Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-12 00:00:00

ТОВ «Фінансова компанія «СОЛВЕНТІС» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позивач просив стягнути з [PERSON] на його користь заборгованість за кредитним договором №2985003 від 06.12.2019 у розмірі 25975,00 грн, а також судовий збір у розмірі 2422, 40 грн., витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6 000 грн. В обґрунтування позову позивач посилався на такі обставини. 06.12.2019 року між ТОВ «АЛЕКСКРЕДИТ» та [PERSON] укладено договір про надання кредиту №2985003. За цим договором, кредитодавець надає позичальнику кредит на інші споживчі цілі (вирішення власних фінансових питань) без додаткового забезпечення у тимчасове, строкове, платне користування (надалі за текстом кредит), а позичальник зобов`язується повернути кредит і сплатити проценти за користування кредитом та інші платежі у відповідності до умов договору. Кредит надається в національній грошовій одиниці України гривні, шляхом безготівкового перерахування коштів на картковий рахунок позичальника не пізніше кінця робочого дня кредитодавця наступного за днем підписання договору. Відповідачка уклала кредитний договір №2985003 від 06.12.2019 із ТОВ «АЛЕКСКРЕДИТ» та отримала кредитні кошти на картковий рахунок в сумі 5000 грн. Відповідачем не виконані належним чином кредитні зобов`язання. 10.06.2025 року між ТОВ «АЛЕКСКРЕДИТ» та ТОВ «СЕКВОЯ КАПІТАЛ» був укладений Договір факторингу № АК-10/06/2025. 07.07.2025 року між ТОВ «СЕКВОЯ КАПІТАЛ» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СОЛВЕНТІС» був укладений Договір факторингу №ДФ-07072025. Таким чином, сума боргу перед новим кредитором (ТОВ «ФК «СОЛВЕНТІС») є обґрунтованою та документально підтвердженою, яка становить 25975,00 грн, із яких: заборгованість за тілом кредиту становить 5000,00грн; заборгованість за відсотками становить 20975,00 грн. 17.11.2025 ухвалою Олександрівського районного суду Кіровоградської області відкрито провадження у справі. Позивач в судове засідання не з`явився, в позовній заяві зазначив про розгляд справи без участі представника, не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, що підтверджується матеріалами справи. Жодних заперечень проти позову, в тому числі відзиву на позовну заяву, від відповідача не надійшло. З урахуванням думки позивача та положень ст. 280 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи. За відсутності учасників процесу розгляд цивільної справи здійснено в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши письмові докази та інші письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню повністю з таких підстав. Судом встановлено, що 06.12.2019 між ТОВ «АЛЕКСКРЕДИТ» та відповідачем [PERSON] було укладено договір про надання кредиту №2985003. Згідно з п. 1.2. кредитного договору кредитодавець надає позичальнику кредит на інші споживчі цілі (вирішення власних фінансових питань) без додаткового забезпечення у тимчасове, строкове, платне користування (надалі за текстом кредит), а позичальник зобов`язується повернути кредит і сплатити проценти за користування кредитом та інші платежі у відповідності до умов договору. Кредит надається в національній грошовій одиниці України гривні. Сума кредиту 5000 грн (п. 1.3. кредитного договору). Відповідно до п. 1.7.3. кредитного договору, процентна ставка в базовий період з 06.12.2019 року до 11.12.2019 року - 1,70% за один день користування кредитом; спеціальний період з 12.12.2019 року до 08.06.2020 року - 3% за один день користування кредитом. Орієнтовна вартість кредиту 5 430,40 грн. Договір підписано одноразовим ідентифікатором PS2985003, який був відправлений на номер 380951255941. 06.12.2019 ТОВ «АЛЕКСКРЕДИТ» перерахувало грошові кошти у сумі 5000 грн за кредитним договором на картку відповідача, що підтверджується довідкою ТОВ Фінансова компанія «Елаєнс» від 03.11.2024 року. 10.06.2025 року між ТОВ «АЛЕКСКРЕДИТ» та ТОВ «СЕКВОЯ КАПІТАЛ» був укладений Договір факторингу №АК-10/06/2025, відповідно до якого ТОВ «АЛЕКСКРЕДИТ» відступило на користь ТОВ «СЕКВОЯ КАПІТАЛ» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 2985003, на суму 25975,00 грн, що стверджується витягом з реєстру боржників від 10.06.2025. 07.07.2025 року між ТОВ «СЕКВОЯ КАПІТАЛ» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СОЛВЕНТІС» був укладений Договір факторингу №ДФ-07072025, відповідно до якого ТОВ «СЕКВОЯ КАПІТАЛ» відступило на користь ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СОЛВЕНТІС» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №2985003, на суму 25975,00 грн, що стверджується витягом з реєстру боржників від 10.06.2025. Таким чином, сума боргу перед ТОВ «ФК «СОЛВЕНТІС» становить 25975,00 грн, із яких: заборгованість за тілом кредиту становить 5000,00грн; заборгованість за відсотками становить 20975,00 грн. Відповідно до положень ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. У відповідності до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК України). Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1 ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. За змістом частин 3, 4, 6 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Відповідно до частини 12 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У ч.1 ст. 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно з ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. У п. 3.1. договору встановлений термін (дата) повернення кредиту 08.06.2020. У цей строк відповідач [PERSON] зобов`язана була повернути ТОВ «АЛЕКСКРЕДИТ» грошові кошти в сумі 5 000 грн. Відповідач [PERSON] належним чином не виконала вказане зобов`язання, вона не повернула ТОВ «АЛЕКСКРЕДИТ», а в подальшому - позивачу 5000,00 грн., тому з неї на користь позивача необхідно стягнути 25975,00 грн. заборгованості за тілом кредиту. Частиною 1 ст. 1048 ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Отже, з відповідачки [PERSON] на користь позивача необхідно стягнути заборгованість за відсотками, яка відповідно до розрахунків позивача становить 20975,00 грн. Враховуючи викладене позов підлягає задоволенню повністю. Позивачем заявлено вимогу про стягнення понесених ним витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 6 000 грн. Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 та ч. 1-3 ст. 137 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно з ч. 8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою. Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано суду копії договору про надання правової допомоги № 43657029 від 01.07.2025, акта № 2985003 про підтвердження факту надання правничої допомоги від 30.09.2025, детального опису робіт, свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що вимоги про стягнення витрат на оплату професійної правничої допомоги у даній справі підлягають задоволенню в розмірі 6 000 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача [PERSON] на користь позивача ТОВ «Фінансова компанія «СОЛВЕНТІС» необхідно стягнути судовий збір в сумі 2422,40 грн.

Outcome: approved