Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-13 00:00:00

І. Стислий виклад позицій сторін 26 листопада 2025 року позивач [PERSON] звернулася до Хорошівського районного суду Житомирської області з позовною заявою до [PERSON] , в якій просить розірвати шлюб, укладений між ними та зареєстрований 01 листопада 2024 року Черняхівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Житомирському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), відповідний актовий запис № 136. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 01 листопада 2024 року між нею та відповідачем було укладено шлюб. Сторони є батьками двох малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Тривалий час між сторонами були непорозуміння та суперечки, спільне проживання стало неможливим, що призвело до фактичного розірвання шлюбних стосунків. Відносини між ними зіпсовані, існують великі розбіжності в інтересах, в поглядах на життя, внаслідок чого спільне життя з відповідачем і збереження шлюбу є неможливими, сім`я існує формально, проживають окремо, спільного бюджету не мають, спільного господарства не ведуть, допомоги один одному не надають, на примирення не згодні. Після розірвання шлюбу бажає залишити прізвище « [PERSON] ». ІІ. Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі Ухвалою Хорошівського районного суду Житомирської області від 28 листопада 2025 року було відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідачу [PERSON] було надіслано копію ухвали про відкриття провадження у справі разом із копією позовної заяви та доданими до неї документами на адресу його зареєстрованого місця проживання, яка підтверджена витягом з реєстру територіальної громади: [ADDRESS] . Поштове відправлення було вручено 04.12.2025, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, яке наявне у матеріалах справи. У встановлений судом п`ятнадцятиденний строк, відповідач відзив на позовну заяву не подав, будь-яких заяв чи клопотань, у тому числі про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін, до суду не направив, про причини своєї неявки чи неподання відзиву суд не повідомив. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступних висновків. ІІІ. Фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин Судом встановлено, що 01 листопада 2024 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, зареєстрований Черняхівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Житомирському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), відповідний актовий запис № 136. Дана обставина підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 01 листопада 2024 року. Сторони мають двох малолітніх дітей: дочку [PERSON] , яка народилася [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 13 листопада 2020 року Житомирським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький); дочку [PERSON] , яка народилася [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 16 січня 2021 року Житомирським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький). Звертаючись до суду з даним позовом, позивач сплатила судовий збір у розмірі 1211,20 грн, що підтверджується квитанцією АТ «Укрпошта» від 20 листопада 2025 року та випискою про зарахування судового збору до спеціального фонду державного бюджету України 24 листопада 2025 року. ІV. Застосовані норми права та мотиви з яких виходить суд при прийнятті рішення Правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються нормами Сімейного кодексу України (далі СК України) та Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України). Відповідно до ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Згідно із ч. 2 ст. 24 СК України примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 51 Конституції України та ст. 5 СК України проголошено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно з ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Право одного з подружжя на звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу передбачено ч. 1 ст. 110 СК України. Переходячи до вирішення спору по суті, суд керується положеннями ст. 112 СК України. Відповідно до ч. 1 цієї статті, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Частиною 2 ст. 112 СК України встановлено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Позивач у позовній заяві категорично наполягає на розірванні шлюбу, вказуючи, що сім`я розпалась, а збереження шлюбу є неможливим. Відповідач, будучи обізнаним про наявність у суді справи про розірвання шлюбу, не скористався своїм процесуальним правом на подання відзиву, в якому міг би висловити свої заперечення проти позову або просити суд надати строк для примирення. Така процесуальна пасивність відповідача та його повна байдужість до судового процесу розцінюється судом як опосередковане підтвердження доводів позивача про фактичний розпад сім`ї. Відсутність з боку відповідача будь-яких дій, спрямованих на збереження шлюбу, свідчить про те, що шлюбні відносини між сторонами існують лише формально, а збереження такого шлюбу не відповідає волі та інтересам принаймні одного з подружжя позивача. Оскільки відповідач не виявив жодного бажання зберегти сім`ю, суд доходить висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, а тому позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки позивач виявила бажання після розірвання шлюбу залишити прізвище « [PERSON] », суд вважає за необхідне задовольнити цю вимогу. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд керується ст. 141 ЦПК України, згідно з якою судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги задовольняються у повному обсязі, сплачений позивачем судовий збір у розмірі 1211,20 грн підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved