Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-14 00:00:00

Представник КП «Харківські теплові мережі» Лещенко С.О. звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на користь підприємства заборгованість у загальному розмірі 48 851,66 грн., а також судові витрати у розмірі 2 512,02 які складаються з судового збору та отримання довідки про зареєстрованих у житловому приміщені осіб та 50 грн на поштові витрати. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідач проживає за адресою: [ADDRESS] , де йому надаються послуги з постачання теплової енергії згідно Закону України «Про житлово-комунальні послуги». Внаслідок неповної та несвоєчасної сплати послуг станом на 01.08.2025 року у відповідача утворилася заборгованість в сумі 47 039,02 грн., з яких: 43 363.35 грн., за послугу з постачання теплової енергії (з урахуванням гарячої води до 01.01.22р.) за період з 01.11.14 року по 31.07.25 року; 1 087,80 грн., за абонентську плату за Індивідуальним договором з постачання теплової енергії за період з 01.07.22 року по 31.07.25 року; 1 974,73 грн., за послуги постачання гарячої води за період з 01.01.2022 року по 31.07.25 року; 613,44 грн., за абонентську плату за Індивідуальним договором з постачанням гарячої води за період з 01.07.22 року по 31.07.25 року., а також інфляційні втрати 1 311,27 грн., 3% річних 501,37 грн. Ухвалою суду від 18.09.2025 року провадження по вищевказаній цивільній справі відкрито в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. У відповідності до ст. 178 ЦПК України відповідачі своїм правом подання до суду клопотань про розгляд справи з повідомленням сторін та відзиву на позовну заяву не скористалися. Від сторін не надійшли заперечення щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження чи клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін. Розгляд справи проведено у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін у відповідності із ч. 5 ст. 279 ЦПК України за наявними у справі матеріалами. Зважаючи на те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Ухвалою суду від 15.01.2026 року призначено провести заочний розгляд справи на підставі ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. З інформаційної довідки з Реєстру територіальної громади м. Харкова вбачається, що за адресою: [ADDRESS] , станом на 17.09.2025 року, зареєстрований [PERSON] . Як вбачається з відомості про нарахування та оплату за послуги з теплопостачання з урахуванням періоду платежу, особовий рахунок № [NUMBER] за вказаною адресою відкрито на [PERSON] , залишок боргу за період з 11.2014 року по 07.2025 року становить 43 363,35 грн. за послуги постачання теплової енергії, за послуги постачання гарячої води 1 974,43 грн. Як вбачається з відомості про нарахування та оплату за абонентське обслуговування по послузі з постачання теплової енергії, по послузі з постачання гарячої води з урахуванням періоду платежу, особовий рахунок № [NUMBER] за вказаною адресою відкрито на [PERSON] , залишок боргу за період з 07.2022 року по 07.2025 року становить 1 087,80 грн. за послуги опалення, 613,44 грн. за послуги гарячої води. Як вбачається з відомості нарахувань інфляційних втрат та 3% річних за особовим рахунком № [NUMBER] за вказаною адресою відкрито на [PERSON] , сума інфляційних втрат за період з 03.2019 року по 11.2021 року становить 1 311,27 грн., 3 % річних 501,37 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно з ч. ч. 3, 4 ст. 12, ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу для своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Стаття 1 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» визначає, що житлово-комунальні послуги це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Згідно зі ч.1 ст. 6 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є споживачі (індивідуальні та колективні); управитель; виконавці комунальних послуг. Відповідно до ст. ст. 7,8 ЗУ "Про житлово-комунальні послуги" виконавець зобов`язаний, зокрема, забезпечувати своєчасність надання, безперервність і відповідну якість комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договорів про їх надання, у тому числі шляхом створення системи управління якістю відповідно до національних або міжнародних стандартів, а споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Згідно зі ч.ч. 1, 3 ст. 9 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Статтею 67 ЖК України визначено, що плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Частиною 6 статті 19 Закону України «Про теплопостачання» передбачено, що споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. КП «Харківські теплові мережі» постачало відповідачу теплову енергію, який її одержував та не відмовлявся від неї у встановленому законом порядку, внаслідок чого виник обов`язок оплачувати спожиту теплову енергія. З 1 липня 2022 року набрав чинності публічний договір з технічного обслуговування та поточного ремонту внутрішньо будинкових систем теплопостачання багатоквартирних будинків житлового фонду комунальної та інших форм власності, який опублікований на офіційному сайті КП «ХТМ». Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Таким чином, позовні вимоги КП «Харківські теплові мережі» до [PERSON] про стягнення заборгованості у розмірі 47 039,02 грн. підлягають задоволенню. Частиною 1 статті 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно зі ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Також суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь позивача суму інфляційних втрат у розмірі 1 311,27 грн., 3 % річних 501,37 грн. Питання про розподіл судових витрат між сторонами суд вирішує відповідно до положень ст. 141 ЦПК України. Судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Таким чином з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2 422,40 грн. Що стосується стягнення з відповідачів витрат на отримання довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб у розмірі 89, 62 грн. та витрати на поштові відправлення у розмірі 50 грн. необхідно зазначити наступне. Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, крім інших, пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. За змістом ст. 140 ЦПК України витрати, пов`язані з отриманням інформаційної довідки, не є витратами, пов`язаними з витребуванням доказів, оскільки відповідна вимога суду відсутня. Відтак, витрати позивача, понесені у зв`язку з отриманням інформаційної довідки не входять до складу витрат, пов`язаних з розглядом справи. Таким чином у задоволенні вимоги позивача про стягнення витрат на отримання довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб у розмірі 89, 62 грн. необхідно відмовити. Положеннями п. 1 ч. 2 ст.141 ЦПК України встановлено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Враховуючи викладене, з відповідача підлягають стягнення інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, а саме поштові витрати в сумі 50 грн.

Outcome: approved