Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-13 00:00:00

ТОВ «ФК ЄАПБ» звернулось з позовом до [PERSON] про стягнення суми заборгованості за кредитним договором №8613822_RESTRUCT від 16.10.2020 року у розмірі 11298,47 грн, з яких: 6583,36 грн залишок заборгованості за кредитом; 4715,06 грн - сума заборгованості за комісією та судовими витратами по сплаті судового збору. Позов обґрунтований тим, що 16.10.2020 Акціонерне товариство Таскомбанк (далі- АТ Таскомбанк, Банк) та [PERSON] уклали договір про комплексне обслуговування фізичної особи (кредитний договір) №8613822_RESTRUCT шляхом підписання заяви-договору про надання кредиту, яким позичальник акцептувала публічну пропозицію позикодавця, розміщену на веб-сайті /www. tascombank.com.ua/. За умовами договору АТ Таскомбанк зобов`язується надати позичальникові кредит строком на 365 днів на умовах зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит у визначеному у договорі порядку. Банк зобов`язання за кредитним договором виконав у повному обсязі, проте відповідач в порушення взятих на себе зобов`язань не в повному обсязі повернула грошові кошти, у зв`язку з чим у неї виникла заборгованість за кредитним договором в сумі 11298,47 грн. 28.02.2024 року АТ Таскомбанк та ТОВ «ФК «ЄАПБ» уклали договір факторингу №НІ/11/16-Ф від 28.02.2024р., на умовах якого ТОВ «ФК ЄАПБ» зобов`язується передати (сплатити) АТ Таскомбанк суму фінансування, а АТ «ТАСКОБАНК» зобов`язується відступити ТОВ «ФК ЄАПБ» права вимоги за кредитними договорами, договорами поруки до боржників, вказаних у реєстрі боржників, котрий є невід`ємною частиною договору. Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу № НІ/11/16-Ф від 15.05.2024р. ТОВ «ФК «ЄАПБ» набув право грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором №8613822_RESTRUCT від 16.10.2020 року в сумі 11298,47 грн. Оскільки відповідач добровільно не погашає кредитну заборгованість, ТОВ «ФК`ЄАПБ» звернулось до суду з цим позовом. Ухвалою суду від 14.07.2025 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивач повідомлений про час, дату та місце розгляду справи, в позові просить розгляд справи проводити без його присутності, проти заочного розгляду справи не заперечував. Розгляд справи неодноразово відкладався через неявку відповідача. Поштові відправлення за зареєстрованою адресою проживання повертались із відміткою Укрпошти з довідками про причини повернення - «адресат відсутній за вказаною адресою». Відповідач у передбаченому ч. 11 ст. 128 ЦПК України порядку повідомлений про дату, час та місце розгляду справи шляхом розміщення оголошень на офіційному веб-сайті судової влади України. Таким чином суд вжив всіх заходів для повідомлення відповідача про розгляд справи, проте останній в судове засідання не з`явився, відзиву на позов суду не надав, причини неявки суду не повідомив. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання без повідомлення причини такої неявки, і від якого не надійшло відзиву, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення спору. Ураховуючи наведені обставини, думку позивачки щодо можливості розгляду справи у заочній процедурі, суд дійшов висновку про розгляд справи без участі сторін з ухваленням за наслідками такого розгляду заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, відповідно до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові матеріали справи суд дійшов таких висновків. Частиною 1 ст. 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненнями особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених законом. Судом встановлено, що АТ Таскомбанк та ТОВ «ФК ЄАПБ» є юридичними особами, які мають право на провадження господарської діяльності з надання фінансових послуг, що підтверджується доданими до позовної заяви доказами. 16 жовтня 2020 АТ Таскомбанк та [PERSON] уклали кредитний договір у вигляді заяви-договору №8613822_RESTRUCT на рефінансування діючої кредитної заборгованості в АТ Таскомбанк, якою позичальник акцептувала пропозицію, розміщену на веб-сайті Банку за посиланням /www. tascombank.com.ua/. На умовах кредитного договору відповідач погодилась на зарахування кредитних коштів у сумі 11 613 грн 52 коп для погашення заборгованості за кредитним договором № 305/5839536-СК від 16.01.2019 року. Згідно з п.1.2.1 підписаної [PERSON] заяви-договору відповідач доручила АТ Таскомбанк перерахувати кредитні кошти для погашення заборгованості з поточного рахунку № [NUMBER] на рахунок № [NUMBER] в Банку. Строк наданого 16.10.2020 року кредиту складає 48 місяців (з 16.10. 2020 по 16.10.2024), процентна ставка за користування кредитом становить 0,001%, комісія за обслуговування кредиту - 2, 90 %. Сторони договору також погодили детальний опис складових загальної вартості кредиту та графік платежів ( а.с.5-7). 28.02.2024 року АТ Таскомбанк та ТОВ «ФК «ЄАПБ» уклали договір факторингу №НІ/11/16-Ф від 28.02.2024р., на умовах якого ТОВ «ФК ЄАПБ» зобов`язується передати (сплатити) АТ Таскомбанк суму фінансування, а АТ Таскомбанк зобов`язується відступити ТОВ «ФК ЄАПБ» права вимоги за кредитними договорами, договорами поруки до боржників, вказаних у реєстрі боржників, котрий є невід`ємною частиною договору. Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу № НІ/11/16-Ф від 15.05.2024р. ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором №8613822_RESTRUCT від 16.10.2020 року в сумі 11298,47 грн. Як убачається зі складеного фактором розрахунку заборгованості за кредитним №8613822_RESTRUCT від 16.10.2024 року, [PERSON] не в повному обсязі виконала зобов`язання за кредитним договором, внаслідок чого у неї виникла заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» у сумі 11298,47 грн., з яких 6583,36 грн - сума заборгованості за кредитом; 4715,06 грн - сума заборгованості за комісією. Здійснюючи правову оцінку встановленим обставинам суд виходить з такого. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку ( ст. 509 Ц К України) Сторонами у зобов`язанні є і боржник і кредитор ( ст. 510 Ц К України) Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України. Укладення договору є підставою для виникнення зобов`язань (ч.2 ст.11 ,ч.2 ст. 509 ЦК України). За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти ( ч.1 ст.1054 ЦК України). Договір про споживчий кредит - вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором ( п.1-1 ч.1 ст.1 Закону України «Про споживне кредитування»). Кредитодавцем у розумінні зазначеного Закону є банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право надавати споживчі кредити ( п.7 ч.1 ст. 1 Закону «Про споживче кредитування»). Порядком споживчого кредитування передбачено, що кредитодавець встановлює можливість укладення договору про споживчий кредит на підставі відповідного запиту (заяви) споживача, у тому числі з використанням засобів дистанційного зв`язку, та оцінки кредитоспроможності споживача (ч.2 ст. 14 Закону України «Про споживне кредитування»). Відповідно до Закону «Про споживче кредитування» та Закону України «Про фінансові послуги та фінансові компанії» такий договір може укладатися шляхом приєднання, коли він складається із індивідуальної і публічної частини договору (ст. 634 ЦК України, ч.2 ст. 13 Закону «Про споживче кредитування», ч.5 ст. 9 Закону України «Про фінансові послуги та фінансові компанії»). Положеннями ЦК України, які застосовуються до відносин за кредитним договором, передбачено, що такий договір є укладеним з моменту передання грошей. Позичальник зобов`язаний повернути грошові кошти у такій самій сумі у строк та в порядку, що встановлені договором (ст. 1046,ст.1049 ЦК України). Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, серед іншого, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (частина перша статті 514 ЦК України). Згідно з вимогами Закону України «Про споживче кредитування» відступлення права вимоги за договором про споживчий кредит допускається фінансовій установі, яка відповідно до закону має право надавати кошти у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту, та/або послуги з факторингу (ч.2 ст. 18 Закону України «Про споживче кредитування»). За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) ( ч.1 ст.1077 ЦК України). Ураховуючи, що на підставі наданих доказів встановлено, що [PERSON] не виконує взяті на себе зобов`язання щодо повернення отриманих коштів за укладеним договором про споживчий кредит, право вимоги за якими перейшло до ТОВ «ФК «ЄАПБ»», суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог позивача щодо стягнення заборгованості. Вирішуючи питання щодо обґрунтованості суми заявленої у позовній заяві заборгованості, суд бере до уваги, що в її склад включена комісійна плата за обслуговування кредиту, котра дорівнює 4 715, 06 грн. За умовами укладеного між Банком та відповідачем договором кредиту комісія за обслуговування кредитом становить 2,90% від суми кредиту вказаної в п.1.1. Заяви-договору і нараховується щомісячно, в перший банківський день розрахункового періоду (див. детальний опис складових загальної вартості кредиту ( а.с.5 зв.б.). Відповідно до п. 4 ч.1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування» ( у редакції, чинній на час укладення договору кредитування, далі Закон) загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб. До таких відносяться витрати по комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо (ч.2 ст.8 Закону). Отже чинне законодавство передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі оплату комісії за обслуговування кредиту. Правління Національного банку України постановою від 08 червня 2017 року № 49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі - Правила про споживчий кредит). Цією ж постановою визнано такою, що втратила чинність, постанова Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168 «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту». Правила про споживчий кредит розроблені й затверджені на виконання вимог Закону України «Про споживче кредитування» підтверджують правомірність дій банку щодо встановлення у договорі споживчого кредиту комісії за обслуговування кредитної заборгованості. Водночас Законом встановлений порядок, згідно з яким після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. ( п.1 ч.1 ст.11 Закону). Наведена інформація надається споживачеві протягом строку дії договору про споживчий кредит. Таким чином такий вид послуг є обов`язком Банку згідно із законом, який розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації, як складової обслуговування кредиту, залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації. Згідно з ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» щодо платності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до ч.1, ч.2 ст.11, ч.5 ст.12 Закону України «Про споживче кредитування». Таку правову позицію висловив Верховний Суд у постановах від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19, від 06 листопада 2023 року у справі № 204/224/21. Із наданих суду доказів неможливо встановити, які саме послуги з обслуговування кредиту надавались Банком, чи включались до їх складу послуги, котрі Банк мав надавати безоплатно, відсутні дані щодо періодичності інформаційного забезпечення договору кредитування Банком. З огляду на зазначене суд дійшов висновку, що вимоги ТОВ «ФК ЄАПБ» в частині стягнення на умовах спірного договору комісійної плати з обслуговування кредиту у розмірі 4715 грн 06 коп не доведені позивачем, а тому не підлягають задоволенню. Таким чином сума заборгованості, яку має сплатити відповідач складає 6 583 грн 36 коп. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат між сторонами суд зазначає наступне. Відповідно до ч.1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Оскільки суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати підлягають покладенню на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з платіжною інструкцією № 112796 від 16.05.2025 року ТОВ «ФК ЄАПБ» сплатило за подання позову до суду судовий збір у сумі 3028 грн Отже з [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно задоволеним вимогам у сумі 1 241 грн 48 коп. В решті судовий збір покладається на позивача. Ураховуючи наведене та

Outcome: partial