позивач дізнався про те, що це стало наслідком винесення відповідачем по даній справі низки незаконних рішень, на підставі чого зі складу земельних ділянок позивача були утворені інші земельні ділянки, зокрема: -земельна ділянка з кадастровим номером 4810136600:07:029:0010. Рішенням Миколаївської міськради № 23/64 від 27.07.2017 р. ТОВ «Еко Енерджи Про» було надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 20 га, із земель комунальної власності, з метою передачі в оренду для виробництва електричної енергії (об`єкт енергетичної інфраструктури), з подальшим зарахуванням до земель енергетики по [ADDRESS] , в межах з промзоною по вул. Самойловича, з присвоєнням адреси, за умови вирішення загальної концепції проекту індустріального парку з врахуванням рішень Детального плану території, а також системного інженерного та транспортного забезпечення вантажного руху міста. На підставі цього було виготовлено проект землеустрою та внесені відповідні записи до Державного земельного кадастру (далі ДЗК), згідно яких дана земельна ділянка відноситься до комунальної власності, з цільовим призначенням для розміщення, будівництва, експлуатації та обслуговування будівель і споруд об`єктів енергогенеруючих підприємств, установ і організацій. Рішенням Миколаївської міськради № 51/160 від 09.04.2019 р. був затверджений проект землеустрою щодо відведення в оренду земельної ділянки для виробництва електричної енергії по Корабельному району м. Миколаєва та затверджено проект землеустрою щодо відведення в оренду земельної ділянки загальною площею 200 000 кв.м., з кадастровим номером 4810136600:07:029:0010, із земель комунальної власності, для виробництва електроенергії та присвоєно їй адресу: [ADDRESS] . На підставі цього рішення, право комунальної власності на дану земельну ділянку було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, за територіальною громадою м. Миколаєва в особі Миколаївської міськради. Потім ця земельна ділянка була передана в оренду ТОВ «Еко Енерджи Про» строком на 30 років; -земельна ділянка з кадастровим номером 4810136600:07:029:0009.Рішенням Миколаївської міськради № 40/13 від 17.07.2018 р. був затверджений проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки(кадастровий номер 4810136600:07:029:0009), загальною площею 36 га, із земель комунальної власності, зарахувавши її до земель промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення (землі індустріальних парків), за цільовим призначенням до земель промисловості, для розташування індустріального парку по [ADDRESS] , на території промзони в Корабельному районі м. Миколаєва. Дана земельна ділянка зареєстрована у ДЗК на праві комунальної власності, з цільовим призначенням - для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості, і передбачається використовувати для розташування індустріального парку. Право власності на дану земельну ділянку не зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна. Позивач зазначає, що на час винесення спірних рішень, затвердження технічної документації та формування земельних ділянок, відповідачі не звернули уваги на те, що останні частково накладаються на належні йому земельні ділянки. Внаслідок цього було порушено право власності позивача та його законні інтереси на володіння, користування та розпорядження належними йому на праві приватної власності земельними ділянками, які фактично вибули із його володіння. Через неможливість в позасудовому порядку відновити свої порушені права та інтереси, позивач змушений звернутися до суду із даним позовом, в якому просив: -визнати незаконним та скасувати рішення Миколаївської міської ради від 17.07.2018 р. за № 40/13 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по Корабельному району м. Миколаєва»; -визнати незаконним та скасувати рішення Миколаївської міськради від 09.04.2019 р. за № 51/160 «Про передачу в оренду земельної ділянки для виробництва електричної енергії по Корабельному району м.Миколаєва»; -визнати протиправною та скасувати державну реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером 4810136600:07:029:0010 загальною площею 20,0 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , та земельної ділянки з кадастровим номером4810136600:07:029:0009 загальною площею 36 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] , та зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Миколаївській області закрити Поземельну книгу, яка була відкрита у зв`язку зі здійсненням державної реєстрації земельної ділянки з кадастровим номером 4810136600:07:029:0010 загальною площею 20,0 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , та земельної ділянки з кадастровим номером 4810136600:07:029:0009 загальною площею 36,0 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] ; -скасувати реєстрацію права комунальної власності на земельну ділянку з кадастровим номером 4810136600:07:029:0010 загальною площею 20,0 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , та зобов`язати Департамент з надання адміністративних послуг Миколаївської міськради внести зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Ухвалою судді Жовтневого районного суду Миколаївської області від 09.08.2021 р. дана цивільна справа була передана до Корабельного районного суду м. Миколаєва за підсудністю. Ухвалою судді Корабельного районного суду м. Миколаєва від 04.10.2021 р. відкрито провадження у даній справі і її розгляд був призначений за правилами загального позовного провадження. У підготовчому засіданні представник позивача подала заявупро зміну предмета позову, у якій виклала позовні вимоги у наступній редакції, та просила: -визнати незаконним та скасувати рішення Миколаївської міської ради від 09.04.2019 р. за № 51/160 «Про передачу в оренду земельної ділянки для виробництва електричної енергії по Корабельному району м. Миколаєва»; -витребувати у Миколаївської міськради та TOB «ЕКО ЕНЕРДЖИ ПРО» частину земельної ділянки з кадастровим номером 4823300000:06:000:0003 площею 0,04541 га, з наступними лінійними промірами з півночі 49,49 м., сходу 115 м., півдня 32,7 м., заходу 111,53 м., яка значиться як складова земельної ділянки з кадастровим номером 4810136600:07:029:0010; -припинити право власності територіальної громади м. Миколаєва в особі Миколаївської міськради на земельну ділянку з кадастровим номером 4810136600:07:029:0010, та право оренди на неї ТОВ «ЕКО ЕНЕРДЖИ ПРО»; -скасувати у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про реєстрацію права комунальної власності на земельну ділянку з кадастровим номером 4810136600:07:029:0010 загальною площею 20,0 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , вчинений Департаментом з надання адміністративних послуг Миколаївської міськради на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 46623469 від 24.04.2019 р.; -скасувати у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про реєстрацію права оренди земельної ділянки з кадастровим номером 4810136600:07:029:0010 загальною площею 20,0 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , вчинений Департаментом з надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради на підставі договору оренди землі, серія та номер: 11534, виданого 19.04.2019 р., видавник: Миколаївська міська рада/ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ЕКО ЕНЕРДЖИ ПРО" та рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 46623469 від 24.04.2019 10:21:47; -скасувати у Державному земельному кадастрі запис про державну реєстрацію земельної ділянки кадастровий номер 4810136600:07:029:0010 загальною площею 20,0 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] ; -зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Миколаївській області виключити запис про державну реєстрацію земельної ділянки кадастровий номер 4810136600:07:029:0010 загальною площею 20,0 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] та закрити Поземельну книгу, яка була відкрита у зв`язку зі здійсненням державної реєстрації вказаної земельної ділянки; -зобов`язати TOB «ЕКО ЕНЕРДЖИ ПРО» за його рахунок та його власними засобами звільнити вказану ділянку від встановленого на ній обладнання; -визнати незаконним та скасувати рішення Миколаївської міської ради від 17.07.2018р. за № 40/13 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по Корабельному району м. Миколаєва»; -скасувати в Державному земельному кадастрі запис про державну реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером 4810136600:07:029:0009 загальною площею 36 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] ; -зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Миколаївській області виключити запис про державну реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером 4810136600:07:029:0009 загальною площею 36 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] та закрити Поземельну книгу, яка була відкрита у зв`язку зі здійсненням державної реєстрації земельної ділянки; -покласти на відповідачів судові витрати, здійснені по справі. Позивач у судове засідання не з`явився, його представник адвокат Ткаченко О.І. подала заяву із проханням слухати справу у відсутність позивача та його представника, позовні вимоги в уточненій редакції підтримала та просила їх задовольнити. Представник відповідача Миколаївської міськради у судове засідання не з`явився, подав заяву про слухання справи у його відсутність та відзив, у якому заперечував проти задоволення позову у повному обсязі. Відзив мотивований тим, що оспорювані позивачем рішення Миколаївської міськради були прийняті у межах її повноважень та у повній відповідності до діючого законодавства. Зокрема, представник відповідача вказував, що рішенням міськради № 23/64 від 27.07.2017 р. ТОВ «ЕКО ЕНЕРДЖИ ПРО» надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянкиорієнтовною площею 20 га, із земель комунальної власності, з метою передачі в оренду для виробництва електричної енергії, з подальшим зарахуванням земельної ділянки до земель енергетики по [ADDRESS] , в межах з промзоною по вул. Самойловича, з присвоєнням адреси, за умови вирішення загальної концепції проекту індустріального парку з врахуванням рішень Детального плану території, а також системного інженерного та транспортного забезпечення вантажного руху міставідповідно до висновку управління містобудування та архітектури Миколаївської міської ради від 23.06.2017 р. № 17-2391/2. На виконаннявищезазначеногорішенняміської ради, ТОВ «ЕкоЕнерджи Про» замовило, а КП «Госпрозрахункове проектно-виробниче архітектурно-планувальне бюро» виготовило проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду ТОВ «Еко Енерджи Про» для виробництва електричної енергії по [ADDRESS] , який було погоджено відповідними органами згідно вимог чинного законодавства. Рішенням Миколаївської міської ради від 17.07.2018 р. за № 40/13 затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки з кадастровим номером 4810136600:07:029:0009, загальною площею 36 га, із земель комунальної власності, зарахувавши її до земель промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення (землі індустріальних парків), за цільовим призначенням - до земель промисловості, для розташування індустріального парку по [ADDRESS] на території промзони в Корабельному районі м. Миколаєва відповідно до висновкууправліннямістобудування та архітектуриМиколаївськоїміської ради від 13.11.2017 р.№ 17-5072. Згідно вказаного висновку, управління погоджує проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 36 га для розташування індустріального парку по вул. Самойловича на території промзони в Корабельному районі м. Миколаєва. Згідно довідки з державної статистичної звітності про наявність земель та розподіл їх за власниками земель, землекористувачами, угіддями Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області від 15.09.2017 р. за № 762/175-17, згідно наявних даних державного земельного кадастру земельна ділянка орієнтовною площею 36 га, яку намічено до відведення управлінню земельних ресурсів Миколаївської міської ради для розташування індустріального парку по вул. Самойловича на території промзони в Корабельному районі м. Миколаєва, відноситься до земель комунальної власності - землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення (забудовані землі). Рішенням Миколаївської міськради №51/160 від 09.04.2019 р. було затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду (кадастровий номер 4810136600:07:029:0010), загальною площею 200 000 кв.м., із земель комунальної власності, зарахувавши її за цільовим призначенням до земель енергетики (за складом угідь до земель, які використовуються для технічної інфраструктури), для виробництва електричної енергії по [ADDRESS] . Також було передано ТОВ «ЕКО ЕНЕРДЖИ ПРО» в оренду строком на ЗО років земельну ділянку площею 200000 кв.м. для виробництва електричної енергії по [ADDRESS] відповідно до висновку управління містобудування та архітектури Миколаївської міської ради від 23.10.2018 р. № 17-4551, 17-4551/2. В подальшому, між Миколаївською міськрадою та ТОВ «Еко Енерджи Про» було укладено договір оренди землі, який зареєстровано у Миколаївській міській раді, про що у Книзі реєстрації договорів оренди землі вчинено запис від 19.04.2019 р. за № 11534. Крім цього, представник відповідача посилався на те, що згідно Генерального плану м. Миколаєва, земельні ділянки з кадастровими номерами 4810136600:07:029:0009 та 4810136600:07:029:0010 знаходяться у межах м. Миколаєва. Тому Миколаївська міськрада, як орган місцевого самоврядування представляє інтереси територіальної громади м. Миколаєва, і має повноваження на розпорядження землями, що відносяться до комунальної власності. Відзив відповідача долучений до матеріалів даної справи (а.с. 137-141 том ІІІ.). Представник відповідача Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області у судове засідання не з`явився, подав відзив, у якому заперечував проти позову мотивуючи його безпідставністю та необґрунтованістю. Представник відповідача вказав, що згідно розробленої технічної документації, земельні ділянки з кадастровими номерами4810136600:07:029:0009 та 4810136600:07:029:0010 знаходяться у межах м. Миколаєва, та відносяться до комунальної власності. Тому Миколаївська міськрада, як орган місцевого самоврядування, мала повноваження приймати рішення щодо розпорядження вказаними земельними ділянками. Винесенню рішень міськради передували позитивні висновки управління містобудування і архітектури від 23.06.2017 р. за № 17-2391/2 та від 13.11.2017 р. за № 17-5072. Державна реєстрація земельних ділянок була проведена державним кадастровим реєстратором у порядку, визначеному діючим законодавством,та на підставі належно оформлених документів, тому підстав для відмови у державній реєстрації у відповідача не було. Відзив відповідача долучений до матеріалів справи (а.с. 185-194). Представник відповідача Департаменту з надання адміністративних послуг Миколаївської міськради у судове засідання не з`явився, подав клопотання про слухання справи у його відсутність та відзив,у якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог відносно нього. Відзив мотивований тим, що державна реєстрація права власності на земельну ділянку з кадастровим номером4810136600:07:029:0010 за Миколаївською міськрадою та внесення запису про інше речове право право оренди цієї земельної ділянки за ТОВ «ЕкоЕнерджи Про» було проведено згідно діючого законодавства та на підставі належно оформлених документів. Відзив відповідача долучений до матеріалів даної справи (а.с. 158-160 том ІІІ). Представник відповідача ТОВ «ЕКО ЕНЕРДЖИ ПРО» у судове засідання не з`явився, подав відзив, у якому заперечував проти позову у повному обсязі. Відзив мотивований тим, що згідно розробленої технічної документації, земельна ділянка з кадастровим номером 4810136600:07:029:0010, яку орендує Товариство, перебуває у межах м. Миколаєва, тому єдиним органом, який має право нею розпоряджатися є Миколаївська міськрада. Відведення та передача в оренду вищевказаної земельної ділянки були проведені у відповідності до діючого законодавства, тому рішення міськради № 51/160 «Про передачу в оренду земельної ділянки для виробництва електричної енергії по Корабельному району м. Миколаєва`та укладений на його підставі договір оренди земельної ділянки є законними і обґрунтованими. Відзив відповідача долучений до матеріалів даної справи (а.с. 188-190 том ІІІ). Представник третьої особи без самостійних вимог на предмет спору ФГ «Канакер» подав заяву про слухання справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Третя особа без самостійних вимог на предмет спору [PERSON] у судове засідання не з`явилася, подала заяву про слухання справи у її відсутність, проти задоволення позовних вимог не заперечувала. Третя особа без самостійних вимог на предмет спору [PERSON] у судове засідання не з`явився, про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, причини неявки суду невідомі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Заслухавши пояснення учасників справи та їх представників, суд прийшов до наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК Україникожна особа має право впорядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Кожна особа має право на захист її особистого немайнового або майнового права чи інтересу в суді (ст.ст. 15, 16 ЦК України). Стаття 12 ЦПК України визначає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Частинами першою, четвертою-сьомою статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Недоведеність обставин, на наявності яких наполягає позивач є підставою для відмови у позові; а у разі якщо на тому наполягає відповідач для відхилення його заперечень проти позову, та, відповідно, для задоволення вимог позивача. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Із матеріалів справи вбачається, що на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії МК №014726, виданого Жовтневою райдержадміністрацією 13.04.2004 р., та зареєстрованого у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 53, позивач по даній справі [PERSON] є власником земельних ділянок з кадастровими номерами: - 4823300000:06:000:0003, площею 4,04 га; - 4823300000:06:000:0084, площею 0,03 га. Зі змісту Державного акту вбачається, що вказані земельні ділянки розташовані в межах території Жовтневої районної ради Жовтневого району Миколаївської області, і їх цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с. 24 том 1). 22.04.2010 р. між [PERSON] та Фермерським господарством «Канакер» був укладений договір оренди землі, згідно якого [PERSON] (орендодавець) передав в оренду ФГ «Канакер» (орендатор) належні йому земельні ділянки загальною площею 4,07 га, строком на 49 років. Даний договір зареєстрований у Жовтневому районному відділі Миколаївської філії Центру ДЗК, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис в розділі Книги за № 041049001415 від 20.05.2020 р.(а.с. 25-28 том 1). З метою внесення відомостей щодо належних йому земельних ділянок до Державного земельного кадастру, позивач [PERSON] у березні 2021 року звернувся із заявою до державного кадастрового реєстратора відділу у Миколаївському районі ГУ Держгеокадастру у Миколаївській області. Однак рішенням № РВ-4800840742021 від 19.03.2021 р. він отримав відмову у внесенні відомостей через те, що належні йому земельні ділянки, перетинаються з іншими земельними ділянками, зокрема, із земельною ділянкою з кадастровим номером 4810136600:07:029:0010, яка співпадає на 11,2474 % та із земельною ділянкою з кадастровим номером 4810136600:07:029:0009, яка співпадає на 87,1149 % (а.с. 32-33 том 1). Судовим розглядом встановлено, і таке підтверджується наявними у справі доказами, що 17.01.2017 р. Миколаївською міськрадою було прийнято рішення № 14/36 про надання дозволу управлінню земельних ресурсів Миколаївської міськради на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 63 га для розташування індустріального парку по вул. Самойловича на території промзони в Корабельному районі м. Миколаєва (а.с. 69 (зворотня сторона) том ІІ). 18.05.2017 р. ТОВ «Еко Енерджи Про» звернулося до Миколаївської міськради із заявою про надання в оренду земельної ділянки орієнтовною площею 20 га для виробництва електричної енергії. Пунктом 1 розділу І рішення Миколаївської міськради № 23/64 від 27.07.2017 р. були внесені зміни до пункту 1 рішення міськради № 14/36 від 17.01.2017 р., і він був викладений у новій редакції. Так, згідно змін, було надано дозвіл управлінню земельних ресурсів Миколаївської міськради на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 36 га для розташування індустріального парку по вул. Самойловича на території промзони в Корабельному районі м. Миколаєва. Підстава: зменшення площі земельної ділянки (а.с. 70 том ІІ). Пунктом 1 розділу 2 рішення Миколаївської міськради № 23/64 від 27.07.2017 р. ТОВ «ЕКО ЕНЕРДЖИ ПРО» надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 20 га, із земель комунальної власності, з метою передачі в оренду для виробництва електричної енергії (об`єкт енергетичної інфраструктури), з подальшим зарахуванням земельної ділянки до земель енергетики по [ADDRESS] , в межах з промзоною по вул. Самойловича, з присвоєнням адреси, за умови вирішення загальної концепції проекту індустріального парку з врахуванням рішень Детального плану території, а також системного інженерного та транспортного забезпечення вантажного руху міставідповідно до висновку управління містобудування та архітектури Миколаївської міської ради від 23.06.2017 №17-2391/2. Площу земельної ділянки уточнити проектом землеустрою щодо відведення земельної ділянки. На виконання вищезазначеного рішення міської ради ТОВ «Еко Енерджи Про» замовило, а КП «Госпрозрахункове проектно-виробниче архітектурно-планувальне бюро» виготовило проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду ТОВ «Еко Енерджи Про» для виробництва електричної енергії по [ADDRESS] , який було погоджено відповідними органами. Рішенням Миколаївської міської ради від 17.07.2018 р. за № 40/13 було затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки з кадастровим номером 4810136600:07:029:0009, загальною площею 36 га, із земель комунальної власності, зарахувавши її до земель промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення (землі індустріальних парків), за цільовим призначенням - до земель промисловості, для розташування індустріального парку по [ADDRESS] на території промзони в Корабельному районі м. Миколаєва відповідно до висновку управління містобудування та архітектури Миколаївської міської ради від 13.11.2017 р. № 17-5072 (а.с. 51 том І). Згідно цього висновку, управління погоджує проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 36 га для розташування індустріального парку по вул. Самойловича на території промзони в Корабельному районі м. Миколаєва. Зі змісту довідки від 15.09.2017 р. за № 762/175-17, виданої Відділом у Миколаївському районі Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області, вбачається, що за наявними даними державного земельного кадастру земельна ділянка орієнтовною площею 36 га, яку намічено до відведення управлінню земельних ресурсів Миколаївської міської ради для розташування індустріального парку по вул. Самойловича на території промзони в Корабельному районі м. Миколаєва, відноситься до земель комунальної власності - землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення (забудовані землі) (а.с. 70 зворотня сторона, том ІІ). Управління містобудування та архітектури Миколаївської міськради надало позитивний висновок за № 17-5072 від 13.11.2017 р. про погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 36 га для розташування індустріального парку по вул. Самойловича на території промзони в Корабельному районі м. Миколаєва (а.с. 75 зворотня сторона, том ІІ). Вищевказаний проект землеустрою отримав позитивний висновок державної експертизи як такий, що відповідає вимогам законодавства і прийнятим відповідно до нього нормативно-правовим актам. В подальшому, рішенням Миколаївської міськради № 51/160 від 09.04.2019р. було затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду (кадастровий номер 4810136600:07:029:0010), загальною площею 200 000кв.м., із земель комунальної власності,зарахувавши її за цільовим призначенням до земель енергетики (за складом угідь до земель, які використовуються для технічної інфраструктури), для виробництва електричної енергії по [ADDRESS] .Також було передано ТОВ «ЕКО ЕНЕРДЖИ ПРО» в оренду строком на ЗО років земельну ділянку площею 200000 кв.м. для виробництва електричної енергії по [ADDRESS] відповідно до висновку управління містобудування та архітектури Миколаївської міської ради від 23.10.2018 р. № 17-4551, 17-4551/2. В подальшому, між Миколаївською міськрадою та ТОВ «Еко Енерджи Про» було укладено договір оренди землі, який зареєстровано у Миколаївській міській раді, про що у Книзі реєстрації договорів оренди землі вчинено запис від 19.04.2019 р. за № 11534. Відповідно до інформації Державного земельного кадастру (а.с. 44 том І), земельна ділянка з кадастровим номером4810136600:07:029:0009, загальноюплощею 36 га, є комунальною власністю та відноситься до земель промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншогопризначення, цільове призначення для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості, вид використання для розташування індустріального парку по [ADDRESS] . Відповідно до інформації Державного земельного кадастру (а.с. 45-46 том І), земельна ділянка з кадастровим номером 4810136600:07:029:0010, загальноюплощею 20 га, є комунальною власністю та відноситься до земель промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншогопризначення, цільове призначення для розміщення, будівництва, експлуатації та обслуговування будівель та споруд об`єктів енергогенеруючих підприємств, установ і організацій, вид використання для виробництва електричної енергії (об`єкт енергетичної інфраструктури) по [ADDRESS] . На дану земельну ділянку зареєстровано право оренди за ТОВ «Еко Енерджи Про». Згідно наявної у справі інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с. 48-49 том І), земельна ділянка з кадастровим номером 4810136600:07:029:0010 передана в оренду ТОВ «ЕкоЕнерджи Про», на підставі договору оренди землі № 11534 від 19.04.2019 р., строком - до 19.04.2049 р. Слід зазначити, що відповідно до ст. 13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Кожний громадянин має право користуватися природними об`єктами права власності народу відповідно до закону. Статтею 14 Конституції України визначено, що земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Згідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України). Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач посилався на те, що він в установленому законом порядку набув право власності на земельні ділянки з кадастровими номерами:4823300000:06:000:0003, площею 4,04 га та 4823300000:06:000:0084, площею 0,03 га. Також позивач зазначив, що ці земельні ділянки були виділені йому у натурі (на місцевості) на підставі отриманого ним раніше сертифікату на право на земельну частку (пай), як члену Асоціації ім. Карла Маркса, із земель, що належали їй на праві колективної власності на землю, в порядку паювання. Місце розташування даних земельних ділянок згідно розробленої технічної документації, знаходилося у межах земельної ділянки, що перебувала у колективній власності Асоціації ім. Карла Маркса, не відносилась до комунальної власності, і відповідно Миколаївська міськрада не мала права розпоряджатись нею. З цього приводу суд вважає необхідним зазначити, що згідно наявного у матеріалах справи Державного акту на право колективної власності на землю серії МК № 00005 (а.с.35-38 том І), вбачається, що 16.06.1994 р. Асоціації ім. Карла Маркса на підставі рішення 21 сесії ХХІ скликання Жовтневої районної ради народних депутатів від 29.03.1994 рокубула передана у колективну власність земельна ділянка площею 3460,2 га, для ведення сільськогосподарського виробництва. 08.08.1995 року був прийнятий Указ Президента України № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям», який установив, що паюванню підлягають сільськогосподарські угіддя, передані у колективну власність колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам, у тому числі створеним на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств. Паювання земель передбачає визначення розміру земельної частки (паю) у колективній власності на землю кожного члена колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства без виділення земельних ділянок в натурі (на місцевості). Право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарськог оакціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. При паюванні вартість і розміри в умовних кадастрових гектарах земельних часток (паїв) всіх членів підприємства, кооперативу, товариства, є рівними. Видача громадянам сертифікатів на право на земельну частку (пай) єдиного в Україні зразка та їх реєстрація провадяться відповідною районною державною адміністрацією. Після видачі громадянинові державного акта на право приватної власності на земельну ділянку сертифікат на право на земельну частку (пай) повертається до районної державної адміністрації. Із наявної у матеріалах справи виписки з Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) (а.с. 39-40 том І) вбачається, що [PERSON] на підставі розпорядження Жовтневої райдержадміністрації № 537-р від 23.09.1996 р. був виданий сертифікат на право на земельну частку (пай) серії МК № 0113277, зі складу земель Асоціації ім. Карла Маркса. В подальшому ДП «Миколаївський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» була розроблена відповідна технічна документація зі складання державних актів на право власності на землю громадянам (74 чоловік) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в межах території Жовтневої районної ради Жовтневого району Миколаївської області. Зі змісту вказаної технічної документації вбачається, що місце розташування наданих позивачеві земельних ділянок знаходилосяу межах земельної ділянки, що перебували у колективній власності Асоціації ім. Карла Маркса, у межах території Жовтневої районної ради Жовтневого району Миколаївської області. Це підтверджується, серед іншого, і актом про встановлення меж земельних ділянок в натурі та передачу і прийом межових знаків під охорону та зберігання (а.с. 142 том І). Крім цього, у матеріалах технічної документації містяться ситуаційний план із зазначенням місця розташування земельних ділянок та кадастровий план на земельні ділянки, із зазначенням опису меж та суміжних користувачів, а також каталоги координат земельних ділянок, що відводяться. Із вищевикладеного суд робить висновок, що земельні ділянки, що були надані позивачеві, на час їх виділення не відносилися ні до державної ні до комунальної власності, а були виділені зі складу земель, що раніше перебували у колективній власності Асоціації ім. Карла Маркса. Доказів, які б спростовували такі висновки суду, матеріали справи не містять, як і не містять доказів того, що у Асоціації ім. Карла Маркса чи у позивача в установленому законом порядку вилучались чи викуплялись зазначені земельні ділянки. Із висновку земельно-технічної експертизи № 3, яка проводилась на замовлення позивача судовим експертом Дробот В.В. (а.с. 143-151 том І), вбачається, що має місце перетинання (накладення) земельної ділянки, яка є у власності [PERSON] відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серія МК № 014726 з кадастровим номером 4823300000:06:000:0003, площею 4,04 га, та земельних ділянок з кадастровими номерами 4810136600:07:029:0009 та 4810136600:07:029:0010. Перетин земельної ділянки з кадастровим номером 4823300000:06:000:0003 та земельної ділянки з кадастровим номером 4810136600:07:029:0010 становить 11 %, що складає 0,04541 га, з наступними лінійними промірами (з півночі 49,49 м.; сходу 115 м.; півдня 32,7 м.; заходу 111,53 м.). Перетин земельної ділянки з кадастровим номером 4823300000:06:000:0003та земельної ділянки з кадастровим номером 4810136600:07:029:0009 становить 87 %, що складає 3,5202 га, з наступними лінійними промірами (з півночі 143,85 м.; 83,86 м., 285,10 м.; сходу 111,53 м.; півдня 424,37 м.; заходу 27,14 м.). Площі та лінійні проміри відображені в плані меж земельної ділянки з кадастровим номером 4823300000:06:000:0003, що перетинається (накладається) на земельні ділянки з кадастровим номером 4810136600:07:029:0009 та з кадастровим номером 4810136600:07:029:0010. Ставити під сумнів даний висновок експерта суд не вбачає підстав, оскільки [PERSON] є атестованим судовим експертом, який зареєстрований у Реєстрі атестованих судових експертів (свідоцтво експерта № 2018, видане Центральною експертно-кваліфікаційною комісією при Міністерстві юстиції 25.10.2019 р. № 5), та має кваліфікацію судового експерта з напрямку «Земельно-технічна експертиза», вид експертної спеціальності «Розподіл земель та визначення порядку користування земельними ділянками». У висновку зазначено, що він підготовлений для суду, і експерт попереджений про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок (ст. 384 КК України) та за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків (ст. 385 КК України). До того ж, заперечуючи проти висновків експертизи, жоден із відповідачів не заявляв клопотань про проведення експертиз, і не надав доказів, які б спростовували висновки даної експертизи. Тому суд вважає його таким, що відповідає вимогам ст. 102 ЦПК України, і підтверджує обґрунтованість доводів позивача. Крім цього, висновки експерта узгоджуються з рішенням державного кадастрового реєстратора Відділу у Миколаївському районі ГУ Держгеокадастру у Миколаївській області № РВ-4800840742021 від 19.03.2021 р., яким було відмовлено позивачу у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру саме через перетин належної йому земельної ділянки з земельними ділянками, кадастрові номери яких 4810136600:07:029:0009 та 4810136600:07:029:0010 (а.с. 154 том І). Постановою Верховної Ради України № 339-ХІУ від 22.12.1998 р. «Про зміну меж Жовтневого, Миколаївського та Новоодеського районів Миколаївської області» були встановлені межі окремих районів Миколаївської області: -Жовтневого району загальною площею 146038,3 га; -Миколаївського району загальною площею 142985,3 га; -Новоодеського району загальною площею 142848,9 га. Проте матеріалів щодо визначення конкретних меж м. Миколаєва, технічної документації по внесенню змін у межі районів, планово-картографічних матеріалів тощо, які б спростовували доводи позивача, судовим розглядом не здобуто. Відповідно до ч. 1 ст. 155 ЗК України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Шляхом вчинення провадження у справах суд здійснює захист осіб, права й охоронювані законом інтереси яких порушені або оспорюються. Розпорядження своїм правом на захист є приписом цивільного законодавства і полягає в наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором. Такий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30.05.2018 р. у справі № 923/466/17 (провадження № 12-89гс19). Способами захисту суб`єктивних прав є закріплені законом матеріально-правові заходи охоронного характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав і вплив на правопорушника (постанови Великої Палати Верховного Суду від 22.08.2018 р. у справі № 925/1265/16; від 11.09.2019 р. у справі № 487/10132/14-ц ; від 15.09.2020 р. у справі № 469/1044/17). Тобто це дії, спрямовані на запобігання порушенню або на відновлення порушеного, невизнаного, оспорюваного цивільного права чи інтересу. Такі способи мають бути доступними й ефективними (постанови Великої Палати Верховного Суду від 29.05.2019 р. у справі № 310/11024/15-ц та від 01.04.2020 р. у справі № 610/1030/18). В силу ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від виду та змісту правовідносин, які виникли між сторонами, змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулась особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Таке право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (постанови Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 р. у справі № 338/180/17; від 11.09.2018 р. у справі № 905/1926/16; 40; від 30.01.2019 р. у справі № 569/17272/15; від 11.09.2019 р. у справі № 487/10132/14; від 16.06.2020 р. у справі № 145/2047/16-ц; від 22.06.2021 р. у справі № 334/3161/17 тощо). Позивачем у позові, серед інших, заявлені вимоги про визнання незаконними та скасування рішень Миколаївської міськради № 40/13 від 17.07.2018 р. «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по Корабельному району м. Миколаєва» та рішення № 51/160 від 09.04.2019 р. «Про передачу в оренду земельної ділянки для виробництва електричної енергії по Корабельному району м. Миколаєва». З цього приводу суд вважає необхідним зазначити, що Велика Палата Верховного Суду притримується усталеної практики про неефективність такого способу захисту прав особи, як визнання недійсним рішення органу місцевого самоврядування, яке виконано на час звернення з позовом до суду, тому, що воно вичерпало свою дію виконанням. Аналогічні висновки викладені у постановах ВП ВСвід 28.09.2022 р. у справі № 483/448/20; від 05.07.2023 р. у справі № 912/2797/21; від 12.09.2023 р. у справі № 910/8413/21; від 11.06.2024 р. у справі № 925/1133/18 тощо). Так, дійсно, рішення Миколаївської міськради № 40/13 від 17.07.2018 р. та рішення № 51/160 від 09.04.2019 р. фактично вичерпали свою дію виконанням, оскільки на їх підставі були затверджені відповідні проекти землеустрою та укладено договір оренди земельної ділянки з ТОВ «Еко Енерджи Про». Тому визнання недійсними та скасування цих рішень не поновить порушені права позивача та його законні інтереси, та не створить жодних правових наслідків, тому такі вимоги не є ефективним способом захисту права. Крім цього, рішення органу державної влади чи місцевого самоврядування за умови його невідповідності закону не тягне тих юридичних наслідків, на які воно спрямоване. Цей підхід у судовій практиці також є усталеним та викладений, зокрема, у постановах ВП ВС від 21.09.2019 р. у справі № 911/3681/17; від 15.10.2019 р. у справі № 911/3749/17; від 22.01.2020 р. у справі № 910/1809/18; від 01.02.2020 р. у справі № 922/614/19; від 15.09.2020 р. у справі № 469/1044/17; від 23.11.2021 р. у справі № 359/3373/16-ц; від 08.08.2023 р. у справі № 910/5880/21). Тому під час розгляду справи, в якій на вирішення спору може вплинути оцінка рішення органу державної влади чи місцевого самоврядування як законного або протиправного (наприклад, у спорі за віндикаційним позовом), не допускається відмова у позові з тих мотивів, що рішення органу державної влади чи місцевого самоврядування не визнане судом недійсним, або що таке рішення не оскаржене, відповідна позовна вимога не пред`явлена. Під час розгляду такого спору слід виходити з принципу jura novit curia - "суд знає закони". Тому суд незалежно від того, оскаржене відповідне рішення чи ні, має самостійно дати правову оцінку рішенню органу державної влади чи місцевого самоврядування та викласти її у мотивувальній частині судового рішення. Такий висновок викладений, зокрема, у постановах ВП ВС від 23.11.2021 р. у справі № 359/3373/16-ц та від 12.09.2023 р. у справі № 910/8413/21). Обраний позивачем спосіб захисту прав повинен відповідати правовій природі тих відносин, що виникли між сторонами. За загальним правилом речово-правові способи захисту прав особи застосовуються тоді, коли сторони не пов`язані зобов`язально-правовими відносинами, що визначають їх зміст і правову природу. Якщо спір стосується правочину, укладеного власником (володільцем) майна, то його відносини з контрагентом мають договірний характер, що зумовлює і можливі способи захисту його прав. Водночас, коли сторони не перебували у договірних відносинах один з одним, власник (володілець) майна може використовувати речово-правові способи захисту (постанова ВПВС від 21.12.2022 р. у справі № 914/2350/18 та у постанові ВП ВС від 22.01.2025 р. у справі № 446/478/19). Так, серед способів захисту майнових прав цивільне законодавство виокремлює, зокрема, витребування майна з чужого незаконного володіння у порядку статей 387-388 ЦК України, як віндикаційний позов і усунення перешкод у здійсненні правакористування та розпорядження майном у порядку, визначеному ст. 391 ЦК України як негаторний позов. Віндикаційним позовом є позов про витребування майна, тобто вимога власника, який не є володільцем належного йому на праві власності (на праві володіння, користування та розпорядження) індивідуально визначеного майна, до особи, яка заволоділа цим майном, про витребування (повернення) цього майна з чужого незаконного володіння (ст. 387 ЦК України). Негаторним позовом є вимога власника, який є володільцем цього майна (відновив володіння майном), до будь-якої особи про усунення перешкод (зокрема, шляхом виселення, демонтажу самочинного будівництва тощо), які ця особа створює у користуванні чи розпорядженні відповідним майном. Позивач за негаторним позовом вправі вимагати усунути існуючі перешкоди чи зобов`язати відповідача утриматися від вчинення дій, які можуть призвести до виникнення таких перешкод. Такий спосіб захисту спрямований на усунення порушень прав власника, які не пов`язані з позбавленням його володіння майном. Визначальним критерієм для розмежування віндикаційного та негаторного позовів є відсутність або наявність у позивача володіння майном; відсутність або наявність в особи володіння нерухомим майном визначається, виходячи з принципу реєстраційного підтвердження володіння; особа, до якої перейшло право власності на об`єкт нерухомості, набуває щодо нього всі правоможності власника, включаючи право володіння (див., зокрема постанову Великої Палати Верховного Суду від 23 листопада 2021 року у справі № 359/3373/16-ц (пункт 72)). Позивач, який не є володільцем земельної ділянки з кадастровим номером 4823300000:06:000:0003, але як власник, має право в силу ч. 1 ст. 317 ЦК України володіти, користуватися та розпоряджатися нею, тому може просити про захист цього права шляхом витребування такої ділянки з володіння особи, яка не є її власником. Після того власник може ставити питання про захист прав від порушень, які не пов`язані із позбавленням його володіння спірною земельною ділянкою. Таким чином, не можна розглядати як єдиний позов вимогу витребувати спірну земельну ділянку у набувача "шляхом зобов`язання її звільнити від встановленого на ній обладнання", оскільки у такій вимозі поєднані одночасно два способи захисту (віндикаційний і негаторний позови), і вони спрямовані на усунення різних за змістом порушень права власності. Відновлення володіння спірною земельною ділянкою здійснюється не шляхом знесення спорудженого на ній об`єкта нерухомості, а шляхом внесення запису (відомостей) про право власності держави на спірну земельну ділянку до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Тоді як усунення володіючому власникові перешкод у користуванні та розпорядженні цією ділянкою може відбуватися, зокрема, шляхом знесення спорудженого на ній об`єкта нерухомості. У випадку поєднання в одній вимозі віндикаційного та негаторного позовів суд має визначити, яку мету переслідує позивач, і застосувати належні норми права, зокрема, задовольняючи такий позов частково. Зазначений підхід узгоджується з принципом jura novit curia ("суд знає закони"), згідно з яким неправильна юридична кваліфікація сторонами спірних правовідносин не звільняє суд від обов`язку застосувати для вирішення спору належні приписи юридичних норм. Такий висновок викладений у постановах Великої Палати Верховного Суду від 12.06.2019 р. у справі № 487/10128/14-ц; від 25.06.2019 р. у справі № 924/1473/15; від 04.09.2019 р. у справі № 265/6582/16-ц; від 11.09.2019 р. у справі № 487/10132/14-ц; від 04.12.2019 р. у справі № 917/1739/17; від 16.06.2020 р. у справі № 145/2047/16-ц; від 08.06.2021 р. у справі № 662/397/15-ц; від 15.06.2021 р. у справі № 904/5726/19 та від 07.09.2022 р. У постанові від 18.01.2023 р. у справі № 488/2807/17 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що за наявності підстав витребувати спірну земельну ділянку з незаконного володіння кінцевого набувача, суд може у цій частині вимогу задовольнити. Відмова в іншій частині вимоги (про знесення спорудженого на тій ділянці об`єкта нерухомості) не перешкоджає державі після її введення у володіння спірною земельною ділянкою заявити позов про демонтаж спорудженого на ній нерухомого майна. У разі відмови у витребуванні спірної земельної ділянки, тобто неможливості введення власника у володіння нею, неможливим є його подальший судовий захист за вимогою про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні цією ділянкою. З урахуванням викладеного, суд знаходить обгрунтованою і такою, що підлягає задоволенню вимогу позивача про витребування у Миколаївської міськради та ТОВ «Еко Енерджи Про» частини належної позивачу земельної ділянки з кадастровим номером 4823300000:06:000:0003, площею 0,04541 га, що становить 11 %, з наступними лінійними промірами: з півночі 49,49 м.; сходу 115 м.; півдня 32,7 м.; заходу 111,53 м., яка є складовою земельної ділянки з кадастровим номером 4810136600:07:029:0010. Щодо вимоги позивача про зобов`язання ТОВ «Еко Енерджи Про» за його рахунок та власними силами звільнити витребувану земельну ділянку від встановленого на ній обладнання, то з цього приводу суд вважає необхідним зазначити наступне. Як судом зазначалося вище, вимога позивача про витребування належної йому земельної ділянки з володіння відповідача ТОВ «Еко Енерджи Про» за своєю суттю є віндикаційним позовом у відповідності до ст. 387 ЦК України з метою введення його у володіння цією ділянкою, тобто з метою внесення запису (відомостей) про державну реєстрацію за власником права власності на відповідну ділянку («книжкове володіння»). Вимога про знесення спорудженого на спірній земельній ділянці об`єкта нерухомості спрямована на усунення власнику перешкод у фактичному користуванні та розпорядженні цим майном і є окремою від вимоги про витребування. Така вимога є різновидом негаторного позову, врегульованого ст. 391 ЦК України та пунктом «б» ч. 3 ст. 152 ЗК України і її задоволення залежить, зокрема, від того, чи поверне суд у володіння власника спірну земельну ділянку, тобто чи витребує її у фактичного володільця (постанова ВП ВС від 23.11.2021 р. у справі № 359/3373/16-ц). Однією з підстав державної реєстрації права власності на нерухоме майно є, зокрема, судове рішення, що набрало законної сили, щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно (п. 9 ч. 1 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Рішення суду про витребування нерухомого майна з чужого незаконного володіння є таким рішенням. У разі задоволення позовної вимоги про витребування нерухомого майна з чужого володіння суд витребує це майно від відповідача, який незаконно ним володіє, на користь позбавленого володіння позивача-власника. Таке рішення суду є підставою не для знесення спорудженого на земельній ділянці нерухомого майна, а для внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису (відомостей) про державну реєстрацію за позивачем (у спірних правовідносинах - за державою) права власності на нерухоме майно, зареєстроване у цьому реєстрі за відповідачем (постанови ВПВС від 07.11.2018 р. у справах № 488/5027/14-ц і № 488/6211/14-ц; від 14.11.2018 р. у справі № 183/1617/16; від 28.11.2018 р. у справі № 504/2864/13-ц; від 19.05.2020 р. у справі № 916/1608/18; від 30.06.2020 р. у справі № 19/028-10/13; від 22.06.2021 р. у справі № 200/606/18 ; від 23.11.2021 р. у справі № 359/3373/16-ц; від 06.07.2022 р. у справі № 914/2618/16), незалежно від того, чи таке витребування відбувається у порядку віндикації (ст.ст. 387-388 ЦК України), чи у порядку, визначеному для повернення майна від особи, яка набула його за рахунок іншої особи без достатньої правової підстави (ст.ст.1212-1215 ЦК України), чи у порядку примусового виконання обов`язку в натурі (п. 5 ч. 2 ст. 16 ЦК України). Вимог про витребування частини належної позивачу земельної ділянки з кадастровим номером 4823300000:06:000:0003, яка є складовою земельної ділянки з кадастровим номером 4810136600:07:029:0009, позивач у своєму позові не заявляв. Хоча згідно висновку земельно-технічної експертизи, які суд навів вище, перетин цих земельних ділянок становить 87 %, що складає 3,5202 га,тобто значно більшу площу перетину аніж із земельною ділянкою з кадастровим номером 4810136600:07:029:0010. Тому з урахуванням диспозитивності цивільного процесу та меж заявлених позовних вимог, це не є предметом судового розгляду. Щодо вимог позивача щодо припинення права власності територіальної громади м. Миколаєва в особі Миколаївської міськради на земельну ділянку з кадастровим номером 4810136600:07:029:0010 та право оренди на неї ТОВ «Еко Енерджи Про», а також вимог про скасування у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно записів про реєстрацію права власності та права оренди цієї земельної ділянки, то суд не вбачає підстав для їх задоволення. Суд виходить із того, що по-перше, земельна ділянка з кадастровим номером має площу 20 га, тобто значно більшу ніж площа її накладення з земельною ділянкою позивача (кадастровий номер 4823300000:06:000:0003 і площа 4,04 га). У такому випадку позивач має право заявляти вимоги лише щодо тієї частини земельної ділянки, яка накладається на його земельну ділянку, і не може оспорювати правомірність надання у власність тієї частини земельної ділянки, яка не порушує його право власності. По-друге, у разі витребування земельної ділянки з чужого незаконного володіння, в порядку задоволення віндикаційного позову, це є підставою для внесення відповідних змін до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Натомість вимоги про скасування рішень, записів про державну реєстрацію права власності на це майно за незаконним володільцем не є необхідними для ефективного відновлення порушеного права (постанови ВП ВС від 07.11.2018 р. у справі № 488/5027/14-ц; від 09.11.2021 р. у справі № 466/8649/16-ц; від 19.05.2020 р. у справі № 916/1608/18; від 30.06.2020 р. у справі № 19/028-10/13; від 22.06.2021 р. у справі № 200/606/18; від 23.11.2021 р. у справі № 359/3373/16-ц тощо).Велика Палата Верховного Суду неодноразово вказувала, що якщо право власності на спірне нерухоме майно зареєстроване за іншою особою, то належному способу захисту права відповідає вимога про витребування від цієї особи (стягнення з неї) нерухомого майна. Задоволення віндикаційного позову щодо такого майна, тобто рішення суду про витребування нерухомого майна із чужого володіння, є підставою для внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про державну реєстрацію за позивачем права власності на нерухоме майно, зареєстроване у цьому реєстрі за кінцевим набувачем, який є відповідачем. Крім цього, відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» № 1953-ІУ від 01.07.2004 р. (із внесеними змінами), однією із підстав державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно є судове рішення, що набрало законної сили, щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості. Отже, належним способом захисту права особи, яка позбавлена володіння земельною ділянкою, у даному випадку є саме віндикаційний позов. Згідно ст. 1 Закону України від 07 липня 2011 року № 3613-VІ "Про державний земельний кадастр", державний земельний кадастр - єдина державна геоінформаційна система відомостей про землі, розташовані в межах державного кордону України, їх цільове призначення, обмеження у їх використанні, а також дані про кількісну і якісну характеристику земель, їх оцінку, про розподіл земель між власниками і користувачами, про меліоративні мережі та складові державна реєстрація земельної ділянки - внесення до Державного земельного кадастру передбачених цим Законом відомостей про формування земельної ділянки та присвоєння їй кадастрового номера. Відповідно до статті 15 Закону про земельний кадастр до Державного земельного кадастру включаються відомості про земельні ділянки, зокрема, кадастровий номер; місце розташування; опис меж; площа; міри ліній по периметру; координати поворотних точок меж; дані про прив`язку поворотних точок меж до пунктів державної геодезичної мережі. Відомості про земельну ділянку містять інформацію про її власників (користувачів), зазначену в частині другій статті 30 цього Закону, зареєстровані речові права відповідно до даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Згідно ст. 16 Закону, земельній ділянці, відомості про яку внесені до Державного земельного кадастру, присвоюється кадастровий номер. Кадастровий номер земельної ділянки є її ідентифікатором у Державному земельному кадастрі. Кадастрові номери земельних ділянок зазначаються у рішеннях органів державної влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування про передачу цих ділянок у власність чи користування, зміну їх цільового призначення, визначення їх грошової оцінки, про затвердження документації із землеустрою та оцінки земель щодо конкретних земельних ділянок. Отже, порядок набуття права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності громадянами та юридичними особами, визначений статтями 116, 118, 122 ЗК України, передбачає вчинення органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування відповідних дій та прийняття рішень, а саме: формування земельної ділянки, присвоєння їй кадастрового номера,надання дозволу на розроблення проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, затвердження проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність, тощо. Згідно із статтею 154 ЗК України органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування без рішення суду не мають права втручатись у здійснення власником повноважень щодо володіння, користування і розпорядження належною йому земельною ділянкою або встановлювати непередбачені законодавчими актами додаткові обов`язки чи обмеження. Органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування несуть відповідальність за шкоду, заподіяну їх неправомірним втручанням у здійснення власником повноважень щодо володіння, користування і розпорядження земельною ділянкою. За положеннями частин десятої, тринадцятої статті 79-1 ЗК України державна реєстрація речових прав на земельні ділянки здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі.Земельна ділянка припиняє існування як об`єкт цивільних прав, а її державна реєстрація скасовується в разі, зокрема, скасування державної реєстрації земельної ділянки на підставі судового рішення внаслідок визнання незаконною такої державної реєстрації. Ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки допускається виключно з одночасним припиненням таким рішенням усіх речових прав, їх обтяжень, зареєстрованих щодо такої земельної ділянки (за наявності таких прав, обтяжень). Згідно із частинами шостою - восьмою статті 16 Закону про земельний кадастр кадастровий номер скасовується лише у разі скасування державної реєстрації земельної ділянки. Зміна власника чи користувача земельної ділянки, зміна відомостей про неї не є підставою для скасування кадастрового номера. Скасований кадастровий номер земельної ділянки не може бути присвоєний іншій земельній ділянці. Інформація про скасовані кадастрові номери земельних ділянок зберігається у Державному земельному кадастрі постійно. Частиною 10 ст. 24 Закону України «Про Державний земельний кадастр» визначено, що державна реєстрація земельної ділянки скасовується Державним кадастровим реєстратором, який здійснює таку реєстрацію, у разі: -поділу чи об`єднання земельних ділянок; -якщо протягом одного року з дня здійснення державної реєстрації земельної ділянки речове право на неї не зареєстровано з вини заявника; -ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки. Ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки допускається виключно з одночасним припиненням таким рішенням усіх речових прав, їх обтяжень, зареєстрованих щодо земельної ділянки (за наявності таких прав, обтяжень). Стосовно вимог позивача про скасування у державному земельному кадастрі запису про державну реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером 4810136600:07:029:0009 та зобов`язання ГУ Держгеокадастру у Миколаївській області виключити запис про державну реєстрацію цієї земельної ділянки, то на думку суду, такі вимоги задоволенню не підлягають. Оскільки, як вже було зазначено судом вище,позивачем не заявлялось вимог про витребування частини належної йому зі складу земельної ділянки з кадастровим номером 4810136600:07:029:0009, тобто фактично він не оспорював меж цієї ділянки та правомірність набуття на неї права власності. Крім того, слід зазначити, що віндикаційний позов дозволяє у більшій мірі вирішити питання втручання у право особи на мирне володіння майном, забезпечує дотримання пропорційності та балансу інтересів, дослідження добросовісності набувача майна, що є важливим для розгляду подібних спорів. Судове рішення про витребування частини земельної ділянки, що накладається, є підставою для внесення інформації щодо прав на земельні ділянки до Державного земельного кадастру та Державного реєстру речових прав на нерухоме майно в порядку, визначеному законодавством (постанова ВП ВС від 22.01.2025 р. у справі № 446/478/19). З огляду на вищенаведене, суд вважає необхідним задовольнити позов [PERSON] частково, а саме задовольнити вимоги щодо витребування у Миколаївської міськради та ТОВ «Еко Енерджи Про» частини земельної ділянки з кадастровим номером 4823300000:06:000:0003, яка є складовою земельної ділянки з кадастровим номером 4810136600:07:029:0010, у межах, що знайшли своє підтвердження наявними доказами. Щодо іншої частини позовних вимог, то суд не вбачає підстав для їх задоволення з мотивів, що викладені вище. На підставі ст. 142 ЦПК України суд відшкодовує позивачеві понесені ним витрати по сплаті судового збору, пропорційно задоволених вимог.

Outcome: partial