Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-14 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог. До Миронівського районного суду Київської області звернулася [PERSON] із позовною заявою про стягнення із [PERSON] майнової шкоди в розмірі 83 346 грн. та моральної шкоди в розмірі 12 007 грн. . Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 28 листопада 2024 року, близько 17 год. 10 хв., [PERSON] керуючи технічно справним автомобілем «РЕНО» д.н.з. [NUMBER] в м. Києві по Кільцевій дорозі, 56, у порушення вимог п.п. 2.36, 10.1, 12.1 Правил дорожнього руху (далі Правил) не був уважним при зміні напрямку руху вліво, не впевнився у безпечності маневру, не стежив за дорожньою обстановкою, не зреагував на її зміну, не вибрав безпечної швидкості руху, внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем Volvo FH 13.500 д.н.з. [NUMBER] (водій [PERSON] , власник [PERSON] ), який рухався в попутному напрямку руху зліва, в результаті чого вказані автомобілі отримали механічні пошкодження. Згідно з постановою Святошинського районного суду м. Києва у справі № 759/26134/24 від 27.12.2024, [PERSON] , який перебував за кермом автомобіля «РЕНО» д.н.з. [NUMBER] , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу. Відповідно до висновку судового експерта Семенюка В.М. № -39-2024 від 17.12.2024, сума матеріального збитку автомобіля Volvo FH 13.500, реєстраційний номер [NUMBER] станом на дату дослідження - 10.12.2024 склала 240 146 (двісті сорок тисяч сто сорок шість) 14 коп. У результаті дорожньо-транспортної пригоди, позивачем було здійснено ремонт автомобіля Volvo FH 13.500 на загальну суму 282 700 (двісті вісімдесят дві тисячі сімсот) гри., з якої 224 700 (двісті двадцять чотири тисячі сімсот) гри. - вартість комплектуючих, шо підтверджується товариним чеком N 1562 від 23.12.2024 виданим ФОП [PERSON] та 58 000 (п`ятдесят вісім тисяч) гри. вартість виконаних робіт, шо підтверджується Актом здачі- приймання робіт (надання послуг) №112412 від 23.12.2024. ПРАТ СК «Арсенал Страхування», за наслідками дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 28.11.2024 за участю транспортного засобу Renault Duster, р.н. [NUMBER] та транспортного засобу Volvo, р.н. [NUMBER] , було здійснено виплату страхового відшкодування в межах передбаченого Полісом № 223454079 ліміту відповідальності з вирахуванням франшизи (160 000,00 - З 200,00), а саме у розмірі 156 800 (сто п`ятдесят шість тисяч вісімсот) грн., що не покрило загальних витрат позивача на ремонт автомобіля і навіть не відповідає сумі шкоди встановленої судовим експертом у своєму висновку. Таким чином, розмір невідшкодованоїматеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП, спричиненої неправомірними діями [PERSON] позивачці, [PERSON] , яка є власницею автомобіля марки Volvo FH 13.500, реєстраційний № [NUMBER] , складає 83 346 (вісімдесят три тисячі триста сорок шість) 14 коп. - різниця між сумою визначеною судовим експертом Семенюком В.М. №39-2024 від 17.12.2024 у висновку та страховою виплатою отриманою позивачем від ПРАТ СК «Арсенал Страхування», Щодо моральної шкоди, позивач зазначає про те, що дорожньо-транспортна пригода - це надзвичайний стрес для організму будь-якої людини, оскільки нерідко аварії мають наслідком тілесні ушкодження потерпілих та навіть летальні випадки. На момент зіткнення особа не може знати, чим закінчиться ДТП та, відповідно, думає про найгірші наслідки, що, спричиняє суттєве душевне потрясіння. Крім того, для позивача пошкодження її майна спричинило стрес, оскільки, у зв`язку з неможливістю користування пошкодженою автівкою, у підприємницькій діяльності [PERSON] зазнала фінансових втрат. Позивач була позбавлена можливості виконувати свої зобов`язання за укладеними угодами та укладати нових угод, а для відновлення первісного стану автомобіля, тобто такого, яким він був до ДТП, були необхідні кошти та певний період часу, внслідок чого позивач зазнала відповідних хвилювачнь. Також Позивач була змушена витратити велику кількість часу (і продовжує його витрачати, у зв`язку з необхідністю відшкодування збитків), оскільки процедура оформлення ДТП, визначення збитків є дуже ємкою і потребує роботи співробітників поліції та експертів. Такими позивач була змушена займатись незвичними справами, а не проводити даний час з особистою користю у звичайному для неї життєвому режимі. Вважає, що має право на відшкодування моральної шкоди відповідачаем. Процесуальні дії у цивільній справі. Судом ухвалено розглядати справу за правилами спрощеного позовного опровадження з викликом сторін. Представник позивача позов підтримав та просив його задовольнити, посилаючись на обставини, зазначені в ньому. Відповідач до суду не з`явився, був належним чном повідомлений про час та місце розгляду справи, правом подати відзив не скористався. Фактичні обставини справи, норми права та мотиви суду. Дослідивши письмові докази у справі, надавши оцінку дослідженим доказам у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов задоволенню слід задовольнити частково з огляду на таке. Особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування (частина перша статті 22 ЦК України). Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) (пункт 1 частини другої статті 22 ЦК України). Відповідно до частин першої, третьої та четвертої статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Частина друга цієї статті уточнює у чому полягає моральна шкода, а частина третя цієї статті містить також уточнення щодо визначення розміру цієї шкоди. Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини (частини перша та друга статті 1166 ЦК України). Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою статті 1167 ЦК України (згідно із частиною першою статті 1167 ЦК України). Підстави застосування частини другої статті 1167 ЦК України судами попередніх інстанцій (що не оскаржується сторонами) судами попередніх інстанцій не встановлені. Стаття 1187 ЦК України регулює питання завдання шкоди джерелом підвищеної небезпеки. Згідно із частиною першою цієї статті джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (частина друга статті 1187 ЦК України). Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, тобто завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (згідно із пунктом 1 частини першої статті 1188 ЦК України). Особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) (частина перша статті 1194 ЦК України). У разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому Законом про страхування відповідальності власників ТЗ порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи (згідно із абзацом першим пункту 20.1 статті 20 Закону про страхування відповідальності власників ТЗ). У зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки (стаття 29 Закону про страхування відповідальності власників ТЗ). Судом встановлено, що 28 листопада 2024 року, близько 17 год. 10 хв., [PERSON] керуючи технічно справним автомобілем «РЕНО» д.н.з. [NUMBER] в м. Києві по Кільцевій дорозі, 56, в порушення вимог п.п. 2.36, 10.1, 12.1 Правил дорожнього руху (далі Правил) не був уважним при зміні напрямку руху вліво, не впевнився в безпечності маневру, не стежив за дорожньою обстановкою, не зреагував на її зміну, не вибрав безпечної швидкості руху, внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем Volvo FH 13.500 д.н.з. [NUMBER] (водій [PERSON] , власник [PERSON] ), який рухався в попутному напрямку руху зліва, в результаті чого вказані автомобілі отримали механічні пошкодження. Вказані обставини підтверджуються постановою Святошинського районного суду м. Києва по справі № 759/26134/24 від 27.12.2024, якою [PERSON] , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Згідно з висновком судового експерта Семенюка В.М. № -39-2024 від 17.12.2024, сума матеріального збитку автомобіля Volvo FH 13.500, реєстраційний номер [NUMBER] станом на дату дослідження - 10.12.2024 склала 240 146 (двісті сорок тисяч сто сорок шість) 14 коп. ПРАТ СК «Арсенал Страхування», за наслідками дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 28.11.2024 за участю транспортного засобу Renault Duster, р.н. [NUMBER] та транспортного засобу Volvo, р.н. [NUMBER] , було здійснено виплату страхового відшкодування в межах передбаченого Полісом № 223454079 ліміту відповідальності з вирахуванням франшизи (160 000,00 - З 200,00), а саме у розмірі 156 800 (сто п`ятдесят шість тисяч вісімсот) грн., що не покрило загальних витрат Позивача на ремонт автомобіля і навіть не відповідає сумі шкоди встановленої судовим експертом у своєму висновку. У результаті ДТП, Позивачем було проведено ремонт автомобіля Volvo FH 13.500 на загальну суму 282 700 (двісті вісімдесят дві тисячі сімсот) гри., з якої 224 700 (двісті двадцять чотири тисячі сімсот) гри. - вартість комплектуючих, шо підтверджується товариним чеком N 1562 від 23.12.2024 виданим ФОП [PERSON] та 58 000 (п`ятдесят вісім тисяч) гри. вартість виконаних робіт, шо підтверджується Актом здачі - приймання робіт (надання послуг) №112412 від 23.12.2024. Таким чином, позовні вимоги щодо майнової шкоди в сумі 83 346 грн. суд вважає доведеними та такими що підлягають стягненню з відповідача. Щодо моральної шкоди суд зазначає наступне. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що дорожньо-транспортна пригода є стресом для будь-якої людини, таким чином спричинила їй, як потерпілій суттєве душевне потрясіння. Також, позивачка була позбавлена можливості використувати автомобіль у підприємницькій діяльності, у зв`язку із чим, нею понесені фінансові втрати. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Разом з тим, судам слід надати оцінку тому, чим саме підтверджується факт заподіяння моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, у чому саме полягає вина заподіювача та інші обставини, що мають значення для вирішення спору в цій частині. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Тобто, аналізуючи наведені положення законодавства, з урахуванням обставинами справи, а також зваживши на згадані вище роз`яснення Пленуму Верховного Суду України щодо відшкодування моральної шкоди, то насамперед треба звернути увагу на те, що сам факт визнання протиправними дій/бездіяльності суб`єкта владних повноважень не є безумовною і достатньою підставою для стягнення з нього моральної шкоди. У кожному випадку позивач повинен обґрунтувати заподіяння йому такої шкоди, зокрема пояснити в чому конкретно проявилося порушення його нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, що саме спричинило йому моральні страждання і в чому проявляється їхній взаємозв`язок з протиправними діями відповідача. У постанові Великої Палати ВС від 15 грудня 2020 року № 752/17832/14-ц визначено, що моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливості реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення стосунків з людьми, які його оточують, інших негативних наслідків морального характеру. У справах про відшкодування моральної шкоди обов`язок доказування покладається на особу, яка заявляє вимогу про відшкодування такої шкоди. При цьому, сам лише факт порушення прав позивача не може слугувати виключною підставою для стягнення моральної шкоди, оскільки моральна шкода має бути обов`язково аргументована поза розумним сумнівом із зазначенням того, які конкретно дії (бездіяльність) спричинила моральні переживання та наскільки вони були інтенсивними, щоб сягнути рівня страждань. Однак, позивачем таких доказів суду не надано. При цьому суд зазначає, що за кермом пошкодженого транспортного засобу автомобіля Volvo, р.н. [NUMBER] , в момент ДТП позивачка не перебувала, доказів спричнення їй будь-якого стресу саме в момент аварії суду також не надано. Крім того, відповідно до частини другої статті 20 ГК України права та законні інтереси суб`єктів господарювання захищаються шляхом, зокрема, відшкодування збитків. Позивач, як суб`єкт підприємницької діяльності, мала право звернутися до суду із вимогою до відповідача про стягнення упущеної вигоди, проте, із такими вимогами до суду не зверталася, доказів на підтвердження зайняттям підприємницькою діяльністю суду не надала, які і не надала доказів, що підтверджують позбавлення можливості виконання зобов`язання, як суб`єкта госопдарювання. Відповідно до вимог частин першої, п`ятої, шостої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК). Відповідно допункту 4 частини третьої статті 129 Конституції України основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості. Обсяг наданих суду доказів є достатнім для часткового задоволення позову. З огляду на наведене, суд вважає, що позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають. Щодо стягнення судових витрат Вимоги, щодо судових витрат суд вирішує на підставі ст.ст. 137, 141 ЦПК України, беручи до уваги, що клопотань про зменшення судових витрат сторонами не заявлялися. Враховуючи наведене та

Outcome: partial