Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-12 00:00:00

03.10.2025 року позивач [PERSON] в особі свого представника адвоката Гринченко Тетяни Миколаївни звернулась до суду з позовом до Харківської міської ради (в інтересах територіальної громади міста Харкова), третя особа - Шоста Харківська міська державна нотаріальна контора, про визнання за нею права власності на 1/3 частину квартири за адресою [ADDRESS] , загальна площа якої складає 44,5 м.кв., житлова площа 29,0 м.кв. - в порядку спадкування за законом після смерті її матері [PERSON] , що померла [INFO] . В обґрунтування позовних вимог позивач посилалась на те, що [INFO] померла [PERSON] , [INFO] , що була її матір`ю, та після її смерті відкрилась спадщина, яка складається з 1/3 частки квартири [ADDRESS] . Право власності померлій [PERSON] належало на підставі Свідоцтва про право власності на житло виданого 20.10.1997 року, реєстраційний номер 1-97-87164 Харківським міським центром приватизації державного житлового фонду. Право власності на квартиру було належним чином зареєстровано за всіма співвласниками 30.10.1997 року в КП «Харківське міське БТІ», що записано в реєстрову книгу за № П-1-22653. Співвласниками нерухомого майна померлої [PERSON] , що померла [INFO] , є позивачка [PERSON] (донька померлої) якій належить також 1/3 частина та [PERSON] , який є чоловіком позивачки (зятем померлої), якому також належить 1/3 частина квартири. Після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] , позивачка, що є єдиною донькою померлої, [PERSON] спадщину прийняла шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном померлої, а саме часткою квартири та іншими належними померлій матері рухомими речами, що знаходились в квартирі, де вони разом проживали в тому числі і на день смерті спадкодавці. За належним оформленням своїх спадкових прав та отриманням Свідоцтва про право на спадщину за законом - позивачка [PERSON] після смерті своєї матері [PERSON] , померлої [INFO] - звернулась 15.01.2020 року до Шостої Харківської міської державної нотаріальної контори, де і була відкрита спадкова справа № 65349399, номер спадкової справи у нотаріуса № 40/2020 після смерті [PERSON] , померлої [INFO] саме за заявою доньки [PERSON] . 27.04.2021 року Шостою Харківською міською державною нотаріальною конторою винесено Постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, а саме відмовлено [PERSON] у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті її матері. Підставами для відмови у видачі свідоцтва було вказано про те, що вказана нотаріальна дія не може бути вчинена через неможливість визначити коло спадкоємців, які прийняли спадщину, так як при відкритті спадкової справи за даними Спадкового реєстру було виявлено заповіт, посвідчений від імені особи з прізвищем, ім`ям та по батькові « [PERSON] », який був посвідчений Другою Горлівською державною нотаріальною конторою 13.06.1983 року, зареєстрований в реєстрі за № 2808. Крім того, у спадковому реєстрі міститься інформація щодо того, що рік народження заповідача за тим заповітом співпадає з роком народження спадкодавця, а саме 1920 рік, а оригінал вищевказаного заповіту у спадкоємця відсутній, та відповідно до Додатку 1 до Розпорядження КМУ від 07.11.2014 року № 1085 (в редакції Розпорядження КМУ від 07.02.2018 року № 79-р) місто Горлівка Донецької області є містом обласного значення, на території якого органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. 15.01.2020 року Шостою Харківською міською державною нотаріальною конторою було зроблено запит до Другої Горлівської державної нотаріальної контори для отримання ідентифікуючих даних заповідача (точної дати народження тощо), а в разі її співпадіння - для отримання копії вищевказаного заповіту. 28.01.2020 року до Харківської державної нотаріальної контори надійшла відповідь з Першої Горлівської державної нотаріальної контори про те, що увесь архів по 2014 рік включно знаходиться на тимчасово непідконтрольній території, тому надати будь-яку інформацію щодо запиту неможливо. В травні 2021 року після видачі постанови про відмову нотаріальною конторою, [PERSON] звернулась до Дзержинського районного суду м. Харкова із заявою в порядку окремого провадження про встановлення факту, що [PERSON] , [INFO] , прийняла спадщину після смерті своєї матері [PERSON] , яка померла [INFO] . Заявником була [PERSON] , заінтересованими особами були: [PERSON] , [PERSON] , державний нотаріус Шостої Харківської міської державної нотаріальної контори Вовкожа Оксана Миколаївна, Харківська міська рада. За наслідками розгляду вказаної цивільної справи 11.10.2022 року Дзержинським районним судом міста Харкова у цивільній справі № 638/6594/21; провадження № 2-о/638/51/21 ухвалено рішення, яким заява [PERSON] задоволена та «встановлено факт прийняття [PERSON] , [INFO] спадщини після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] ». Рішення суду набрало законної сили 11.11.2022 року. Після подання [PERSON] до Шостої Харківської міської державної нотаріальної контори копії рішення суду по вищевказаній справі - за наслідками розгляду заяви представника спадкоємця про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на ім`я [PERSON] - 30.09.2025 року державною нотаріальною конторою було видано письмове роз`яснення, за змістом якого відмовою у видачі Свідоцтва про право на спадщину. В якому окрім того, що було раніше зазначено в постанові про відмову у вчиненні нотаріальної дії ще від 27.04.2021 року також зазначено про те, що рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 11 жовтня 2022 року, справа № 638/6594/21; провадження № 2-о/638/51/21, позов [PERSON] задоволено, та встановлено факт прийняття [PERSON] спадщину після смерті матері - [PERSON] , яка померла [INFO] , проте видача свідоцтва про право на спадщину неможлива, оскільки не можливо встановити зміст заповіту та коло спадкоємців, які прийняли спадщину. Також у вказаній відповіді, що є відмовою в оформленні спадкових прав зазначено, що для оформлення спадщини після померлої [INFO] [PERSON] , [INFO] , яка на час смерті була зареєстрована в [ADDRESS] необхідно (запропоновано) звернутись до суду. Таким чином позивачка зазначала, що єдиним можливим способом захисту її інтересів в порушених правах на належне оформлення спадкових прав на 1/3 частину квартири, що належала на день смерті її матері та спадщину після смерті якої вона прийняла в управління та володіння (в тому числі рішенням суду встановлено факт прийняття нею спадщини) та мати відповідно можливість в тому числі розпоряджатись спадковим майном - є звернення до суду з цим позовом за визнанням за нею права власності на 1/3 частину вищевказаної квартири в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] , що померла [INFO] Ухвалою Шевченківського районного суду місті Харкова від 08 жовтня 2025 року було відкрито загальне позовне провадження у справі № 638/19519/25 та витребувано у Шостої Харківської міської державної нотаріальної контори належним чином засвідчену копію спадкової справи 65349399, номер спадкової справи у нотаріуса 40/2020 від 15.01.2020 року заведеної після смерті [PERSON] померлої [INFO] . Ухвалою Шевченківського районного суду місті Харкова від 13 жовтня 2025 року виправлено описку в ухвалі Шевченківського районного суду місті Харкова від 08 жовтня 2025 року про відкриття провадження, зазначивши в мотивувальній та резолютивній частинах правильну дату смерті спадкодавця [PERSON] , а саме « [INFO] » замість неправильної « [INFO] », та по тексту ухвали правильно зазначити в усіх відмінках по-батькові позивача « [PERSON] ». 30.10.2025 року відповідачем Харківською міською радою подано через підсистему Електронний суд по справі відзив на позовну заяву, що змістом якого відповідач позовні вимоги не визнав та просив відмовити у задоволенні позовних вимог, судові витрати покласти на позивача та просив справу № 638/19519/25 розглядати за відсутності представника Харківської міської ради за наявними в матеріалах справи доказами. За змістом відзиву на позовну заяву в якості заперечень відповідач посилався на те, що позивач посилається про фактичне прийняти нею спадщини у вигляді частки квартири, оскільки на час смерті матері мешкала разом із нею але не зверталась у встановлений строк із заявою про прийняття спадщини, також посилався на те, що з матеріалів справи не вбачається можливим визначити коло спадкоємців [PERSON] та відповідач вважає, що не достатньо підстав для задоволення позову. Також відповідач зазначав, що Харківська міська рада є бюджетною організацією, та не порушувала прав позивача, не чинила перешкод останньому для подання ним заяв до нотаріальних органів в порядку встановленому чинним законодавством, не вживала заходів щодо створення перешкод під час отримання позивачем необхідної інформації у зв`язку з чим відсутні підстави для стягнення судового збору з Харківської міської ради. 03.11.2025 року з сторони позивача через підсистему Електронний суд подано відповідь на відзив, за змістом якого позивач посилалась на те що спадщину після смерті матері прийняла, що встановлено рішенням суду, що набрало законної сили та відповідно до вимог ч.4 ст. 82 ЦПКУ та не підлягає доведенню повторно, посилалась на необхідність врахування вимог цивільного законодавства в редакції ЦК УРСР так як спадщина відкрилась до 1 січня 2004 року, так як спадкодавець померла [INFO] та врахування обставини того, що жодна особа за 24 роки після смерті спадкодавця окрім позивачки спадщину не приймала та спадкових прав не оформлювала, що підтверджується матеріалами спадкової справи. Позивач посилалась що всі досудові заходи можливі вичерпано, та свідоцтво їй не може бути видано через відсутність можливості отримати інформацію про зміст заповіту посвічений ще в 1983 році від особи, яка має аналогічні ПІБ з померлою та рік народження, через знаходження інформації про такий заповіт на непідконтрольній території України, де органи влади тимчасово не можуть виконувати свої повноваження, а позивачці натомість вже виповнилось 84 роки та вона не може розпорядитись належним їй майном ще з моменту смерті своєї матері в 2001 році, тобто з моменту відкриття спадщини. Також позивач за змістом відповіді на відзив просила суд залишити сплачений нею судовий збір за нею та не стягувати з відповідача судовий збір в разі задоволення її позову. Заперечення на відповідь на відзив з сторони відповідача Харківської міської ради не надходили до суду. Третя особа по справі Шоста Харківська міська державна нотаріальна контора 20.10.2025 року надіслала до суду завірену копію спадкової справи №40/2020 щодо майна померлої [INFO] [PERSON] та подала заяву про розгляд справи за відсутності представника Шостої Харківської міської державної нотаріальної контори за змістом якою при вирішенні справи покладається на розсуд суду. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Харкова від 27.11.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Сторони в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином і в установленому законом порядку, клопотань та заяв про відкладання розгляду справи до суду не ненадходило. Позивач та її представник не з`явились, надали до суду заяву в якій просили суд розглядати справу за їх відсутності та просили позовну заяву задовольнити та витрати по справі щодо сплаченого судового збору залишити за позивачем. Враховуючи, що сторони по справі в судове засідання не з`явились, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові докази по справі суд встановив наступні факти та відповідні ним правовідносини. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , [INFO] , що підтверджується Свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] , що видане Харківським міським відділом реєстрації актів громадянського стану, 11.08.2001 року, актовий запис №6847. Після смерті [PERSON] , [INFO] , що померла [INFO] відкрилась спадщина, яка складається з 1/3 частки квартири [ADDRESS] . Належність на праві власності померлій [PERSON] 1/3 частини квартири за вищевказаною адресою, підтверджується Свідоцтвом про право власності на житло виданим 20.10.1997 року, реєстраційний номер 1-97-87164 Харківським міським центром приватизації державного житлового фонду. Квартира, що знаходиться по [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Загальна площа квартири складає 43,4 м.кв., свідоцтво видане згідно з розпорядженням від 20.10.1995 року № 12645. Право власності на квартиру було належним чином зареєстровано за всіма співвласниками 30.10.1997 року в КП «Харківське міське БТІ», що записано в реєстрову книгу за № П-1-22653, що підтверджується відміткою БТІ на Свідоцтві про право власності на житло від 20.10.1997 року. Обставина того, що позивачка [PERSON] є донькою померлої [PERSON] підтверджується Посвідкою про народження [PERSON] , що народилась [INFO] (серія [NUMBER] ) виданою 05.11.1945 року, актовий запис про народження № 95, де її батьком вказано [PERSON] та матір`ю вказано [PERSON] . 15.02.1963 року позивачка уклала шлюб з [PERSON] в Комсомольському районному Бюро ЗАГС Донецької області та відповідно змінила дівоче прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] », що підтверджується, відміткою про укладання шлюбу в паспорті громадянина України позивачки [PERSON] . Додатково обставина того, що позивачка [PERSON] , [INFO] є донькою померлої [PERSON] , що померла [INFO] підтверджується рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 11.10.2022 року у справі № 638/6594/21; провадження № 2-о/638/51/21, що набрало законної сили 11.11.2022 року. Відповідно до Довідки виданої КП «ХМБТІ» [PERSON] про наявність або відсутність інформації про зареєстровані права на об`єкт нерухомого майна з перевіркою відомостей з відкритих інформаційних ресурсів від 21.01.2020 року за № 1076076 зазначено інформацію з паперових носіїв до 31.12.2012 року, де також підтверджується належність квартири [ADDRESS] на праві власності по 1/3 частці кожному (на праві спільної сумісної власності): [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] - на підставі Свідоцтва про право власності на житло видане 20.10.1997 року міським центром приватизації державного житлового фонду, р.№ 1-97-87164 та міститься інформація про реєстровий номер: 1234567 від 15.12.2012 року в Реєстрі прав власності на нерухоме майно до 31.12.2012 року. Відповідно до Інформаційної довідки від 27.01.2020 року № 2020/6978 виданої ПП «Міський центр Нерухомості» [PERSON] надано стислий звіт щодо відомостей про технічний стан об`єкту нерухомого майна після обстеження на місці 16.01.2020 року та проведення комплексу робіт встановлено що: квартира [ADDRESS] дійсно відповідає наступним характеристикам : 2-х кімнатна ізольована квартира, загальна площа 44, 5 м.кв., поверховість об`єкту 5, у тому числі побудовано (переплановано/реконструйовано) самочинно - відсутні, та міститься примітка, що у зв`язку з уточненнями при поточній інвентаризації та у зв`язку зі зміною методології обліку площ балконів та лоджій - змінено загальну площу квартири з 43,4 кв.м. на 44,5 м.кв. 16.01.2020 року на вищевказану квартиру було виготовлено Технічний паспорт, де зафіксовано загальну площі квартири 44, 5 м.кв., житлову площу квартири 29,0 м.кв., завірена копія якого міститься в матеріалах справи. Після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] , донька [PERSON] спадщину прийняла шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном померлої. За належним оформленням своїх спадкових прав та отриманням Свідоцтва про право на спадщину за законом - позивачка [PERSON] після смерті своєї матері [PERSON] , померлої [INFO] - звернулась 15.01.2020 року до Шостої Харківської міської державної нотаріальної контори, де і була відкрита спадкова справа № 65349399, номер спадкової справи у нотаріуса № 40/2020 після смерті [PERSON] , померлої [INFO] - за заявою доньки [PERSON] , що підтверджується Витягом № 59010244 від 15.01.2020 року про реєстрацію в Спадковому реєстрі. 27.04.2021 року за № 1372/02-31 Шостою Харківською міською державною нотаріальною конторою (державний нотаріус Вовкожа О.М.) винесено Постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії), а саме відмовлено [PERSON] у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті її матері [PERSON] , [INFO] , яка постійно проживала за адресою [ADDRESS] , яка померла [INFO] . Підставами для відмови у видачі свідоцтва - нотаріальною конторою було вказано про те, що вказана нотаріальна дія не може бути вчинена через неможливість визначити коло спадкоємців, які прийняли спадщину, так як при відкритті спадкової справи за даними Спадкового реєстру було виявлено заповіт, посвідчений від імені особи з прізвищем, ім`ям та по батькові « [PERSON] », який був посвідчений Другою Горлівською державною нотаріальною конторою 13.06.1983 року, зареєстрований в реєстрі за № 2808. Крім того, у спадковому реєстрі міститься інформація щодо того, що рік народження заповідача за тим заповітом співпадає з роком народження спадкодавця, а саме 1920 рік, а оригінал вищевказаного заповіту у спадкоємця відсутній. Натомість відповідно до Додатку 1 до Розпорядження КМУ від 07.11.2014 року № 1085 (в редакції Розпорядження КМУ від 07.02.2018 року № 79-р) місто Горлівка Донецької області є містом обласного значення, на території якого органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. 15.01.2020 року за вих. № 142/01-14 Шостою Харківською міською державною нотаріальною конторою було зроблено запит до Другої Горлівської державної нотаріальної контори для отримання ідентифікуючих даних заповідача (точної дати народження тощо), а в разі її співпадіння - для отримання копії вищевказаного заповіту . 28.01.2020 року за вих. № 52/01-16 до харківської нотаріальної контори надійшла відповідь з Першої Горлівської державної нотаріальної контори про те, що увесь архів по 2014 рік включно знаходиться на тимчасово непідконтрольній території, тому надати будь-яку інформацію щодо запиту неможливо. Таким чином нотаріусом було вказано про те, що через неможливість встановити зміст заповіту, посвідченого Другою Горлівською державною нотаріальною конторою 13.06.1983 року, зареєстрованого за № 2808, визначення кола спадкоємців, які прийняли спадщину після померлої [INFO] [PERSON] , не є можливим та відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на ім`я доньки [PERSON] після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . В травні 2021 року [PERSON] звернулась до Дзержинського районного суду м. Харкова із заявою в порядку окремого провадження про встановлення факту, що [PERSON] , [INFO] , прийняла спадщину після смерті своєї матері [PERSON] , яка померла [INFO] . Заявником була [PERSON] , заінтересованими особами були: [PERSON] , [PERSON] , державний нотаріус Шостої Харківської міської державної нотаріальної контори Вовкожа Оксана Миколаївна, Харківська міська рада. За наслідками розгляду вказаної цивільної справи 11.10.2022 року Дзержинським районним судом міста Харкова у цивільній справі № 638/6594/21; провадження № 2-о/638/51/21 ухвалено рішення, яким заява [PERSON] задоволена та «встановлено факт прийняття [PERSON] , [INFO] спадщини після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] ». Рішення суду набрало законної сили 11.11.2022 року, копія якого знаходиться в матеріалах цієї справи. Після подання стороною позивача до Шостої Харківської міської державної нотаріальної контори рішення суду по вищевказаній справі - за наслідками розгляду заяви представника спадкоємця про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на ім`я [PERSON] - [INFO] за № 1870/02-14 державною нотаріальною конторою було видано письмове роз`яснення, що заходиться в матеріалах справи за змістом якого відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину. В якому окрім того, що було раніше зазначено в постанові про відмову у вчиненні нотаріальної дії ще від 27.04.2021 року також зазначено про те, що рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 11 жовтня 2022 року, справа № 638/6594/21; провадження № 2-о/638/51/21, позов [PERSON] задоволено, та встановлено факт прийняття [PERSON] спадщину після смерті матері - [PERSON] , яка померла [INFO] , проте видача свідоцтва про право на спадщину неможлива, оскільки не можливо встановити зміст заповіту та коло спадкоємців, які прийняли спадщину. У вказаній відповіді, що є відмовою в оформленні спадкових прав зазначено, що для оформлення спадщини після померлої [INFO] [PERSON] , [INFO] , яка на час смерті була зареєстрована в [ADDRESS] необхідно (запропоновано) звернутись до суду. Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 11.10.2022 року по справі № 638/6594/21; провадження № 2-о/638/51/21, що набрало законної сили 11.11.2022 року, в мотивувальній частині встановлено ряд обставин, які є важливими для цієї справи про визнання права власності в порядку спадкування за законом, та є такими, що не підглядають доказуванню в силу вимог ч.4 ст. 82 ЦПК України, що судом під час ухвалення рішення по цій справі враховується, а саме: [PERSON] є донькою [PERSON] , а отже спадкоємцем першої черги за законом; [PERSON] , [INFO] зареєстрована та постійно проживає за адресою [ADDRESS] , з липня 1974 року - та по день винесення рішення суду (11.10.2022 року); померла [PERSON] , [INFO] , на час смерті була зареєстрована та проживала за адресою [ADDRESS] ; [PERSON] є такою, що прийняла спадщину, оскільки фактично вступила у володіння спадковим майном, що належало померлій матері [PERSON] ; Інші особи у встановлений законом строк із заявами про прийняття спадщини не звертались, свідоцтва про право на спадщину не отримували. Оскільки, згідно із п.1 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, цей Кодекс набрав чинності з 1 січня 2004 року, а спадщина відкрилася до 1 січня 2004 року, тому спірні правовідносини врегульовані нормами ЦК УРСР. Відповідно до п.п. 4, 5 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, даний кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності ЦК України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Правила книги шостої ЦК України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Відповідно до п.п.1.2 п. 1 гл. 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595, із змінами та доповненнями, внесеними наказами Міністерства юстиції України від 26 грудня 2012 року № 1951/5, при зверненні спадкоємця у зв`язку з відкриттям спадщини нотаріус з`ясовує відомості стосовно факту смерті спадкодавця, часу і місця відкриття спадщини, кола спадкоємців, наявності заповіту, наявності спадкового майна, його складу та місцезнаходження, необхідність вжиття заходів щодо охорони спадкового майна. Згідно з п. 4.12, 4.14 Глави 10 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів. При видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обов`язково перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства, якщо має місце спадкування за законом, прийняття спадкоємцем спадщини у встановлений законом спосіб, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребовуються документи, які підтверджують вказані факти. Відповідно до додатку 1 до розпорядження Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2014 року № 1085 (в редакції розпорядження Кабінету Міністрів України від 07 лютого 2018 року № 79-р), місто Горлівка Донецької області є містом обласного значення, на території якого органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. Пленум Верховного Суду України в абз. 3 п. 1 постанови N 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах по спадкування» роз`яснив, що у разі відкриття спадщини до 01 січня 2004 року застосуванню підлягає чинне на той час законодавство, зокрема Цивільний кодекс Української PCP, якщо строк на її прийняття закінчився до 01 січня 2004 року. Пленум Верховного Суду України в п.20 постанови N 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах по спадкування» роз`яснив, що за відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття всіма спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують спадкоємці відповідної черги. Зокрема, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. У третю чергу право на спадкування за законом мають рідні дядько та тітка спадкодавця. У четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. У п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно. У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах проспадкування" роз`яснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. З врахуванням того, що факт смерті спадкодавця [PERSON] мав місце [INFO] , та строк прийняття спадщини закінчився до 01 січня 2004 року то відповідно підлягають застосуванню норми Цивільний кодекс Української PCP. За статтею 525 ЦК УРСР, часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу. Відповідно до ст. 526 ЦК УРСР, місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу), а якщо воно невідоме, - місцезнаходження майна або його основної частини. Відповідно до статті 527 ЦК УРСР, спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті. Згідно із частиною першою статті 529 ЦК УРСР, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Відповідно до ст. 533 ЦК УРСР, предмети звичайної домашньої обстановки і вжитку переходять до спадкоємців за законом, які проживали спільно з спадкодавцем, незалежно від їх черги і спадкової частки, якщо вони проживали з спадкодавцем до його смерті не менше одного року. Статтею 548 ЦК УРСР визначено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до частини першої та другої статті 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. За нормами частини першої статті 561 ЦК УРСР, свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям за законом після закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини. Аналіз зазначених норм закону дає підстави для висновку, що особа може набути право на спадкове майно за таких умов: вона відноситься до кола спадкоємців визначених законом; нею прийнято спадщину у встановленому законом порядку; спадкодавець на момент смерті мав власність або права, які не припинилися у зв`язку зі смертю. Отже, прийняття спадщини може бути підтверджено діями спадкоємців, які за своїм характером свідчать про те, що в шестимісячний строк із дня відкриття спадщини вони фактично вступили в управління або володіння спадковим майном. Відповідно до вимог ст. 533 ЦК УРСР врегульована відмова від спадщини. Спадкоємець за законом або за заповітом вправі відмовитись від спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. При цьому він може заявити, що відмовляється від спадщини на користь кого-небудь з інших спадкоємців, закликаних до спадкоємства за законом або за заповітом, а також на користь держави або окремих державних, кооперативних або інших громадських організацій. Наступне скасування спадкоємцем такої заяви не допускається. Вважається, що відмовився від спадщини також той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчать про прийняття спадщини (стаття 549 цього Кодексу). Відповідно до пункту 124 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР доказом вступу в управління чи володіння майном можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів чи відповідної місцевої державної адміністрації про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним, або про те, що спадкоємцем було взято майно спадкодавця; довідка державної податкової служби, страховика чи іншого органу про те, що спадкоємцем після відкриття спадщини сплачувались податки або страхові платежі по обов`язковому страхуванню, квитанція про сплату податку, страхового платежу; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець був постійно прописаний в спадковому будинку (квартирі) в період шести місяців після смерті спадкодавця, та інші документи, що підтверджують факт вступу спадкоємця в управління чи володіння спадковим майном. Доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном може бути наявність у спадкоємців ощадної книжки, іменних цінних паперів, квитанцій про здані в ломбард речі, свідоцтва про реєстрацію (технічного паспорта, реєстраційного талону) на автотранспортний засіб чи іншу самохідну машину або механізм, державного акту на право приватної власності на землю та інших документів, виданих відповідними органами на ім`я спадкодавця на майно, користування яким можливе лише після належного оформлення прав на нього. Визначити зміст заповіту складеного в 1983 році особою, що має аналогічні ПІБ та рік народження в Другій Горлівській державній нотаріальній конторі, неможливо що підтверджується відповіддю Першої Горлівської державної нотаріальної контори через те, що увесь архів по 2014 рік включно знаходиться на тимчасово непідконтрольній території, тому надати будь-яку інформацію щодо запиту про надання додаткової інформації - є неможливим та інших можливостей у позивачки оформити належним чином свої спадкові права відносно майна у позивачки відсутні та є такими, що підлягають захисту в судовому порядку. Будь-які інші особи окрім позивачки по справі [PERSON] , доньки померлої спадкодавці, не вчиняла жодних дій, що передбачені вищевказаними нормативно-правовими актами з метою прийняття спадщини шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном, та враховуючи ту, обставину що з моменту смерті спадкодавця минуло більше 24 років, є очевидним та підтвердженим рішенням суду, що лише позивачка прийняла спадщину після смерті своєї матері. Ніхто із спадкоємців будь-якої черги або інших осіб разом із померлою [PERSON] , померлою [INFO] на момент її смерті з нею не проживав у місці її постійного проживання: [ADDRESS] (окрім позивачки по справі) та протягом 6 місяців після її смерті не звертався з заявами про прийняття спадщини до нотаріальних органів, спадкову справу не відкривав та не надавав відповідно доказів прийняття в управління та володіння спадковим майном померлої, окрім позивачки [PERSON] , що підтверджується матеріалами спадкової справи. Отже, за нормами ст. 549 ЦК України в ред. 1963 року, [PERSON] є такою, що у передбаченому на час відкриття спадщини порядку прийняла спадщину померлої матері, права на оформлення її спадкових прав порушені, позасудові заходи вичерпані та відсутній інший позасудовий механізм поновлення її прав, та підлягають поновленню в судовому порядку та позовна заява є такою, що підлягає задоволенню шляхом визнання права власності на 1/3 частини квартири в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] , що наддасть можливість оформити в належний спосіб успадковане нею майно після смерті своєї матері та мати можливість реалізовувати всі правомочності власника, в тому числі право розпорядження майном. Згідно зі ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 13 Конвенції про захист прав і основних свобод людини гарантовано право кожного на ефективний судовий захист. Статтею 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини кожному гарантоване право на доступ до суду при визначенні його цивільних прав та обов`язків. Згідно зі ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У відповідності до ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до п.1 ч.2 ст. 16 ЦК України зазначено, що способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути - визнання права. Верховний Суд у постанові від 31.01.2024 р. висловив правову позицію, згідно з якою питання про право спадкоємця на спадкове майно вирішується судом у разі невизнання такого права чи відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину (судова справа № 175/654/22, провадження № 61-11126св23

Outcome: approved