Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-15 00:00:00

Представник ТОВ «Споживчий центр» - Медведєва Н.О., за допомогою підсистеми «Електронний Суд», 05.11.2025 звернулася до суду із позовом, в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором №04.03.2024-100001911 від 05.03.2024 у розмірі 27918 грн 89 коп. та понесені судові витрати. В обґрунтування позову зазначено, що між ТОВ "Споживчий центр" та [PERSON] 05.03.2024 укладено кредитний договір (оферти) №04.03.2024-100001911. Відповідно до умов договору позичальнику надано кредит у розмірі 10000,00 грн. Строк, на який надається Кредит - 140 днів з дати його надання. Дата повернення (виплати) кредиту 22.07.2024. Процентна ставка - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1% за 1 (один) день користування Кредитом, яка застосовується протягом всього строку. Розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку. Комісія, пов`язана з наданням Кредиту (надалі "Комісія", економічна сутність плата за надання Кредиту) 15% від суми Кредиту та дорівнює 1500 грн 00 коп. Позивач виконав свої зобов`язання в повному обсязі, а відповідач у встановлений договором строк борг не сплатив. Враховуючи вищенаведене, просить суд стягнути з відповідача на користь позивача вищезазначену суму заборгованості за кредитним договором та суму сплаченого судового збору. Ухвалою від 21.11.2025 відкрито спрощене позовне провадження у справі та призначено судове засідання на 09 год. 00 хв. 19.12.2025, з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою суду від 19.12.2025 для здійснення повторного виклику відповідача відкладено розгляд справи та призначено судове засідання на 09 год. 30 хв. 16.01.2026. В судове засідання представник позивача не з`явився, в прохальній частині позовної заяви просить суд розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження, а розгляд справи проводити без участі представника позивача, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив, відзиву щодо позову не подав. За відсутності учасників процесу розгляд цивільної справи здійснено в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Враховуючи вимоги ч. 1 ст. 280 ЦПК України, судом проведено заочний розгляд справи. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги позовної заяви, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив таке. 05.03.2024 між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] укладено кредитний договір (оферти) №04.03.2024-100001911. [PERSON] під час укладення кредитного договору №04.03.2024-100001911 пройдено ідентифікацію, шляхом використання Системи ВankID національного банку. 05.03.2024 [PERSON] за допомогою одноразового ідентифікатора «Е485» підписано: - пропозицію ТОВ «Споживчий центр» про укладення кредитного договору (оферта) (кредитної лінії); - заявку кредитного договору №04.03.2024-100001911 (кредитної лінії), за умовами якої відповідачу надано кредит у розмірі 10000,00 грн строком на 140 дні, дата повернення (виплати) кредиту 22.07.2024. Процентна ставка - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1% за 1 (один) день користування Кредитом. Комісія, пов`язана з наданням Кредиту (надалі "Комісія", економічна сутність плата за надання Кредиту) 15% від суми Кредиту та дорівнює 1500 грн 00 коп.; - відповідь позичальника про прийняття пропозиції (акцепт) кредитного договору №04.03.2024-100001911 (кредитної лінії), у якій зазначено, що позичальник підтверджує, що однозначно та безумовно приймає (акцептує) пропозицію про укладення кредитного договору (оферту) невід`ємною частиною якої є заявка до кредитного договору, з якими він попередньо уважно ознайомився та паспорта споживчого кредиту (а.с.12-19). ТОВ «Споживчий центр» свої зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором виконало, надало кредит в сумі 10000,00 грн, що підтверджується квитанцією, згідно зі якою на картковий рахунок відповідача за допомогою платіжної системи Liqpay перераховано кошти в зазначеному розмірі (а.с.30). Відповідно до наданої позивачем довідки-розрахунку про стан заборгованості за кредитним договором №04.03.2024-100001911 від 05.03.2024, заборгованість [PERSON] за даним договором становить 27918,89 грн, з яких: 10000,00 грн основний борг; 13918,89 грн проценти; 1500,00 грн комісія за надання; 2500,00 грн неустойка. Проценти нараховані за період з 05.03.2024 по 22.07.2024 (а.с.21). Даних про погашення відповідачем заборгованості за договором матеріали справи не містять. Суд, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів дійшов таких висновків. Між сторонами виникли зобов`язальні правовідносини на основі кредитного договору, що врегульовано статтею 1054 ЦК України. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти Згідно з вимогами (стаття 1054 ЦК України). Договір, укладений в електронній формі є таким, що укладений в письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені в постановах Верховного Суду від 09.09.2020 у справі №732/670/19, від 23.03.2020 у справі №404/502/18, від 07.10.2020 №127/33824/19. Висновки стосовно правомірності укладення сторонами кредитного договору в електронній формі та його відповідність вимогам закону, зокрема, Закону України «Про електронну комерцію», містять постанови Верховного Суду від 12.01.2021 у справі №524/5556/19 та від 10.06.2021 у справі №234/7159/20. Згідно з вимогами Закону України «Про захист прав споживачів», укладений між сторонами договір суд визнає договором про надання споживчого кредиту. Необхідність виконання належним чином взятих на себе зобов`язань, обов`язковість договору і наслідки невиконання зобов`язання передбачені статтями 525, 526, 530, 610, 611 ЦК України. Суд дійшов висновку, що в правовідносинах, з приводу яких між позивачем і відповідачем виник спір, у порушення означених вимог ЦК України, Закону про електронну комерцію, відповідач неналежно виконував свої договірні зобов`язання, в установлені строки заборговані суми не повернув. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Надані позивачем докази, суд визнає належними і допустимими, також достовірними і достатніми, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог, вони логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують наявність підстав для стягнення з відповідача заборгованості. Суд наголошує, що відповідачем зі своєї сторони та у встановленому цивільним процесуальним законом порядку (статті 81, 83 ЦПК України) не надано суду доказів, які б підтверджували належне виконання ним кредитних зобов`язань або спростовували суму заборгованості перед позивачем або позовні вимоги взагалі. Також відповідач не скористався своїм правом на надання власного розрахунку заборгованості по процентах, для спростування суми пред`явленої позивачем до стягнення, чи заперечень щодо того, що розрахунок заборгованості по процентах, проведений позивачем у відповідності до умов кредитного договору та в межах строку його дії. Враховуючи те, що судом встановлено факти укладення кредитного договору, отримання відповідачем коштів за цим договором у сумі 10000,00 грн, не повернення їх у повному розмірі, у відповідності до умов договору та у погоджені ним строки, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ТОВ «Споживчий центр» до [PERSON] в частині стягнення основної заборгованості в сумі 10000,00 грн, заборгованості по процентах у сумі 13918,89 грн та комісії в сумі 1500,00 грн підлягають задоволенню. Водночас суд доходить висновку про безпідставність вимоги позивача до відповідача про стягнення з останнього заборгованості за неустойкою, з огляду на таке. Відповідно до ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Пунктом 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України визначено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 року затверджено Указ Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», який неодноразово продовжувався, який триває донині. Умовами кредитного договору встановлено, що неустойка у розмірі 100,00 грн нараховується за кожен день невиконання чи неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконаного чи неналежно виконаного зобов`язання. Позивачем нарахована неустойка в розмірі 2500,00 грн, що суперечить наведеним положенням пункту 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України. Таким чином позовні вимоги в частині стягнення з [PERSON] неустойки в розмірі 2500,00 грн є необґрунтованими з вищевказаних підстав і задоволенню не підлягають. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2422,40 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому, з урахуванням часткового задоволення позовних вимог на 91,05 %, виходячи із змісту вище зазначеної норми, з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 2205,60 грн.

Outcome: approved