Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-11 00:00:00

Представник ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС» (далі скорочено ТОВ «ФК «ЕЙС») Тараненко А.І. звернувся до суду з позовною заявою шляхом направлення в електронній формі 19.06.2025, в якій просив суд стягнути із [PERSON] на користь ТОВ «ФК «ЕЙС» заборгованість за кредитним договором №544484421 від 24.03.2023 у загальному розмірі 63 034 грн. 23 коп., що включає: заборгованість по кредиту - 12 586 грн. 06 коп., заборгованість по несплаченим процентам за користування кредитом - 50 448 грн. 17 коп.; стягнути з відповідача на користь ТОВ «ФК «ЕЙС» 2 422 грн. 40 коп. судового збору та витрати на правничу допомогу в розмірі 7 000 грн. 00 коп. Пред`явлені вимоги мотивовано тим, що 24.03.2023 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] було укладено кредитний договір №544484421 у формі електронного документа з використанням електронного підпису. За допомогою мережі Інтернет, [PERSON] перейшов на офіційний сайт Товариства - www.moneyveo.ua, ознайомився з Правилами надання грошових коштів у позику, які є невід`ємною частиною кредитного договору, після чого добровільно без примусу чи тиску заявив про бажання отримання коштів, подавши відповідну заявку, в якій вказав свої персональні дані, а саме: прізвище, ім`я, по-батькові, паспортні дані, номер телефону, ідентифікаційний номер, адресу електронної пошти, номер банківської картки для перерахування коштів та місце реєстрації/проживання. ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», перед тим як погоджувати заявку на кредитування, не лише перевірило особисті дані позичальника [PERSON] , а і платіжна картку, з метою ідентифікації, тобто перевірило, чи дійсно платіжна картка належить позичальнику. Позичальник підписав кредитний договір 24.03.2023 електронним підписом, створеним за допомогою одноразового персонального ідентифікатора MNV278CR, ввівши ідентифікатор у відповідне поле інформаційно-телекомунікаційної системи та натиснувши кнопку «Так», що є підтвердженням підписання договору. Відразу після вчинення алгоритму дій [PERSON] , кредитор ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» 24.03.2023 перерахувало на рахунок [PERSON] кредитні кошти в сумі 12 600 грн. 00 коп. на вказану ним банківську картку № [NUMBER] , тим самим кредитор свої зобов`язання надати грошові кошти виконав в повному обсязі. Однак, [PERSON] протягом обумовленого строку не виконав належним чином кредитні зобов`язання в частині повернення кредиту, що призвело до виникнення заборгованості у розмірі 63 034 грн. 23 коп., яка включає: заборгованість по кредиту - 12 586 грн. 06 коп., заборгованість по несплаченим процентам за користування кредитом - 50 448 грн. 17 коп. 28.11.2018 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» було укладено договір факторингу №28/1118-01 та ряд додаткових угод до нього, у відповідності до умов яких ТОВ «Таліон Плюс» набуло права вимоги за кредитним договором №7544484421 від 24.03.2023, укладеним між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] . У подальшому, 31.07.2024 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» було укладено договір факторингу №31/0724-01 та реєстр прав вимог до нього №2 від 31.07.2024, відповідно до умов якого позивачу відступлено право грошової вимоги до відповідача [PERSON] за кредитним договором №544484421 від 24.03.2023 у загальному розмірі вимог 63 034 грн. 23 коп. Кінцево, відступлення прав вимоги за вказаним кредитним договором було здійснено від ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» на користь ТОВ «ФК «ЕЙС» за договором факторингу від 29.5.2025 за №29/05/25-Е у загальному розмірі вимог 63 034 грн. 23 коп. З огляду на те, що відповідач наявну заборгованість за кредитним договором у добровільному порядку не погашає, продовжує ухилятися від виконання своїх зобов`язань, чим порушує законні права та інтереси ТОВ «ФК «ЕЙС», тому позивач, будучи дійсним кредитом, вимушений звернутися до суду. Ухвалою суду від 23.06.2025 позовну заяву прийнято до розгляду з відкриттям спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін; частково задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів. Витребувані докази надійшли на електронну пошту суду 19.07.2025. Не погоджуючись з пред`явленими вимогами, відповідач [PERSON] подав відзив на позов. Свої заперечення по суті позовних вимог мотивував тим, що у разі заміни первісного кредитора у зобов`язанні, останній повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, що є важливою для їх здійснення, у тому числі й первинні документи на підтвердження факту виконання зобов`язань перед позичальником - факту надання кредитних коштів (банківські виписки з рахунків, платіжні інструкції, меморіальні ордери тощо). До того ж, оскільки надання коштів у позику з умовою сплати процентів - це фінансова послуга, яка надається відповідно до Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринку фінансових послуг», то таку послугу можуть надавати лише фінансові установи. Сам по собі договір №7544484421 від 24.03.2023 за своїми формою та змістом не містить усіх необхідних однак кредитного договору, визначених законом. Факт надання [PERSON] як позичальникові коштів за цим договором не підтверджений жодними належними доказами, як і не підтверджений факт здійснення плати за передачу прав вимоги за договором факторингу, а відтак не доводить існування між ним та позивачем будь-яких договірних зобов`язань. Що стосується заявленої заборгованості за кожною зі складових, то відповідач зауважив, що матеріали справи не містять розгорнутого розрахунку заборгованості по процентам за користування кредитом. За умовами договору, ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» надає кредит у сумі 12 600 грн. 00 коп. строком на 30 днів зі сплатою процентів за ставкою 2,10% в день, тобто розмір процентів за 1 день користування позикою становить 264 грн. 60 коп. (з розрахунку: 12 600 грн. *2,10%), а загальний розмір процентів за увесь строк користування позикою - 7 938 грн. відповідно. 22.04.2023 строк користування позикою було пролонговано за згодою сторін на 29 днів з процентною ставкою 1,58% в день, кінцева дата оплати - 22.05.2023. Тобто загальний розмір процентів мав би складати 13 711 грн. 32 коп. Відтак відповідач вважає, що вимога про стягнення заборгованості по процентам, а також їх ставка, не відповідає п.6 ч.3, ч.3 ст.509, ч.ч.1, 2 ст.627 ЦК України, Закону України «Про споживче кредитування», а самі проценти за користування кредитом нараховані поза межами строку кредитування - після 22.05.2023, що є неприпустимим, оскільки в силу ст.1048 ЦК України нарахування процентів здійснюється виключно в межах строку кредитування та право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення вимоги до позичальника згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України. Що стосується заявлених позивачем витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 7 000 грн. 00 коп., то відповідач вважає її істотно завищеною з огляду на характер виконаної адвокатом роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, реальності, виходячи з обставин справи, її складності, усталеної практики у даній категорії справ, критерію необхідності та значимості процесуальних дій у справі, у зв`язку з чим подав клопотання про їх зменшення до 3 000 грн. 00 коп. Крім того, понесення таких витрат позивачем не підтверджене належними доказами, які б свідчили про їх дійсність. 25.07.2025 представник позивача ТОВ «ФК «ЕЙС» Поляков О.В. подав відповідь на відзив шляхом направлення через модуль підсистеми ЄСІТС «Електронний суд». Представник зауважив, що відповідно до Алгоритму дій споживача в інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» з метою укладення електронного договору, позичальник заходить на сайт, який надає доступ до інформаційно-телекомунікаційної системи Товариства або в мобільний додаток Товариства або в програмне забезпечення партнерів Товариства, яке забезпечує обмін інформації з ІТС Товариства по захищеним каналам зв`язку, та у вбудованому калькуляторі вибирає бажану суму грошових коштів, яку він бажає отримати в кредит, та бажаний строк кредитування. Після натиснення кнопки «ОФОРМИТИ КРЕДИТ» позичальник потрапляє на першу сторінку анкети ( «Заявка на кредит»), на якій він вводить свої персональні дані та іншу інформацію, яка дає можливість Товариству прийняти рішення про видачу кредиту. Заявкою на кредит є анкета встановленої Товариством форми, інтегрована в інформаційно-телекомунікаційну систему Товариства. При заповненні заявки на кредит відповідач особисто обрав для себе суму кредиту, строк кредитування та мав змогу ознайомитися з умовами договору перед його підписанням. Вчинення відповідачем алгоритму дій у чіткій послідовності і внесення даних в систему Товариства з проставленням електронного підпису в електронному договорі одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» свідчить про підписання ним кредитного договору. Одноразовий персональний ідентифікатор - MNV278CR направлено відповідачу 24.03.2023 14:31:50 год. на номер мобільного телефону, вказаний ним в заявці на отримання грошових коштів - [NUMBER] , одноразовий персональний ідентифікатор введено відповідачем у відповідне поле в інформаційно-телекомунікаційній системі товариства 24.03.2023 о 14:32:00. Відповідач підписав договір електронним підписом одноразовим ідентифікатором, отримав свій примірник електронного договору, у формі, що унеможливлює зміну його змісту та мав змогу у будь-який час самостійно ознайомитися з договором на сайті товариства в особистому кабінеті. 24.03.2023 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» ініціювало переказ коштів в загальній сумі 12 600 грн. 0 коп. на картковий рахунок відповідача через безготівкове зарахування Moneyveo SFD Visa Transfer, провівши попередньо верифікацію особи відповідача. На підтвердження позовних вимог позивачем надано платіжне доручення №410e1926-197a-4374-84c0-40c2ae2064b4 від 24.03.2023 з відміткою товариства, а також ініційовано питання витребування доказів зарахування коштів на банківську картку [PERSON] від АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» як банка-емітента картки. Твердження відповідача про те, що реєстр прав вимоги не може слугувати доказом надання кредитних коштів та існування кредитних зобов`язань, є юридично необґрунтованим, оскільки зазначений реєстр за своєю правовою природою підтверджує виключно факт відступлення права вимоги за кредитним договором та не має правового зв`язку з фактом надання кредитних коштів. При цьому, факт відступлення прав вимог за кредитним договором, укладеним з [PERSON] , доведений належними доказами. Що стосується заявленої заборгованості, представник позивача зауважив, що позивачем на підтвердження своїх вимог надано розрахунки заборгованості, створені та підписані електронними підписами ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс». Дані документи є належними, повними та вичерпними доказами заборгованості, оскільки вони охоплюють всі необхідні обчислення сум, які стягуються, зокрема, містять таблиці з даними та обчисленнями, з яких можна зрозуміти, яким чином отримано результат. Наступними факторами жодних нарахувань не здійснювалось. Також, звернув увагу суду, що відповідно до розрахунку заборгованості, наданого ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», за період від дати видачі кредиту - 24.03.2023 до 23.04.2023 (включно) проценти нараховуються за процентною ставкою 142,35 % річних, що на день укладення договору становить 0,39 % від суми кредиту за кожний день користування ним (Дисконтна процентна ставка). Отже, нарахування відсотків у період 24.03.2023 - 23.04.2023 здійснювались за наступною формулою: 12600*30*0,39/100 = 1474,20 (сума нарахованих відсотків за 30 днів користування кредитом протягом Дисконтного періоду) 1474,20/30 = 49,14 (нараховані відсотки за один день користування кредитом у період з 24.03.2023 - 23.04.2023). При цьому, 22.04.2023 [PERSON] сплатив фактично нараховані відсотки та уклав додаткову угоду до кредитного договору № 544484421 від 24.03.2023, якою було продовжено строк кредитування на 29 днів та погоджено процентну ставку, яка застосовується на період продовження строку кредитування - 1,58% в день. Отже, нарахування відсотків в подальшому нараховувались за наступною формулою: 12 586,06*1,58/100=198,86 (нараховані відсотки за один день користування кредитом у період з 24.04.2023 - 22.05.2023). В подальшому відповідач не виконував належним чином взяті на себе зобов`язання за кредитним договором та не сплатив всі фактично нараховані відсотки станом на останній день дії додаткової угоди, у зв`язку з вищевикладеним нарахування відсотків відбувалось відповідно до п. 8.4. після закінчення дисконтного періоду кредитування проценти нараховуються за процентною ставкою 1087,70% річних, що на день укладення договору становить 2,98% в день від суми залишку кредиту, що знаходиться у позичальника за кожний день користування ним. Отже, нарахування відсотків після закінчення Дисконтного періоду здійснювались за наступною формулою: 12 586,06*2,98/100 = 375,06 (сума нарахування відсотків за один день користування кредитом відповідно до п. 8.4). 26.05.2023 в наданому розрахунку наявна сума 1 500,24 грн., яка була утворена в результаті пропуску святкових та вихідних днів. Кредитним договором №544484421 від 24.03.2023 передбачено розмір прострочених відсотків та конкретну процентну ставку яка буде застосовуватись в період прострочення. Всі нарахування відсотків нараховувались в межах погоджених умов кредитного договору. Таким чином, за умовами кредитного договору та обставинами справи існувало два періоди нарахування процентів: 1) за користування кредитними коштами згідно зі ст.1048 ЦК України визначеному договором; 2) за користуванням кредитними коштами відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України і, за весь час прострочення. Що стосується витрат позивача на правничу допомогу, то вони є документально належним чином підтверджені, а їх розмір обґрунтований. Правом на подання заперечень на відповідь на відзив відповідач не скористався, клопотань щодо надання додаткового строку не заявляв. Суд розглядає справу за правилами спрощеного позовного письмового провадження за наявними у справі матеріалами та з урахуванням позиції сторін, оскільки жоден із учасників справи не подав клопотання про розгляд справи за їх участю в судовому засіданні. Згідно з клопотанням представника позивача ТОВ «ФК «ЕЙС» Тараненка А.І., викладеним у прохальній частині позову (п.п.2, 3), останній просив справу розглядати за його відсутності, позовні вимоги підтримав, наполягав на їх задоволенні, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач [PERSON] одночасно з відзивом направив заяву про розгляд справи за його відсутності. У задоволенні позовних вимог просив відмовити у повному обсязі. Інших заяв, клопотань від учасників справи не надходило. Інші процесуальні дії не вчинялись. Суд, дослідивши письмові матеріали цивільної справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального права, врахувавши доводи позивача та заперечення відповідача, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно з ч.1 ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямованих на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти) визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст.6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Судом встановлено, що 24.03.2023 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] було укладено договір кредитної лінії №544484421 у формі електронного документа з використанням електронного підпису у формі одноразового персонального ідентифікатора MNV278CR, 24.03.2023 о 14.32 год., який він ввів у відповідне поле інформаційно-телекомунікаційної системи. За допомогою мережі Інтернет, [PERSON] перейшов на офіційний сайт Товариства - www.moneyveo.ua, ознайомився з Правилами надання грошових коштів у позику, які є невід`ємною частиною кредитного договору, після чого добровільно без примусу чи тиску заявив про бажання отримання коштів, подавши відповідну заявку, в якій вказав свої персональні дані, а саме: прізвище, ім`я, по-батькові, паспортні дані, номер телефону, ідентифікаційний номер, адресу електронної пошти, номер банківської картки для перерахування коштів та місце реєстрації/проживання. Відповідно до п.2.1 договору, за цим договором кредитодавець зобов`язується надати позичальникові кредит у вигляді кредитної лінії, в розмірі кредитного ліміту на суму 12 600 грн. 00 коп. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом відповідно до умов, зазначених у цьому договорі, додатках до нього та Правилах надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту Товариства з обмеженою відповідальністю «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА». Як слідує з п.п.2.2-2.5 договору, сума кредитного ліміту, вказана в п.2.1 договору, це максимальна сума кредиту, яка протягом строку дії договору одночасно може бути у розпорядженні позичальника. Кредитодавець надає позичальнику перший транш за договором в сумі 12 600 грн. 00 коп. одразу після укладення договору, орієнтовна дата повернення якого 23.04.2023. Другий та решта траншів за договором надаються позичальнику протягом дисконтного періоду кредитування на умовах передбачений цим договором. Загальна сума кредиту за цим договором складається з сум кредиту за всіма наданими траншами, що отримані позичальником протягом всього строку дії договору. Умовами п.3.1 договору передбачено, що позичальнику надається дисконтний період кредитування, протягом якого позичальник може збільшувати суму кредиту (отримати черговий транш) в межах кредитного ліміту, шляхом ініціювання такої операції в особистому кабінеті, а також частково повернути суму кредиту. На момент укладення цього договору строк дисконтного періоду користування складає 30 (тридцять) днів від дати отримання позичальником першого траншу. Загальний строк дисконтного періоду користування кредитом вираховується в порядку передбаченому п. 3.2. договору. У випадку надання першого траншу не в день укладення договору, строк дії кредитної лінії та строк дисконтного періоду автоматично продовжується на ту кількість днів, на яку відрізняється дата укладення договору по відношенню до дати надання першого траншу за договором. На момент укладення договору, сторони дійшли згоди, що орієнтовна дата погашення всієї суми кредиту за всіма наданими траншами є датою закінчення дисконтного періоду кредитування - 23.04.2023, а саме, протягом 30 (тридцять) днів від дати отримання першого траншу позичальником (п.7.1 договору). Умовами п.п.8.1-8.6 договору передбачено, що за користування кредитом позичальник зобов`язаний сплачувати кредитодавцю проценти за користування кредитом. Інших витрат позичальника, крім процентів за належне користування кредитом, договором не передбачено. Процентні ставки за договором є фіксованими і не підлягають зміні кредитодавцем в односторонньому порядку в сторону погіршення для позичальника (п.8.2). Протягом дисконтного періоду кредитування зобов`язання позичальника по сплаті процентів фактичні дні користування кредитом визначають наступним чином: 8.3.1) за період від дати видачі кредиту до 23.04.2023 (включно) проценти нараховуються за процентною ставкою 142,35 % річних, що на день укладення договору становить 0,39 % від суми кредиту за кожний день користування ним (дисконтна процентна ставка); 8.3.2) у разі, якщо позичальник вчинить описані в п.3.2. договору дії щодо продовження дисконтного періоду (ініціює пролонгацію) один або декілька разів, за період з наступного дня після 23.04.2023 проценти нараховуються за ставкою 576,10% річних, що на день укладення договору становить 1,58 % в день від суми кредиту за кожний день користування ним (індивідуальна процента ставка). Після закінчення дисконтного періоду кредитування проценти нараховуються за процентною ставкою 1087,70 % річних, що на день укладення договору становить 2,98% в день від суми залишку кредиту, що знаходиться у позичальника за кожний день користування ним(п.8.4). У разі здійснення починальником двох та більше пролонгацій, кредитодавець має право зменшити розмір індивідуальної процентної ставки у наступних періодах пролонгації. Про порядок надання додаткових знижок і про їх розмір позичальник інформується в особистому кабінеті. Після закінчення дисконтного періоду жодних знижок на проценту ставку не надається (п.8.5). Проценти в розмірі визначеному за правилами цього договору, нараховуються на фактичну суму залишку кредиту за кожен день користування кредитом починаючи з першого дня надання траншу за договором та до дня закінчення строку дії цього договору (п.8.6). Таким чином, сторони узгодили, що у разі непогашення позичальником заборгованості у повному розмірі, у тому числі протягом дисконтного періоду, строк дії кредитного договору буде автоматично продовжено, до фактичної дати його повернення. Як слідує з п.14 договору, відповідач підписанням кредитного договору підтвердив, що перед укладенням цього кредитного договору йому була в чіткій та зрозумілій формі надана інформація: за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту) відповідно до ст.9 Закону України «Про споживче кредитування»; вказана в ч.1-2 ст.12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та розміщена на веб-сайті. Відповідач підтвердив, що ознайомлений з усіма Правилами надання грошових коштів в кредит ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», повністю розуміє їх, погоджується з ними і зобов`язується неухильно їх дотримуватись. Статтею 626 ЦПК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно зі ст.ст.628, 629 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, а сам договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч.1 ст.638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору, до яких закон відносить умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. За приписами ч.2 ст.638 ЦК України, договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Положення ч.1 ст.205 ЦК України визначають, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Відповідно до ст.207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом (ч.1). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами (ч.3). Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст.205, 207 ЦК України). Такі висновки викладені в постановах Верховного Суду від 09.09.2020 у справі №732/670/19, від 23.03.2020 у справі №404/502/18, від 07.10.2020 у справі № 127/33824/19. Згідно з ч.1 ст.633 ЦК України, публічним є договір, у якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом ст.634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Відповідно до ст.3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно з ч.3 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідно до ч.4 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію», пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч.5 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»). Положення ч.6 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачають відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Відповідно до ч.8 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію», у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Так, відповідно до ст.12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Враховуючи вищенаведене, проаналізувавши зміст кредитного договору, його форму, суд дійшов висновку, що кредитний договір №544484421 від 24.03.2023 дійсно укладений сторонами правочину - ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] в електронній формі із застосуванням електронної комерції, відповідає вимогам ЦК України, Закону України «Про електронну комерцію». Доказів зворотного відповідач суду не надав, як і не спростував факт укладення договору. Акцепт оферти позичальником - підписання договору одноразовим ідентифікатором є доведеним обсягом наявних у справі доказів, у т.ч. довідкою щодо дій позичальника в ІТС ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та є черговим свідченням волевиявлення відповідача на укладення договору. Договір містить повну інформацію щодо особи позичальника - [PERSON] , його персональні дані, номер мобільного телефону, на який відправлено одноразовий ідентифікатор в якості аналога власноручного підпису позичальника. Отже, між сторонами було досягнуто згоди щодо всіх істотних умов кредитного договору, який оформлено в електронній формі з використанням електронного цифрового підпису. Після підписання кредитного договору у сторін виникли взаємні права та обов`язки, зокрема, у ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» виникло зобов`язання щодо надання кредитних коштів, а у відповідача [PERSON] - зобов`язання з повернення кредитних коштів. Судовим розглядом також встановлено, що ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» свої зобов`язання за кредитним договором №544484421 від 24.03.2023 виконало належним чином, здійснивши перерахування коштів шляхом безготівкового зарахування через систему Moneyveo SFD Visa Transfer (платіжний сервіс LiqPay) на платіжну картку клієнта [PERSON] № [NUMBER] у сумі 12 600 грн. 00 коп. 24.03.2023, вказану ним при укладенні договору у поданій заяві на отримання грошових коштів в кредит, що підтверджується платіжним дорученням від 24.03.2023 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та довідкою ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога». Крім того, на виконання ухвали суду від 23.06.2025 від АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» надійшла відповідь за №БТ/Е-7486 від 11.07.2025, з якої слідує, що картку № [NUMBER] було емітовано АТ «УНІВЕРСАЛБАНК» на ім`я [PERSON] , номер мобільного телефону [NUMBER] є фінансовим номером вказаної особи (знаходиться в його анкетних даних). Таким чином, аналізом наявних доказів в їх сукупності, суд дійшов висновку про доведеність поза розумним сумнівом виконання ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» зобов`язань за кредитним договором №544484421 від 24.03.2023 перед [PERSON] та отримання останнім кредитних коштів в сумі 12 600 грн. 00 коп., а відтак заперечення відповідача в цій частині є безпідставними та нічим не доведені. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, у якому на боржника покладено цивільно-правовий обов`язок з повернення отриманих коштів, якому відповідає передбачене ч.1 ст.509 ЦК України право кредитора вимагати їх повернення. Імперативним приписом ст.625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним зобов`язання. Згідно з ч.1 ст.611, ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Судовим розглядом встановлено, що позичальник [PERSON] свої зобов`язання не виконував. Із розрахунку заборгованості, проведеного ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» станом на 27.06.2023, слідує, що заборгованість за кредитним договором №544484421 від 24.03.2023 включає: заборгованість за тілом кредиту - 12 586 грн. 06 коп., заборгованість по несплаченим процентам за користування кредитом - 19 318 грн. 19 коп. Аналізом вищевказаного розрахунку заборгованості судом встановлено, що на погашення кредиту відповідач здійснив єдиний платіж в сумі 1 439 грн. 00 коп. 22.04.2023, з якого 1 425 грн. 06 коп. зараховано на погашення процентів, нарахованих по 49 грн. 14 коп. щомісячно у межах 30-денного строку кредитування за дисконтною процентною ставкою 0,73% щодня (з розрахунку: 13 500 * 0,73% / 100 % * 30 днів), а залишок із платежу - 13 грн. 94 коп. було зараховано на погашення тіла кредиту, в результаті чого борг зменшено до 12 586 грн. 06 коп. (з розрахунку: 12 600 - 13,94). Отже, нарахування відсотків у період 24.03.2023 - 23.04.2023 здійснювались за наступною формулою: 12600*30*0,39/100 = 1474,20 (сума нарахованих відсотків за 30 днів користування кредитом протягом Дисконтного періоду) 1474,20/30 = 49,14 (нараховані відсотки за один день користування кредитом у період з 24.03.2023 - 23.04.2023). При цьому, 22.04.2023 [PERSON] сплатив фактично нараховані відсотки та уклав додаткову угоду до кредитного договору № 544484421 від 24.03.2023, якою було продовжено строк кредитування на 29 днів та погоджено процентну ставку, яка застосовується на період продовження строку кредитування - 1,58% в день. Отже, нарахування відсотків в подальшому нараховувались за наступною формулою: 12 586,06*1,58/100=198,86 (нараховані відсотки за один день користування кредитом у період з 24.04.2023 - 22.05.2023). В подальшому відповідач не виконував належним чином взяті на себе зобов`язання за кредитним договором та не сплатив всі фактично нараховані відсотки станом на останній день дії додаткової угоди, у зв`язку з вищевикладеним нарахування відсотків відбувалось відповідно до п. 8.4. після закінчення дисконтного періоду кредитування проценти нараховуються за процентною ставкою 1087,70% річних, що на день укладення договору становить 2,98% в день від суми залишку кредиту, що знаходиться у позичальника за кожний день користування ним. Отже, нарахування відсотків після закінчення Дисконтного періоду здійснювались за наступною формулою: 12 586,06*2,98/100 = 375,06 (сума нарахування відсотків за один день користування кредитом відповідно до п. 8.4). Оскільки відповідач не надав первинних документів, за якими можна було б прослідкувати здійснені ним платежі, а наведений ним власний контррозрахунок суми боргу є дистракторним та не грунтується на умовах договору, виходячи з обсягу наявних у справі доказів суд вважає доведеною заборгованість за тілом кредиту у сумі 12 586 грн. 06 коп., оскільки вона розрахована арифметично вірно. Заперечуючи проти задоволення позовних вимог в частині нарахування заборгованості по процентам за користування кредитом, відповідач вказував, що їх нарахування здійснено поза межами кредитування, що є неприпустимим, оскільки в силу ст.1048 ЦК України нарахування процентів здійснюється виключно в межах строку кредитування та право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення вимоги до позичальника згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України. Що стосується нарахування заборгованості по процентам за користування кредитом у сумі 50 448 грн. 17 коп., то суд враховує, що відповідно до висновків, викладених в постановах Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі №444/9519/12, від 04.07.2018 в справі №310/11534/13, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно ч.2 ст.1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч.2 ст.625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. При цьому, у кредитному договорі №544484421 від 24.03.2023 сторони, діючи відповідно до положень ст.ст.6, 627 ЦК України, врегулювали відносини щодо сплати процентів за користування кредитом та строку кредитування. Так, суд звертає увагу, що умовами договору сторони узгодили, що кредитна лінія надається строком на 30 днів від дати отримання кредиту позичальником (дисконтний період), а саме, до 23.04.2023. Разом з тим, сторони погодили, що встановлений в п.8.3 договору строк дисконтного періоду, та відповідно строк надання кредитної лінії, може бути продовжено позичальником, шляхом здійснення протягом дисконтного та пільгового періоду оплати всіх фактично нарахованих процентів. Зважаючи на те, що [PERSON] до 22.04.2023, тобто в межах дисконтного періоду, повністю одним платежем погасив нараховані проценти за кредитом, однак саму суму тіла кредиту не повернув у повному обсязі та продовжив користуватися кредитними коштами, тобто вчинив дії, які у розумінні свідчать про продовження дії кредитної лінії (продовження загального строку дії договору) на умовах кредитування, сторони узгодили, що факт користування позичальником сумою наданого кредиту після закінчення дисконтного періоду блокує можливість отримання позичальником нових траншів за договором та є відкладальною обставиною, в розумінні ст.212 ЦК України, яка має наслідком продовження строку дії кредитної лінії (продовження загального строку дії договору). Суд констатує, що доказів належного виконання кредитного зобов`язання [PERSON] на користь первісного кредитора ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» матеріали справи не містять, заборгованість за тілом кредиту у сумі 12 586 грн. 06 коп. є доведеною та відповідачем ні в межах дисконтного періоду (30 днів), ні після його завершення не була погашена. З урахуванням наведених положень договору у їх системному зв`язку з положеннями чинного законодавства, суд дійшов висновку, що зважаючи на надання позичальником [PERSON] згоди на пролонгування дії кредитного договору №544484421 від 24.03.2023 у разі невиконання його умов в межах дисконтного періоду (30 днів), кредитор вправі здійснювати нарахування процентів за користування кредитом на залишок заборгованості за ставкою 2,98% щоденно відповідно до п.8.4 договору. Факт нарахування процентів поза межами строку кредитування, про що стверджував відповідач у поданому відзиві, свого підтвердження не знайшов. Як вбачається з наявних в матеріалах справи розрахунків заборгованості, наданих ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс», відсотки за користування кредитом були нараховані за період з 24.03.2023 до 23.04.2023 за дисконтною ставкою 0,39% щодня, а після закінчення дисконтного періоду - за індивідуальною процентною ставкою 1,58% щодня ще за 30 днів збільшеного дисконтного періоду та за цією ж ставкою проценти донараховано до 26.05.2023. Починаючи з 27.05.2023 процентна ставка була збільшена до 2,98% щодня та за цією ставкою проценти нараховувались до 18.09.2023. Після 18.09.2023 нарахування процентів на залишок тіла кредиту не здійснювалось, заборгованість по процентам склала 50 448 грн. 17 коп. Станом на 05.06.2025 заборгованість незмінна та складає за тілом кредиту - 12 586 грн. 06 коп., по процентам - 50 448 грн. 17 коп. Досліджуючи наданий позивачем розрахунок заборгованості, складений ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС», порядок нарахування відсотків, суд встановив, що відсотки нараховувалися відповідно до умов договору, погоджених з відповідачем, а тому суд погоджується з наданим позивачем розрахунком заборгованості та приходить до висновку про доведеність заявленого розміру заборгованості по процентам. Відповідно до п.1 ч.1 ст.512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до ст.1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається. 28.11.2018 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» було укладено договір факторингу №28/1118-01 та ряд додаткових угод до нього, у відповідності до умов яких ТОВ «Таліон Плюс» набуло права вимоги за кредитним договором №7544484421 від 24.03.2023, укладеним між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] . У подальшому, 31.07.2024 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» було укладено договір факторингу №31/0724-01 та реєстр прав вимог до нього №2 від 31.07.2024, відповідно до умов якого позивачу відступлено право грошової вимоги до відповідача [PERSON] за кредитним договором №544484421 від 24.03.2023 у загальному розмірі вимог 63 034 грн. 23 коп. Кінцево, відступлення прав вимоги за вказаним кредитним договором було здійснено від ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» на користь ТОВ «ФК «ЕЙС» за договором факторингу від 29.5.2025 за №29/05/25-Е у загальному розмірі вимог 63 034 грн. 23 коп. Умовами укладених договорів факторингу між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», між ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Таліон Плюс», між ТОВ «ФК «ЕЙС» та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс», передбачено право розпоряджатися правом вимоги на власний розсуд, в тому числі відступати право вимоги на користь третіх осіб. Копії вищевказаних договорів факторингу містять підписи уповноважених представників сторін та скріплені печатками на підтвердження укладання таких договорів, як і копії витягів з Реєстру прав вимоги укладених договорів факторингу. Укладення договору факторингу між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» до виникнення кредитних правовідносин відповідача, не свідчить про недійсність передачі прав вимоги за таким договором новому кредитору, оскільки, станом на момент укладення кредитного договору, договір факторингу був чинним з урахуванням наявних додаткових угод до цього договору, а відтак доводи відповідача в цій частини є дистракторними. При цьому, права вимоги за кредитним договором №544484421 від 24.03.2023, укладеним із [PERSON] , були передані ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» на користь ТОВ «Таліон Плюс», ТОВ «Таліон Плюс» на користь ТОВ «Онлайн Фінанс», а в подальшому позивачу ТОВ «ФК «ЕЙС» на підставі реєстрів, які оформлені належним чином. До того ж умови зазначених договорів факторингу передбачали можливість передачі права вимоги, які виникнуть в майбутньому. Такі умови договорів не суперечать нормам чинного законодавства та в установленому законом порядку судом недійсними не визнавалися, а отже, виходячи із презумпції правомірності правочину, є правомірними, тобто такими, що породжують певні цивільні права та обов`язки. Крім того, додатковими угодами, строк дії договорів факторингу було продовжено, водночас умовами договору передбачалося, що перехід права вимоги здійснюється в момент підписання реєстру права вимоги. Реєстри про передачу права вимоги, наявні у матеріалах справи, є належними доказами щодо передачі відступлення права вимоги у спірних правовідносинах. Отже, вказані договори факторингу підтверджують належний перехід прав вимоги до відповідача від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до ТОВ «Таліон Плюс», від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс», від ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» до ТОВ «ФК «ЕЙС». Оскільки ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» відступило право вимоги щодо відповідача кінцево на користь позивача ТОВ «ФК «ЕЙС» і таке відступлення відповідає вимогам п.1 ч.1 ст.512 та ст.513 ЦК України, що визначає правомірність звернення ТОВ «ФК ЕЙС» до суду з вимогами до [PERSON] як дійсним кредитором. Зважаючи на те, що відповідач не здійснив погашення заборгованості по кредиту ні перед попереднім кредитором, ні перед дійсним, та не повернув кредит протягом строку, обумовленого сторонами при укладенні договору, тим самим допустив істотне порушення виконання своїх кредитно-договірних зобов`язань, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог, а саме, стягнення із [PERSON] на користь ТОВ «ФК «ЕЙС» заборгованості за кредитним договором №544484421 від 24.03.2023 у розмірі 12 586 грн. 06 коп. основного боргу та 50 448 грн. 17 коп. - несплачених процентів за користування кредитом, що загалом складає 63 034 грн. 23 коп. Вирішуючи питання розподілу судових витрат за наслідками вирішення спору, суд виходить з такого. Згідно з ч.1, ч.2 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, понесені позивачем та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви у сумі 2 422 грн. 40 коп. слід покласти на відповідача. Виходячи із положень ч.3 ст. 141 ЦПК України, враховуючи співмірність складності справи та обсягу і складності виконаної адвокатом роботи, критерію їх необхідності та значимості таких дій у справі, виходячи з її конкретних обставин, заперечень відповідача проти заявленого розміру витрат на правничу допомогу, суд вважає, що зазначені представником ТОВ «ФК «ЕЙС» витрати на правничу допомогу в розмірі 7 000 грн. 00 коп. хоча і є документально підтвердженими, однак відносно завищеними. Зокрема, суд звертає увагу, що справа стосується стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 63 034 грн. 23 коп., тобто у справі незначної складності, типовій, яка розглядалась судом у спрощеному позовному провадженні. Окрім цього, суд зауважує, що правова позиція позивача була сталою та не зазнавала змін протягом розгляду справи, правом на участь в судових засіданнях представник позивача не скористався. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позивачу було надано професійну правничу допомогу, однак заявлені витрати в розмірі 7 000 грн. 00 коп., є неспівмірними зі складністю справи, наданим адвокатом обсягом послуг, витраченим часом на надання таких послуг, не відповідають критерію реальності витрат, розумності їх розміру, а тому з урахуванням заявленого відповідачем клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу стягненню на користь позивача з відповідача підлягають витрати в розмірі 5 000 грн. 00 коп.

Outcome: approved