Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-19 00:00:00

Заявник звернувся до суду з заявою про оголошення померлим, яка мотивована тим, що він є батьком [PERSON] , 1978 року народження, який проходив службу на посаді інспектора взводу № 2 роти № 2 полку поліції особливого призначення «Київ» ГУНП у місті Києві, у званні старшого лейтенанта. 22.09.2023 під час виконання бойового завдання у районі населеного пункту Курдюмівка Бахмутського району Донецької області унаслідок артилерійського обстрілу противника старший лейтенант поліції [PERSON] не повернувся з поля бою. За даним фактом внесені відомості до ЄРДР. Вважає, що син зник безвісти за обставин, що загрожували його життю під час бойових дій і відсутні відомості про його місцезнаходження понад один рік. Визнання [PERSON] померлим необхідно заявнику для реалізації права на спадкування та отримання виплат, передбачених законодавством. Заявник підтримав подану заяву та просить її задовольнити. Представник Головне управління Національної поліції в місті Києві просить справу розглянути без участі представника за наявними матеріалами. Суд, розглянувши заяву в межах заявлених вимог, заслухавши представника заявника, та представника заінтересованої особи, вивчивши та дослідивши докази у цивільній справі, приходить до наступного висновку. Згідно копії свідоцтва про народження, [PERSON] народився [INFO] та його батьками є [PERSON] і [PERSON] . З Акту спеціального розслідування нещасного випадку, який стався 22 вересня 2023 року близько 14 години, затвердженого 23.06.2025 начальником ГУНП у м. Києві форма Н-1, вбачається, що 22.09.2023 близько 12:20 під час виконання бойового розпорядження у районі населеного пункту Курдюмівка Бахмутського району Донецької області унаслідок артилерійського обстрілу не повернувся з поля бою інспектор взводу № 2 роти № 2 ППСПОП «Київ» ГУНП у м. Києві старший лейтенант поліції [PERSON] . Відповідно до висновку службового розслідування від 18.10.2023, затвердженого начальником ГУНП у м. Києві, у діях інспектора взводу № 2 роти № 2 ППСПОП «Київ» ГУНП у м. Києві старший лейтенант поліції [PERSON] порушень вимог законодавства та службової дисципліни не встановлено та спеціальна комісія кваліфікувала, що інспектор взводу № 2 роти № 2 ППСПОП «Київ» ГУНП у м. Києві старший лейтенант поліції [PERSON] зник в період дії воєнного стану під час участі у бойових діях при забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, у період проходження служби під час виконання службових обов`язків. З інформаційної довідки від 09.2023 видно, що 22.09.2023 о 12.00 під час під час виконання бойового розпорядження у районі населеного пункту Курдюмівка Бахмутського району Донецької області унаслідок артилерійського обстрілу отримав смертельне поранення несумісне з життям інспектор взводу № 2 роти № 2 ППСПОП «Київ» ГУНП у м. Києві старший лейтенант поліції [PERSON] . З протоколу огляду місця, де стався нещасний випадок, від 10.06.2025 вбачається, що відповідно до наявних матеріалів, місцем, де стався нещасний випадок, є ділянка у населеному пункті Курдюмівка Бахмутського району Донецької області, на території якого ведуться активні бойові дії. З моменту настання нещасного випадку спеціальною комісією провести фактичний огляд місця, де він стався та здіснити його фотофіксацію, не представляється можливим у зв`язку з небезпекою для життя та здоров`я її членів через постійні бойові дії на території цього населеного пункту. З наказу ГУНП в м. Києві від 10.01.2024 № 39 о/с видно, що наказано вважати таким, який зник безвісти за особливих обставин старшого лейтенанта поліції [PERSON] , інспектор взводу № 2 роти № 2 ППСПОП «Київ» ГУНП у м. Києві, з 26 вересня 2023 року. З листа начальника управління логістики та матеріально-технічного забезпечення від 29.12.2025 № 276983-2025 вбачається, що за факто неповернення з поля бою [PERSON] були внесені до ЄРДР відомості Бахмутським РВП ГУНВ в Донецькій області за № 12023052220000418 від 23.09.2025 за попередньою кваліфікацією кримінального правопорушення за частиною першою статті 115 (зниклий безвісти) КК України. Статтею 43 Цивільного кодексу України визначено, що фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування. У разі неможливості встановити день одержання останніх відомостей про місце перебування особи початком її безвісної відсутності вважається перше число місяця, що йде за тим, у якому були одержані такі відомості, а в разі неможливості встановити цей місяць - перше січня наступного року. Порядок визнання фізичної особи безвісно відсутньою встановлюється Цивільним процесуальним кодексом України. Відповідно до статей 305, 306 ЦПК України заява про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою подається до суду за місцем проживання заявника або за останнім відомим місцем проживання (перебування) фізичної особи, місцеперебування якої невідоме, або за місцезнаходженням її майна. У заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку. У той же час другою першою статті 46 ЦК України, у редакції станом на час винесення судових рішень, визначено, що фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців. Згідно зі статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України). У частині другій статті 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно з частиною першою статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. 24 лютого 2022 року Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» на території України було запроваджено воєнний стан в зв`язку зі неспровокованою збройною агресією російської федерації до України, який неодноразово продовжувався та триває на час розгляду даної справи. Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до статті 1222 ЦК України передбачено, що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Статтею 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. В постанові ВП ВС від 11.12.2024 справа № 755/11021/22 зроблено висновки, зокрема: оголошення фізичної особи померлою пов`язується з виникненням у її родичів та інших заінтересованих осіб прав і законних інтересів, як-от: право на спадкування майна, отримання соціальних виплат, призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника, припинення шлюбу, припинення зобов`язань, пов`язаних із такою особою, або інші матеріальні чи нематеріальні інтереси, пов`язані зі смертю цієї особи, тощо. Зазначене рішення також має важливе значення для правового статусу членів сім`ї, їх соціального забезпечення та можливості розпоряджатися майном особи, яка була оголошена померлою. Це оголошення має наслідки й для договірних зобов`язань, кредитних відносин і будь-яких інших правочинів, у яких брала участь особа, оскільки це може вплинути на вимоги кредиторів та інші правовідносини, пов`язані із зобов`язаннями (п. 73); Велика Палата Верховного Суду наголошує, що законодавець, формуючи припис речення другого частини другої статті 46 ЦК України («з урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців»), після слів «шести місяців» завершив речення. Зазначене унаочнює, що правильним є таке тлумачення цього припису, що здійснюватиметься без прив`язки до моменту скасування воєнного стану, припинення воєнних дій, збройного конфлікту як такого на усій території України. (п. 78); Велика Палата Верховного Суду виснує, що шість місяців, які визначені в реченні другому частини другої статті 46 ЦК України, мають відраховуватися від дня закінчення активних бойових дій на місці (на території) ймовірної загибелі фізичної особи, що дозволятиме надати правову охорону людям, які постраждали від війни та у яких у зв`язку з вірогідною смертю зниклої фізичної особи виникають певні цивільні права та правомірні інтереси, і забезпечуватиме правову справедливість (п. 81); конкретні воєнні дії мають територіальну і часову характеристики. Джерелом офіційної інформації про ці характеристики є Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затверджений наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22 грудня 2022 року № 309 (далі - Наказ № 309). У цьому Наказі № 309 зазначені (1) території, на яких ведуться (велися) бойові дії, зокрема: (а) території можливих бойових дій; (б) території активних бойових дій; (в) території активних бойових дій, на яких функціонують державні електронні інформаційні ресурси; (2) тимчасово окуповані рф території України. До того ж цей Наказ містить інформацію про дату початку та завершення бойових дій на відповідній території. Отже, суди можуть використовувати дані, зокрема з Наказу № 309, для визначення часових характеристик ведення воєнних дій на конкретній території України (п. 82-84). Повертаючись до розгляду даної справи було встановлено, що території, де безвісти зникла особа, є територія поблизу населеного пункту с. Курдюмівка Бахмутського району Донецької області, на якій відповідно до Наказу № 376 від 28.02.2025, який замінив Наказ № 309, а саме селище Курдюмівка Торецької міської територіальної громади є тимчасово окупованою територією з 02.12.2022. Отже, саме з 02 грудня 2022 року має обраховуватися початок шестимісячного строку, зазначеного у реченні другому частини другої статті 46 ЦК України. Також, в постанові КЦС ВС від 29 січня 2020 року у справі № 154/2135/17 вказано, що у випадку, якщо особа, яка несла військову службу, пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, такі обставини можуть виступати підставою для оголошення судом особи померлою на підставі частини другої статті 46 ЦК України. З урахуванням викладеного, суд вважає, що подана заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню. Судові витрати у справі, слід віднести на рахунок заявника.

Outcome: approved