Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-18 00:00:00

Позивач 21.05.2025 року через підсистему «Електронний суд» звернувся до Святошинського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] , Міністерства оборони України, [INFO] , треті особи: Святошинський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), [PERSON] , як законний представник неповнолітньої [PERSON] , [PERSON] про встановлення батьківства, виключення відомостей про батька з актового запису про народження дитини, внесення змін до актового запису про народження дитини. В обґрунтування позовних вимог, позивачем зазначено, що у період 2017 - 2018 року внаслідок фактичних шлюбних відносин між [PERSON] (далі- Позивач) та [PERSON] ( [INFO] ) народилась спільна дитина - [PERSON] , [INFO] . Оскільки на момент народження дитини заявник не перебувала із [PERSON] у зареєстрованому шлюбі, в порядку ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України батьком новонародженої дитини був записаний [PERSON] із громадянством - Україна, тобто особа за вказівкою матері дитини, в даному випадку, із прізвищем, що відповідає прізвищу матері дитини, ім`ям та по батькові, що повністю співпадає з даними біологічного батька дитини. У 2021 році, після укладення шлюбу Позивача з [PERSON] та народження спільної з Позивачем дочки, [PERSON] в порядку п. 1 ч. 2 ст. 125 СК України подав заяву про визнання батьківства малолітньої [PERSON] , [INFO] , хоча останній не був біологічним батьком останньої. За життя [PERSON] визнав себе батьком дитини, спілкувався з дитиною, надавав кошти на утримання дочки, навіть після укладення Позивачем повторного шлюбу та визнання [PERSON] батьківства. Із початком широкомасштабного вторгнення російських військ до України та оголошенням воєнного стану в Україні [PERSON] був відправлений для виконання бойових завдань у зону ведення бойових дій. 20 травня 20024 року сповіщенням сім`ї № Я-1 повідомлено, що [PERSON] [INFO] загинув поблизу населеного пункту Стариця Чугуївського району Харківської області під час виконання бойового завдання внаслідок поранень несумісних з життям. Відповідач не заперечує факт походження малолітньої [PERSON] , [INFO] від померлого [PERSON] та визнає цей факт. Згідно з висновком молекулярно-генетичного експертного дослідження від 12 травня 2025 року № 48048 який був складений на замовлення Позивача, ймовірність того, що [PERSON] є біологічним батьком [PERSON] , складає 99,999999%. Крім цього, факт того, що біологічним батьком малолітньої [PERSON] [INFO] , є [PERSON] , а не [PERSON] підтверджується і висновком молекулярно-генетичного експертного дослідження від 15 травня 2025 року №48049, який був складений на замовлення Позивача, згідно з яким ймовірність того, що [PERSON] , [INFO] (мати [PERSON] ) є біологічною бабусею дитини [PERSON] (до 2021 року [PERSON] ) , в рамках проведеного дослідження, складає 99,999999%. Оскільки, висновками встановлено відсутність кровного споріднення між [PERSON] та малолітньою [PERSON] , [INFO] , позивач вважає, за доцільне просити про виключення з актового запису про народження дитини [PERSON] , [INFO] , вчиненого Святошинським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві 27 лютого 2018 року за №502 відомості про [PERSON] , [INFO] , як про батька цієї дитини. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.05.2025 року справу розподілено судді Ключнику А.С. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 23.05.2025 року позовну заяву залишено без руху. 27.05.2025 року до суду надійшла заява представника позивача про усунення недоліків. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 02.06.2025 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено у справі підготовче судове засідання. 26.06.2025 року від [PERSON] , в інтересах якої діє адвокат Мітюшкін В.А. через підсистему «Електронний суд» до Святошинського районного суду м. Києва надійшли пояснення третьої особи. У згаданих поясненнях зазначено, що сам по собі факт перебування Позивача із загиблим у знайомих стосунках, не може свідчити про те, що вони перебували у шлюбних відносинах, оскільки Позивачу необхідно надати докази ведення спільного господарства, наявності спільного бюджету та витрат, придбання майна в інтересах сім`ї тощо. Позивачка наводить, що факт біологічного батьківства Ярошовця (а не Шляхтиченка) підтверджується висновком молекулярно-генетичного дослідження від 15.05.2025 № 48049. Згідно з ним, ймовірність того, що [PERSON] 1964 р.н. (мати [PERSON] ) є біологічною бабусею дитини [PERSON] (до 2021 - [PERSON] ) становить 99,999999%. Тобто, ДНК-аналіз показав практично стовідсотковий збіг, що Аріна - внучка [PERSON] [PERSON] . Проте у [PERSON] є інший син, [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , який має так само дітей і є фертильним. Представником третьої особи, звернуто увагу на процесуальний статус цього ДНК тесту. Висновок зроблений «на замовлення позивача», тобто позасудова експертиза. Він не є висновком, призначеним судом, а отже, формально вважається письмовим доказом (документом), а не судовою експертизою за ЦПК України. Також, у третьої особи виникає питання до автентичності і належність зразків. У ДНК тесті вказано, що достовірність, допустимість і належність відомостей та об`єктів забезпечені замовником, що викликає сумніви. Тест бабуся-онучка не вказує прямо на конкретного батька, а лише на те, що батько - син [PERSON] . Такий тест не розрізняє, чий саме це дитина - [PERSON] чи його брата [PERSON] . Таким чином, тест не підтверджує прямого батьківства саме [PERSON] . У тексті позовної заяви вказано: «Крім цього, факт того, що біологічним батьком малолітньої [PERSON] [INFO] , є [PERSON] , а не [PERSON] підтверджується і висновком молекулярно-генетичного експертного дослідження від 15 травня 2025 року № 48049, який був складений на замовлення Позивача, згідно з яким ймовірність того, що [PERSON] , [INFO] (мати [PERSON] ) є біологічною бабусею дитини [PERSON] (до 2021 року [PERSON] ), в рамках проведеного дослідження, складає 99,999999 %.» Відповідна вказівка на думку третьої особи є перекрученою. Жодний доданий доказ на це не вказує. та вважає що таке зазначення вводить суду в оману. Факт присутності [PERSON] та Позивача на спільних фотокартках, самі по собі, без доведення факту ведення спільного господарства, наявності спільного бюджету та взаємних прав і обов`язків, притаманних фактичним шлюбним відносинам, не можуть свідчити про те, що між сторонами склались та мали місце, протягом вказаного періоду часу, усталені відносини. Спільні фотографії осіб не можуть свідчити про фактичні шлюбні відносини та не можуть бути визначальними у вирішенні цього питання. Юридично у 2018 році батьківство Ярошовця не було встановлено. Права та обов`язки дитини й батька виникають лише з моменту реєстрації походження (ст. 121 СК України). Це підкреслює, що на момент народження і задовго після нього позивачка не вчинила жодних кроків для офіційного визнання [PERSON] батьком (наприклад, не подала позов одразу), а скористалася фіктивним записом. На переконання третьої особи це ставить під сумнів добросовісність або пріоритетність інтересів позивачки: якщо вона знала справжнього батька, то чому одразу не домоглася офіційного визнання? Чому вдалася до фіктивного запису? Така тактика матері (спочатку не оформити батьківство Ярошовця) трактується, як її мовчазна згода з відсутністю юридичного зв`язку між [PERSON] і дитиною в той час. У подальшому це стало актуальним для неї, лише коли зрозуміла, що за загиблого військовослужбовця, відповідно до положень постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 р. № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 15 млн. гривень. У тексті позовної заяви зазначено, що Відповідачем по справі - [PERSON] що в 2021 році, після укладення позивачкою шлюбу з [PERSON] та народження з ним спільної дочки, [PERSON] подав заяву про визнання батьківства малолітньої [PERSON] ( [INFO] ) на підставі пункту 1 частини 2 ст. 125 СК України. Зазначено, що [PERSON] є Відповідачем, і при цьому прямо вказано: «останній не є біологічним батьком» [PERSON] . Фактично, це означає, що через 3 роки після народження дитини мати вийшла заміж за [PERSON] і він добровільно визнав дитину своєю. Стаття 125 СК України дійсно дозволяє визначити батьківство за спільною заявою батьків, якщо вони не перебувають у шлюбі між собою. На 2021 р. позивачка і [PERSON] були одружені, але [PERSON] не був біологічним батьком - це позивачка сама підтверджує. Отже, юридично з 2021 року в актовому записі про народження відбулися зміни: батьком дитини став [PERSON] (замість вигаданого « [PERSON] »). Це підтверджується доданим повним витягом з Реєстру актів цивільного стану. Вказано також, що до 2021 року дитина носила прізвище [PERSON] і по батькові [PERSON] , а після 2021 - [PERSON] , по батькові [PERSON] . Позивачка власноруч дала дитині іншого батька у 2021 році, знаючи, що він не біологічний. Тобто свідомо ввела органи реєстрації в оману щодо походження дитини. Така поведінка може трактуватися як недобросовісна. Це вчинено якщо в інтересах дитини (щоб був офіційний батько і, можливо, прізвище в сім`ї), то чому тепер, через чотири роки, вона змінює позицію? Таким чином третя особа припускає, що мотив зараз - отримати статус члена сім`ї загиблого військовослужбовця (пільги, спадок). Звернення до суду сталося лише після смерті [PERSON] , хоча протягом життя останнього Позивачка не ініціювала судового визнання батьківства (а.с. 123-133). 26.06.2025 року від [PERSON] , в інтересах якої діє адвокат Мітюшкін В.А. через підсистему «Електронний суд» до Святошинського районного суду м. Києва надійшла також заява про застосування строку позовної давності, у якій зазначено, що згідно ч. 3 ст. 138 СК України до вимоги матері про внесення змін до актового запису про народження дитини встановлюється позовна давність в один рік, яка починається від дня реєстрації народження дитини. Позивач вказує, що їй було достеменно відомо про відсутність біологічного споріднення між дитиною та [PERSON] ще на момент реєстрації батьківства останнього у 2021 році. На переконання третьої особи - задоволення такого позову призведе до порушення принципу стабільності сімейних правовідносин, що може негативно вплинути на психологічний стан та соціальний розвиток дитини (а.с. 162-163). 01.07.2025 року відповідачем [PERSON] подано до суду пояснення по суті спору, у яких зазначено про визнання позову (а.с. 169-171). 01.07.2025 року від представника позивача через систему «Електронний суд» до Святошинського районного суду м. Києва надійшли заперечення на заяву про застосування строків позовної давності (а.с. 212-222). 02.07.2025 року від Міністерства Оборони України через підсистему «Електронний суд» до Святошинського районного суду м. Києва надійшов відзив на позовну заяву, у якому зазначено, що позивачем не заявлено жодної позовної вимоги до даного відповідача, у зв`язку з чим не зрозуміло яким чином Міністерство Оборони України порушує права позивача. Окрім цього, до позову не долучено жодного доказу щодо спільного проживання, пов`язаності спільним побутом, наявності взаємних прав та обов`язків загиблого [PERSON] із позивачем, у зв`язку з чим на переконання відповідача відсутні підстави для задоволення даного позову (том 2, а с. 6-13). 11.09.2025 року у підготовчому судовому засіданні серед іншого задоволено клопотання представника позивача щодо виклику та допиту свідків [PERSON] , [PERSON] , а також визнано явку відповідача [PERSON] обов`язковою у підготовче судове засідання для надання власних пояснень (том 2, а.с. 43-45; а.с 57). Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 08.10.2025 року закрито підготовче провадження у справі та призначено у справі судовий розгляд (том 2, а.с. 72). У судовому засіданні позивач та його представник вимоги позову підтримали у повному обсязі з підстав викладених у позовній заяві. У судовому засіданні відповідач - [PERSON] не заперечував проти позову, однак на стадії судових дебатів зазначив, що внесення змін в актовий запис про народження дитини суперечить його волі. Представники третіх осіб [PERSON] , [PERSON] заперечували проти задоволення позову. Представник третьої особи [PERSON] висловила думку щодо наявності підстав для задоволення позову. Інші учасники судового процесу в засідання суду не з`явились та подали заяви про можливість розгляду справи без їх участі. Суд, вислухавши пояснення учасників судового процесу, покази свідків, дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, про відсутність правових підстав для задоволення позову, виходячи з наступного. Як вбачається з наданих позивачем та його представником пояснень, у період 2017 - 2018 року внаслідок фактичних шлюбних відносин між [PERSON] та [PERSON] народилась спільна дитина - [PERSON] , [INFO] . Оскільки на момент народження дитини заявник не перебувала із [PERSON] у зареєстрованому шлюбі, в порядку ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України батьком новонародженої дитини був записаний [PERSON] із громадянством - Україна, тобто особа за вказівкою матері дитини, в даному випадку, із прізвищем, що відповідає прізвищу матері дитини. У 2021 році, після укладення шлюбу Позивача з [PERSON] та народження спільної з Позивачем дочки, [PERSON] в порядку п. 1 ч. 2 ст. 125 СК України подав заяву про визнання батьківства малолітньої [PERSON] , [INFO] , хоча останній не був біологічним батьком останньої. Із початком широкомасштабного вторгнення російських військ до України та оголошенням воєнного стану в Україні [PERSON] був відправлений для виконання бойових завдань у зону ведення бойових дій. 20 травня 20024 року сповіщенням сім`ї № Я-1 повідомлено, що [PERSON] [INFO] загинув поблизу населеного пункту Стариця Чугуївського району Харківської області під час виконання бойового завдання внаслідок поранень несумісних з життям. Згідно з висновком молекулярно-генетичного експертного дослідження від 12 травня 2025 року № 48049 який був складений на замовлення Позивача, ймовірність того, що [PERSON] є матір`ю біологічного батька тобто бабусею дитини [PERSON] , складає 99,999997%. (том 1, а.с. 61-99). Згідно з висновком молекулярно-генетичного експертного дослідження від 26 травня 2025 року № 48310 який був складений на замовлення Позивача, ймовірність того, що [PERSON] є біологічним батьком дитини [PERSON] , складає 0%. (том 1, а.с. 171-195). Згідно з ч. 2 ст. 136 СК України, у разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Роз`ясненням п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вказано, що судам слід ураховувати, що відповідно до ст. 136 СК України оспорювання батьківства можливе тільки після реєстрації народження дитини і до досягнення нею повноліття, а в разі її смерті не допускається. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 49 ЦК України, державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Реєстрація актів цивільного стану провадиться відповідно до закону. Відповідно до п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» оспорити батьківство мають право особа, яка записана батьком дитини в Книзі реєстрації народжень (ст. 136 СК), - шляхом пред`явлення позову про виключення відомостей про неї як батька з актового запису про народження дитини, а також жінка, котра народила дитину в шлюбі (ст. 138 СК), - звернувшись із позовом про виключення із цього запису відомостей про її чоловіка як батька дитини. Предметом доказування в таких справах є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. У разі доведеності цієї обставини суд постановляє рішення про виключення оспорених відомостей з актового запису про народження дитини. При цьому відповідні вимоги жінки суд може задовольнити лише за умови подання іншою особою заяви про своє батьківство. Встановлена національним сімейним законодавством (частиною другою статті 138 СК України) конструкція, за якою вимога матері про виключення даних про її чоловіка як про батька дитини задовольняється лише у разі подання іншою особою заяви про своє батьківство, спрямована саме на захист інтересів дитини, щоб забезпечити стабільність умов життя дитини, уберегти її від душевних потрясінь та унеможливити ситуацію, за якої жоден чоловік не визнає своє батьківство щодо дитини. Враховуючи, що в матеріалах справи відсутня заява про визнання батьківства іншою особою щодо [PERSON] , [INFO] то на переконання суду це є однією з підстав для відмови у задоволенні позову. Даний висновки повністю узгоджується з позицією викладеною у постанові Верховного Суду від 01.05.2023 року у справі № 753/7593/21. У постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 16.05.2018 у справі № 591/6441/14-ц міститься наступний висновок: «Щодо предмету доказування у даній категорії справі, то СК України будь-яких особливостей не визначає. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності.

Outcome: dismissed