Jurisdiction: civil
Date: 2026-01-15 00:00:00

ТОВ «ФК «ЄАПБ» звернулося до суду із вказаним позовом, в якому просило стягнути із відповідачки [PERSON] заборгованість за кредитним договором №014/380805/82/481978 від 14.11.2018 в розмірі 11935,51 грн, з яких: 9810,02 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 2125,49 грн. - сума заборгованості за відсотками та судові витрати. В обґрунтування позову вказано, що 14.11.2018 Акціонерне товариство "Райффайзен Банк Аваль" та відповідачка [PERSON] уклали Кредитний договір №014/380805/82/481978. 24.07.2024 між АТ "Райффайзен Банк" та ТОВ "ФК"Європейська агенція з повернення боргів" укладено Договір відступлення права вимоги № 114/2-72, у відповідності до умов якого, AT "Райффайзен Банк"передає (відступає) ТОВ "ФК "ЄАПБ" за плату, а ТОВ "ФК "ЄАПБ" приймає належні AT "Райффайзен Банк" Права Вимоги до Боржників, вказані у Реєстрі(ах) Боржників. Відповідно до Реєстру Боржників № 1 від 25.07.2024 до Договору відступлення права вимоги № 114/2-72 від 24.07.2024, ТОВ "ФК "ЄАПБ" набуло права грошової вимоги до відповідачки [PERSON] в сумі 11935,51 грн, з яких: 9810,02 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 2125,49 грн. - сума заборгованості за відсотками. Таким чином, [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ "ФК"ЄАПБ" за кредитним договором № 014/380805/82/481978 від 14.11.2018 в сумі 11935,51 грн. Ухвалою Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 16.12.2025 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача у позовній заяві зазначив про розгляд справи без його участі, не заперечував проти ухвалення судом заочного рішення. Суд вважав за можливим провести розгляд справи за відсутності сторін, оскільки позивач скористалась своїм правом, згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України зазначивши в позовній заяві, про розгляд справи за її відсутності, а відповідачка, який вважається належним чином повідомленим про розгляд справи в суді, відповідно до положення п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, про причини неявки не повідомила, будь яких заяв на адресу суду не подала. Відповідно суд не вбачає перешкод в проведенні розгляду справи за відсутності сторін на підставі наявних в справі доказів, що відповідає вимогам ст. 223 ЦПК України. Оскільки відповідачка відзиву на позовну заяву не подала, в судове засідання не з`явилась, позивач, згідно поданої заяви, не заперечує проти винесення заочного рішення, суд вважає можливим розглянути спір відповідно до ст. 280-282ЦПК України та на підставі матеріалів справи постановити заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, надавши оцінку кожному доказу окремо та зібраним у справі доказам в цілому, доходить висновку, що позов підлягає до задоволення виходячи з такого. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених прав, а також інтересах інших осіб у випадках встановлених законом. За вимогами ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Судом встановлено, що [PERSON] 14.11.2018 звернулась до АТ "Райффайзен Банк Аваль" з заявою-анкетою для отримання кредиту «Кредит готівкою». 14.11.2018 між Акціонерним товариством "Райффайзен Банк Аваль" та [PERSON] укладено Кредитний договір №014/380805/82/481978, згідно умов якого відповідачка отримала кредит в розмірі 8873,11 грн, строком на 72 місяці, процентна ставка на період з 14.11.2018 по 14.12.2018 0,01 % річних, з 15.12.2018 - 42,90 % річних. Договір підписано сторонами. Також сторони підписали , а також Паспорт споживчого кредиту з додатком, додаток № 1 до договору графік погашення заборгованості згідно якого відповідачка повинна внести 72 платежі, 14 числа кожного місяця, останній 14.11.2024, при цьому платіж на погашення заборгованості за кредитом 8873,11 грн, за процентами 15877,86 грн, всього - 24750,97 грн. Такі ж суми вбачаються з додатку № 2 до договору розрахунок загальної вартості кредиту, який також містить підписи сторін договору (а.с. 5, 6-8, 9, 10, 12, 13). Зобов`язання за договором № 014/380805/82/481978 [PERSON] належним чином не виконала, внаслідок чого утворилась заборгованість в сумі 11935,51 грн, з яких: 9810,02 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 2125,49 грн. - сума заборгованості за відсотками. У подальшому відповідно до Договору відступлення права вимоги №114/2/72 від 24.07.2024 року, укладеного між ТОВ «ФК «ЕАПБ» та АТ «Райффайзен Банк», первісний кредитор передав (відступив) новому кредитору за плату, а новий кредитор прийняв належні первісному кредитору права вимоги до боржників, вказані в реєстрах боржників (портфель заборгованості). Відповідно до Реєстру боржників №1 до Договору відступлення права вимоги № 114/2-72 від 24.07.2024, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло прав грошової вимоги до відповідачки [PERSON] в сумі 11935,51 грн, з яких: 9810,02 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 2125,49 грн - сума заборгованості за відсотками (а.с. 20-24). За приписами ч. 1, 2 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво - чи багатосторонніми (договори). За змістом ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України). В силу ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з ч. 1ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Із положень ч. 1 ст. 634 ЦК України слідує, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно з ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексуУкраїни за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. В силу ч. 1 ст. 1048 цього ж Кодексу позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Статтею 525 Цивільного кодексу України визначено, що одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. З врахуванням встановлених судом обставин справи та досліджених доказів, суд доходить висновку про укладеність вищевказаного кредитного договору між відповідачем та відповідною фінансовою установою, невиконання позичальником своїх зобов`язань щодо повернення, отриманих в борг коштів та наявності в нього боргових зобов`язань перед позивачем, який набув прав вимоги за вищевказаним кредитним договором за договорами відступлення прав вимоги. За приписами статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2-383/2010 зроблено висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Матеріали справи не містять та відповідачкою не надано доказів щодо спростування презумпції правомірності кредитного договору. Зазначений договір недійсним не визнано. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що ставляться. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ч. 1 ст.599 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно з частиною першою статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. За змістом частини першої статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Аналіз указаних норм права свідчить про те, що при укладенні договору сторони можуть визначити строк його дії, тобто час, протягом якого вони мають здійснити свої права та виконати свої обов`язки відповідно до цього договору. З наданого позивачем розрахунку (а.с. 17-18) вбачається, що відповідачки отримавши кредитні кошти вносила кошти на погашення заборгованості, зокрема сплатила за весь період 2498,59 грн тіла кредиту та 15212,89 грн процентів, залишок заборгованості 13435,51 грн, з яких 9810,02 грн за кредитом, 3625,49 грн за відсотками. Суд не погоджується з наданим розрахунком. При цьому суд звертає увагу, що за умовами кредитного договору, за яким відповідачка отримала 8873,11 грн кредиту, з додатком графіком погашення кредитної заборгованості загальна сума платежів на погашення заборгованості за кредитом [PERSON] 8873,11 грн, за процентами 15877,86 грн, всього - 24750,97 грн. Судом встановлено, що відповідачка сплатила 2498,59 грн тіла кредиту та 15212,89 грн процентів. Таким чином з наданих доказів суд встановив, що позивачка в повній мірі не виконала своїх зобов`язань за кредитним договором не сплатила 6374,52 грн заборгованості за кредитом (8873,11 2498,59) та 664,97 грн заборгованості за процентами (15877,86-15212,89) та саме ці суми слід стягнути з неї в користь позивача, частково задоволивши позов. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За подачу позовної заяви позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 3028,00 грн, а тому сплачений судовий збір підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача пропорційно, в розмірі 1785,90 грн (7039,49/11935,51*3028).

Outcome: partial