Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-15 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом, у якому проситьрозірвати договір оренди землі від 07.06.2021, щодо оренди земельної ділянки з кадастровим номером 7423380400:001:0020, площею 2,0000 га, укладений із Фермерським господарством «РЕНАТА 2020», зареєстрований у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 15.06.2021, номер запису про інше речове право 42557018. Позов аргументує тим, що 07.06.2021 її батько [PERSON] уклав із відповідачем договір оренди землі щодо земельної ділянки загальною площею 2,0000 га, розташованої на території Безуглівської сільської ради Ніжинського району Чернігівської області, кадастровий номер 7423380400:01:001:0020. Право оренди зареєстроване 15.06.2021 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за номером 42557018. Після смерті батька позивачка успадкувала вказану земельну ділянку. Таким чином, до неї перейшли права та обов`язки орендодавця земельної ділянки. В установленому порядку на юридичну адресу ФГ «РЕНАТА 2020» вона поштою надсилала повідомлення про зміну власника земельної ділянки з проханням перенести на неї всі права та обов`язки орендодавця по вказаному договору та виплачувати орендну плату на її банківський рахунок. Проте листи повернулись не вручені і вона телефоном повідомила голову фермерського господарства про зміну власника земельної ділянки, але і після цього орендна плата їй не була виплачена у встановлені строки. Вказаний договір оренди землі діє до 06.06.2031, орендна плата за користування земельною ділянкою у розмірі 8000 грн сплачується орендарем протягом року, але останній платіж не пізніше 31 грудня поточного року. Проте у встановлені договором оренди строки орендна плата за використання земельної ділянки у 2023-2024 роках відповідачем виплачена не була. Позивачка вважає, що вказане систематичне невиконання відповідачем зобов`язань за договором оренди землі є підставою для розірвання договору оренди. Представник відповідача адвокат Іллющенко С.В. подав відзив, у якому просить відмовити у задоволенні позову, оскільки викладені позивачкою твердження не відповідають фактичним обставинам справи. В обгрунтування зазначає, що після укладення у 2021 році двох договорів оренди із родиною Самовторів (одна ділянка належала [PERSON] , інша [PERSON] ) первісні орендодавці особисто звернулися до голови фермерського господарства Кондратьєва Сергія Івановича з проханням здійснювати усі орендні платежі на банківський рахунок їхньої доньки [PERSON] . Договори не містили банківських реквізитів орендодавця, тож порядок розрахунків сторони погодили додатково у формі усної домовленості, яка упродовж усього періоду дії договорів реально виконувалася, не викликала заперечень і забезпечувала регулярне надходження коштів позивачці. Правомірність такого способу узгодження і виконання підтверджується нормами цивільного законодавства. По-перше, стаття 206 Цивільного кодексу України прямо допускає вчинення усних правочинів, у тому числі правочинів на виконання письмового договору, якщо інше не суперечить закону чи самому договору. Тобто усне погодження технічного механізму оплати (реквізити, одержувач) у межах уже укладеного письмового договору є допустимим і правомірним. Факт перерахування коштів підтверджено квитанцією ПАТ «ПУМБ» №162885635 від 24.04.2023 про перерахування головою ФГ «РЕНАТА 2020» [PERSON] на рахунок [PERSON] суми 16 000,00 грн із призначенням платежу «оплата за оренду земельної ділянки» (орендна плата за дві земельні ділянки за 2022 рік), а також квитанцією ПАТ «ПУМБ» № 229099349 від 06.01.2025 про перерахування на той самий рахунок суми 32000,00 грн із аналогічним призначенням платежу (орендна плата за дві земельні ділянки за 2023 та 2024 роки). У зазначених документах відображені ПІБ одержувача, банк-одержувач (АТ КБ «ПриватБанк»), ідентифікаційний номер платника податків [PERSON] та номер її розрахункового рахунку. Ці платежі є прямим і належним доказом виконання відповідачем зобов`язань щодо внесення орендної плати саме позивачці. Позивач, стверджуючи про «відсутність» оплати, не надав жодного зустрічного доказу на підтвердження власних тверджень, не обґрунтував розрахунок боргу, не довів факт звернення до відповідача з вимогами про сплату чи зміну реквізитів, а також не заперечив і не пояснив походження коштів, що надходили на її рахунок як орендна плата. Більше того, позивач не довела й факту належного повідомлення відповідача про зміну власника земельної ділянки: до позову не додано ані копії листа, ані опису вкладення, ані квитанції про відправлення чи повідомлення про вручення, а посилання на «телефонне повідомлення» не підтверджені жодним процесуальним доказом. У відповіді на відзив позивачка [PERSON] вказала, що орендар допустив істотне порушення умов договору оренди землі, не здійснивши виплату орендної плати, що позбавило можливості отримати її батьком за 2022-2023 роки та нею, як правонаступником, за 2024 рік вчасно гарантовані договором кошти за те, що їх ділянку використовує інша особа, тоді коли вони були потрібні на лікування та поховання. Позивачка стверджує, що орендна плата з індексацією систематично не виплачується у строки, встановлені договором. Домовленостей з її батьками щодо порядку виплати орендної плати не було ніяких, навпаки, її батько просив звернутись до орендаря з вимогою виплати йому орендної плати у встановлені договором строки, у зв`язку з чим вона неодноразово зверталась до голови фермерського господарства Кондратьєва С.В. з відповідними вимогами телефоном та надсилала листа на юридичну адресу відповідача. Додані до відзиву квитанції не можуть бути належними доказами сплати орендної плати саме ФГ «РЕНАТА 2020», оскільки платником, згідно квитанції є фізична особа, а отримувач не є орендодавцем по спірному договору оренди землі. Ухвалою судді 20.10.2025 провадження у справі відкрито, призначено розгляд справи за правила спрощеного позовного провадження. Ухвалою суду 24.11.2025 визнано обов`язковою явку позивачки [PERSON] . В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити, з підстав, наведених у позові. Пояснила, що за життя її батько уклав договір оренди земельної ділянки, за яким надав належну йому земельну ділянку у строкове платне користування ФГ «РЕНАТА 2020». Але ФГ «РЕНАТА 2020» у 2022, 2023, 2024 роках не виконувало належно умови договору щодо сплати орендної плати не пізніше 31 грудня щороку. Вона на прохання батьків була змушена звертатися до ФГ «РЕНАТА 2020» по телефону зазначеному у спірному договорі, щоб спонукати виконати зобов`язання зі сплати орендної плати. Після смерті батька право власності на земельну ділянку перейшло до неї у спадщину. Їй не відомо про будь-які домовленості батька з орендарем про сплату орендної плати на її банківський рахунок. Батько про це їй нічого не говорив. Їй надходили на банківський рахунок грошові кошти від [PERSON] , про які у відзиві зазначає представник відповідача. Але їй не відомі ні правова підстава, ні призначення перерахування цих коштів [PERSON] , і у нього про це не цікавилася та з ним особисто не знайома, до банку для з`ясування питання, чи це не помилка, не зверталася. Не пов`язує це з орендними відносинами. За даними Державного реєстру фізичних осіб платників податків про джерела та суми доходів, отриманих нею від податкових агентів, не обліковується виплата їй ФГ «РЕНАТА 2020» орендної плати і утримання податків та обов`язкових платежів. [PERSON] у будь-який момент може заявити до неї вимоги про повернення йому коштів, перерахованих їй за цими платежами, як набутих без достатньої правової підстави. На час судового засідання 12.01.2026 їй також не сплачено орендну плату за 2025 рік. Представник відповідача адвокат Іллющенко С.В. у задоволенні позову просив відмовити. Зазначив, що подані відповідачем квитанції про переказ коштів головою ФГ «РЕНАТА 2020» [PERSON] на рахунок відповідачки [PERSON] є належними доказами, які підтверджують сплату ФГ «РЕНАТА 2020» орендних платежів на виконання умов спірного договору. Періоди прострочення платежів є незначні і не можуть слугувати підставою для розірвання договору, так як не є істотним порушенням його умов. Домовленості про сплату орендних платежів за договором не безпосередньо орендодавцю [PERSON] , а його дочці [PERSON] , були досягнуті усно з [PERSON] за його життя, що узгоджується з п. 10 спірного договору. Позивачка [PERSON] у наданих в суді поясненнях зазначила, що знайомилася зі спірним договором, звідки дізналася номер телефону ФГ «РЕНАТА 2020», та у договорі вказано і голову ФГ «РЕНАТА 2020» - [PERSON] . То ж отримавши перерахування на свій рахунок платежів від [PERSON] з призначенням «переказ коштів за оренду землі» розуміла підставу і призначення здійснених платежів. Затримка з виплатою орендної плати позивачці за 2025 рік обумовлена необхідністю актуалізації реквізитів її банківського рахунку для здійснення платежу, ураховуючи відсутність довірливих відносин між сторонами, про що свідчить даний спір. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи та з`ясувавши фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду і вирішення спору по суті, суд встановив такі обставини та дійшов наступного висновку. Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання. Відповідно до ст. 131 ЗК України громадяни мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі успадкування. Свідоцтво про право на спадщину, відповідно до пункту "б" частини другої статті 126 ЗК України, є одним із документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку, набуту у власність із земель приватної власності без зміни її меж та цільового призначення. Відповідно до ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 ЦК України). Згідно із ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням її цільового призначення. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини ( ч.1 ст.1220, ч.1 ст.1270 ЦК України). Статтею 41 Конституції України гарантовано право кожного володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно зі ст. 2 Закону України «Про оренду землі» відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог та умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Відповідно до вимог статті 124 ЗК України передача землі в оренду здійснюється на підставі цивільно-правової угоди. Згідно зі статтею 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Відповідно до частини першої статті 15 Закону України «Про оренду землі» орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату відноситься до істотних умов договору оренди землі. У статті 21 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди. За змістом ст. 21, 22, 23 Закону України «Про оренду землі», орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України). Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди. Орендна плата справляється у грошовій формі. За згодою сторін розрахунки щодо орендної плати за землю можуть здійснюватися у натуральній формі. Розрахунок у натуральній формі має відповідати грошовому еквіваленту вартості товарів за ринковими цінами на дату внесення орендної плати. Орендна плата за земельні ділянки, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, переглядається за згодою сторін. Частинами першою та другою статті 651 ЦК України передбачено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. За положеннями статті 24 Закону України «Про оренду землі» орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати. Частиною першою статті 32 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що на вимогу однієї зі сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України. Водночас у пункті д) частини першої статті 141 ЗК України передбачено таку підставу припинення права користування земельною ділянкою як систематична несплата земельного податку або орендної плати. Отже, згідно зі статями 13, 21 Закону України «Про оренду землі» основною метою договору оренди земельної ділянки та одним з визначальних прав орендодавця є своєчасне отримання останнім орендної плати у встановленому розмірі. У разі систематичної несплати орендної плати за користування земельною ділянкою, тобто систематичне порушення договору оренди земельної ділянки може бути підставою для розірвання такого договору. Відповідно до частини другої статті 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених законом або договором. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що вказані положення закону, які регулюють спірні відносини, вимагають саме систематичної (два та більше випадків) несплати орендної плати, передбаченої договором, як підстави для розірвання договору оренди земельної ділянки, що також є істотним порушенням умов договору, оскільки позбавляє позивача можливості отримати гарантовані договором кошти за те, що його земельну ділянку використовує інша особа. Тлумачення пункту д) частини 1 статті 141 ЗК України, частини 2 статті 651 ЦК України свідчить, що «несплата орендної плати» охоплює випадки як невиплати орендної плати в цілому, так і її виплати в розмірі меншому, ніж визначеному договором. Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 10.10.2019 у справі № 293/1011/16-ц (провадження № 61-29970сво18) виснував, що тлумачення пункту «д» частини першої статті 141 ЗК України, частини другої статті 651 ЦК України свідчить, що «несплата орендної плати» охоплює випадки як невиплати орендної плати у цілому, так і її виплата у розмірі меншому, ніж визначено договором (без урахування індексації, індексу інфляції тощо). Сам факт систематичного порушення договору оренди земельної ділянки щодо сплати орендної плати є підставою для розірвання такого договору, незважаючи на те, чи виплачена в подальшому заборгованість, оскільки згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Аналогічний висновок викладено в постанові Верховного Суду від 04.12.2023 у справі № 385/1679/21. Положення закону, які регулюють спірні відносини, вимагають систематичної (два та більше випадки) несплати орендної плати, передбаченої договором, як підстави для розірвання договору оренди. Разове порушення умов договору оренди у цій частині не вважається систематичним і не може бути підставою для його розірвання, але ж повторне порушення вже може свідчити про систематичність, висновків про що дійшов Верховний Суд у постановах від 07.02.2024 у справі № 579/1133/22, від 27.09.2023 у справі №626/104/21). Судом установлено, що 07.06.2021 між [PERSON] та Фермерським господарством «РЕНАТА 2020» укладено договір оренди землі, згідно з яким орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку сільського господарського призначення (для ведення особистого селянського господарства) з кадастровим номером 7423380400:01:001:0020, яка розташована на території Талалаївської сільської ради Ніжинського району Чернігівської області, загальною площею 2,0000 (а.с. 8-10). Пунктом 7 договору визначено, що договір діє до 06.06.2031. Відповідно до пункту 10 договору оренди землі, станом на момент укладення договору сума орендної плати, що сплачується орендарем за використання земельної ділянки, у грошовій формі та розмірі становить 8000 грн на рік, також податки згідно з чинним законодавством. Орендна плата сплачується орендарем у грошовій формі та за домовленістю сторін може сплачуватись: готівкою через касу орендаря, безготівковим розрахунком на рахунок орендодавця у фінансовій установі, поштовим переказом на адресу місця реєстрації орендодавця. Пункт 12 договору передбачає, що орендна плата сплачується орендодавцем протягом року, але останній платіж не пізніше 31 грудня поточного року. Пунктом 27 договору оренди землі встановлено, що орендодавець має право вимагати від орендаря, зокрема, своєчасного внесення орендної плати. Згідно з п. 30 договору оренди землі орендар зобов`язаний, зокрема, у відповідності з договором своєчасно сплачувати орендну плату. Відповідно до п. 35 договору сторони передбачили, що дія цього договору припиняється шляхом його розірвання за: взаємною згодою сторін; рішенням суду на вимогу однієї із сторін, унаслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом. Перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, а також реорганізація юридичної особи Орендаря не є підставою для зміни умов або розірвання договору. Право на орендовану земельну ділянку у разі смерті фізичної особи орендаря, засудження або обмеження її дієздатності за рішенням суду переходить до спадкоємців або інших осіб, які використовують цю земельну ділянку разом з Орендарем (пункт 38 договору). Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права, право оренди земельної ділянки з кадастровим номером 7423380400:01:001:0020 зареєстровано державним реєстратором 15.06.2021 за № 42557018 на підставі договору оренди землі № б/н від 07.06.2021 (а.с. 12). 01.08.2024 [PERSON] оформила право власності на земельну ділянку, площею 2,0000 га, з кадастровим номером 7423380400:01:001:0020, розташовану на території Безуглівської сільської ради Ніжинського району, в порядку спадкування після померлого [INFO] її батька [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за законом та Витягом з Державного реєстру речових прав (а.с.13-14). Позивачкою 29.11.2024 цінним листом було направлено голові ФГ «РЕНАТА 2020» [PERSON] повідомлення про зміну власника земельної ділянки, у якому повідомляла орендаря про те, що вона є новим власником земельної ділянки з кадастровим номером 7423380400:01:001:0020, просила перенести на неї права та обов`язки орендодавця за договором оренди землі від 07.06.2021 та виплачувати орендну плату на її банківський рахунок, додавши копію паспорта, реквізити банківської картки та копію свідоцтва про право на спадщину. Проте даний лист повернувся не врученим відповідачу із відміткою «за закінченням терміну зберігання» (а.с. 49-56, нижня частина аркуша). Звертаючись до суду з позовом, [PERSON] посилається на те, що ФГ «РЕНАТА 2020» не було сплачено орендну плату за 2023, 2024 роки згідно умов договору до 31 грудня кожного року, що є систематичним невиконанням обов`язків, передбачених договором та підставою для розірвання договору оренди згідно положень 24, 25, 32 Закону України «Про оренду землі». У відповіді на відзив на позов також зазначила про несвоєчасну сплату орендної плати відповідачем батькові за 2022-2023 роки та їй, як правонаступнику за 2024 рік, а в судовому засіданні 12.01.2026 вказала і про несплату відповідачем їй орендної плати також за 2025 рік. Заперечуючи позовні вимоги, представник відповідача зазначив, що ФГ «РЕНАТА 2020» не було порушено умов договору оренди, так як орендна плата (за двома договорами оренди) за 2022, 2023 та 2024 роки перераховувалась на банківський рахунок позивачки, згідно з усною домовленістю орендаря з орендодавцями батьками позивачки [PERSON] та [PERSON] . На підтвердження цих обставин відповідачем надано суду копії квитанції № 162885635 від 24.04.2023 на суму 16000 грн та № 229099349 від 06.01.2025 на суму 32000 грн, з призначенням платежів «Переказ коштів за оренду землі». Платником коштів є [PERSON] , одержувачем [PERSON] (а.с. 28). У судовому засіданні позивачка заперечила наявність будь-яких усних домовленостей її батька із відповідачем. Суть її пояснень зводиться до того, що дані платежі здійснені фізичною особою [PERSON] без правових підстав і у будь-який час він воже заявити вимоги про повернення коштів. Натомість платежів від орендаря, яким є юридична особа ФГ «РЕНАТА 2020» згідно умов договору ні батьку, ні їй не надходило. Платежі ж від [PERSON] також здійснені не в межах передбаченого договором строку виплати орендної плати. Надаючи оцінку доказам за обставин цієї справи, суд ураховує, що відповідно до положень частини 3 статті 12, частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із частиною 6 статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У пункті 10 спірного договору щодо порядку сплати орендної плати у грошовій формі сторони узгодили, що за домовленістю сторін орендна плата може сплачуватися: готівкою через касу орендаря, безготівковим розрахунком на рахунок орендодавця у фінансовій установі, поштовим переказом на адресу місця реєстрації орендодавця. Відповідачем ФГ «РЕНАТА 2020», для доведення виконання ним перед орендарем [PERSON] (за його життя) договірного зобов`язання про сплату орендної плати до безготівковим розрахунком на рахунок орендодавця [PERSON] у фінансовій установі, не надано документів, які б підтверджували цю обставину. Пункт 10 спірного договору передбачав можливість здійснення орендної плати безготівковим розрахунком на рахунок саме орендодавця, і не передбачав можливості домовленостей здійснення орендної плати безготівковим розрахунком на рахунок іншої, ніж орендодавець особи. А суть домовленості, про варіативність якої дійшли згоди сторони договору, як свідчить зміст п. 10 договору, полягає у виборі за домовленості одного з трьох варіантів порядку сплати орендної плати: 1) готівкою через касу орендаря, 2) безготівковим розрахунком на рахунок орендодавця у фінансовій установі, 3) поштовим переказом на адресу місця реєстрації орендодавця. Договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально (ст. 14 Закону України «Про оренду землі»). За правилами ст. 654 ЦК України зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту. У справі відсутні відомості про зміну з дотриманням письмової форми правочину умов договору щодо можливості за домовленістю сторін здійснювати сплату орендної плати орендарем на рахунок іншої, ніж орендодавець особи. Хоча [PERSON] і є головою ФГ «РЕНАТА 2020», але з огляду на здійснення ним підприємницької діяльності у формі фермерського господарства з державною реєстрацією юридичної особи ФГ «РЕНАТА 2020», яке і є за умовами договору орендарем як юридична особа, а не фізична особа [PERSON] , належним доказом виконання грошового зобов`язання орендарем ФГ «РЕНАТА 2020» можуть бути первинні бухгалтерські документи з відомостями в них про здійснення орендних платежів саме ФГ «РЕНАТА 2020» з чітким зазначенням правової підстави - у даному випадку конкретного договору оренди земельної ділянки, що у свою чергу засвідчить і дотримання публічного порядку щодо податкового обліку таких платежів, віднесення їх до доходу фізичної особи (орендодавця) та необхідності сплати орендарем, як податковим агентом, податку з доходу фізичної особи. Крім того, сам відповідач не заперечує несвоєчасності виплати орендної плати, що навіть за умови віднесення здійснених [PERSON] платежів на рахунок [PERSON] до орендних, не спростовує доводів позивачки про систематичність порушення зобов`язання і несвоєчасної сплати орендної плати, за 2023 рік - понад рік прострочення, та з урахуванням наведених вище висновків Верховного Суду про неважливість того, чи виплачена в подальшому заборгованість. Несвоєчасна виплата орендної плати є істотним порушенням умов договору, адже орендодавець значною мірою позбавляється того, на що розраховув при укладенні договору. З урахуванням встановлених обставин справи, суд дійшов до висновку, що відповідачем ФГ «РЕНАТА 2020» не надано суду належних та допустимих доказів сплати орендної плати за 2023-2024 роки або неможливості такої сплати, що свідчить про наявність факту систематичного невиконання відповідачем обов`язку щодо сплати орендної плати за 2023-2024 роки, що є істотним порушенням умов договору оренди землі, яке порушує права позивачки, як власника земельної ділянки, а тому позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими і підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду позивачкою сплачено 1211 грн. 20 коп. судового збору, тому з урахуванням положень ст. 141 ЦПК України, вказана сума підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача.

Outcome: approved